prot · GY09125 · 2011-07-01 00:00:00 — Däremot, och det förvånar mig, var det ett starkt engagemang i att förhindra och obstruera beslutet. Jag kan förstå att det är jobbigt att inte få sin vilja igenom. Jag kan ha respekt för att ni då kanske inte hade ett förhandlingsmandat från regeringen. Men jag hade inte förväntat mig att ni skulle försöka förhindra besluten. Tillsammans med har ni i de borgerliga partierna förhindrat möjligheten att här i hantera förslaget om att stoppa utförsäkringarna. Där lyckades ni få stopp för det förslaget. Det innebär att vi får fortsätta kampen med att stoppa utförsäkringar. Det tycker jag är sorgligt. De andra förslagen behandlade vi i utskottet. Vi har tagit hänsyn till era synpunkter såtillvida att vi har sänt dem på remiss till , ISF och Handikappförbunden, som vi själva lade till. Ni ville ha åtta instanser som skulle få 91 frågor. Vi tyckte inte att det var seriöst, och det skulle försena processen avsevärt. I det här sammanhanget, eftersom lade mycket tid och kraft på processfrågor, kan jag konstatera att uppfattning om vad som är en bra process uppenbart är relativ. När den borgerliga majoriteten genomdrev ett utskottsinitiativ lade man fram förslaget och avslog minoritetens begäran om att få en remissomgång. , , kallades tre remissinstanser in för att muntligen få redogöra för vad de tyckte, och justerade man betänkandet. fattade man beslut, och var lagarna i dessa lagstiftningsärenden i kraft. Tala om en slarvig beredning! Effekterna av detta ser vi . De effekterna blir ännu mer uppenbara när vi konstaterar att man då visste om vad det skulle få för konsekvenser för nollklassade. I det här fallet handlar det om två tillkännagivanden till regeringen att återkomma i budgetpropositionen med förslag som ska behandla med ikraftträdande . Jag känner mig trygg med den beredningen. Jag känner mig också trygg med att därmed binder regeringen att återkomma med förslag till riksdag så att vi säkerställer detta. hade inga invändningar utan markerar bara vikten av att förslagen ska beredas på sedvanligt sätt. Det tycker jag är rimligt. Det var ett enigt utskott som ansåg det. ISF missuppfattar möjligtvis förslaget om ersättning och tror att vi skulle vara emot något bostadstillägg, men när vi klargjort detta finns inga invändningar. bedömer inte att effekterna blir så stora men önskar givetvis att reglerna ska bli enkla att förstå och administrera. Handikappförbunden välkomnar förslagen och tycker att de är väl avvägda för att skydda dem som drabbats av orimliga konsekvenser av de senaste årens förändringar. Vi har dessutom låtit opolitiska tjänstemän ta fram underlag om kostnader för förslagen. Det var vi överens om i hela utskottet. Det blev en summa som blev lite jobbig för regeringen. Raskt kastade man in ett papper till finansutskottet från . Där höftade man till att förändringen av arbetsmarknadsprövningen skulle kosta . Detta är en beräkning som regeringen är helt ensam om. Varken ISF, , kanslier eller någon annan jag talat med gör en sådan bedömning. Kansliets beräkning var att det skulle kosta . Allvarligt talat: Det handlar om av 55 000, det vill säga 1 650 personer. Det är orimligt att de kan kosta 2,4 miljarder. Då får det vara osannolika höginkomsttagare. Det måste man villigt erkänna. Ändå kastades ett sådant papper in. Jag vill här markera att det får bli en senare uppgift att granska mot vilken bakgrund och med vilket underlag regeringen tog fram uppgiften om miljardkostnaderna. Det är allvarligt om regeringen används medialt för att lägga in dåligt underbyggda beräkningsunderlag för beslut. Det förutsätter jag att vi kommer att granska framöver. Nåväl, vi har haft en beredning. Vi har haft yttrande från finansutskottet, och vi har haft en remiss. Det finns som jag ser det inga starka invändningar mot förslagen. Dessutom finns det gott om tid för regeringen att bereda dem i sedvanlig ordning. Vi hade dessutom kunnat fatta beslut om detta . Men efter fyra timmars debatt valde ni att begära återförvisning till utskottet. Detta skedde på sista arbetsdag inför sommaruppehållet. Argumentet var att ni såg förutsättningar för förhandlingar. Det är imponerande, efter att ha kallat våra förslag ett hån mot demokratin! Man kan misstänka att ambitionen i stället var att försöka skjuta på frågorna ytterligare så att de inte skulle hinna hanteras förrän . Därför begärde vi ett extra sammanträde med för att säkerställa att vi fattar beslut. som gått har det knappast varit några förhandlingsinviter. Det har inte varit någon kontakt. Däremot har det varit små käcka utspel på Twitter, Facebook och Newsmill där man tar heder och ära av våra förslag. Allvarligt talat: Jag tror att svenska folket hade förväntat sig ett mer seriöst agerande från de borgerliga ledamöternas sida. Vi förhandlar gärna. Vi har försökt att få till stånd förhandlingar för att lösa de akuta problemen i sjukförsäkringen. Men ni har inte velat diskutera. Hur kommer det sig? Är ni nöjda med sjukförsäkringen? Tycker ni att det är rimligt att nollklassade förlorar på en ersättning som dessutom inte ens blir pensionsgrundande? Är ni nöjda med att 50 000 är utförsäkrade och att tiotusentals fler kommer att bli det? Kommer de närmare arbetsmarknaden då? Blir arbetslivsintroduktionen vettig om de ska behöva oroa sig för sin försörjning? Lyssnar ni inte på kritiken om 180-dagarsprövningen mot en närmast fiktiv arbetsmarknad? Jag träffar reumatiker, ms-sjuka, cancersjuka och många andra, och de är förtvivlade över denna prövning. Hade det inte varit bättre om ni svarat på våra erbjudanden om gemensamma överläggningar? Är prestigen så viktig för regeringen att ni inte kan lägga den åt sidan och sätta er vid förhandlingsbordet? framöver har vi en socialförsäkringsutredning. Tänk om vi hade kunnat lösa de akuta bekymren och sedan gemensamt ta oss an de långsiktiga strategiska frågorna. Det duger inte, allvarligt talat, att enbart hänvisa till Alliansens interna arbetsgrupper i slutna rum och sedan inte vara beredda att rucka på ens ett enda kommatecken. Den arrogansen var inte lyckad när vi hade majoritetsregering. Den blir än mindre framgångsrik nu när det är en minoritetsregering. Mitt råd till er är: Kom ut ur bunkern! Se verkligheten och inte Alliansens broschyrer! Jag är stolt över att vi nu kan få en förändring till stånd. Jag hade hoppats att vi hade kunnat få stöd för vårt tredje förslag men inser att vi får fortsätta den kampen. Men jag är glad för det stöd vi har fått från fackföreningsrörelsen, påskuppropet, läkare, diakoner, handikappförbund och många andra som säger: Äntligen händer något! Äntligen pressar , folkets valda, regeringen till att göra någonting. Jag hoppas innerligt att vi i omröstningen får en majoritet så att vi kan rätta åtminstone några av de uppenbara fel som finns i regeringens sjukförsäkringsreform. (Applåder) I detta anförande instämde , , , , , , , , i , , , , , , , , , Arhe Hamednaca, , Shadiye Heydari, , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , Per , , , , , , , , , och (alla S). 6 (MP): står vi då här igen i denna kammare och debatterar sjukförsäkringen som så . Till vilken nytta har beslutet fördröjts ? Inte har människor blivit friskare för det. Inte har människor fått större hopp och tilltro till att det finns en sjukförsäkring som fungerar när man behöver den. Faktum är att regeringen inte har återkommit till med några förslag trots löften från socialförsäkringsminister att återkomma med förslag. Först hette det att man skulle återkomma till vårvintern och . är det sommar, och regeringen har ännu inte lagt fram något förslag. En skrivelse kom . Det var en så kallad departementsskrivelse. Men ännu vet inte vi riksdagsledamöter om det blir något förslag av den och om det kommer någon proposition . Beslutet handlar om ett utskottsinitiativ med två förslag. Detta ska inte ställas emot en departementsskrivelse, utan det handlar om just dessa två konkreta förslag. Förslagen är ett uppdrag till regeringen om förändring. Vi som riksdagsledamöter kan fatta beslut om att uppdra detta till regeringen. Det har blivit alltmer uppenbart att regeringen modell med hårdare regler för sjuk- och arbetslöshetsförsäkringar har resulterat i att allt fler står utanför trygghetssystemen. Många sjuka och arbetslösa måste i stället söka försörjningsstöd från kommunen. Andra står helt utan stöd. Ekot rapporterar att minst 700 personer står helt utan ersättning trots att de har läkarintyg som säger att de inte kan arbeta. De har blivit vad som kallas för nollklassade. Det är ett stort misslyckande för politiken i ett rikt land som . Men är det egentligen ett misslyckande, eller är det medvetet? Man kan undra. I går presenterade ett pm från som visar att regeringen kände till att de nya sjukreglerna skulle kunna skapa problem, men körde över ministern som ville rätta till dem. Det sorgligaste i hela denna soppa är alla de människor som har drabbats av otaliga turer och regelförändringar i sjukförsäkringen. Men detta har också inneburit problem för . Jag minns den hearing vi hade i inför beslutet, då dåvarande chefen för sade: Det kommer att innebära problem om ni genomdriver denna reform så snabbt eftersom vi står mitt uppe i en omorganisation av för att göra en statlig myndighet av 25 regionala. Regeringen lyssnade inte. Regeringen drev igenom förändringarna. vet vi att har jättesvårt att få sin budget att gå ihop precis det som man varnade för. har arbetat hårt för att förhindra de värsta smällarna för människor vars trygghet dras undan. Vi har tillsammans med Socialdemokraterna och i arbetsmarknadsutskottet och i socialförsäkringsutskottet medverkat till initiativ för att genom förmå regeringen att stoppa de värsta effekterna av utförsäkringspolitiken. Det initiativ som vi rödgröna lade fram i socialförsäkringsutskottet handlar om tre konkreta förslag. Det första är att stoppa utförsäkringarna genom att de som prövar arbetslivsintroduktion hos Arbetsförmedlingen ska vara kvar i sjukförsäkringen. Det andra är att förbättra villkoren för de nollklassade. Det tredje är att förändra prövningen av människors arbetsförmåga så att de inte längre prövas mot en fiktiv arbetsmarknad. Vi har inte fått gehör för att stoppa utförsäkringarna. Men de två andra punkterna finns det majoritet för i , och det fanns det även då begärde återremiss. Men har då de partier som ville ha återremissen tagit några initiativ under den vecka som har gått för att skapa dialog? Och det har inte saknats möjligheter. Vi är flera ledamöter som har varit på resa med Parlamentariska socialförsäkringsutredningen och där träffat varandra. Men några initiativ har inte tagits. har 6 000 svårt sjuka människor på grund av ändrade regler blivit nollklassade. De har inte kunnat arbeta. De har blivit utförsäkrade eftersom reglerna säger att de ska till Arbetsförmedlingen när tidsgränsen har passerats. Samma personer kan hos Arbetsförmedlingen få komma tillbaka till sjukförsäkringen när det har visat sig att de inte har kunnat tillgodogöra sig någon aktivitet hos Arbetsförmedlingen eftersom de har så pass nedsatt arbetsförmåga. Men då har de blivit nollklassade. Det går inte att säga: Tänkte inte på det! Regeringen kände till konsekvenserna. Ändå drev man igenom regeländringarna. Protesterna växer och växer. Men det utlovade förslaget från minister dröjer. fick jag ett mejl av en tjej som hade blivit utförsäkrad och som berättade om sin historia. skrev hon till mig igen. Hon hade överklagat till förvaltningsrätten, som några hade uppmanat henne att göra men utan resultat. lever hon och hennes son på socialbidrag. Han är ett av alla dessa fattiga barn. Hon skriver: Alliansens sjukförsäkringspolitik har totalt raserat mitt liv. Jag vet inte hur jag ska kunna gå vidare. Ska man som funktionshindrad leva på socialbidrag resten av livet utan möjlighet att få den hjälp man behöver för att man har hamnat utanför ett system som inte ens var klart när man beslutade om det 2008? Regeringen skissar i sin skrivelse på en ny ersättningsform som är väsentligt lägre än tidigare sjukersättning, det vill säga per dag och i samma nivå som den lägsta ersättningen i arbetslivsintroduktionen. Det vi, , Socialdemokraterna och Vänstern, föreslår är att dessa personer ska få en ersättning i nivå med den de hade tidigare, när de hade sjukersättning. Det är en nödbroms för att inte fler ska kastas in i det verkliga utanförskapet och nollklassas. Det är varken värdigt eller acceptabelt att det är så i vårt land. Ingen har valt att bli svårt sjuk. Visst finns det grupper som aldrig har haft någon sjukersättning och sådana som kommer in i systemet som nya och blir nollklassade. Som tidigare togs upp i debatten omfattas inte alla av detta förslag. Men vi måste fortsätta att jobba för detta, och kommer att driva på för att det ska finnas ett golv i både sjukförsäkring och arbetslöshetsförsäkring. Det kommer vi att ta upp i Parlamentariska socialförsäkringsutredningen. Det är självklart att den som kan jobba också ska göra det. Men det är lika självklart att det inte går att sätta tidsgränser för hur länge sjukdomar varar. Däremot kan man sätta tidsgränser för när människor ska tillförsäkras stöd och rätt till rehabilitering. Vi har därför velat införa rätt för sjukskrivna att få tillgång till arbetslivsintroduktion hos Arbetsförmedlingen och behålla sin sjukpenning så länge man inte har någon arbetsförmåga. Arbetsförmedlingen kan då koncentrera sig på den som efter rehabilitering har möjlighet att komma tillbaka till jobb. Det är ett effektivt sätt att arbeta. Tyvärr fanns det inte stöd för detta förslag i utskottet, utan utförsäkringarna kommer att fortsätta. Vidare anser vi att prövning av arbetsförmågan, som görs efter 180 dagars sjukskrivning, av rättssäkerhetsskäl och i avvaktan på en långsiktig lösning behöver ändras till hur det var tidigare. Den prövning som görs sker mot en i det närmaste fiktiv arbetsmarknad, vilket får stora konsekvenser bland annat för människor som klarar ett arbete på deltid. Det finns människor som känt sig tvungna att säga upp sin deltidsanställning för att söka ett arbete på heltid, ett arbete som inte finns, och alltså gått ut i öppen arbetslöshet. Två av de tre punkter som vi rödgröna har lagt fram har nu att ta ställning till. följde linje på en punkt, vilket innebär att människor fortsätter att utförsäkras och bollas mellan och Arbetsförmedlingen. Men de två punkter vi har att ta ställning till är i alla fall ett steg framåt. Inspektionen för socialförsäkringen, som är tillsynsmyndighet, pekar visserligen på den punkt som vi lyft fram men inte fått igenom, och skriver i sitt remissvar att handläggarna uppfattar att de försäkrade i samband med arbetslivsintroduktionen lägger ner mycket fokus och tid på att försöka utröna sin fortsatta ekonomiska situation och detta tar kraft ifrån att diskutera och planera hur arbetslivsintroduktionen med Arbetsförmedlingens hjälp ska utformas. Därmed kan antas att det är av vikt att den försäkrades ersättningssituation är tydlig så att den försäkrade tillgodogör sig arbetslivsintroduktionen på bästa sätt. Ja, ekonomisk och social trygghet är en grundläggande faktor för hälsa. Det har vi i kammaren egentligen varit överens om. När vi fattade beslut om folkhälsopolitiken fanns ett målområde som var överens om, nämligen målområdet Ekonomisk och social trygghet. Det handlar om mål för att uppnå en bättre folkhälsa. Det tycks regeringen ha glömt bort. Sedan regeringen införde ändrade regler i sjukförsäkringen har många utförsäkrats. Det är människor av kött och blod som skulle vilja jobba om de bara kunde. Det är föräldrar som till sina barn nu måste säga: Sorry, jag har inte råd att köpa några nya skor till dig . Det är ungdomar som likt jobbar extra parallellt med gymnasiestudierna för att hjälpa sin mamma som är utförsäkrad. Vi har i inledningen av debatten hört moderater med stödpartier diskutera formfrågor i stället för att erkänna att sjukförsäkringen inte fungerar. Lägg formaliasnacket åt sidan! Se att det är människor det handlar om! Det handlar om människor som när de blev sjuka fick en tillfällig sjukersättning där det fanns en grundnivå som har ryckts undan. De ska nu söka jobb hos Arbetsförmedlingen i konkurrens med alla andra som arbetat och har färska utbildningar. Till en början får de gå arbetslivsintroduktionen även om de mår dåligt. Över hälften av dem som började i arbetslivsintroduktionen har åter blivit sjukskrivna många utan rätt till ersättning; de har alltså blivit nollklassade. Det förslag vi lägger fram handlar om dem som fanns i försäkringen och hade ersättning men för vilka benen slogs undan. När människor blev av med sjukersättningen förlorade de också rätten till bostadsbidrag. Det som regeringspartierna här kallar nytt är egentligen en återgång till tidigare regler men på en betydligt lägre nivå. Ett exempel är en person som var studerande men blev sjuk. Han är en av alla dem som fått tidsbegränsad sjukersättning på garantinivån samt bostadstillägg på för personer med sjukersättning. Han miste båda dessa ersättningar. Han fick i stället en lägstaersättning på efter skatt. tänker ni från regeringspartierna på det förslag som redovisats på , men det finns faktiskt inte något förslag i . Den skiss som presenteras i visar dessutom endast på förändringar på marginalen. Man sätter plåster på ett i grunden sjukt system. Även om regeringen slår sig för bröstet om sin stora sjukförsäkringsreform och tycker att den i grunden är bra visar fakta på en annan bild. Statistiken visar att sjukskrivningarna började minska . Det är inte okej att offra människor på vägen till en bättre sjukförsäkring. Det är uppenbart för alla att människor inte känner tilltro till den sjukförsäkring vi nu har. Rehabkedjan leder inte till färre sjukdagar, vilket visats i en avhandling från . Många organisationer och enskilda personer har kritiserat regeringens sjukförsäkringsreform, men regeringen vill inte lyssna. Det är sorgligt att och kompani inte inser det parlamentariska läget. Ni har inte majoritet i . Hur ska ni kunna lägga fram förslag när ni inte har majoritet? Eller räknar ni med att få passivt stöd av någon annan? vill inte vänta med att ge regeringen i uppdrag att göra ändringar. Därför har vi i de rödgröna partierna tillsammans tagit utskottsinitiativ som kammaren nu äntligen får ta ställning till. Lägg ned prestigen! Inse att denna nödbroms är ett steg som vi nu uppdrar åt regeringen att göra någonting med. Sjukförsäkringen behöver reformeras i grunden. Det behövs en sjukförsäkring som man kan lita på och som ger rehabilitering tillbaka i arbete samt ekonomisk trygghet . Det är inte bra bara för den enskilde individen. Det är också bra för samhällsutvecklingen. Vi måste våga tänkta nytt. Det går inte att lappa och laga ett i grunden sjukt system. ser att många människor far illa i sjukförsäkringssystemet och bollas mellan sjukförsäkring och a-kassa och mellan och Arbetsförmedlingen. Därför vill vi se en modernisering av hela försäkringen, det vi kallar arbetslivstrygghet. har vi att ta ställning till två konkreta förslag. Jag yrkar därför bifall till utskottets förslag i betänkandet så att äntligen kan ge uppdrag till regeringen. (Applåder) I detta anförande instämde (MP). 7 (SD): Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet. Det känns inte alltför motiverat att stå här och föra samma debatt som för sedan, för att landa i samma slutsatser som då, detta till miljonkostnader för skattebetalarna. Det är dock, som sagt, regeringens val. Jag vill tacka de rödgröna för god samverkan kring ett par mycket viktiga reformer gällande sjukförsäkringen. Det gäller kanske framför allt en förbättrad ersättningsnivå för de nollklassade. Det är en särskilt angelägen reform inte minst i ljuset av det som framkommit , nämligen att regeringen trots vetskap om hur de nya reglerna skulle drabba utsatta och sjuka grupper valde att införa dem 2009. talar om dagens initiativ som ett hyckleri från oppositionen för att vi snabbt vill få till förbättringar i sjukförsäkringen. Om det är något som är ett hyckleri är det sättet på vilket regeringen genomför försämringar. Regeringen vet att det får oacceptabla konsekvenser för vissa grupper, och ändå genomför man förändringarna. mörkar man att man har den vetskapen, och i talarstol samt inför journalister och tv-kameror talar man om konsekvenserna som oväntade, vilket de uppenbarligen inte var. Det är hyckleri. och flera andra alliansföreträdare talar om dagens initiativ som om det står i motsats till ett paket med regeringsförslag. Det är helt fel. Regeringen har inte kommit med några som helst förslag på dessa områden för att förbättra sjukförsäkringen. Man har talat om att det ska komma förslag till förbättringar. Först skulle de komma , sedan sköt man på det till vårvintern och därefter . står vi här mitt , drygt efter att egentligen skulle ha stängt för sommaren, och vi har fortfarande inte sett några förslag från regeringen. Det finns bara en uppsättning förslag, nämligen de två förslagen i dagens utskottsinitiativ. När regeringen behagar komma in med förslag till förbättringar av sjukförsäkringen kommer vi naturligtvis att ta ställning till dem då om de nu kommer; det återstår att se. Jag vill också tacka Alliansen för att de hjälpt oss sverigedemokrater att stoppa de rödgrönas ambition att urholka grunden för en progressiv sjukförsäkring som uppmuntrar till rehabilitering och återgång till arbetsmarknaden. Det hade de facto blivit konsekvensen av det tredje förslaget i det initiativ som kom från de rödgröna. Där vill man mer eller mindre återgå till de gamla regelverken. Tack vare att Alliansen stötte oss sverigedemokrater i den frågan insåg de rödgröna att de inte fick majoritet. De backade från sitt eget förslag för att i stället ansluta sig till linje. Det är därför vi står här med två väldigt bra förslag inte några omfattande förändringar men ändå mycket viktiga förändringar för vissa grupper som finns inom sjukförsäkringen. Men vänder jag mig återigen till er i Alliansen: Ni måste lära er att ta regeringsansvar! Ni måste lära er att söka stöd för er politik, söka få majoritet, så att ni kan uppnå något slags kontinuitet och långsiktighet i det politiska arbetet och i styret av ! Vi har inte sett några som helst samtal i vare sig sjukförsäkringsfrågan eller några andra frågor. I stället har man suttit här i kammaren, tryckt på knappen, hållit för ögonen, blundat och hoppats på att oppositionspartierna ska rösta med och sluta driva egen politik. Man har lämnat besluten i vind för våg. Departementspromemorian har vi inte hört någonting om från regeringens sida. Om det nu är så som med flera säger att man vill ha en bred överenskommelse, en bred politisk diskussion för att komma fram till gemensamma förändringar borde man såklart ha hört av sig till oss eller vintras eller eller åtminstone när man lanserade några av de förslag som kommer att komma med departementspromemorian. Men ingenting har vi hört. Det är inte att ta ansvar. Ni måste lära er: Det är regeringen som styr, men det är inte regeringen som bestämmer, när nu regeringen är i minoritet, utan då är det som bestämmer. Faktum är det säger lite om regeringens prioriteringar att de enda gånger under den här mandatperioden då man har sökt ett brett stöd för att få majoritet för sin politik, de enda två politiska områden som man har tyckt vara högt prioriterade har gällt 1.att reformera världens kanske mest ansvarslösa invandringspolitik till att bli ännu mer ansvarslös, där man har sökt stöd från för en ökad massinvandring 2.att söka stöd från alla de rödgröna partierna inklusive för ett anfallskrig mot . Det säger någonting om regeringens prioriteringar: Det är angeläget att söka stöd för anfallskrig mot ett nordafrikanskt land, det är angeläget att öka en redan ansvarslös massinvandring, men det är inte angeläget att söka stöd för en fungerande sjukförsäkring, för jobbpolitik eller för skola, vård och omsorg.