prot · GY09105 · 2011-05-19 00:00:00 — Vi kan hålla på och stifta lagar i all oändlighet, men poängen är att de ska följas. Lagarna ska följas och efterlevas, och det har man uppenbarligen inte gjort med de nuvarande regelverk som finns. Det saknas uppenbarligen politisk vilja, till och med hos egna partikamrater i . Varför har man inte fullföljt och efterlevt de regler som finns? Det finns redan nu verktyg för att stoppa leveranser av försvarsmateriel, krigsmateriel eller vad vi nu må kalla det till länder som vi inte anser bör ha svenska produkter av detta slag. Nuvarande regelverk gör det möjligt att stoppa det, men det har man uppenbarligen inte gjort från politikernas sida. Vi kan hålla på att stifta lagar på lagar men det gäller att också efterleva dem. Betänkandet korrigerades eftersom valde att ändra åsikt i den här frågan, men i betänkandet står fortfarande att just detta redan är tillgodosett. Det finns politik för global utveckling. Det finns EU:s uppförandekoder som vi har ställt oss bakom och är skyldiga att iaktta. Detta finns redan, och därför är frågan varför det inte efterlevs . 16 (S) replik: Om har uppfattningen att myndigheterna, de ledamöter som ingår i myndigheterna, bryter mot svensk lagstiftning och inte följer det som från lagstiftarens sida har sagts och de regelverk och direktiv som finns från regeringens sida finns det instrument för att följa upp det. Det finns instrument, och då får använda sig av dem. Vi måste ju ha någon formell gång när det gäller detta. Vi från Socialdemokraterna har sagt att det krävs ny lagstiftning. Dagens lagstiftning räcker inte till. Den ska vara ett stöd för de ledamöter som sitter i . Den ska vara ett stöd och en ram för myndigheternas verksamhet. Vi tar det ansvaret, men gömmer sig bakom myndigheterna i stället för att vara med på tåget och ta sitt ansvar genom att ställa sig bakom arbetet med en ny lagstiftning. Det är ert val, , men ni kunde ha valt på ett annat sätt. Sluta gömma er bakom myndigheterna! 17 (M): Vi behandlar ett brett betänkande, ett betänkande som rymmer allt från små, lätta vapen till internationella relationer, ett betänkande som rymmer bedömningar av handelspolitik, säkerhetspolitik och utrikespolitik och där avvägningarna, balansen dem emellan, är av stor vikt. Det är ett betänkande med kopplingar till global utveckling och geostrategiska frågor. Kort sagt är det ett betänkande som är både komplicerat och komplext och därför förtjänar en ganska djup analys. I den bästa av världar lever alla länder i harmoni och samförstånd med varandra. Relationerna mellan länderna kännetecknas av respekt och förståelse, och eventuella dispyter löses till det gemensamma bästa i samförstånd och förhandling. är inte världen den bästa och därför finns för att citera Clausewitz en fortsättning av politiken med andra medel de militära medlen. I betänkandet görs en bred genomgång av de avtal som reglerar nedrustning och rustningskontroll, och som bygger på principen att stater gör utfästelser, men framför allt på system av gemensam kontroll och uppföljning av att utfästelserna följs. Vi kan konstatera att framsteg gjorts i historien och sannolikt kommer att göras . Men vi kan också konstatera att avtalen inte fullt ut omöjliggjort militära konflikter mellan stater och inom stater. Svensk vapenexport ska naturligtvis ses i det perspektivet, och det finns anledning att ta det till sig, men det finns också anledning att lite grann fundera på hur det har vuxit fram. När det gäller dessa frågor handlar det nämligen om långa åtaganden, och i en del av de exempel som tagits upp i debatten har besluten fattats . Vi måste därför se på hur vi kommit dit där vi befinner oss . Mycket av tankesättet går tillbaka till . Det var en situation där världen var uppdelad i två pakter. Varje konflikt förutsattes kunna leda till att Nato stod mot . I varje konflikt fanns risken att den skulle eskalera till något mer omfattande. valde då att stå alliansfritt, ett val som innebar att vi i hög grad var tvungna att förlita oss på vår egen försvarskapacitet och försvarsindustri. För att på något sätt kunna dela kostnaderna med andra valde vi då att ge möjlighet till viss vapenexport. Eftersom vapenexporten riskerade att låsa in oss i någon av pakterna fick lösningen bli export till länder som stod utanför pakterna och uppfattades ha så stabila förutsättningar att någon reell risk för krig inte förelåg. I dagens ljus kan man naturligtvis fundera på om det var en riktig hållning att inte ta ställning mellan ett block som byggde på demokrati och öppenhet, Nato, och ett block vars ledord var socialism och kommunism och i realiteten bestod av diktaturer. Vi såg båda sidor som lika goda kålsupare. ser vi annorlunda på situationen. är det självklart att vi kan medverka och stödja strävanden som står i linje med vår uppfattning. För oss är det rimligt att ska vara en del när FN ber om hjälp att skydda civilbefolkningen i en krigszon. För oss är det självklart att vi tillsammans med andra demokratier kan medverka i gemensamma insatser till försvar. För oss är det en naturlig konsekvens att välkomna ett EU-initiativ för att skapa en fungerade EU-marknad för dessa områden. Det är därför med viss förvåning jag läser reservationer från Vänstern och om att all vapenexport till krigförande stater ska förhindras en slutsats som i sin yttersta konsekvens riskerar att leda till att, i ett fall där en demokrati angrips av en diktatur, vi står vid sidan om och inte säger att vi är på deras sida och beredda att stödja demokrati och mänskliga rättigheter. Å andra sidan kan man i reservationer läsa att vapenexporten i alla delar ska främja svensk försvarsindustri inte nationella intressen, utan försvarsindustrin. En lika långtgående konsekvens av detta skulle kunna innebära att bara det går bra att sälja vapen kan vi sälja även till dem som kunde angripa . Varför tar jag upp dessa båda reservationer? Ja, det är inte för att jag tror att de är skriva av illvilja utan för att visa att det i debatten finns en väldig risk att man hamnar i det ena eller andra diket. Detta kräver en balanserad syn. Det går inte att endast formulera slagord utan vi måste också fundera på ett genomtänkt förhållningssätt. Hur ska man då se på en lagstiftning som speglar dagens snarare än situation? Jag ska inte här gå in på huruvida vi ska tillhöra någon allians eller inte. Den frågan behandlas inte i detta betänkande. Det första självklara ställningstagandet är att vårt agerande hänger samman med att vi tillhör en grupp västliga demokratier. Vi har en gemensam vilja att bygga samhällen på öppenhet, respekt för andra, demokrati och respekt för mänskliga rättigheter. Vi måste kunna samarbeta inte bara när det gäller insatser inom ramen för det internationella samfundet utan även när det gäller materielanskaffning. Det blir därför naturligt att vi bör ha en gemensam marknad för vapen. Att vi sedan inom den gemensamma ramen behöver mekanismer dels för att överföra information, dels för att säkerställa likabehandling av tredjeland är också givet. Vi behöver system för att säkerställa att vi gör likadana bedömningar. De delar som finns i föreliggande beslut om att genomföra ICT-direktivet är således rätt tänkt. På lite handlar det naturligtvis också om att inom EU:s ram fortsatt föra diskussionen om hur en gemensam hållning gällande vapenexport till tredjeland ska se ut. Självklara inslag i vår uppfattning är demokrati, yttrandefrihet, mänskliga rättigheter och öppenhet. Den andra slutsatsen blir något mer svårbeskriven. Det nuvarande systemet med en myndighet som hanterar vapenexporten och en parlamentarisk, rådgivande, insyn i speciella ärenden är välfungerande och bör behållas. Det finns hos beslutsfattare ofta en strävan att skapa direktkausala system byggda på kriterier huggna i sten. Efter att under ha arbetat med frågor gällande kvalitetssystem vet jag hur gärna man vill ha direktkausalitet men också hur svårt det är när det är fråga om komplexa skeenden. Då är det oftast viktigast att kunna säkerställa informationen och förlita sig på att människor kan göra bedömningen. Alltför förenklade och tvärsäkra kriterier tenderar nämligen att bli kontraproduktiva och motverka sitt syfte. Det som ska avvägas är tre faktorer. För det första handlar det om det industriella intresset. Vi har en mycket kompetent och konkurrenskraftig vapenindustri i . Exporten har medverkat till att stärka den och därmed givit det svenska försvaret fördelar. Det gäller att kunna behålla kompetensen i branschen både vad gäller utveckling och alla de positiva spin-off-effekter som kommer därifrån. Det handlar naturligtvis också om arbetstillfällen i svensk industri. För det andra handlar det om att kunna säkerställa det svenska försvarets kapacitet och tillgång till ändamålsenlig utrustning. En del kommer vi att kunna utveckla själva; annat måste importeras. Handel med vapen är därför en naturlig del för ett litet lands möjligheter att kunna vara och försvara sig självt. Utan inhemsk produktion riskerar vi att hamna i knäet på något eller några länder som skulle stå för huvuddelen av vår materiel. För det tredje har vi den fråga som dagens debatt har fokuserat på, nämligen att vapenexporten ska ses som en del i vårt utrikespolitiska agerande. Det föreslås ett demokratikriterium, och det är rimligt att konstatera att vi givetvis inte ska leverera till icke-demokratiska stater eftersom vi i andra sammanhang betonar vikten av demokrati, öppenhet och mänskliga rättigheter. Det tillkännagivande som görs är en tydlig beställning till regeringen att återkomma med ett förslag som möter dessa krav. Vi ska dock ha klart för oss att det snarare är en gradskillnad än en artskillnad vi diskuterar. Redan i dagens lagstiftning och med dagens system finns det kriterier av typen kränkning av mänskliga rättigheter. Man har dessutom successivt skärpt detta. Det är på denna väg man bör gå vidare. Jag tror inte att avvägningen mellan dessa tre aspekter kan göras av system. Den måste göras av människor som bedömer situationen. Därför har vi i grunden en relativt lämplig princip för hanteringen. Många har under min politiska gärning försökt tala om för mig att jag inte kan detta med politik eftersom jag brukar vilja göra saker alltför komplicerat och försöka väga för och emot. Jag har alltid fått höra att enklast vinner. Jag står dock fast vid min uppfattning att det finns fara i att göra alltför långtgående förenklingar. behöver man reflektera, väga och balansera. Det finns ett gammalt talesätt om att man ska passa sig för system som är så perfekta att människan inte behöver vara god, och jag tror att det gäller här också. Mot bakgrund av detta resonemang yrkar jag bifall till utrikesutskottets förslag, det vill säga att godkänna propositionen om ICT, att lägga denna skrivelse till handlingarna och att tillkännage för regeringen behovet av en förändrad lagstiftning med betoning på att inte leverera till icke-demokratiska stater. 18 HANS (V) replik: Vi hörde säga att en av hans starka sidor är att kunna se både för- och nackdelar och att väga för och emot. Jag tänkte testa förmåga att väga för och emot. Jag har tre frågor till honom. Min första fråga är: Vilka argument för vapenexport till ser ? , med borgerlig regering, exporterade vapen för till diktaturen . Jag kan bara se argument mot denna vapenexport, men det är möjligt att jag ser allt i svart och vitt och är för enkelspårig. Min andra fråga är: Vilka argument ser för att ska exportera vapen till ? Det gjorde vi för . Även här kan jag bara se argument mot. är ett land där vi sett flera militärkupper och omfattande brott mot de mänskliga rättigheterna. Landet är dessutom involverat i ett inbördeskrig i sina södra delar. Min tredje och sista fråga är: Vilka argument för vapenexport till ser ? var en av de verkligt stora köparna av svenska vapen . sålde vapen för till . är, som vi vet, en auktoritär regim där det begås omfattande och grova brott mot de mänskliga rättigheterna. Den borgerliga regeringen skriver till och med själv på sin webbplats för mänskliga rättigheter att majoriteten av invånare är diskriminerade. Lägg därtill att är involverat i väpnade konflikter. Jag kan bara se argument mot att vi ska möjliggöra och ha svensk vapenexport till . På dessa tre områden vill jag testa förmåga att väga för och emot så att han kan visa vilka de tunga argumenten är för vapenexport till , och . 19 (M) replik: Detta visar precis det problem som jag försökte illustrera. Det är lätt att förenkla budskapet, ställa frågor om tre länder och be mig väga för och emot. Det system vi har byggt upp där man gör en bedömning inom en självständig myndighet med rådgivande parlamentarisk insyn utifrån kriterier är ett ändamålsenligt sätt. En del av de beslut som tar upp fattades långt innan dagens läge. Det händer saker och ting, och just därför är det viktigt att ha en rörlighet, att kunna värdera. Jag tycker att vi ska komplettera med och tala om att vår utgångspunkt är att försvara demokratin och inte leverera till icke-demokratiska stater. Jag vet dock inte, och ska inte heller veta, vilka bedömningar som gjordes när exportbesluten togs i dessa fall. 20 HANS (V) replik: Jag kan inte tolka det säger om att systemen fungerar, att bedömningssätten i grunden är bra och att man har ett ändamålsenligt sätt att hantera dessa frågor på något annat sätt än att han tycker att det fungerade helt okej när exporterade vapen till , och . De borgerliga partierna och Socialdemokraterna har tillsammans gjort en överenskommelse om exportkontroll gällande icke-demokratier, som vi ska rösta om . Trots flera diskussioner i utrikesutskottet och trots att jag har ställt frågor till Socialdemokraterna om vad överenskommelsen egentligen innebär har jag inte fått några ordentliga svar. Det är rimligt att ledamöter och svenska folket vet vad det är vi tar ställning till. Vad innebär meningen i betänkandet som Socialdemokraterna och de borgerliga partierna har kommit överens om? Frågorna är konkret: När kommer den svenska exportkontrollen skärpas gällande icke-demokratier? Kommer det innebär ett förbud mot svensk vapenexport till diktaturer? Det är inga svåra kuggfrågor, utan frågor som man kan svara ja eller nej på. 21 (M) replik: Frågan när är svår att besvara med ett ja eller nej. Gör man det blir man normalt sett betraktad som lite arrogant. I betänkandet står om tillkännagivandet, som uppenbarligen är svårt att tolka: Utskottet anser, mot bakgrund av såväl politiken för global utveckling (PGU) som den fortsatta utvecklingen inom EU-samarbetet, bl.a. antagandet av ICT-direktivet, att regeringen ska återkomma till med förslag till en ny krigsmateriellagstiftning i syfte att skärpa exportkontrollen gentemot icke-demokratiska stater. Vilken del är det som är så svår för att förstå? Är det att det gäller exportkontrollen gentemot icke-demokratiska stater eller ny krigsmateriellagstiftning? För mig är det en tydlig beställning att skärpa skrivningarna och regelsystemet så att vi inte levererar till icke-demokratiska stater. Jag har fullt förtroende för att regeringen gör en bra bedömning av hur snabbt detta går att åstadkomma. Jag tror att varken din eller min linje tjänar på ett hastverk i denna fråga. 22 (MP) replik: På s. 5 i regeringens skrivelse står det under avsnittet Krigsmateriel att krigsmateriel endast får exporteras om det finns säkerhets- eller försvarspolitiska skäl för det och det inte strider mot utrikespolitik. Det är liksom första kriteriet. Då måste jag ställa mig frågan: Vilka försvars- eller säkerhetspolitiska skäl har vi för att exportera vapen till många av de länder som finns på vår lista, till exempel , eller ? Detta borde vara grunden: Krigsmateriel får endast exporteras om det finns säkerhets- eller försvarspolitiska skäl för det. Sedan ska man också göra en tillståndsprövning i enlighet med de svenska riktlinjerna. Egentligen är de svenska riktlinjerna bra från början, men praxis har lett till att de har urholkats. Där är vi . Då behövs en ny lagstiftning. Vi tycker att det är positivt att det kommer att ske en förändring. Men vi skulle ha önskat att fler hade varit med i processen. Det handlar inte bara om att ni har gjort ett tillkännagivande , utan det handlar om hur vi tar oss hela vägen fram så att det blir ett stopp. Där hade vi gärna ingått och pratat om dessa frågor, men vi har förstått att det inte är så ni har tänkt er det hela. Vi skulle hellre vilja se en utredning som tittar på frågan. Det har skett en stor ökning av vapenexporten under den nuvarande regeringens tid. Jag skulle vilja att förklarar lite grann hur det kan bli så att antalet beviljade utförseltillstånd har ökat . 23 (M) replik: Jag ska börja med den första frågan. Vi tillkännager nu att vi vill att regeringen återkommer. Formerna för och organisationen av hur man ser över lagstiftningen överlåter vi åt regeringen att fundera över. Det är den ordning vi har; vi gör en beställning. Vi talar inte om för regeringen hur den ska skriva eller göra. Beställningen är mycket klar. Det är ett tydligt kriterium som innebär att vi inte exporterar vapen till icke-demokratier. Jag går över till frågan om ökningen. Jag kan inte i detalj tala om hur det är. Men en sak som vi inte ska glömma är att den internationella ekonomiska situationen har förändrats ganska markant från krisåren och fram till . Jag tror att det eventuellt kan ha spelat en viss roll. 24 (MP) replik: Jag fick inte svar på den första frågan. Den handlade just om vilka säkerhetspolitiska och försvarspolitiska skäl det finns för att exportera till exempelvis till , som vi har en relativt stor export till enligt den lista som vi har här. Vi har också problemen med följdleveranserna. En stor del av vapenexporten är följdleveranser. Om vi nu ska stoppa exporten till icke-demokratier har vi ändå följdleveranserna som vi kanske inte kommer att stoppa. Hur ska vi göra i den delen? Där tycker jag att vi måste ha en samlad strategi för att tillsammans komma fram till hur vi verkligen ska stoppa vapenexporten inklusive följdleveranser till icke-demokratier. sade i sitt anförande att han inte förstod eller reservationer om att inte sälja till krigförande länder. Om någon blir angripen kan de ju inte försvara sig, menade han. Men den som inte är i krig har möjlighet att köpa vapen, och kan då vid ett eventuellt angrepp också försvara sig. Jag antar att inte menar att just vid det tillfälle ett land blir angripet ska världssamfundet helt plötsligt börja sälja vapen till landet så att det kan försvara sig. En sista fråga från min sida gäller vilket ansvar leverantören, alltså exportören, har. Om vi till exempel hade tillhört de länder som också exporterar vapen till vilket ansvar hade vi då haft när regimen, köparen, vänder vapnen mot den egna befolkningen? Det tycker jag är en samvetsfråga som vi bör diskutera här i kammaren. 25 (M) replik: Jag uppfattade det inledande resonemanget närmast som ett retoriskt konstaterande från sida. Du frågade om de säkerhetspolitiska bedömningarna bakom och vad det var för stater, . Om jag inte alldeles missminner mig handlar det mycket om produkter med dubbel användning eller övrig krigsmateriel, som det heter nu ÖK. Jag tror att det handlar om radarsystem och sikten. Jag tycker inte att det är av riktigt samma karaktär, för det går inte att använda mot befolkningen men det har också ett civilt användningsområde för flygsäkerhet och liknande. Jag tar detta ur minnet, så jag kan ha fel. I så fall ber jag om ursäkt för mitt felaktiga påstående. tog upp frågan om följdleveranser till diktaturer eller stater som blir diktaturer, får man väl säga. Där tror jag att vi har samma problem oberoende av om vi sätter ett kriterium som det ni önskar eller ett som i stort sett är detsamma som jag önskar eftersom stater kan förändras. Jag har ingen bättre lösning på detta än vad du har, , även om du avkräver mig besked om det. Du tog upp frågan om leveranser till krigförande stater. Jag tror faktiskt att när krig står för dörren börjar man se om sitt hus. Jag tror att vi ska vara ganska glada i att vi fick köpa jagarna . De var en viktig del i den svenska krigsansträngningen. Men vi ska inte prata om historia, sade , så jag ska inte göra det mer. Slutligen tog upp frågan om följdleveranser till . Såvitt jag har förstått det är det även där huvudsakligen sådan materiel som går under den lagstiftning som inte är materiel för strid som har levererats till . 26 (SD) replik: Tills bara var beredda att skriva under den skrivning som vi ställer oss bakom rörande demokratikriteriet. Helt plötsligt svängde de om i sista stund. Som jag har påtalat luktar det i alla fall för mig hyckleri och billig populism och att man inför väljarna vill ge sken av någonting annat än vad man verkligen står för. Jag har tidigare ställt frågor till föregående talare: Varför har man inte agerat tidigare med de befintliga verktyg som politiken för den globala utvecklingen föreskriver, EU:s uppförandekod och så vidare? Man har haft verktygen till att agera för att inte sälja vapen till icke-demokratier. Varför har inte agerat tidigare i enlighet med det som de nu står och talar sig varma för här i kammaren ? 27 (M) replik: Om det är hyckleri och billig populism att tro på demokrati låter jag andra avgöra. Det finns kanske de som är bättre experter på populism än vad jag är. Men jag kan konstatera att om man studerar besluten ser man att det sker förändringar i bedömningsgrunderna. Bland annat har man i och i myndigheten successivt skärpt kraven på mänskliga rättigheter, mot kränkande behandling och så vidare. Vi är kanske i det läge nu precis som det står i tillkännagivandet att det i ljuset av den förändrade situationen med ICT men också i och med vårt ökade fokus på mänskliga rättigheter och demokrati är dags att kodifiera systemet. Det gäller även om systemet som det har sett ut inte har givit några stora problem. I stort sett kan man säga att det har fungerat hyfsat väl, som också du var inne på tidigare, . Men det kanske är läge att nu kodifiera den förändring som har gjorts. Det är detta som ligger i tillkännagivandet som ett första steg. Men det handlar också om att fundera på hur man i en lagstiftning tydligt ska kunna markera att vi inte levererar vapen till icke-demokratiska stater. 28 (SD) replik: Jag kallar det inte för populism att tro på demokrati absolut inte. Men jag kallar det populism, och billig populism, att man svänger om och försöker ge sken inför väljarna av att ha någon åsikt som man kanske egentligen inte företräder eftersom man tycker att det är obehagligt att bli placerad i ett visst fack när denna diskussion kommer upp. Jag tycker inte att det är rakryggat att man inte vågar stå upp för det man verkligen tro på. Uppenbarligen tror inte på det de nu står och förespråkar här i kammaren och det de förespråkar i utskottsbetänkandet när man vill skärpa reglerna. Reglerna och kontrollen hade man kunnat skärpa med gällande regelverk. Andra har påpekat, och det påpekas också i ursprungstexten i betänkandet, att detta redan är tillgodosett. Det gäller bara att man efterlever det och har den politiska viljan. Den politiska viljas saknas uppenbarligen bland de övriga partierna här i , som har suttit i och släppt igenom det ena efter det andra som man nu står och kritiserar här i kammaren. Det är era partikolleger som har suttit i . Varför har ni inte efterlevt de gällande reglerna? 29 (M) replik: Det talas om billig populism och påstås att jag inte skulle stå för de åsikter jag presenterar här. Jag kan garantera alla de ledamöter som sitter i kammaren och alla andra som hör detta att jag står för demokrati och mänskliga rättigheter. Jag står för att vi ska ha de relationerna. Kallar ni det billig populism är jag gärna populist om. Vi tror faktiskt på detta. Vi kan också konstatera att vi har haft ett system som i huvudsak har tjänat oss väl. Men finns det skäl att kodifiera det, förändra och modifiera det lite grann och därför se över det.