prot · GY0980 · 2011-03-31 00:00:00 — vice talmannen meddelade att (S)avsagt sig uppdraget som ledamot i finansutskottet . Kammaren biföll denna avsägelse. 2 § Anmälan om kompletteringsval till utskott vice talmannen meddelade att Socialdemokraternas riksdagsgrupp på grund av uppkommen vakans anmält som ledamot i finansutskottet samt att Liberalernas riksdagsgrupp anmält som suppleant i försvarsutskottet, trafikutskottet och näringsutskottet under ledighet. vice talmannen förklarade vald till ledamot i finansutskottet (S) vice talmannen förklarade vald den 27 april28 oktober till suppleant i försvarsutskottet (FP) suppleant i trafikutskottet (FP) suppleant i näringsutskottet (FP) 3 § Meddelande om inlämning av interpellationer vice talmannen meddelade att talmannen i enlighet med 6.1.1 RO hade fastställt att sista dag för inlämnande av interpellationer för besvarande före sommaruppehållet skulle vara . vice talmannen meddelade vidare att interpellationer för besvarande den 18 augusti8 september innevarande fick lämnas in torsdagen den 4 augustitorsdagen . 4 § Anmälan om inkommet protokollsutdrag från utskott vice talmannen anmälde att ett utdrag ur prot. 2010/11:28 för i ärende om subsidiaritetsprövning av EU-förslag inkommit från justitieutskottet. 5 § Anmälan om inkommen granskningsrapport från vice talmannen anmälde att följande granskningsrapport inkommit från : RiR 2011:13 Leverans ? En granskning av försvarets internationella materielsamarbeten 6 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Propositioner 2010/11:107 till justitieutskottet /11:110 till finansutskottet /11:122 till trafikutskottet EU-dokument KOM(2011)128 till kulturutskottet 7 § Anmälan om inkomna faktapromemorior om förslag från Europeiska kommissionen vice talmannen anmälde att följande faktapromemorior om förslag från Europeiska kommissionen inkommit och överlämnats till utskott: 2010/11:FPM86 Översyn av Small Business Act (SBA) för KOM(2011)78 till näringsutskottet /11:FPM87 om mervärdesskattens framtid KOM(2010)695 till skatteutskottet Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2010/11:UbU10 Studiestöd. 1 (S): Sist jag stod här hade damlandslaget i handboll gjort en klockren turnering. Det börjar bli lite av en tradition för mig att ta upp något med handboll. Det var egentligen inte meningen att göra det , men jag bara måste. Jag har spelat handboll i , och jag gratulerar dem till att ha tagit sig från division 2 till division 1. Grattis grabbar och hela föreningen! Vi socialdemokrater står bakom alla våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation nr 2. Vi ska debattera studiestödssystemet som vi, vilket jag sagt förut, är mycket stolta över. Vi socialdemokrater har byggt upp det med målet att alla människor oavsett samhällsklass eller bakgrund ska ges möjlighet att delta i utbildning under hela livet. För oss är det viktigt att det förs en politik som ger alla en chans att lyckas, utvecklas och uppnå sina mål. För att vi ska fortsätta vara den kunskapsnation som vi alltid varit är det viktigt att alla som vill och har förutsättningar för det får möjligheten att utbilda sig och skaffa nya kunskaper. Med en kunnig befolkning står vi som nation starka i konkurrensen. Allt fler jobb kräver en högskoleexamen, och allt färre jobb finns för dem som inte har kunnat eller haft möjlighet att ta del av någon utbildning utöver . Jag var på en skola i som heter . Skolan har en stor andel elever med annan bakgrund än svensk. De hade temaveckan Mitt liv, mitt ansvar. Under besöket pratade jag om hur jag har agerat och tänkt när jag har gjort mina val i livet. Att kunna studera vidare var en viktig del i mitt liv. Det öppnade många dörrar för mig och hjälpte mig att utvecklas på många olika sätt. Jag förklarade för eleverna att varje individ kan lyckas och har möjlighet att studera vidare oavsett var de kommer från eller hur stor plånbok deras föräldrar har. Detta val är möjligt på grund av vårt studiestödssystem, som är ett av världens mest generösa. Under besöket berättade jag också att en majoritet av världens ungdomar hade älskat och önskat att ha samma förutsättningar som vi. Jag tog upp ett konkret exempel. En släkting ringde mig från Kosovo och undrade om han fick låna för att betala en terminsavgift. Jag svarade att jag kunde skänka honom de om han lovade att göra sitt bästa. Det går inte att beskriva hur lycklig han blev när han fick detta svar. Jag inser att han troligtvis kommer att ringa även nästa termin för att be om pengar, men det är det värt om jag kan hjälpa honom att skaffa både sig själv och sin familj ett bättre liv. De har ju inte den välfärdsstat som vi socialdemokrater byggt upp i . Här har vi alla möjligheter att skaffa oss ett bättre liv och mer kunskap. När jag tagit upp det konkreta exemplet i klassen såg jag hur de sken upp, och det började strömma in frågor. En av frågorna var om man skulle betala tillbaka de pengar man fick. Jag insåg då att jag totalt missat att berätta att det inte bara var ett bidrag utan till stor del ett lån. Jag förstod att de, precis som jag, var rädda för att hamna i en skuldfälla och sätta både sig själva och sina familjer i knipa om de misslyckades med studierna. Detta gjorde ont, och jag vill åter ta upp det jag påpekade sist vi diskuterade studiestöd. Socialdemokraterna står för ansvar. Vi delar bördan mellan studenter och samhälle. Genom att vi vill höja studiebidraget är våra ambitioner större än regeringens, och jag kommer att se till att vår nya ekonomisk-politiska talesperson får höra vad jag tycker i denna fråga. När regeringen senast höjde studiemedlet låg av höjningen på lånedelen. De borgerliga sviker den gamla principen att höja både studiebidrag och lån. Det är oroande för framtiden. Alltmer privatiseras ansvaret för att klara sig under studierna. Denna utformning av studiemedelspolitiken kommer att slå mot de grupper som jag tidigare talat om men också mot de akademiker som har lägst utbildningspremie, de kvinnliga akademiker som jobbar i offentlig sektor och som har de lägsta lönerna inom och . Detta sade jag i stort sett ordagrant i det anförande jag höll strax före juluppehållet. Jag svarade eleverna vad jag tycker i frågan. När jag lämnade dem kunde jag inte sluta tänka på var det kommer att sluta. Vad är Alliansens och regeringens nästa mål? Är det att gå ned till en 8020-lösning eller är det en 100-procentig lösning? Då menar jag inte en hundraprocentigt korrekt lösning utan lån och inget bidrag från samhället alls. Det har dessutom funnits idéer om att låta banker ta över CSN:s uppgifter genom att öppna för att de ska kunna erbjuda lån. Jag är orolig för framtiden om denna utveckling får fortsätta. Var ska det i så fall sluta? I sitt sätt att hantera denna fråga visar regeringen tydligt ideologi och värderingar vad gäller vilka som ska ha möjlighet att studera. Allt fler studenter mår dåligt och är stressade på grund av att de inte får sin ekonomi att gå ihop. Studiemedlet ska räcka till mat, boende, kurslitteratur, transport, nöjen med mera. Många studenter oroar sig eftersom de vet att de inte kan klara en oförutsedd utgift på utan måste gå till sina föräldrar och låna pengar. Jag vågar dock påstå att en majoritet inte har denna möjlighet, dels för att föräldrarna inte har de finansiella musklerna, dels för att det är ganska pinsamt att gå hem till föräldrarna och be om pengar. Studiemedelssystemet är livsavgörande för många. Det gör att det inte spelar någon roll om du har rika eller fattiga föräldrar, var du kommer ifrån eller var du bor. Studiemedelssystemet bidrar till att även de som är mest utsatta får möjlighet att utvecklas och lyckas. Jag vill också säga något om tilläggsbidraget. Vi vill höja bidraget för studenter med barn , sade vi senast. Varje gång man ser över de studiesociala villkoren ska man i första hand tänka på de studenter som har sämst ekonomi. CSN:s senaste utredning visar just detta. De har nämligen frågat 1 000 studenter hur deras ekonomi ser ut. Den stora majoriteten av de studenter som har barn svarade att om de fick mer pengar skulle de i första hand gå till mat. Ni hörde rätt: Om studenter med barn får mer pengar kommer de i första hand att gå till mat, inte till nöjen, kurslitteratur eller annat. Det är pinsamt för ett land som att det finns fattiga barn och studenter. Till skillnad från de borgerliga tycker vi att man ska ha möjlighet att bilda familj något av det finaste man kan göra även när man är student. Många kommer senare i livet på vad de vill bli, vad de vill arbeta med och vad de vill studera. En majoritet av dem har familj. Inte ska det hindra dem från att uppnå sina mål. En del av dem väljer att inte uppnå sina mål, inte på grund av att de inte vill uppnå dem utan främst på grund av att de inte kan få ekonomin att gå ihop. Är det inte vår uppgift att hjälpa dem? Ska det verkligen vara så i dagens att ekonomiska svårigheter lägger hinder i vägen för rätten att studera och på så sätt höja både sin egen och nationens kunskapsnivå? I min värld och vision är studier en heltidssysselsättning, och i ett kunskapssamhälle som är studier en lika viktig sysselsättning som arbete. Därför borde studenter ha ett socialt trygghetssystem som motsvarar arbetstagarnas. 2 (MP): En av de viktigaste åtgärderna för att garantera en öppen och tillgänglig högskola är att möjliggöra för alla att studera, oavsett bakgrund. Jämfört med många länder är ett av de mest förmånliga länderna att studera i. Det ska vi vara stolta över. Trots det går det inte att leva på studiemedel, och svenska studenter är rejält skuldsatta när de tar ut sin examen. Arbete vid sidan av heltidsstudier måste vara en extrasyssla och inte ett måste för en skälig levnadsstandard, anser vi. Det borde vara regeringens och vilja att låta dem som väljer att studera vidare på högskolan lägga all sin energi på studier och därigenom öka kunskapsnivåerna i den högre utbildningen. Eftersom studiestödet inte räcker till får vi en situation där studenter tvingas balansera arbete och studier. Resultatet blir självklart ett mindre fokus på studierna och en mindre chans att nå upp till sin potential som student. Det finns en önskan från politiskt håll att genomströmningen på högskolan ska öka. Det betyder färre avbrott och att studenterna ska klara av sina studier i högre takt. Om det ska vara ett politiskt mål är det också i det perspektivet viktigt att skapa en struktur som möjliggör att allt fokus läggs på studierna. Studiestödet är en viktig del i en sådan struktur, men inte allt. Detta blir ännu viktigare när det gäller de studenter som är föräldrar. Skillnaderna mellan barn är fortfarande stora i , och de ökar med Alliansens politik. En del barn föds i familjer med knappa resurser där ensamstående föräldrar får vrida och vända på slantarna för att få tillvaron att gå ihop. Andra barn föds i familjer där resurser, kontakter, språksäkerhet och rika valmöjligheter är en självklarhet. På så sätt kommer vissa barn att ha ett försprång. Därför är det viktigt med en solidarisk politik som stöder även de barn som föds till sämre villkor. vill se en politik där det är möjligt att vara förälder och student . Vi vill se en mer jämn fördelning av bidrag och lån i studiemedlet. Det innebär att när studiemedlet utökas borde det vara bidragsdelen som går upp. Samhällets skyddsnät ska inte ha större hål för studenter än för andra. Möjligheten till sjukförsäkring är olika för studenter som har arbetat och studenter som inte har gjort det. Dessutom är det olika för studenter som försörjer sig med studiemedel och studenter som försörjer sig på annat sätt. Karenstiden är , vilket är orimligt långt. Det gör det mycket kostsamt för en student att vara sjuk. vill knyta den sjukpenningsgrundande inkomsten till studierna i stället för till studiemedlet. Karenstiden måste minska, anser vi. Regelverken för studiemedel och tillgången till högre utbildning måste underlätta för människor att utnyttja sin potential. Dagens situation där människor som har kapacitet att studera deltid tvingas in i heltidssjukskrivning är orimlig. I stället kan deltidsstudier vara ett utmärkt sätt att komma tillbaka till studier efter en tids heltidssjukskrivning. har föreslagit att studiemedel under sjukdom ska kunna lämnas vid halv sjukskrivning. tycker att det är ett mycket bra förslag. Det fanns tidigare något som kallades studerandevillkoret i arbetslöshetskassan. Det var på inga sätt ett heltäckande trygghetssystem för studenter. Men situationen blev ännu sämre när det togs bort utan att ersättas med ett bättre alternativ. Rätten till och behovet av trygghet är lika för studenter som för arbetstagare. Därför borde också möjligheterna till trygghet vara lika stora. förslag om arbetslivstrygghet ger studenter och arbetstagare samma rätt till trygghet. Med en dörr in och en myndighet slipper den enskilda studenten bollas mellan olika system. I väntan på en sådan omställning behövs ett fullgott alternativ som garanterar trygghet för den student som under sin studietid har perioder av arbetslöshet, exempelvis eller innan man får sin första anställning. Det förvånar mig att regeringen inte ser det behovet. Genom att inte öka förutsättningarna för studenter att fokusera på sina studier, uppnå skälig levnadsstandard och garantera en rimlig trygghet vid exempelvis sjukdom riskerar regeringen att skapa en högskola som blir tillgänglig för färre än annars, det vill säga en högskola mer för de bättre bemedlade än för andra. Det behöver är att högskolor och universitet ska bredda sin rekrytering, inte smalna av den. Med detta yrkar jag bifall till reservation 2. 3 (M): Det fanns då man ganska ofta hörde att studiestödsfrågorna fick för lite uppmärksamhet i den politiska debatten, att man diskuterade dem alldeles för sällan och att det var för sällan som fokus hamnade på just stödet för studier. Så var det kanske . Jag upplever åtminstone att detta har förändrats . Då syftar jag inte enbart på att det var bara fyra vi senast diskuterade studiestöd här i kammaren. Jag tror att ett av skälen till att detta har förändrats är att det har skett många förbättringar . Frågorna har tagits på allvar. Vi har genomfört reformer, förändringar och förbättringar. Faktum är att många av de önskelistor som studentorganisationerna har fört fram i valrörelser har Alliansen förvandlat till checklistor och listor över genomförda reformer. Så ser verkligheten ut. När man diskuterar politiska frågor och samhällsproblem är det klart att man utgår från det som fungerar mindre bra eller det som inte fungerar alls. Så ska det naturligtvis se ut. Det är naturligt. Men det gör ibland i denna fråga som gäller studiestöd att vi glömmer bort det uppenbara. Vi glömmer bort att stanna upp och konstatera att vi har ett väldigt gott stöd för studier i . Sedan ska vi diskutera de problem som uppstår och de områden där det finns behov av förbättringar. Men det är viktigt att ändå säga det uppenbara, och det har för all del andra också gjort: Vi har ett bra studiestödssystem. Lite grann beroende på hur man mäter och vilka man jämför med kan man med fog kalla det för ett av världens absolut mest generösa stöd för studier. Det är bra. Så ska det vara. Ett samhälle som har höga ambitionsnivåer och som vill ha ett brett stöd för studier vill och ska ligga i framkant. Sedan förstår jag att oppositionen anstränger sig för att bevisa motsatsen för att få till en bra debatt. Och det ska vi ha. Men man ska inte heller glömma bort att detta är ett område där vi faktiskt är överens om ganska mycket när det gäller utgångspunkterna, inte i detaljerna och inte i varje del men just i synen på att vi ska ha ett system där vi har både generösa lån och omfattande bidrag för att säkerställa att alla kan påbörja de studier som de vill och genomföra dem på ett bra sätt. Vi har dessutom lyssnat, både på studenterna och på de studentorganisationer som har drivit dessa frågor. Det blir uppenbart när man följer de debatter som vi har haft både i denna kammare och på andra ställen. En sådan fråga är naturligtvis beloppsnivåerna. Det är en sak att konstatera att vårt system är det mest generösa i världen. Det är naturligtvis en annan diskussion om stödet är på en sådan nivå att studenterna kan leva på det. Där har många med rätta konstaterat att om man ser tillbaka , och framför allt om man går längre tillbaka, har studiemedlen urholkats. Det är inget snack om den saken. Vi vet att det för många har blivit svårare att få studentekonomin att gå ihop. Om vi inte kunde räkna ut det själva har vi också blivit påminda av studentorganisationerna som har kommit med sina studentbudgetar och visat på sista raden hur många hundralappar eller femhundralappar, beroende på vem man frågar, som har saknats. Här har vi lyssnat. Det har skett förbättringar i form av höjningar av studiemedlen både under den förra mandatperioden och också inom ramen för den budget som föreligger . Det är viktigt att poängtera att detta har skett trots den lågkonjunktur som vi har befunnit oss i tidigare. Trots att man runt om i andra delar av snarare har diskuterat vilka bidrag som ska sänkas och vilka skatter som ska höjas har vi tydligt sagt att studier och utbildning är så viktiga att vi har valt att prioritera det. En annan fråga som naturligtvis också kommer upp när vi diskuterar studiestöd och som åtminstone har varit populär att diskutera gäller fribeloppsreglerna. Det är ytterligare ett område där det har skett tydliga förbättringar. Det handlar om den summa som man får tjäna på extraarbete utan att bli tillbakakrävd på bidrag och lån. Det är många studenter som har beskrivit detta. Man vill, kan eller ibland måste, tyvärr, jobba extra för att få studentekonomin att gå ihop. Men sedan har man blivit bestraffad av systemet, och pengarna från studiestöd och studielån har krävts tillbaka. Även här har vi lyssnat och genomfört tydliga förbättringar. Fribeloppet har höjts kraftigt . Då uppnår vi två positiva effekter. Det blir en gedigen förbättring för de studenter som jobbar extra, vilket är rätt många. Det är ungefär hälften av alla studenter som gör det. De får tydliga förbättringar i kronor och ören i sin plånbok. Men vi uppnår också en annan poäng, och det är själva signalen från samhället att man inte ser ned på dem som jobbar extra utan att man tvärtom tycker att det är bra om man har denna möjlighet. Det är väldigt viktigt. Det är naturligtvis inte så att vi i och med detta för all tid är färdiga med alla reformer på studiestödsområdet. Det är klart att om vi vill att systemet ska fortsätta att vara generöst och att vi ska fortsätta ligga i framkant i världen måste vi vara öppna för reformer och för de problem som finns. Det kan, som i detta betänkande, handla om förbättrade återbetalningsregler för studiemedlen där det har funnits problem, det kan handla om situationen för studerande med barn och flera andra aspekter. Jag målar nu upp en bild av att vi är ganska överens över blockgränserna kring studiestödet och hur det ska se ut. Det är för all del sant när det gäller syftet och målet. Men det är definitivt inte sant när det gäller detaljerna ur alla aspekter. Vi har både här i och på andra ställen fått kritik vi fick det också från vänsterkanten när det gäller till exempel beloppsnivåerna. Räcker dessa pengar till? Det är så politiken fungerar. Oppositionen tycker att det görs för lite och , för att ta detta mantra från förra mandatperioden. Men jag kan ändå konstatera att det har hänt en hel del i fråga om detta. Men det intressanta att konstatera när man lyssnar på denna kritik är hur verkligheten ser ut. När vi i budgeten lägger fram ett förslag om en höjning av studiemedlen för studenterna, vilket förslag lägger då den rödgröna oppositionen fram i sin skuggbudget? Den lägger fram ett förslag som i kronor och ören innebär mindre pengar till studenterna. Så ser faktiskt verkligheten ut. Jag kan förstå att det måste svida i hjärtat hos en socialdemokrat, som har en självbild av att man alltid är mest generös i fråga om studenterna, när man i de studiesociala frågorna nu blir omkörd av Alliansen. Det är intressant, men så är det. Sedan kan vi diskutera och bråka om den exakta fördelningen mellan lån och bidrag. Men faktum kvarstår: Med det rödgröna budgetalternativet hade studenter fått mindre kvar i plånboken, och studentorganisationerna hade återigen behövt komma hit och vifta med sin studentbudget för att visa att studenterna går back. Det signalerar någonting nytt i svensk utbildningspolitik. Det visar nämligen att det nu inte bara är i frågor om utbildningens kvalitet som ni blir omkörda. blir ni omkörda även i frågor som gäller de studiesociala villkoren. Mycket har förändrats i svensk politik . Höjningen av fribeloppet har Socialdemokraterna inte protesterat riktigt lika hårt emot. Faktum är att de inte har protesterat alls. Jag har till och med hört socialdemokrater som i debatter har sagt att det är bra att studenter nu kan tjäna extrapengar. Det är utmärkt. Jag tror att det är viktigt att poängtera att det krävdes att de hamnade i opposition för att inta denna ståndpunkt. Det var väldigt lite av den saken när de hade möjlighet att påverka politiken. Men jag välkomnar den förändringen även om den är sen. Med dessa delar och med det som vi nu har gått igenom tycker jag att vi tydligt visar att vi stärker stödet för studier i . Vi är tydliga med att vi vill ha en god situation för dem som studerar och att vi tänker fortsätta att driva frågorna framöver. Med dessa ord yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet. (Applåder) I detta anförande instämde , och (alla M), (FP), i (C) samt (KD). 4 (S) replik: Vi är överens om ganska mycket, men inte när det gäller principfrågorna. Det är precis som både och jag har sagt, nämligen att vi har ett av världens mest generösa system. Men vår princip och ideologi bygger på att man tar ett gemensamt ansvar. Du tillsammans med dina kolleger i Alliansen har egentligen inte gjort någonting för att hjälpa den enskilda studenten mer än att ge en ökad skuldbörda. Är det att ta ansvar? Och varför är det alltid bättre att privatisera allting? För mig och oss gäller det att man inte bara går ut till en student och säger: Här har du extra som du får låna. Vi har i stället sagt: Du får pengar, både bidrag och lån. Du, , tittar på fribeloppen. Och jag är, precis som du, tacksam över att de har höjts. Men jag tror inte att fribeloppen är något större problem med tanke på att alla studenter får tjäna efter skatt. Jag tror inte att det är så många studenter, åtminstone inte bland mina vänner som studerar, som har bekymret att de tjänar mer än efter skatt. Jag vet inte hur det ser ut i din värld. Min fråga är: Varför är det så viktigt för er att alltid lägga över ansvaret på den enskilde och med andra ord privatisera hela systemet? Du talade om omfattande bidrag. Vad är omfattande bidrag för dig? Ni höjer ju inte bidraget. Det har i alla fall inte hänt så länge jag har varit här. Ni höjer i stället lånedelen. Det är en tydlig signal till de allra svagaste: Vill ni studera får ni bekosta det mer själva för vi tänker inte vara med och ta ett ansvar. 5 (M) replik: Det är ändå lite roligt att lyssna på och andra socialdemokrater som står i talarstolen och argumenterar för att det är så bra att fribeloppet har höjts. Jag tackar naturligtvis för stödet i den frågan så att vi kan få hjälp med den argumentation som vi har drivit under de senaste tio femton åren. Jag konstaterar bara att det är bra. Då är vi överens i den frågan också. Det brukar vara tvärtom att oppositionen ska driva regeringen framför sig. Här är det regeringen som får släpa oppositionen med sig. Det är en annan och märklig diskussion i fråga om dessa saker. Sedan kan vi diskutera exakta nivåer. Det som jag säger, och som jag tror att vi alla är överens om, är att utbildning är både en investering för den enskilda studenten och en investering för hela samhället.