prot · GZ0945 · 2011-12-09 00:00:00 — Jag tror att man måste våga investera i en höjd ambitionsnivå för skolan. Det gör vi, eftersom vi säger nej till krogmomssänkningen. Det är en annan debatt; vi kanske inte ska ta den. 5 miljarder är dock ganska mycket pengar som man kan investera i skolsystemet om man skulle vilja. Jag undrar dock fortfarande, : Om det nu är så enkelt att plocka hem dessa , vilka råd och konkreta förslag har du då till de kommuner som brottas med jättestora problem att få budgeten att gå ihop? Problemet för Skolsverige är att detta inte bara handlar om prognoser. Regeringen kan göra vilka prognoser som helst, men när ni väl har lagt ut besparingen i statsbudgeten som ni har gjort måste kommunerna plocka in den besparingen. Det är så regelverket ser ut. De kan inte hänvisa till att prognoserna kanske blir bättre framöver så att de kan lösa detta efterhand, utan de måste plocka . Jag undrar: Vad säger skolministern till de kommuner som säger att det inte går och att de måste plocka pengar från andra håll eller göra kraftiga besparingar i gymnasieskolan ? 15 Utbildningsminister (FP): En så erfaren parlamentariker som behöver inte stå och låtsas att han inte vet hur det här fungerar. Det är självklart att det är så, och så har det varit med alla tidigare regeringar, att när man genomför reformer som har påverkan på kommunerna i något avseende måste man göra prognoser. Man kan inte veta i detalj hur allting slår ut, utan man gör prognoser och fastställer statsbidraget utifrån dem. Om det slår väldigt fel får man naturligtvis vara beredd att justera efter hand. Det är inget annorlunda med det här. Det är likadant när man genomför andra reformer. Det var precis samma debatt om maxtaxan för med den förra regeringen, att kommunerna ansåg sig underkompenserade. I efterhand visade det sig att det gick ungefär jämnt ut. Det blir sådana här debatter eftersom man inte vet hur det slår ut. Därför anlitar man de bästa experter som finns för att försöka beräkna detta. Det är inte jag som har suttit och räknat, utan det är ekonomiska expertis som har suttit och räknat och kommit fram till det här. Då har vi mildrat beräkningarna för kostnadsminskningar jämfört med vad de föreslog, för experter sade att det i realiteten innebär ännu mer. Och gymnasieutredaren var en av de mest erfarna gymnasiechefer som vi i har. Det är väl ingen som kan stå och svära på att det blir exakt 675 miljoner i kostnadsminskning , utan det är en beräkning. Det kan bli mer, det kan bli mindre. Vi följer detta tillsammans med Kommuner och Landsting. Skulle det visa sig att det skulle slå allvarligt fel får vi titta på vad vi ska göra då. Men den här potentialen finns i och med uppstramningen av gymnasieskolan. Sedan är det en annan sak, , att i den gymnasieskola som ni vill ha går det inte att göra den här kostnadsminskningen, därför att den kommer inte att minska avhoppen. I er gymnasieskola, där alla ska bli högskolebehöriga, kommer fortsatt att vara ett av de länder i världen som har högst avhoppsfrekvens. Då måste man skjuta till de här pengarna i varje budget, inte bara i nästa års budget som ni gör i budgetmotionen, utan ni måste skjuta till de här kostnadsökningarna i varje budget framöver. , 2014, 2015 måste ni lägga på de pengar som vi nu ser som minskningar, därför att ni vill ha kvar den gymnasieskola som slår ut så många ungdomar. Sedan säger ni att ni inte vill det, men det är det som är effekten. Den gymnasieskola som ni byggde upp skapade massavhopp av ungdomar som inte klarade av kraven för högskolebehörighet. Det är det som vi nu försöker ta itu med och göra något åt. Att det innebär kostnadsminskningar för kommunerna skäms vi inte för. 16 (S): Då glider vi in i den diskussionen också. Vi far runt lite i den här frågan. Det är klart att vi kan debattera frågan huruvida det är smart att de elever som skulle vilja gå på ett yrkesprogram och som egentligen skulle vilja göra det valet i sitt yrkesliv väljer samhällsprogrammet i stället därför att de inte vill stänga dörrar . Jag tror inte att det kommer att leda till färre avhopp att elever väljer en inriktning som de egentligen inte skulle vilja välja eftersom de vill ha dörrar öppna , som vi har ett läge där vi skulle behöva ha fler yrkesutbildade människor på svensk marknad. Om det är smart politik eller inte kan vi gärna diskutera. Jag är inte säker på att ministern får rätt. Att den nya gymnasieskolan skulle få så mycket färre som går eller går verkar det inte som, eftersom den stora ökningen nu är på introduktionsprogrammen där av eleverna måste gå, och då blir det ett fjärde år. Jag tror att regeringen räknar väldigt optimistiskt på kostnadssidan kring den här reformen. Det är därför vi har sagt nej till besparingen och föreslår . Vi tycker att det är bättre att jobba på det sättet att vi inte gör kraftiga besparingar i gymnasieskolan till en början utan fortsätter att investera i en bra skola för alla elever. Men om vi efter hand ser att det här inneburit den strukturreform som regeringen hoppas på, att det blivit väldigt stora besparingsmöjligheter därför att utbildningsutbudet har minskat är det inga problem för oss att göra de här justeringarna så att det blir bra . Det är också det som SKL påtalar och säger. Jag tycker att det är lite undanglidande av statsrådet när han säger att det går att spara , men att kommunerna bara inte riktigt har begripit hur de ska göra. Men kan statsrådet då inte förklara för de kommuner som har svårigheter att dra hem besparingarna hur det ska gå till? Förklara också i ditt avslutande inlägg varför det är så bra att det är gymnasieskolan som ska betala regeringens övriga utbildningspolitik! Varför tar man från gymnasieskolan för att pytsa tillbaka lite till lärarna? Borde vi inte investera i hela utbildningssystemet för att bygga starkt? 17 Utbildningsminister (FP): När beskriver det socialdemokratiska budgetalternativet, där man i och för sig inte är med på regeringens besparing just 2012, glömmer han att berätta att man kommande år inte tillför en enda krona utöver vad regeringen föreslår till gymnasieskolan. Ni accepterar ju alla besparingar . Förmodligen vara det för att krogmomsen inte räckte till det, för den räcker inte till allting. Men, , jag har sagt det och jag har sagt det till Kommuner och Landsting att jag har är helt beredd det finns ingen prestige från min sida att nu följa detta. Jag och mina medarbetare kommer att följa detta tillsammans med Kommuner och Landsting för att se kostnader och utveckling för gymnasieskolan. Jag är beredd att göra nya bedömningar framöver om det skulle finnas underlag för det. Det underlag som vi har är det som har presenterat tillsammans med den bästa expertis vi har. Där säger man att det innebär kostnadsminskningar, och det finns en logik i det, för man redovisar varför det innebär kostnadsminskningar. Det blir ett väsentligt uppstramat programutbud, möjlighet att fylla upp undervisningsgrupper och klasser som annars är väldigt små, för så blir det när man har väldigt många valmöjligheter i skolan. Därmed blir det en kostnadsminskning med ungefär 1 ½ procent av gymnasieskolans totala budget. Jag bedömer att detta är fullt rimligt. Det är en prognos, och vi får se om det blev så eller inte. Då får vi vara öppna för att diskutera vad vi ska göra, och det är jag. Det finns ingen prestige från min sida i att precis denna siffra måste det bli, utan vi får se hur det utvecklas och ta ställning till vad vi ska göra då. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2011/12:155 om det estetiska lärandet i gymnasieskolan 18 Utbildningsminister (FP): har frågat mig om jag avser att ta några initiativ för att säkerställa att gymnasieskolor inte tappar kompetent och utbildad personal inom de estetiska ämnena och för att säkerställa att den svenska gymnasieskolan kan fortsätta att vara meningsfull för elever med olika lärandeförutsättningar och kunskapsprocesser. Skolans uppdrag att förbereda alla elever för ett aktivt deltagande i samhällslivet vilar i hög grad på . I har de estetiska ämnena samma omfattning som tidigare som det estetiska perspektivet lyfts fram i fler ämnen. Regeringen bidrar också med till för att stärka arbetet med kultur i skolan. Inför den nya gymnasieskolan har en grannlaga prioritering och avvägning gjorts mellan hur stor andel av undervisningen som ska upptas av ämnen som är angelägna ur ett medborgarperspektiv och hur stor andel som ska användas till programmets speciella karaktärsämnen. Regeringen anser att gymnasieskolan tydligare måste förbereda eleverna för fortsatta studier respektive yrkesarbete. Eleverna måste till exempel nå längre i sin yrkesutbildning än vad som varit fallet i den hittillsvarande gymnasieskolan. Därför har omfattningen av de gymnasiegemensamma ämnena minskat till 600 gymnasiepoäng på yrkesprogram, och bland annat ämnet estetisk verksamhet, som hade en omfattning av 50 gymnasiepoäng av de totalt 2 500 som en fullständig gymnasieutbildning omfattar, är inte längre obligatoriskt för alla elever. I stället har alla elever på nationella program fått rätt att läsa minst en kurs i ett estetiskt ämne som individuellt val. Eftersom kurserna i den nya gymnasieskolan, med få undantag, nu omfattar minst 100 gymnasiepoäng, kommer de elever som väljer dessa kurser att få ägna mer tid åt estetisk verksamhet . För att kunna tillgodose elevernas önskemål krävs naturligtvis att gymnasieskolan har nödvändig kompetens. I den läroplan för gymnasieskolan som regeringen beslutat om lyfter vi fram att skolan ska stimulera elevernas kreativitet, nyfikenhet och självförtroende samt vilja att pröva och omsätta nya idéer i handling och lösa problem. Vidare är det skolans ansvar att eleverna efter slutförd utbildning kan hämta stimulans ur kulturella upplevelser och utveckla känsla för estetiska värden. Även i den nya gymnasieskolan finns ett estetiskt program, men detta program är nu tydligt högskoleförberedande. Av den preliminära antagningsstatistik som har publicerat framgår att det estetiska programmet är mycket populärt och det fjärde största programmet. Därför är jag inte särskilt orolig för att den kulturella och kreativa sektorn kommer att påverkas, i varje fall inte i negativ mening, av att ämnet estetisk verksamhet inte längre måste läsas av alla elever. Svaret på interpellantens första fråga är att reformer som görs i utbildningsväsendet måste ha för ögonen att skapa den mest ändamålsenliga utbildningen för eleverna. Utifrån detta får naturligtvis lärartjänsterna anpassas. Svaret på den andra frågan är att gymnasiereformen just syftar till att gymnasieskolan ska bli meningsfull för elever med olika lärandeförutsättningar. Det är bland annat därför som regeringen har främjat lärlingsutbildningen som ett alternativ till skolförlagd utbildning. 19 (MP): Jag tackar utbildningsministern för svaret. Det var ett utförligt och på många sätt bra svar. Men jag känner ändå oro för vad den nya gymnasiereformen kan komma att medföra. I och med att de estetiska ämnena är obligatoriska är risken stor att unga människors möjlighet att utvecklas förminskas då de inte får tillgång till alla verktyg och alla möjligheter till inlärning. Svaret gör mig inte heller lugn eller övertygad om att reformen tryggar kompetensen inom de estetiska verksamheterna i skolan. Ju oviktigare vi gör den estetiska verksamheten, desto oviktigare blir den. Om samhället och politiken genom att marginalisera estetisk verksamhet i utbildningen visar att den inte är lika viktig som den enligt mig och många andras mening är finns det en risk att vi förändrar hela möjligheten för många att utvecklas. Det behövs en motkraft till det teoretiska, som är mycket lättare att mäta. På något sätt är det inte lika viktigt med de estetiska ämnena. Detta speglar hur vi prioriterar för framtiden. Vi behöver de estetiska ämnena som en pusselbit, som ett verktyg. utgår vi från att unga människor ska lära sig att kritiskt granska och bli kreativa samhällsmedborgare. De ska bli empatiska och kunskapssökande. Men vi får inte minska på möjligheten att ge dem alla verktyg som finns. De måste ha en verktygslåda att ta ur, en bred palett. I är det okej, men när man hamnar i gymnasiet är de estetiska ämnena inte nödvändiga. Det är inte ett tillräckligt tydligt verktyg för att ministern ska kalla det för ändamålsenlig utbildning. Vad är då ändamålsenlig utbildning? Är ändamålsenlig utbildning att skapa anställningsbara individer, människor som går en utstakad väg till marknaden? I min värld har skolan en mycket viktigare roll än så. Skolan ska vara en del i den unga människans rätt att utvecklas och rätt till kunskap. Möjligtvis har jag fel, men jag är i så fall inte ensam. Det finns flera som har flaggat för att förändringen för de estetiska ämnena kan få tråkiga konsekvenser för inlärningsprocesser, för utvecklingsmöjligheter, för kulturens roll i samhället och för vårt välbefinnande. Flertalet av våra kända kulturarbetare har reagerat på olika sätt och fört fram sina farhågor. Jag tror inte att detta är främmande för utbildningsministern. , professor emeritus i idé- och lärdomshistoria, har i artiklar och böcker skrivit om utbildningspolitiken. Läser man dessutom vad , professor i pedagogik vid , har för syn på estetiken i inlärningsprocessen blir man ännu mer bekymrad över den förändring som genomför inom utbildningspolitiken. Jag tror att det är skillnad på vad vi menar med kunskap. Det är också skillnad på hur vi ser på inlärningsprocessen. Ordet kunskap är intressant. Det härrör från orden kunna, känna, känna till och så vidare. Och skap har med skapande att göra. 20 Utbildningsminister (FP): Jag delar det mesta av det som interpellanten säger, med undantag för slutsatsen. Skolväsendet har en otroligt viktig roll i ett slags medborgarskapsutbildning. Det handlar om bildningsideal och allmänbildning. Skolans uppgift är långt ifrån enbart att förbereda eleverna för yrkesutövning. Det är dock olika i olika former. är tydligt yrkesförberedande för unga vuxna. Lågstadiet är väldigt lite yrkesförberedande. Att läsa och skriva behöver man förstås kunna i alla yrken, men lågstadiet handlar om baskunskaper. På mellanstadiet och högstadiet handlar det om allmänbildning. Det är mycket orienteringsämnen, till exempel historia, religion och biologi. är den obligatoriska skolan och måste stå för allt det som vi tycker att alla måste ha med sig. Det vi nu talar om är gymnasieskolan. Den hamnar mitt emellan i avvägningen mellan allmänbildning och förberedande för nästa steg i livet. Påbyggnaden med svenska och engelska och några saker till måste fortsätta, men gymnasieskolan måste också tillåtas vara yrkesförberedande. Man ska bli undersköterska, bilmekaniker och så vidare, och en del förbereder sig för högskolestudier. Gymnasieskolan måste få tillåtas sätta sin egen prägel. Min kritik av den rödgröna gymnasiepolitiken ligger i att man i alltför stor utsträckning behandlar gymnasieskolan som fjärde stadium. Men det är det inte. Gymnasieskolan måste tillåtas innebära en diversifiering och differentiering för eleverna. En del läser mycket krävande naturvetenskap för att de ska gå vidare på den inriktningen. Andra utbildningar är helt yrkesförberedande. Då hamnar man i en målkonflikt. Hur mycket i dessa gymnasieprogram ska vara obligatoriskt för alla elever? Vad ska inte vara det? Vad ska vara valbart och inte? Här gick utvecklingen för långt. I den rödgröna gymnasiepolitiken blev gymnasiet alltför mycket en fortsättning på . Det var så mycket som var obligatoriskt och gemensamt för alla. Ungdomar är olika. har här en sund liberal inställning och medger att människor är olika. De har olika intressen och inriktning. Den socialistiska tanken att stöpa alla i en form har ni aldrig omfattat. Gymnasiepolitiken har dock i stor utsträckning utgått från det. Här är ett ämne som interpellanten är engagerad i, och ska det läsas av alla. Sedan kommer det någon annan som tycker något annat ämne är viktigt, och ska det läsas av alla. Sedan kommer ett tredje ämne som ska läsas av alla, för det är viktigt. Alla ämnen är viktiga. Jag tänker aldrig säga att ett ämne är oviktigt. Alla ämnen kan dock inte bli obligatoriska på gymnasieskolan. Då blir gymnasiet bara ett fjärde stadium i , och så vill vi inte se det. Detta är jag beredd att försvara. Jag delar dock engagemanget och uppfattningen om det kreativa och det skapande i skolans arbete. Kritiskt tänkande och kreativitet är egenskaper som ska utvecklas. Jag delar däremot inte uppfattningen att gymnasieskolan ska fyllas med ämne efter ämne som ska vara obligatoriska för alla elever. Då blir den ett fjärde stadium i , och det ska gymnasieskolan inte vara. 21 (MP): Jag har en som kommer från ett annat europeiskt land. Hon jobbar med kultur och är dessutom aktiv inom politiken på kulturområdet. Hon sade till mig: I många länder är kulturen basen för allt i samhället. Det andra kommer sedan. Här i är det tvärtom. Här är allt annat basen och kulturen något som man har utanpå det. Jag har funderat mycket på detta och är inte helt beredd att hålla med henne. Efter den kulturpolitiska debatt vi hade i kammaren i går inser jag att vi har mycket mer och att samhället är genomsyrat av kultur. Det ser vi kanske . Inte ens jag som är intresserad och engagerad i dessa frågor ser det alltid. Men vad skulle hända om vi plockade bort kulturen? En ledamot från Alliansen höll i går ett anförande där han berättade hur det skulle se ut om vi plockade bort kulturen i samhället. Det skulle inte bli något kvar till slut. Det är intressant. Något som också är intressant är hur viktigt det enligt de professorer som har fördjupat sig i detta är med vågen. Teori och praktik tillsammans skapar en människa med många verktyg. Det är detta vi missar när vi tror att de elever som gått ut har fått med sig kultur och kan välja. Jag tror inte att det är så enkelt. Jag är glad att vi delar synen att människor är olika. Så är det. Vi är en mångfald, vi är en mångkultur och vi har många sidor i oss. Jag tror dock inte att vägen till utbildning är rak. Det oroar mig att man tar bort det här otroligt viktiga dynamiska verktyget för eleverna. Jag tror att man i stället ska titta mer på vad kreativitet kan ge oss som ett verktyg, en palett, en möjlighet att utvecklas. Även om jag tycker att svaret är bra, resonerande och klokt på många sätt känner jag att jag inte riktigt får svar på de två frågor jag ställer. Den ena handlar om de estetiska ämnena i gymnasieskolan. Alliansregeringen har två olika linjer. Utbildningsministern anser att det är ämnen som man kan prioritera bort medan kulturministern vill ha in mer Skapande skola i skolan. I går hörde jag henne säga att hon skulle vilja utvidga det till gymnasieskolan; förskolan har jag hört tidigare. Det är intressant. Man tar med ena handen och ger med den andra. Då går inte politiken ihop riktigt. Det kanske blir så när fyra partier är inblandade. Som ledamot har jag ingen erfarenhet av det. Jag tycker att man behöver se över detta. Det är viktigt för så många unga människor. Man utbildar sig en så stor del av livet. Jag tror att det som händer är att man tar bort en möjlighet. 22 Utbildningsminister (FP): Som utbildningsminister tycker jag att det här är ganska svåra debatter. När jag står här talarstolen får jag ofta höra ledamöter säga: Det här ämnet är viktigt i skolan; det måste få mer utrymme. Vad ska jag säga? Jag håller med. Det är viktigt. är det något annat ämne som är otroligt viktigt och måste få mer utrymme i skolan. Den tredje veckan är det fysik, historia eller matematik. Mer EU-kunskap tycker en del, eller mer historia. Allt är viktigt. Vi behöver lära oss mer religion i den värld vi lever i med alla religionskonflikter och så mycket som religionen betyder. Eleverna behöver lära sig mer främmande språk. Vi behöver ha mer idrott. Vi behöver egentligen ha mer allt. Men då går inte schemat ihop i skolan. Man måste göra avvägningar. Så länge man diskuterar varje ämne för sig är det lätt att hålla med om att det är jätteviktigt och borde få mer utrymme. Till slut måste interpellanten och vara med och göra den samlade avvägningen när det gäller vad som ska få större eller mindre utrymme. Jag tänker inte säga emot interpellanten när hon pläderar för de här ämnena. Jag håller med om att de är viktiga, men vi måste få schemat att gå ihop med alla sina olika ämnen. Det vore intressant om interpellanten kunde berätta vilka ämnen hon vill prioritera ned, och stå för det i den offentliga debatten. Då skulle vi kunna diskutera på allvar. Vilka ämnen ska bort från skolan för att vi ska kunna prioritera de estetiska ämnena? Hur ska vi lösa det? Alla ämnen som finns i skolans läroplan är viktiga. De oviktiga finns inte där. De är bortsållade för länge sedan. Att propagera för ett ämne och säga att det ska öka utan att berätta vilka ämnen som ska minska är poänglöst. Jag kan hålla med om att ämnet är viktigt, men vi måste få ihop läroplanen i skolan. Interpellanten nämnde en europeisk erfarenhet. I nästan alla andra europeiska länder har man renodlade yrkesskolor utan den här typen av ämnen. Vi har ett valbart utrymme där alla har rätt att välja till dessa ämnen. Det är ämnen som över huvud taget inte finns i många andra länder. Jämförelsen med håller inte. Vi är mer inne på det spår som interpellanten vill än vad huvuddelen av är. Skolans kulturella uppdrag är vidare än bara de här ämnena. Det är att eleverna lär sig vår gemensamma historia, religionernas historia och deras påverkan på vårt samhälle. Det är att elever lär sig främmande språk för att i sitt vuxenliv kunna samverka med människor från andra länder med annan bakgrund och kultur. Många ämnen i skolan, i synnerhet de humanistiska, är till för att stärka ett kulturellt bildningsideal i skolan. Det är inte bara när man har estetisk verksamhet på schemat som man ägnar sig åt kultur. Skolans kulturella uppdrag att föra vårt gemensamma kulturella bildningsarv vidare från en generation till nästa är så mycket bredare än de här ämnena. De estetiska ämnena är viktiga, och de har stort utrymme i . Om man väljer till dem får man en omfattande undervisning i dem också på gymnasieskolan. Jag är glad över den gymnasiereform som den här regeringen har genomfört, som de rödgröna partierna röstade emot. I den gymnasiereformen har det estetiska programmet blivit betydligt mer populärt. Det estetiska programmet är ett av de program som ökar mest i den gymnasiereform som har trätt i kraft efter alliansregeringens beslut. I den rödgröna gymnasieskolan var programmet betydligt mindre attraktivt och lockade färre elever. 23 (MP): Jag ska svara på frågan om vilka ämnen som ska prioriteras bort. Jag tror inte heller att några ämnen ska prioriteras bort. Jag tror inte att man kan trycka in kunskap. Jag tror att kunskap är något man själv väljer att ta in. Om man får möjlighet att ha alla paletter, även den estetiska, tar man in mer kunskap. Det är jag övertygad om. Man lär sig mer, man orkar mer och får in mer i sin kropp när man har fler möjligheter. Det är jag ganska övertygad om. Jag nämner i min interpellation att kulturens ekonomiska roll växer. Enligt den som jag hänvisar till omsätter den kulturella och kreativa sektorn mer pengar än både bilindustrin och it-industrin. Det är ett klockrent språk som alla förstår. Det är svårare att prata om hur viktig kulturen är för människors utveckling. Det var en fråga som ministern inte svarade på, nämligen hur kompetensen inom den estetiska verksamheten ska vara kvar i skolan. Ministern sade att de estetiska linjerna är populära, men i ett radioprogram talade man om att den nya gymnasiereformen innebär att många lärare i estetiska ämnen ställs utanför arbetsmarknaden. En som gick fjärde året på musiklärarutbildningen vittnade om hur det hade förändrat hennes möjligheter att få jobb . Även en förbundsledamot från hade konstaterat i en rapport att antalet anställningar för lärare i estetiska ämnen på gymnasiet minskar.