prot · GY0997 · 2011-05-05 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . 2 § Anmälan om vice ordförande i finansutskottet vice talmannen anmälde att (S) valts till vice ordförande i finansutskottet . 3 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2010/11:327 Till Interpellation 2010/11:327 medverkan i för mänskliga rättigheter av (SD) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är resor. Interpellation 2010/11:334 Till Interpellation 2010/11:334 Samarbete i och det arktiska området av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är resor. 4 § Svar på interpellation 2010/11:331 om medel från Viltvårdsfonden och vargpolitiken 1 Landsbygdsminister (C): har frågat mig, för det första vilka indikationer det finns på att jägarorganisationernas insatser har bidragit till att acceptansen för varg eller regeringens aviserade åtgärder för att minska graden av inavel hos vargstammen har ökat i de områden där jakt på varg har tillåtits, för det andra hur jag avser att utvärdera organisationernas insatser för ökad acceptans av varg eller åtgärder för att minska inaveln hos vargstammen, för det tredje vilka indikationer det finns på att den illegala jakten på varg och andra rovdjur har minskat, för det fjärde hur jag avser att utvärdera organisationernas insatser för att motverka illegal jakt på varg och andra rovdjur, samt för det femte vad jag avser att göra för att bredda kretsen av organisationer som får bidrag från Viltvårdsfonden för att informera om rovdjur i . Jag vill inleda med att besvara den första frågan, huruvida det finns indikationer på att jägarorganisationernas arbete har bidragit till ökad acceptans för varg och införsel av varg. Låt mig gå något tillbaka i tiden. Den höga graden av inavel i vargstammen har varit känd . Trots det har tidigare regeringar blundat för inavelsproblemen. Vi däremot valde att ta itu med problemen i syfte att långsiktigt stärka livskraften i den skandinaviska vargstammen. Det fanns en stark oro för att inplantering av vargar utifrån skulle leda till minskande acceptans för vargen som art. Den oron mildrades då sex organisationer med förankring i landsbygden, däribland de två jägarorganisationerna, i ett gemensamt yttrande ställde sig bakom en genetisk förstärkning av vargstammen under förutsättning att antalet vargar regleras genom licensjakt. Regeringen anser att jägarorganisationerna är viktiga för att få acceptans för så pass kontroversiella åtgärder som flytt av varg i syfte att reducera inavelsgraden i vargstammen. Jägarorganisationerna har en stark förankring på den svenska landsbygden. Dessutom är jägarna en grupp som både berörs och genom licens- och skyddsjakt kan påverka rovdjursförekomsten i vårt land. Regeringen gav därför jägarorganisationerna i uppdrag att lokalt förankra regeringens processer med införsel och flytt av vargar i syfte att öka livskraften i den skandinaviska vargstammen. Detta skedde inom ramen för det allmänna uppdraget respektive det årliga bidraget från Viltvårdsfonden. Till saken hör att det allmänna uppdraget har funnits för att bidra till en ansvarsfull viltvård. Uppdraget och bidraget från fonden möjliggör för regeringen att ställa krav på organisationerna i detta hänseende. Därför sker årliga uppföljningar av återrapportering av det allmänna uppdraget och verksamhetsberättelser inför beslut om medel. Låt mig återkomma till Viltvårdsfonden . redovisar i sin återrapportering av det allmänna uppdraget för att ett flertal särskilda möten har genomförts om processerna kring flytt av varg. Ungefär 1 500 personer deltog vid dessa möten. Därutöver har ämnet varit föremål för diskussioner vid huvuddelen av övriga informations- och utbildningstillfällen med ca 20 000 deltagare som hållits av förbundet. Utöver detta har förbundet informerat om införsel av vargar i förbundets tidning och på dess hemsida. har hållit särskilda möten i de sex län som har fast vargstam. Mötena hölls för att informera om regeringens politik beträffande flytt och införsel av varg samt rovdjurspolitiken generellt. Förbundet har även startat en hemsida där aktuella händelser i rovdjurspolitiken löpande redovisas samt tagit fram en folder om rovdjurspolitiken. Jag kan av ovanstående konstatera att organisationerna har informerat brett om regeringens rovdjurspolitik. Många medlemmar har nåtts av kunskap om införsel av varg, varför en sådan åtgärd behövs och vad den innebär. Min uppfattning är att jägarorganisationerna på ett relevant och förväntat sätt har bidragit till transparens för processerna. Detta medför ökad acceptans för rovdjursförvaltningen. Jag ser därför ingen anledning att utreda frågan vidare, utöver den ordinarie granskning som redan sker vid beslut om medel. Beträffande den illegala jakten ska den pågående (M 2010:02) i sitt slutbetänkande redovisa om den illegala jakten ökar eller minskar och, om det behövs, lämna förslag till åtgärder för att minska den illegala jakten på stora rovdjur. Utredningens betänkande ska redovisas till regeringen . Vid beredningen av betänkandet kommer regeringen att ta ställning till om ytterligare åtgärder behöver vidtas för att komma till rätta med den illegala jakten. Jag vill slutligen göra några förtydliganden beträffande Viltvårdsfonden. Viltvårdsfonden bildades då anförtrodde ansvaret för att leda delar av jakten och viltvården i . (: Det har gått och ministern får fortsätta med interpellationssvaret i kommande inlägg.) 2 (MP): Jag tackar ministern så mycket för svaret. och vargjakt är ett känsligt ämne. Det är förknippat med mycket känslor. Det gäller alltifrån dem som värnar vargen till dem som inte vill ha varg alls. Att i denna kammare stå upp för ett hotat djur och dessutom ifrågasätta vem som ska ha medel ur Viltvårdsfonden är något som inte är speciellt populärt hos dem som får medel ur fonden. Det finns dessutom det är viktigt att ta upp ett djupare ifrågasättande i samhället, vilket jag väljer att lyfta fram. Jag gör det speciellt med tanke på att införde den första licensjakten på varg och sedan har fortsatt med den jakten även . De organisationer som får medel för det allmänna uppdraget, jägarorganisationerna, har att beakta att arbeta med lokal förankring av processerna med flytt och införsel av varg. De har ett ansvar för en aktiv förvaltning av vargstammen. Detta ingår i det allmänna uppdraget. I det allmänna uppdraget ingår alltså inte att man ska motarbeta den rovdjurspolitik som man förbundit sig att följa. Att vargstam är genetiskt svag vet alla . Att jaga en genetiskt försvagad djurart är fel. Det vet de flesta . Att öka acceptansen för något som upplevs som ett hot eller som man inte gillar ges inte en självklar lösning genom att skjuta bort fler individer. Om man ska hålla linjen att man ska skjuta det som inte accepteras blir frågan vad som krävs för att få acceptans. Den frågan diskuteras. Hur stort antal vargar ger acceptans? Vems acceptans är det man ska tillfredsställa? Landsbygdsministern påstår i sitt svar att tidigare regeringar inte skulle ha brytt sig om att vargstammen är genetiskt svag. Jag skulle vilja säga att det är ganska felaktigt, eftersom det är genom att sjösätta den framgångsrika rovdjurspolitik som antogs 2001 som vi fått en allt större och friskare viltstam. Den politiken ledde till ökade stammar av alla de fyra stora rovdjuren. Det var att långsiktigt stärka stammen, som man ville tillföra medel för stängsel och rovdjursskydd och främja den naturliga invandringen. Vidare sägs att det finns en stor oro för inplantering av djur. Det var här man involverade jägarorganisationerna med flera. Visst kan man förstå att det finns en oro. När man kom på att man skulle börja med inplantering blev oron ännu större. och hela den dåvarande oppositionen ville inte ha inplantering som lösning på den genetiska frågan i första hand. Vi sade i vår motion nej till införsel av varg. Men det ville regeringen, utan att ha specifika lösningar på det här bordet. Alltså var det en politik som skapade en större oro, och då behövde man också ge löften om att man skulle tillåta licensjakt. I interpellationsdebatten vill jag ändå fokusera på det som ingår i det allmänna uppdraget och som ger jägarorganisationerna ett antal miljoner som villkoras med krav, precis som ministern säger i sitt svar. Kraven är så pass tydliga och bör också följas upp. Det finns ändå ett tvivel från många på att man verkligen lever upp till de här kraven. Det är med detta jag vill lägga upp denna fråga på bordet . Det finns uttalanden till exempel om att vargstammen är för stor och borde frysas, underförstått även långsiktigt. Man hade önskat sig fler vargar att skjuta vid licensjakten; annars har man svårt att ställa upp på politiken. Alla dessa samlade uttalanden går egentligen tvärsemot de krav man har sagt sig ställa upp på. Ändå säger ministern att han är nöjd i sitt svar. 3 Landsbygdsminister (C): Jag tror att jag svarar på interpellantens kommentarer genom att läsa upp den sista delen av mitt interpellationssvar: Jag vill slutligen göra några förtydliganden beträffande Viltvårdsfonden. Viltvårdsfonden bildades då anförtrodde ansvaret för att leda delar av jakten och viltvården i . Viltvårdsavgift betalas bara av dem som jagar. har alltsedan dess arbetat för att främja viltvården och andra liknande ändamål som är förenliga med syftet med jaktlagen. Viltvården avser samtliga arter av däggdjur och fåglar, inklusive de stora rovdjuren. Dock är det så att tyngdpunkten i viltvårdsarbetet ligger på omsorger om det jaktbara matviltet så som klövvilt med mera. Det är i stället som ansvarar för samordning och styrning av bidragsgivningen till informationsinsatser om de stora rovdjuren inom ramen för anslaget Åtgärder för värdefull natur. finns avsatt för ändamålet. Det är min uppfattning att rovdjursinformation, utöver sådan information som ingår i det allmänna uppdraget till , ska finansieras genom dessa medel. Jag har därför inte för avsikt att föreslå någon breddning av kretsen organisationer som får bidrag från Viltvårdsfonden för att informera om rovdjur i . Utöver det upplästa interpellationssvaret skulle jag vilja säga att vi gör uppföljningar i samband med medelstilldelning, vilket jag nogsamt har meddelat interpellanten i den tidigare upplästa delen av svaret. 4 (MP): Jag börjar med att bemöta en del av det som sades. Att Viltvårdsfonden bildades är inget argument för att det även i fortsättningen ska vara som det alltid har varit. Det tycker inte jag i alla fall. När jag ska bemöta de andra sakerna i svaret på denna interpellation är det jag sade om att den tidigare regeringen aldrig har brytt sig om inavelsproblematiken någonting som jag definitivt inte kan ställa upp på som ett svar i detta. När vi går till denna interpellations kärna finns det väldigt många frågeställningar som jag antar att jag inte hinner få något svar på men som jag ändå tycker att det är viktigt att ministern tar med sig. I sitt svar skriver ministern om de olika förbunden och att de informerar för att verka för att förankring sker. Ändå signaleras det att företrädare motverkar det som man har sagt att man ska ställa upp på. Det tycker jag inte att man ska nonchalera. Det finns uttalanden i medier och hot om att inte delta. Det finns tidningar med mycket rubriker. Går man in och tittar på den ena organisationens hemsida möts man direkt av ett motstånd. Det tycker jag att man ska ta till sig och ifrågasätta. Det är ändå så att de tilldelas ett antal miljoner och är med på att de har ett allmänt uppdrag som de ska uppfylla. Det är också så att man kan begära att få denna information och inte bara säga tack för att man har fått en redovisning. Om man får den konkreta informationen om vad det är som står på hemsidan skickad till sig ser man direkt själv att det kanske inte är just den informationen man trodde att de skulle ge. Jag skulle vilja ställa en fråga när det gäller viltförvaltningsdelen i rovdjurspolitiken, som är en ny regional del. Man ska ha besluten närmare invånarna och de berörda, vilket låter väldigt bra. Men det beror på hur man gör det. Regeringen har valt att tillsätta viltförvaltningsdelegationerna med ett antal representanter från olika organisationer och intressegrupper ute i landet. Jag skulle vilja höra om ministern har fått några indikationer på att man har lyckats öka acceptansen genom att införa dessa viltförvaltningsdelegationer och hur många av viltförvaltningsdelegationerna som har lyckats komma med positiva svar utifrån att man har tankarna och förslagen om inplantering, dels av vuxna djur, dels av vargvalpar. Det är väl i så fall en ganska klar indikation på att man lyckas. Får man inte positiva svar kan man undra hur man ska gå vidare. 5 Landsbygdsminister (C): Den nya rovdjurspolitiken har funnits . Jag tror att interpellanten är medveten om att det tar tid att ändra människors attityder för eller emot någonting, för mer eller mindre av någonting. Men en nödvändig förutsättning för att vi ska kunna påverka människors attityder är att vi förankrar processer lokalt. Det gäller till exempel den process som vi diskuterar under denna debatt och som handlar om huruvida det är möjligt att förbättra den ganska hårt inavlade vargstammens gener genom att flytta eller införa vargar till vårt land. Där tror jag att det är nödvändigt att vi använder oss av organisationer som har lokal förankring och som har möjlighet att på ett annat sätt än många andra organisationer möta människor i deras vardag. Ett sätt att göra detta är att be de organisationer som har den lokala förankring som de i interpellationen omnämnda organisationerna har att hjälpa till i detta arbete. Jag vill än en gång påpeka att sådant arbete tar tid. Jag har ingen utvärdering om huruvida det har skett någon sådan förändring eller inte som är mätbar. Men det är alldeles självklart att det kommer att göras sådana inte minst i samband med det utredningsarbete som regeringen har tillsatt och som ska redovisas, som jag nämnde i ett tidigare inlägg, kommande år. Mina nyckelord i sammanhanget är att det tar tid och kräver lokal förankring. Vad kan, , vara bättre än att nyttja människor som har lokal förankring i ett arbete för att öka den acceptans som vi måste öka för att kunna hålla denna livskraftiga rovdjursstam av exempelvis varg som jag är övertygad om att både och jag vill ha i vårt land? 6 (MP): Det är en väldigt bra ingång att man vill ha en lokal förankring i mångt och mycket. Vi har haft en diskussion om det verkligen ska vara så att man har en beslutande lokal förankring. Det är lite skillnad på om man har en rådgivande eller beslutande lokal förankring. Där är vi inte riktigt överens. Det är viktigt att man accepterar att det kommer att ta tid. Det tror också jag. Det är därför viktigt att man gör på rätt sätt så att man inte skapar ökat motstånd mot det som händer. I ministerns svar skriver ministern att jägarorganisationerna har blivit uttagna för att ha detta allmänna uppdrag för att jägarorganisationerna har en stark förankring på den svenska landsbygden. Det är precis så det är. Det är därför viktigt att man gör det som man har ålagts att göra och att det allmänna uppdraget följs. Det är därför jag tar upp den här frågan. Det finns väldigt mycket indikationer på att man nästan direkt motarbetar vissa idéer i den rovdjurspolitik som man gemensamt har kommit fram till. Jag konstaterar bara att ministern i sitt svar är nöjd med allting som sker. Det är upprörande i sig. Det borde inte ministern vara. Det finns väldigt mycket luckor i svaren och kritik som borde lyftas upp och analyseras mycket mer. Det finns väldigt mycket att säga om hur man ska gå vidare i frågan. 7 Landsbygdsminister (C): Tack för interpellationen! Det är en viktig frågeställning som diskuteras i interpellationsdebatten. Speciellt viktig är den för människor som bor och har verksamheter i områden som hyser våra stora rovdjur. Jag säger det igen: För att öka acceptansen i de områden som hyser de stora rovdjuren är det viktigt att vi använder oss av människor som är verksamma i organisationen och har den lokala och regionala förankringen. Det gör vi på detta område. Jag har blivit upplyst om att det har gjorts undersökningar om människors attitydförändringar. De är gjorda under en ganska . Det är därför man inte ska dra för stora slutsatser. Undersökningarna tyder ändå på att det har skett en positiv förändring eller förbättring av människors attityder i berörda områden. Jag vill återigen säga att man inte ska dra för stora växlar på det. Undersökningarna är gjorda och är inte så där jättesignifikanta. Avslutningsvis vill jag säga att vi har påbörjat ett arbete med att lyfta ned besluten och regionalisera besluten om förvaltningen av våra stora rovdjur. Vi har gjort det genom att inrätta viltvårdsdelegationen vid länsstyrelserna. Det öppnar för regionala beslut och ställningstaganden om huruvida det ska vara jakt och hur stor en sådan eventuell jakt ska vara. kommer alltmer av beslutsfattandet att ske regionalt av människor som lever i den verklighet som finns i området och som i det här fallet hyser de stora rovdjuren. Så vill jag arbeta. Jag är decentralist och tror på att människor har bäst nytta av och förutsättningar för att fatta beslut så nära sig som möjligt. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2010/11:328 om sjukförsäkringen 8 Statsrådet (M): har frågat mig om jag avser att ta initiativ till verkliga förbättringar så att svårt sjuka kan känna den trygghet de borde ha rätt att känna. Han frågar även om jag avser att ta initiativ till att skynda på processen så att de som är oroade kan få ett snabbare besked om vad som väntar. En av de viktigaste frågorna för regeringen när den tillträdde var att minska det omfattande utanförskapet från arbetsmarknaden som till stor del bestod av sjukfrånvaro. Regeringen har under föregående mandatperiod genomfört en rad åtgärder som syftar till återgång i arbete. Åtgärderna har stor bredd och omfattar såväl ändringar som rör regelverket för sjukskrivningsprocessen, exempelvis tidsgränser för bedömning av arbetsförmåga, som nya samverkans- och stödåtgärder för att underlätta för sjukskrivna att komma tillbaka i arbete. Sjukförsäkringsreformen har givit resultat. Sjukskrivningsprocessen har blivit mer aktiv. Färre individer blir sjukskrivna, och sjukperioderna har blivit kortare. Sammantaget har den minskade ohälsan lett till en kraftig minskning av utanförskapet. Regeringen anser därför att den nuvarande inriktningen ska gälla även fortsättningsvis. Det är viktigt att säkerställa att avsikterna med reformen upprätthålls, exempelvis att den som är svårt sjuk och inte kan arbeta ska kunna få ersättning som reformen ska öka drivkrafterna och stödet till dem som kan komma tillbaka i arbete. presenterade jag huvuddragen i de förändringar i sjukförsäkringen som utarbetats av en arbetsgrupp inom . Dessa förslag har remitterats till myndigheter och organisationer, och därefter kommer en proposition att överlämnas till . 9 (S): Tack, statsrådet, för svaret! Jag hade förmånen att välkomna statsrådet i den första interpellationsdebatten som statsråd . Då diskuterade vi också sjukförsäkringen. Det har funnits anledning att återkomma . Det förvarnade jag om redan vid den debatten. Detta är en fråga som har väckt stort och berättigat intresse ända sedan man under förra mandatperioden tog upp arbetet med att förändra sjukförsäkringen. Under hela den processen riktades mycket hård kritik mot det väldigt mekaniska sättet att se på människor som drabbas av sjukdom och att de ska utförsäkras. Under hela processen riktades kritik. Det sades att om man genomför detta kommer man att slå ut sjuka människor ur försäkringen och sätta dem inför väldigt svåra situationer. Regeringen vidhöll under förra mandatperioden sina uppfattningar om att detta var ett rimligt sätt att behandla sjuka människor, och förändringen av försäkringen genomfördes som man hade tänkt sig. Resultatet kom som ett brev på posten. var det nästan 15 000 människor som kastades ut ur försäkringen. Sedan har det fortsatt att rulla på. Allt det som varnades för från remissinstanser, den politiska oppositionen och oss socialdemokrater kunde vi se. Som ett radband kom det , person efter person nya mänskliga tragedier som utspelades framför våra ögon när människor drabbades av detta. Debatten fortgick ända in i valrörelsen. I valrörelsen tvekade man lite från den moderata regeringens sida och låtsades ett tag att man kanske skulle ha någon form av förändring i sikte. Sedan hade vi den första debatten när jag ställde frågor till statsrådet om hur man från regeringens och statsrådets sida såg på det uppenbart omänskliga systemet som drabbar enskilda människor så svårt. Det har utlovats en mängd olika lösningar. Man har sagt: Det kommer, och vi ska titta över det. kom det ett förslag, precis som statsrådet säger i slutet av sitt svar, där man presenterar huvuddragen i förändringar av sjukförsäkringen. I övrigt kan jag konstatera att statsrådet inte svarar på de frågor som ställs i interpellationen. Mina frågor utgår från den presentation man gjorde . Jag säger att nu har regeringen berättat vad man tänker göra, det vill säga nästan ingenting. Det är detta som är utgångspunkten för mina frågor. När jag ställer frågorna till statsrådet om han tänker ta initiativ till verkliga förbättringar gör jag det med utgångspunkt från den presentation regeringen gjorde. På detta får jag inget som helst svar. Det är också med utgångspunkt från denna presentation som jag ställer frågan: Tänker statsrådet ta initiativ till att skynda på processen så att de som är oroade kan få ett snabbare besked? Det får jag inte heller något svar på. Det är nämligen så att det kanske kommer ett beslut om förändringar i detta omänskliga system. Det kanske kommer ett sådant förslag till beslut , och det kanske kommer att träda i kraft . Det vet vi inte. Men under hela kommer nya människor att drabbas av detta omänskliga system. Nya fall kommer att passera revy. Nya människor kommer att släpas ut i fattigdom och inte bli friskare, men fattigare. Ovanpå sin mycket svåra medicinska situation får de också en mycket svår ekonomisk situation. Så är det hela det här året medan det kanske kommer ett förslag som kanske kommer att träda i kraft . Då var min fråga: Kan vi få ett snabbare besked, statsrådet? 10 FINN (M): Jag tackar för interpellationen och statsrådet för svaret, som jag tycker är uttömmande. Det besvarar egentligen den sista frågeställningen som interpellanten hade. Om man läser det sista stycket i svaret ser man att det står att statsrådet presenterade huvuddragen i de förändringar i sjukförsäkringen som har utarbetats av en arbetsgrupp inom . Dessa förslag kommer att remitteras till myndigheter och organisationer, och därefter kommer en proposition att överlämnas till . Kommer och kommer det är inte kanske, . Detta är ett besked från regeringen, och ett tydligt besked. Låt mig ändå lite grann utgå från en problembild som missas av interpellanten både i interpellationen och i hans muntliga framställan, nämligen den historik som ligger bakom varför en reform var helt nödvändig. Detta var också den tidigare socialdemokratiska statsministern insiktsfulla bedömning i budgetpropositionen 2003. , som ett exempel, hade vi 150 000 förtidspensionärer. Den siffran hade ökat dramatiskt till 550 000 personer. Enbart detta år, 2004, förtidspensionerades 73 000 människor, . Man får hoppas att det skedde någon förbättring både i sjukvård och på arbetsmarknad så att man kunde förvänta sig de omvända siffrorna. Det var detta insåg 2003 när han i budgetpropositionen förklarade att man måste försöka ha ett mål att sänka sjuktalen till just hälften det som alliansregeringen nu har lyckats med. Varför förfasar sig över detta problem ensidigt har jag därför svårt att förstå.