prot · GZ0948 · 2011-12-14 00:00:00 — På det sättet blir det förhoppningsvis enklare för hushåll och byggbolag att få lån för nybyggnation i gles- och landsbygd. Med det ger regeringen en tydlig signal till att stimulera bostadsbyggandet där marknadens drivkrafter inte riktigt räcker till. Bristen på bostäder för unga i våra storstäder är ett stort problem. Jag håller med om att för lite görs för att komma till rätta med det. Men oppositionen vill lösa det med hjälp av högre skatter, inrättande av kommunala bostadsförmedlingar och andra påbud från staten. Subventioner har prövats och för länge sedan passerat bästföredatum. Ingen vill ha dem tillbaka, förutom några talare i den här debatten. Så länge det finns människor som vill skaffa sig en bostad och det finns företag som är beredda att bygga och förvalta bostäder kommer det att kunna byggas utan subventioner. Framför allt borde det väl gälla i storstäderna, där det finns en efterfrågan. Det måste byggas mer, oavsett upplåtelseformer. Det gäller också att undanröja hindren och se till att bättre utnyttja de bostäder som redan finns. Vi vill se till att alla bostadsmöjligheter utnyttjas. Vi ser att dagens hyressättning skapar en grogrund för svarthandel som också har gett upphov till en del av bostadsbristen. Vi tror på en friare hyressättning och på att tillåta större avsteg från bruksvärdesprincipen som ett sätt att öka tillgången på bostäder och som ett sätt att öka bostadsbyggandet totalt. Vi vill också peka på att möjligheten till total skattebefrielse och mer flexibla regler för andrahandsuthyrning kommer att göra att tillgången på bostadsmöjligheter ökar dramatiskt. Det finns undersökningar som visar att potentialen kan vara så stor som 43 000 bostadsmöjligheter bara i . har lanserat sparandelinjen. Att spara, amortera och investera ger människor större trygghet och handlingsfrihet, menar och föreslår ett grundavdrag för sparande på upp till några tusen och en avdragsmöjlighet för kapitalinkomster från bankränta och aktieutdelningar. Unga behöver en grundplåt, och så länge vi har ett system där lånemöjligheterna minskar måste vi se till att sparandet stimuleras i stället. Bolånetaket kanske kan behöva höjas lite grann och ersättas med ett ökat krav på amortering. Det vore bra att se över effekten av bolånetaket. har varit med om att ställa om bostadssektorn från bidragsberoende till en mer förutsägbar och bättre fungerande bostadspolitik med långsiktigt stabila villkor. Det måste nu satsas på sådant som kan bidra till en bättre konkurrens med lägre byggkostnader, som stärker hyresgästens ställning, som kan bidra till en större bostadsmarknad för unga och som kan medverka till att bryta det utanförskap som kommit att koncentreras till vissa bostadsområden. En annan åtgärd är att se till att få bort de inlåsningseffekter som kommer av extrakostnader vid försäljning av bostäder. Inskrivningsavgifter, stämpelskatter, pantbrevsavgifter och reavinstskatt medför kostnader på för en ordinär villa i många delar av landet. Det gör att många sitter kvar onödigt länge i sitt boende eller avstår från att sälja över huvud taget och låter huset stå tomt sedan man flyttat därifrån. När flyttkedjorna stoppar upp hindrar det i slutändan ungdomar från att få kontrakt på sin första bostad och kunna påbörja ett vuxenliv med allt vad det innebär. Det finns ingen quick fix i bostadspolitiken. tycker att regeringen har tagit sig an utmaningarna på ett systematiskt sätt och tillsatt de utredningar som behövs för att kartlägga problemen och plocka de lägst hängande frukterna. Jag ser fram emot vad utredningen om att stärka hyresrättens ställning kommer fram till för förslag, liksom den utredning som ska arbeta fram ett regelverk för ägarlägenheter i befintligt hyresbestånd. Det finns dock tecken som talar om att krånglet har ökat. Höjda bygglovsavgifter förekommer i vissa kommuner. Tiden man får vänta på bygglov dras ut, trots att en maxgräns har satts. Jag tror fortfarande att det finns en potential hos kommuner och byggare att snabba upp och förenkla. Det gäller förstås även myndigheterna, som . Byggbranschen kan arbeta mer processinriktat och öka sin effektivitet. Jag har sett bra exempel på bättre upphandlingar, industriell produktion och partnerskapsgenomföranden av stora byggen och renoveringar av exempelvis miljonprogramsområden. Det allmännyttiga bostadsbolaget har med som entreprenör arbetat så när de renoverat 16 huskroppar, slarvigt byggda vid Brogården. De renoverar energieffektivt, utan subventioner och utan ROT-bidrag. Med subventioner skulle det bli ointressant att vara effektiv och kostnadsmedveten. Det skulle bara gynna de fastighetsägare som sitter passiva och låter hyresgästernas lägenheter förfalla medan uppvärmningskostnaderna ökar. Vi tror på ett bredare utbud, med ägarlägenheter, andrahandsuthyrning och mer marknadshyror. Det behövs en skatte- och avgiftspolitik som främjar rörlighet och där marknaden behöver hjälp och stöd genom kreditgarantier. När privatpersoner behöver hjälp vill vi öka möjligheten genom ökat bostadsbidrag och personligt stöd för att kunna klara av ett boende. Hyresrätter behövs, när ungdomskullarna växer, när människor behöver ändra sitt boende på grund av privata förhållanden och hälsa och när vi behöver snabb tillgång till arbetskraft för att ett företag etablerar sig och vill expandera, vilket händer i . vill att människor ska känna trygghet och ha möjlighet att välja den bostad som passar henne bäst i varje skede av livet, med olika fysiska och sociala behov, ekonomiska förutsättningar och familjesituationer. Jag vill slutligen, fru talman, önska dig och medarbetarna en god jul och ett gott nytt år. Jag vill tacka civilutskottets kansli och ledamöter från både Alliansen och oppositionen för året som gått och önska er en god och vilsam jul, ett gott nytt år och många nya pepparkakshus. 172 Statsrådet (KD): Det är väl bäst att börja med att önska en god jul och ett gott nytt år. I annat fall glömmer man bort det. Det gäller inte bara talmannen utan också personalen och kammarens ledamöter. Regeringens bostadspolitik handlar om att skapa bättre förutsättningar för byggande och en bättre fungerande bostadsmarknad i . Vi vet att har byggt för lite bostäder . Jämfört med våra nordiska grannländer har vi endast byggt ungefär hälften av vad de byggt givet vår storlek. Vi bygger också mindre än genomsnittet bland . Bostadsbristen är akut för många människor, inte minst våra ungdomar, som ska studera, arbeta eller bara vill flytta hemifrån för att ta ökat ansvar för sitt eget boende. Om vi under byggt för lite och det är allt svårare att få tag på en lägenhet måste vi göra allt vi kan för att göra en riktig analys av var problemet sitter någonstans. Vi måste också inse att ansvaret faller dels på kommunerna, som har ett stort ansvar och en viktig roll att spela, dels självklart även på staten. Men även byggbolag och fastighetsvärdar har ett ansvar att medverka till att lösa problemen. Alla måste dra åt samma håll. Från statens sida arbetar vi nu dels med att få bostads- och byggmarknaden att fungera bättre, dels med att fundera över hur vi kan utnyttja befintliga hus och lägenheter på ett bättre sätt. Låt mig börja med bostadsmarknaden! För att få den att fungera bättre bedrevs ett intensivt arbete under förra mandatperioden tillsammans med parterna på bostadsmarknaden. Det ledde fram till ett nytt hyressättningssystem och nya förutsättningar för allmännyttan . Allmännyttan ska bedrivas affärsmässigt, och de kommunala bostadsbolagens hyror är inte längre normerande. Bruksvärdet har fått en renässans, och är det upp till parterna att förvalta det ansvar de har fått via förhandlingar. Förhoppningen är att det här ska ge en smidigare bostadsmarknad och stärka hyresrätten som boendeform. Men en smidigare bostadsmarknad räcker inte. Vi måste också ha bättre förutsättningar för byggande, mindre regelkrångel och mer långsiktighet. tog regeringen över en bostadspolitik som kännetecknats av höga berg och djupa dalar. Tittar vi på byggandet i ser vi att det har varit en studie i ryckighet. Det har gått upp och det har gått ned. Det har varit subventioner fram och tillbaka. Regelkrångel och osäkerhet om de långsiktiga förutsättningarna har präglat bostadspolitiken. Det har gjort att bostadsbyggandet har svängt upp och ned, men på en långsiktigt alltför låg nivå, särskilt . Denna ryckighet kostar pengar, mycket pengar. Byggjobbare måste varslas, byggjobbare anställas, planer tas fram och planer läggas på hyllan, och förutsättningarna för ett effektivt bostadsbyggande blir sämre. krävs det att vi skapar långsiktiga spelregler, en långsiktighet som sträcker sig längre än till nästa utbetalning av räntebidrag. Det är långsiktighet som byggbranschen mår bäst av. I detta sammanhang måste goda offentliga finanser betonas. Det räcker inte med att vi här hemma har ordning och reda i vår statsbudget. I den alltmer sammanknutna världsekonomin påverkas vi av finanskriser i omvärlden och den skuldkris som nu brottas med. Bostadsbyggandet är, mer än många andra sektorer, beroende av ordning och reda i offentliga finanser, fungerande banksystem och rimliga räntenivåer. Fallerar det hjälper inte mycket då dyker bostadsbyggandet. Vi såg det under finanskrisen, och vi ser nu också hur krisen i omvärlden påverkar viljan att ta de risker det innebär att investera i en ny bostadsrätt eller en ny villa. För att långsiktigt öka det svenska bostadsbyggandet krävs det att man lyfter på alla stenar, att man seriöst söker svaret på frågan: Varför bygger vi för lite? Det har inte Socialdemokraterna orkat göra . De har lutat sig tillbaka, slängt ut några miljarder i subventioner och olika subventionssystem och skyllt på byggsektorn, att den är för dyr och för konservativ. Det kan ligga en del i det. Men, herr talman, om det är så att byggsektorn är för dyr har subventionerna inte gjort saken bättre tvärtom. Subventioner driver kostnader som vallhunden driver fåren. Att välja subventioner är att blunda för det som inte fungerar och skjuta problemen . Det är att göra både skattebetalarna och byggsektorn en otjänst. Miljarderna behövs bättre någon annanstans än i byggherrarnas fickor, där de ofta hamnar. Regeringen arbetar i stället för att skapa bättre förutsättningar för byggande. Vi har en ny plan- och bygglag från . Kommunerna har maximalt på sig att ge besked om bygglov, och reglerna för när bygglovet vinner laga kraft är nu tydliga. Vi har också fått en ny instansordning med mark- och miljödomstolarna som prövar överklaganden. Syftet är en tydligare rättsordning och snabbare processer. Vi följer också upp hur domstolarna jobbar med frågorna genom en kontinuerlig dialog. går vi vidare med de för byggandet så nödvändiga plangenomförandefrågorna. Efter valet samlades många av de frågor som rör bostads- och byggpolitiken under ett och samma paraply. Jag vågar säga att vi redan nu ser tydligt positiva resultat av den här sammanslagningen. Synergieffekterna är uppenbara. Det innebär också att planfrågorna har fått en renässans. Vi måste konstatera att det knappast är en smidig process som kännetecknar byggandet. Från idé till spaden i jorden är det en stökig väg som måste beträdas. För att ta ett exempel från industrin: Om man tar fordonstillverkningsprocessen som en autostrada är byggprocessen en snårig kostig, kantad av diken och fallgropar. Man vet nämligen aldrig vad som väntar runt hörnet. Det är därför som vi nu ser över plangenomförandet och regelverket kring detta. Osäkerheten är tyvärr stor på grund av en föråldrad och otymplig lagstiftning. Kommunerna väljer att gå sina egna vägar och teckna exploateringsavtal med skiftande kvalitet och innehåll. Det i sin tur leder till ökad oförutsägbarhet: Vad är det som gäller i det här fallet? Insynen från allmänheten blir mindre. Avtalen tar ofta , och tid är pengar. Kommunerna hanterar till exempel det här med finansiering av gatukostnader olika. Vi läser i medier om enskilda fastighetsägare som fått fakturor på åtskilliga för en bit väg, som man knappt visste att man var ansvarig för. Det är sådana frågor som en plangenomförandeutredning ska titta närmare på. Vi har också delat ut ett antal myndighetsuppdrag som alla på olika sätt handlar om att skapa ökad snabbhet och förutsägbarhet i processen. Vi vill förvandla byggprocessen från en snårig kostig till åtminstone en riksväg. Låt mig också nämna översynen av kommunernas egenskapskrav vid byggande. Utredaren har fått regeringens uppdrag att utreda konsekvenserna av att kommunerna ställer egna, utöver , tekniska särkrav vid byggande. Detta handlar också om att skapa ökad förutsägbarhet för dem som ska bygga husen som vi ska bo i. En del invänder och säger att det väl är bra om kommunerna ställer högre krav, exempelvis när det gäller energiförbrukning. Men då glömmer man bort att teknisk utveckling inte bara handlar om att uppfinna nya lösningar, utan lika mycket om att omsätta dem i lönsam produktion. Tänk er fordonsindustrin, tänk er våra svenska lastbilstillverkare och ! Deras lastbilar hade inte dragit mindre bränsle jämfört med 70-talet om de tvingats tillverka en lastbil med särskild luftkonditionering för , en med avgasrening specificerad för och en med bromssystem utvecklat enligt vad önskade, och så vidare. Men det är denna verklighet byggindustrin möter. Utredaren ska kartlägga problemet med olika tekniska egenskapskrav och se över konsekvenserna för byggandet och byggkostnaderna. Jag tror att vi alla kan vara överens om att vi inte kan bygga bort bostadsbristen i ett nafs. Därför måste vi utnyttja de hus och bostäder vi har smartare och bättre. När regeringen tog över 2006 kunde en privatperson hyra ut delar av eller hela sin villa för utan att betala skatt. I tre steg har vi nu höjt detta, och antas den budgetproposition som ligger kommer schablonavdraget att bli . Tillsammans med det grundavdrag som finns i systemet kan man alltså hyra ut för utan att betala skatt. går vi vidare och låter en särskild utredare föreslå åtgärder som ytterligare kan underlätta privatpersoners möjligheter att hyra ut egen ägd bostad i andrahand. Han ska lämna förslag om detta . Jag är övertygad om att potentialen är stor. Handelskammaren i har gjort undersökningar och talar om att det kan finnas uppemot 40 000 bostäder i tillgängliga om man får andrahandsuthyrningen att fungera bättre. Låt oss säga att de överdriver, men det indikerar ändå att det handlar om ganska många bostäder. Vi har också fokuserat extra mycket på studentbostäder genom att på departementet anställa en person som rest runt i landet för att just ställa frågan vad det är som hindrar att vi bygger studentbostäder i den omfattning som vi behöver. Vi har också engagerat en speciell person för att titta närmare på den regionala planeringen av bostäder i och hur den kan förstärkas, allt för att få det att fungera på ett bättre sätt. Det är ytterligare några exempel på hur vi angriper de problem vi ser på bostadsmarknaden för att få systemen att fungera bättre. Får jag avslutningsvis kommentera en annan nyhet i årets budgetproposition. Vi underlättar byggande på lands- och glesbygd genom bättre möjligheter för att ge garantier för byggande i områden med låga marknadsvärden. Vi följer upp och förbättrar möjligheterna att i dessa områden nyttja lättnaderna som finns i den nya strandskyddslagen. Vi ser att lagen inte används på rätt sätt, och man har inte alltid kompetensen att utnyttja lagen på rätt sätt. Därför tillför vi pengar för stöd, information och uppföljningsinsatser. Steg för steg, herr talman, skapar vi en långsiktigt förutsägbar och stabil bostadspolitik. Mot detta står en opposition som är något högröstad men tomhänt på egna förslag. 173 (S) replik: Om jag nu skulle fråga bostadsministern hur han avser att få i gång bostadsbyggandet i , vilket jag har gjort vid ett flertal tillfällen, kommer han att säga att det beror på den tidigare socialdemokratiskt förda politiken. Han kommer att hävda att man har satt i gång en hel del utredningar. Han kommer att använda lite hårda ord söndersubventionerad, kanske? Och visst kan man se det just när det gäller investeringsstödet. Visst kan man se när vi bytte regering, när siffrorna dök 2007, när bostadsbyggandet dök, innan den internationella finanskrisen slog till i . Så visst kan man göra det. Men jag tänker inte ställa den frågan till bostadsministern, för jag har redan hört de svaren. Jag skulle vilja ställa en fråga till bostadsministern utifrån ett rent ungdomsperspektiv. En kvarts miljon unga vuxna saknar bostad. byggdes 125 studentlägenheter. Det byggdes 2 045 ettor, den lägsta nivån . Vi har de största ungdomskullorna på väg ut på bostadsmarknaden. Hur anser statsrådet att det är rimligt att en ung vuxen får stå i bostadskö innan hon får sitt första egna förstahandskontrakt? 174 Statsrådet (KD) replik: Först och främst vill jag överlämna ett diagram till . Det visar antalet påbörjade bostäder i . Man ser hur det samvarierar mellan , och . Man ser något som händer 20062007: Bostadsbyggandet sjunker i , , och . Tydligen är det så att de subventioner som vi avskaffade fick dramatiskt genomslag även i och . Det är möjligt att har stor tilltro till regeringens politik. Men så stor tilltro tror jag inte att regeringens politik har. Detta följer varandra ganska väl, med konjunkturer och annat. Problemet är bara att vår nivå är för låg. Den är ungefär hälften mot vad våra nordiska grannländer har. Så till det bekymmersamma läget för våra unga. Jag håller med om problembeskrivningen. Detta är delvis en konsekvens av ett lågt bostadsbyggande , att vi har ovanligt stora ungdomskullar och att ungdomar söker sig mot de heta områdena, universitetsorterna och storstäderna. Vi måste nu vända på alla stenar för att fundera över hur vi ska kunna skapa fler bostäder. Då handlar det om att få upp bostadsbyggandet. Jag redovisade i mitt anförande en rad olika åtgärder som ligger på statens nivå. Kommunerna måste bjuda till och göra sin del i detta. Vi måste också se till att vi använder befintligt bestånd bättre. Det är ju bättre att bo i en lägenhet som man själv inte har förstahandskontrakt på än att bo på gatan. Men det innebär inte att vi stannar vid detta. Självklart är målet att alla ska få ett kontrakt man själv vill ha på de villkor man själv önskar det är målsättningen. Det handlar om att jobba på alla fronter. Därför har vi ett brett spektrum av arbete på gång. Men de som har planmonopolet och de som har instrumentet kommunala bostäder är kommunerna, och även de måste bjuda till. Därför tittar vi på hur kommunerna kan bli bättre på att leva upp till sitt ansvarstagande. Sedan har självklart också de privata byggbolagen ett ansvar. 175 (S) replik: Jag tycker att det är bra att man vänder på alla stenar. Jag är helt överens med statsrådet om att det behövs många verktyg för att få i gång bostadsbyggandet. Och det behöver inte bara vändas på stenar, utan det är dags att börja stapla stenar och bygga hus, för det är ju där problemet ligger. Vi behöver utreda, genomlysa och utvärdera, men vi behöver också sätta i gång byggandet. Där är den grundläggande politiska konflikten. Är det ett politiskt ansvar att sätta i gång bostadsbyggandet, eller är det något där vi analyserar och låter marknaden stå för lösningen? Jag tycker att det är ett politiskt ansvar, och jag tycker också att det är ett så viktigt politiskt ansvar att jag är beredd att använda några av de pengar som vi gemensamt har för att sätta i gång bostadsbyggandet, för att stimulera och investera i att unga människor får möjlighet att ta sig in på bostadsmarknaden. Det är inte så att regeringen på något sätt är oäven till att använda gemensamma skattepengar, surt förvärvade pengar som folk har tjänat ihop och betalat skatt för, till bostadssektorn. 15 miljarder används till bidrag för dem som väljer att renovera sina privata fastigheter eller köpa hushållsnära tjänster 15 miljarder! Då måste min fråga bli: Varför är det viktigare att subventionera att bygga nytt badrum i villan på Solsidan i och ge statliga bidrag till det än att ge ett investeringsstöd för att unga människor ska kunna komma in på bostadsmarknaden? Det är där den politiska konflikten ligger. 176 Statsrådet (KD) replik: Vi låter inte bara marknaden lösa problemen. Självklart ska vi använda marknaden den kan vara vår tjänare på det här området. Men det handlar om politiska initiativ. Det handlar om att se till att planprocesserna fungerar smidigare. Kan vi korta dem skapar vi snabbare igångsättande av bostäder men också lägre kostnader, eftersom tid är pengar. Det handlar om att kommunerna måste göra sin del i det hela, ta fram detaljplanelagd mark och se till att man använder sina kommunala bostadsbolag på ett aktivt sätt. Men det handlar också självklart om att skapa goda förutsättningar för privata pengar för investering i bostadssektorn. Det gäller att jobba på många olika områden. Om subventioner skulle vara lösning på problemet skulle vi ha haft ett betydligt högre bostadsbyggande under de 20 när vi byggde för lite. Vi har prövat tre olika subventionssystem som Socialdemokraterna har hållit på med, men det har ändå inte lyft bostadsbyggandet. Och vad händer om vi skulle introducera ett nytt subventionssystem, förutom risken för att pengarna går raka vägen till vinst för byggherrarna? Jo, det är att vi får som vill godkänna detta subventionssystem. I avvaktan på att EU ska godkänna ett subventionssystem kommer det att gå av stiltje på bostadsmarknaden. Det kommer att byggas färre hus det är problemet! Dessutom vet vi att de här subventionerna snarare gör att man anpassar sig till att bygga efter subventionerna och inte efter vad man långsiktigt tror är en sund bostadspolitik. Jag tror alltså inte att den vägen är framkomlig. Jag är beredd att fundera på effektiva insatser för att hjälpa till att stimulera bostadsbyggandet. Men låt oss använda instrument som fungerar i praktiken! Sedan vet liksom alla andra att ROT- och RUT-avdragen är en arbetsmarknadspolitisk reform. Det handlar om att göra svarta jobb vita och att skapa fler arbetstillfällen i första hand. Det handlar inte om att skapa fler bostäder det är inte syftet och poängen med det systemet. 177 AMINEH KAKABAVEH (V) replik: Jag skulle vilja fråga statsrådet om de påståenden som ni borgerliga företrädare har framfört, när vi säger att det behövs mer bostäder och hyresrätter. Attacken har då varit att det är dyrare att bygga hyresrätter än bostadsrätter. En undersökning har på begäran av gjorts av för åren 19952009. Den gäller både landsbygden och storstäder och visar att det faktiskt är billigare att bygga hyresrätter, där hyrorna kan förhandlas, och att bostadsrätter är mycket dyrare att bygga. Jag undrar vad statsrådet anser om det. Hur gör ni , när ni har påstått att det inte går att bygga därför att produktionskostnaderna är mycket högre för hyresrätter än för bostadsrätter och att det därför är svårt att bygga? Det är det ena. Den andra frågan är: Tror verkligen bostadsministern att situationen att en kvarts miljon unga vuxna behöver eget boende och flera hundra tusen människor i detta land behöver ett boende går att lösa genom andrahandsuthyrning? 178 Statsrådet (KD) replik: Jag tror att orsaken till att effekten blir att man väljer att bygga bostadsrätter är att det går att ta ut ett högre pris. Det finns en större lönsamhet. När det är bostadsbrist och det finns detaljplanelagd mark drar det åt de krafter som vill bygga bostadsrätter, eftersom man kan få större vinst genom att bygga sådana. Det är helt enkelt mer lukrativt. Däremot håller jag med dig om att när det gäller att bygga hyresrätter är det ofta fler aktörer som ställer större krav på produktionskostnad, och det kan möjligen vara så som Amineh Kakabaveh beskriver det, att produktionskostnaden blir något lägre då. Men där är hyrorna mer reglerade, vilket skapar en sämre konkurrenssituation.