prot · GY09110 · 2011-06-07 00:00:00 — Detta slås fast bland annat i regeringens direktiv till trafikverken inför framtagandet av Nationell plan för transportsystemet 20102021 och uttrycks så här i budgetpropositionen : En viktig utgångspunkt vid planering av transportinfrastruktur är att det förhållningssätt som den s.k. fyrstegsprincipen (stegvis prövning av möjliga åtgärder i transportsystemet) representerar ska vara lika självklart som att de transportpolitiska målen ska uppnås. Gott så, men i praktiken är det fortfarande fler vägar och mer biltrafik som gäller. har överklagat den nationella transportplanen till Regeringsrätten, bland annat därför att den inte leder till minskade utsläpp av vägtrafiken och att det ofta saknas alternativ, vilket är just det som fyrstegsprincipens första steg handlar om. Massiva satsningar på nya bilvägar kommer att bidra till ökade koldioxidutsläpp. Det värsta aktuella exemplet är den sexfiliga motorvägen . Även ute i kommuner och regioner är man fast i ett föråldrat tänkande där nya bilvägar fortsatt ges högsta prioritet. I aktuella vitbok om den framtida europeiska transportpolitiken finns inslag som stämmer med fyrstegsprincipen. Det konkreta målet att överföra transporter från väg till mer klimatsmarta transportlösningar tycker vi i , till skillnad mot regeringen, är utmärkt. Det är också bra att man framhåller vikten av att göra fordon mer energieffektiva och att övergå till förnybara bränslen. Däremot är det allvarligt att kommissionen okritiskt förespråkar ökad trafik utan hänsyn till klimatpåverkan och oavsett om den är till glädje och nytta för människor eller ej. Det är nämligen nödvändigt att snabbt och dramatiskt minska trafikens klimatpåverkan om vi ska klara utmaningen att minska utsläppen av växthusgaser och koldioxid så mycket som krävs för att begränsa den globala temperaturökningen till under två grader. Det räcker inte med teknisk utveckling, utan vägtrafiken behöver också minskas, enligt forskningen. ger uttryck för åsikten att ökade transporter är gott i sig. Minskad rörlighet är inget alternativ, heter det. Ministern säger också i sitt svar att minskade transporter inte är något mål i sig och även att det är viktigt med en politik som ökar rörligheten och minskar utsläppen. Men det går inte ihop. Om rörligheten ska öka och utsläppen minska, vad är det då för trollformel som ministern och har som inte vetenskapen har? 140 Statsrådet (M): Även om jag och har samma tanke i att fyrstegsprincipen är något bra kan jag ändå urskilja något där vi möjligtvis inte delar uppfattning. Det kan man belysa genom frågeställningen: transporter eller inte? Är det bra med rörlighet eller inte? Jag är väldigt tydlig med att jag verkligen tror att transporter och rörlighet är oerhört avgörande, inte minst i ett land som , som är avlångt med långa avstånd och möjlighet att ta sig till och från jobb eller transportera varor, men även när man tänker sig utanför lands gränser, med hela den handel och den rörlighet människor emellan som behövs internationellt. För mig är det viktigt att tänka att de problem som man ser med transporter också kan vändas till möjligheter. Då måste vi vara mycket mer smarta. Målet i sig är egentligen inte att minska transporterna, om det inte finns ett behov av att minska transporterna. Då måste varje trafikslag för sig oavsett om det är med flyg, på väg, på räls eller via sjön fungera så effektivt, säkert och miljömässigt som möjligt. Hur skulle man då kunna göra detta? Ja, vi kan bara ställa oss själva frågan: Hur kommer en vara fram till en affär eller från dörr till dörr? Det kan inte bara gå via järnväg. Vi kommer alltid att behöva bilen, lastbilen eller båten. Inte minst i våra städer handlar det om hur vi kan bygga en mycket mer effektiv citylogistik, hur vi kan ha terminaler och depåer för att lasta om på ett smidigt sätt i den konkurrens om våra utrymmen som finns. Vad görs då exempelvis från som drivs även på EU-nivå? Det är till exempel gröna korridorer även när det gäller flyget, med så raka flyglinjer som möjligt. Man kan tänka sig järnvägen där man oavsett vilket land man passerar har mycket bättre management, att vi harmoniserar standarder, har korta ledtider och minskar stoppen, rent ut sagt förenklar för att göra det så smidigt som möjligt. Det gäller även exempelvis lastbilar, som vi vet kommer att behövas. Men vi måste vara mycket bättre på att ha längre lastbilar som kan vara färre än att ha många fler korta lastbilar. Det är också ett sätt att tänka mer effektivt. Det handlar också om vilka typer av bränslen som vi har. Allt kanske inte fungerar bara med tekniken, som sade. Men vi har väldigt mycket mer som är på gång när det gäller att minska effekterna av till exempel partiklar, buller och annat. Det handlar mycket om kunskap. Om man har insikten och tanken i maggropen att transporter i grunden kan vara bra där de behövs är nästa steg att göra det så enkelt som möjligt för människor och företag att göra ett val av vilken transport som ska användas. Hellre än att säga att vi ska flytta över transporter från ett trafikslag till ett annat tycker jag att vi ska tänka på hur transporterna kan samarbeta hela vägen på det mest effektiva och miljövänliga sättet. 141 (MP): Ökad tillgänglighet är ett bättre mål än ökad rörlighet. Transporter är medel inte mål för på vilket sätt är det bättre för människor att arbetspendla timtals än att fler finner jobb nära hemmet, med en genomtänkt stadsplanering som blandar lämpliga arbetsplatser och bostäder? På vilket sätt blir livet bättre för människor när allt fler tvingas åka bil till avlägsna köpcentrum för att handla mat, när små butiker i bostadsområdena konkurreras ut? Nog vore många gladare om de hade tillgång till en butik nära hemmet än att få det tveksamma nöjet att öka sin rörlighet genom påtvingade bilresor. Inte heller finns det något värde i att varor transporteras i onödan. För att uttrycka det lite hårdraget: Varför skicka kakor mellan länder när man kan byta recept? Ministern säger alltså att det är inget mål i sig att minska resandet eller transportarbetet och vidare att klimatutmaningen måste tas på största allvar, och tranportsystemet behöver hantera denna utmaning som det bidrar till en samhällsutveckling med hållbar tillväxt. Hur ska detta gå till om ökat resande överordnas allt annat? Det är inte bara jag som undrar. Professor vid , skolan för arkitektur och samhällsbyggnad, ifrågasätter i KTH:s yttrande över den låga ambitionen för transportsektorn vad gäller utsläppsminskningar. För att klara tvågradersmålet måste alla samhällssektorer i EU minska sina utsläpp till 2050 . Men i vitboken är målet för transportsektorn, vilket ministern menar är ambitiöst. Dessutom vill EU tillåta att utsläppen av växthusgaser först ökar . KTH menar i sitt yttrande att en sådan strategi inte är trovärdig och att det i praktiken torde vara omöjligt eller i alla fall mycket kostsamt för kommande generationer att så snabbt minska utsläppen så mycket. Professor påpekar också att en samlad bedömning av forskningen talar för att ökningen av de totala transportvolymerna måste stoppas och helst att transporterna ska minskas. Det räcker inte med teknisk utveckling och överflyttning av trafik till mer klimatvänliga transportslag för klimatets skull. Ministern säger också i sitt svar angående hur hon agerar i EU: Jag har också med mig de principer som den svenska transportpolitiken bygger på, det vill säga att transporter i huvudsak är marknadsstyrda med ett decentraliserat beslutsfattande hos enskilda individer, hushåll och företag och att efterfrågan på transporter bestämmer utbudet av olika transportlösningar, givet en samhällsekonomiskt effektiv prissättning av utnyttjandet av infrastrukturen samt en samhällsekonomiskt effektiv skötsel och utveckling av densamma. Detta skulle jag gärna vilja att ministern utvecklar. Vad betyder det i praktiken? Det var lite krångligt! Hur samverkar detta med fyrstegsprincipen eller motverkar den? Och jag undrar fortfarande på vilket sätt ministern arbetar konkret för att fyrstegsprincipen ska få genomslag i EU. 142 Statsrådet (M): Förvisso skulle jag kunna hålla med om att tillgänglighet är ett bättre uttryck än rörlighet. Vad man söker är ju någon form av tillgänglighet, och för det behöver man använda sig av medlet att kunna röra sig, ta sig fram, där infrastrukturen bidrar till att leva upp till det som människor och företag behöver. Däremot känner jag lite grann att verkligheten nog har förändrats något. Vi kan gå tillbaka till i , när vi byggde de första ABC-områdena. Jag tror att var det första som invigdes, där man hade både arbete, bostäder och centrum på samma ställe. Så ser verkligheten långt ifrån ut , och jag vet inte ens om vi egentligen skulle vilja gå tillbaka till detta. Men det låter lite så när jag lyssnar på . Företagens behov av kompetens kan vara vidsträckt när det gäller vilka människor man behöver ha tag på. Det kan till och med vara internationell kompetens som man behöver ha tag på. Likadant är det med behovet av varor som inte finns inom det egna området. Vad skulle till exempel göra om företaget inte fick transportera bort alla sina råvaror, där nästan allt behövs i övriga eller i andra delar av världen? Fyrstegsprincipen på till exempel EU-nivå kan gälla arbetet med de transeuropeiska nätverken, när det ska byggas vägar, som är ett sätt att transportera kollektivt, med teknikvänliga lastbilar eller miljövänliga bilar. Det handlar om hur man tänker sig hela vägen från punkt A till punkt B, att det håller ihop, att pengar som ska användas EU-gemensamt följer hela korridorer. Men det kan vara lika viktigt att man tänker sig sjövägen. Hur ser landanslutningen ut från den svenska sidan när man använder till exempel som en farled för att komma över på polska sidan och sedan fortsätta vidare ut i ? Det kan vara viktigt, så att vi inte använder pengar på fel saker. Det kan vara ett sätt i det här, och det är ett arbete där man även har tagit till sig inte minst av kommissionen nu när man ser över de nya finansiella ekonomiska perspektiven framöver. Men sedan hör jag lite grann, fru talman, att i grunden inte tycker att det är bra att vi kanske bygger vägar. Vi hörde återigen diskussionen om Förbifart . Det är här som jag menar att varje trafikslag för sig måste kunna fungera så säkert, smidigt, robust och miljömässigt bra som möjligt. Men det är också kombinationen av det andra i till exempel en storstadsregion som . Det handlar om behovet av mer och bättre kollektivtrafik. Det är 170 000 fordon som åker på till exempel Essingeleden . Det skulle inte fungera om de skulle in i dagens kollektivtrafik. Vi behöver alltså ha både och. Jag tror att vi skiljer oss i den diskussionen. Men i det arbete som vi har med fyrstegsprincipen i gäller det att först titta på hur man kan använda de färdsätt och de investeringar som finns så effektivt som möjligt. Vad kan vi justera i människors beteenden i nästa steg? Det sista steget är egentligen att bygga nytt, så att vi tänker på att vi använder rätt saker. Den utgångspunkten har vi jobbat med i . Jag tycker att det är bra att i ambitionen att inte minska transporter i utan snarare öka dem också ha med sig den principen. 143 (MP): Ja, det här var spännande. Jag vill påminna om att om man bygger väg ökar bilismen, men lägger man räls åker folk mer tåg. Det har erfarenheterna visat, och det gäller även i , i och i EU. Därför är det ingen bra idé att bygga nya motorvägar om man vill minska klimatpåverkan och om man vill att folk ska åka mer kollektivt. Det finns inte oändligt med pengar heller. Använder man pengarna till att bygga motorväg blir det sannolikt, tyvärr, inte så mycket kvar att bygga räls för. Jag vill påminna om att man inte ska skilja på trafikslagen. Man måste se dem tillsammans. Man kan inte säga att var och en ska sköta sitt. Detta säger både EU i sin vitbok och forskningen. Naturligtvis är det bra med samordning av transporter, men jag vill som sagt påminna om att det inte räcker, enligt forskarna. Vad gäller klimat- och miljöpåverkan är, som jag tidigare påpekade, ökad rörlighet som mål både orealistiskt och faktiskt väldigt skadligt. Även om resorna görs energieffektivare äts besparingen upp av den ökade trafikvolymen. Det har också erfarenheten visat. Hur ska exempelvis fördubblat flygande till 2050, som förutspås i vitboken, utan ökad belastning på klimatet? Somligt resande som man tvingas till på grund av dålig samhällsplanering minskar faktiskt människors livskvalitet. Att minimera eller rent av eliminera tiden människor förspiller i bilköer på väg till jobbet långt bort, dit det inte går spårvagn eller buss, är verkligen angeläget. Det är framtidens lösningar, inte 60-talets, vill jag påstå. Då frigörs också mer utrymme, både fysiskt utrymme och miljöutrymme, för verkligt nödvändiga och/eller roliga resor. Vi har alltså verkligen allt att vinna på att på allvar, på riktigt, börja tillämpa fyrstegsprincipens två första steg för att undvika att slösa pengarna på dyrbara och klimatskadliga investeringar både i och i EU. Det är sunt förnuft och god hushållning med resurser. Mot bakgrund av detta hoppas jag verkligen att ministern kommer att förespråka fyrstegsprincipen i EU framöver. 144 Statsrådet (M): kunde nog inte låta bli att ta upp flyget som en stor bov när det gäller utsläpp, inte minst av koldioxid. kommer vi att få handel med utsläppsrätter som gäller även flyget, vilket jag tror är bra. Men även här går i bräschen när det gäller hur man kan jobba med mycket rakare flygningar och hur man kan jobba med gröna inflygningar, som vi vet minskar både bränsleförbrukningen och i sin tur också CO2-utsläppet. Jag tror att det handlar om att se att till exempel transportslaget flyg kommer att behövas. Frågan är: Vad gör vi för att minska den skadliga effekten av utsläppen? Där ligger före. Det är ganska riktigt i och för sig, och det kanske finns en logisk förklaring, som säger. Bygger man väg ökar bilismen. Det är riktigt. Bygger vi järnväg ökar tågresandet. Ja, det är också riktigt. Vi behöver ha både och. Det bästa måste naturligtvis vara att hitta den rätta kombinationen för människor när de ska ta sig från dörr till dörr men också för företagen. Det handlar om att de ska kunna göra ett val för hela resan från punkt A till punkt B på det smidigaste sättet. Där ska de också ha förutsägbarhet i både tid och kostnad och framför allt tillförlitlighet. Då behövs kombinationen av alla olika trafikslag. Just därför har vi , som är en ny myndighet som jobbar just trafikslagsövergripande och som kan göra analyser när man gör en investering: På vilket sätt påverkar det människors beteende, och vad får det för konsekvenser? Då kan vi också fatta ett beslut om vilken investering som är den bästa. Jag är glad över att också i grunden tycker att fyrstegsprincipen, som vi har börjat med här, är bra, även om vi uppenbarligen har olika uppfattningar om huruvida transporterna ska vara fler eller färre. Överläggningen var härmed avslutad. 22 § Svar på interpellationerna 2010/11:386 och 387 om flygförbindelsen ÖstersundUmeå och tillgång till specialistsjukvård 145 Statsrådet (M): har frågat mig på vilka grunder jag tagit ställning till att rätten till fungerande flygresor till och från i inte är nödvändig längre. har frågat mig på vilka grunder jag har verkat för förändringar som går tvärtemot tidigare fattade riksdagsbeslut avseende flygtrafiken mellan och . Jag besvarar de här två interpellationerna gemensamt. Anslaget för trafikavtal, alltså före detta Rikstrafiken, gör mycket nytta runt om i landet. Pengarna möjliggör ett större utbud av interregional kollektivtrafik än vad som annars skulle ha varit fallet. I inland är den upphandlade flygtrafiken betydelsefull för befolkning, näringsliv och offentliga förvaltningar på grund av de långa avstånden. Trafiken möjliggör påtagligt kortare restider än vad som annars skulle ha varit fallet. beslutade att skulle ingå i norra sjukvårdsregionen, vars regionsjukhus är i . anförde i sitt betänkande angående förslaget till förändring att en förutsättning för utökningen av Umeåregionen med var att resmöjligheterna förbättrades för patienter från länet som skulle få regionsjukvård i . beslutade att staten skulle trygga en grundläggande flygtrafik mellan och och tillskjuta medel för att möjliggöra en upphandling av flygtrafik. Resvaneundersökningar visar att användningen av flyglinjen har förändrats på så sätt att det nu är få patienter som reser med den. Av den anledningen menar jag att bör fatta beslut om att den berörda flyglinjen inte längre ska särbehandlas jämfört med övriga linjer. Förslaget i vårändringsbudgeten innebär inte att regeringen tagit ställning till att det är omotiverat att upphandla flyglinjen ÖstersundUmeå ytterligare minst en avtalsperiod. Tvärtom har regeringen möjliggjort en fortsatt upphandling genom att fatta beslut om en så kallad allmän trafikplikt för sträckan. Därmed har kunnat genomföra ett konkurrensutsatt anbudsförfarande i syfte att teckna avtal med ett flygföretag. Myndighetens ambition är att teckna avtal med ett företag för att bedriva trafik på sträckan. Givetvis måste den totala kostnaden för trafikavtal rymmas inom den bemyndiganderam som beslutat ska gälla för anslaget för trafikavtal. Regeringens förslag i vårändringsbudgeten om att åtagandet att upprätthålla flygtrafik mellan och bör upphöra handlar alltså om att besluten om trafikavtal ska tas på rätt nivå. fattar normalt beslut endast om anslaget för trafikavtals storlek och ändamål men låter regeringen eller dess myndighet ta ställning till den exakta användningen av medlen. Jag menar att regeringens förslag är i linje med tidigare riksdagsbeslut på så sätt att inte bör fatta beslut om användningen av anslaget för trafikavtal linje för linje. 146 (S): Jag får tacka ministern för svaret även om det inte var det jag hoppades på. Vi debatterade just den här frågan om tillgång till specialistsjukvård på lika villkor med socialminister tidigare , då vi fick de första signalerna om att Rikstrafiken och förordade en omprioritering, eller ska vi säga nedprioritering, vad gäller upphandlingen av flyget mellan och . Jag måste säga att det under debatten blev smärtsamt uppenbart för oss att socialministern inte riktigt förstod vad vi pratade om eller att det inte fanns de kunskaper man hade önskat med tanke på att han har ansvar just för frågan om rättvis och tillgänglig sjukvård för alla i hela landet. Jag fick inget direkt svar av socialministern under debatten, men jag hade ändå en förhoppning om att han skulle ta med sig frågan till infrastrukturministern och resten av regeringen. Naturligtvis hade jag också hoppats att det här skulle slippa komma upp i vårändringsbudgeten, men tyvärr fick vi beskedet , och det var helt motsatt mot vad vi försökte uppnå med vår tidigare interpellation. Jag måste därför tyvärr återigen konstatera att regeringen inte riktigt vill se hur olika förutsättningarna och villkoren ser ut i landet och att vi i inland drar det korta strået igen. Ministern beskriver helt korrekt bakgrunden till varför vi har haft eller har ett statligt ansvar och ett riksdagsbeslut för en fungerande flygförbindelse mellan och . Varken förutsättningarna, orsaken eller behovet har dock förändrats, och jag vill börja med att kommentera den resvaneundersökning som ministern hänvisar till. Den har genomförts som enkäter till resande med totalt 213 svar från resande mellan och , det vill säga av det upphandlade antalet platser som är 19 500. Jag tycker att det är häpnadsväckande att regeringen kan grunda sitt förslag på ett så undermåligt och definitivt osäkert beslutsunderlag och att man över huvud taget drar några långtgående slutsatser utifrån av totalen. Det visar på något sätt att regeringen inte riktigt tar frågan på allvar, och jag tycker att man borde ställa högre krav på beslutsunderlag. Om jag hade varit minister hade jag sagt att detta inte duger vi kan inte grunda våra slutsatser på ett så litet underlag som 213 enkätsvar, varav 11 resande har svarat att man är patienter. 11 personer är alltså grunden för att ministern säger att underlaget är för bräckligt. Jag tycker att ministern borde säga att det här inte duger! Visst har resandet för patienter förändrats då vi tog beslutet, men det betyder inte på något sätt att vi inte fortfarande har behov av en flyglinje som staten säkrar mellan och för att få en fungerande specialistsjukvård. Det är just det som är en av orsakerna till att vi tycker att enkätsvaret är odugligt, för man har inte tagit reda på vilka som reser i tjänsten. Det är ju så att sjukvården och samarbetet mellan sjukhusen har förändrats under de år som gått, allt för att förbättra för patienterna, effektivisera vården och öka kompetensen hos personalen. Det innebär till exempel att i stället för att patienter ska resa till varje gång de behöver träffa en specialist så reser specialisten till då det är möjligt. Det gäller till exempel onkologen, som är där för att gå igenom eftervård. Jag tycker att det finns anledning för ministern att fundera på hur man kan fatta ett beslut grundat på ett så undermåligt underlag. Tycker verkligen ministern att det räcker, och är färre resande grundorsaken till att man ska dra in flyglinjen? 147 (S): har föredragit bakgrunden alldeles förträffligt bra. Orsaken till att vi står här i denna sena timme är regeringens vårändringsbudget , där det föreslås att statens åtagande att upprätthålla flygtrafiken mellan och upphör. Precis som debatterade även jag denna fråga med socialministern, och i debatten framkom inget annat än okunskap om förutsättningarna för specialistsjukvården i norra sjukvårdsregionen. vet jag att företrädare för norra sjukvårdsregionen och landstingen har uppvaktat infrastrukturministern, så hon är ju väl insatt i ärendet. Jag får tacka statsrådet för svaret, för jag ser i svaret att infrastrukturminister ändå ser en stor nytta med det statliga ansvaret för bland annat flyget i . Sedan ser hon inte behovet av att politiskt prioritera, men det är ändå rätt som statsrådet lyfter fram att politiken inte ska gå in och detaljstyra enskilda linjer. Men politiken har väl ändå ett ansvar, fru talman, för att möjliggöra likvärdiga förutsättningar i landet och för att ta ansvar för strukturerna? Om nu staten har pekat ut ett speciellt område för samarbete inom specialistsjukvården får det beslutet i sig konsekvenser. Det beslutet kom 1980 och innebar att tillhör norra sjukvårdsregionen med upptagningsområde för i . togs ytterligare ett riksdagsbeslut som bestämde att staten ekonomiskt skulle trygga flygtrafiken mellan och för att garantera patienterna rimliga resmöjligheter till . Beslutet har senare förtydligats ett antal gånger av tidigare regeringar. Beslutet innebär att det ska, säger man, finnas fungerande förbindelser med flyg eller järnväg. kan ju vara ett alternativ framöver, men just nu med den sittande regeringen syns inte en snabbtågsjärnväg från till särskilt nära i tiden. Framgent kanske det är så, kan vi hoppas. Med nya politiker vid styret kan det bli så. Det här kommer upp till votering. Vi kommer dock inte att votera om infrastrukturministerns interpellationssvar, utan vi kommer att votera kring det som står i vårändringsbudgeten. Där står det tydligt att statens åtagande att upprätthålla flygtrafiken mellan och upphör. Är det då så att regeringen med sitt agerande i förslaget till vårändringsbudget vill dra in den här linjen så får det konsekvenser. Blir beslutet nedläggning så bryts en kommunikationslinje uppe i norra som överbryggar långa avstånd, möjliggör regional samverkan och kompetensutbyte inom inte bara sjukvården utan även läkarutbildningen, och det övriga näringslivet. Statsrådet vet behovet och nyttan av att upprätthålla flygtrafiken på de svaga linjerna. Hon säger sig också förstå vikten av det statliga ansvaret för flyget till dessa orter. Då kan vi fundera över vad som krävs.