prot · GY0991 · 2011-04-26 00:00:00 — Vi är inte alltid säkra på att Socialdemokraterna stöder linjen med de grundläggande förändringarna när det gäller arbetslinjen och när det gäller att öka anställningsviljan och att säkra kunskap i hela utbildningssystemet. Det skapar naturligtvis en onödig osäkerhet som kan bidra till att vi får en något högre arbetslöshet och en något lägre sysselsättning än som annars skulle vara fallet. Som jag ser det är det centralt att vi till företag, till fackföreningar och till hushållen i fortsatt signalerar att vi kommer att fortsätta att driva en reformpolitik vars syfte i grund och botten är att gå tillbaka till full sysselsättning. Det är den övergripande inriktning som vi har på politiken. 47 (S): Det är glädjande att Finn är med och förstärker debatten; det är viktigt. Men jag undrar var han höll hus då åtskilliga människor på ett fyrtiotal platser i vårt land samlades för att protestera mot de reformer som du, Finn , påstår har lett till ett ökat inträde på arbetsmarknaden. Vad de lett till är att människor plågas som varit sjuka och som efter att ha upplevt ett oerhört tufft samhälle till hälften är tillbaka igen i sjukförsäkringen. Man undrar var var när den viktiga nyheten kom om att det är ett dramatiskt tapp i söktalen när det gäller yrkesorienterade program som han här säger att man vill uppgradera. Det är ett dramatiskt tapp beroende på att ni inte längre har dessa program som behörighetsgivande till högskolesystemet en stor debatt pågår ju om detta. Poängen med min interpellation är att påvisa det som verkligen uppvisas här i talarstolen från . Man har bara en politik: skattesänkningar. Man har ingen politik för att hjälpa 400 000 arbetslösa tillbaka till arbetslivet. Arbetslösheten har inte minskat. Den har i stället ökat, Finn , sett till antalet arbetslösa människor runt om i vårt land. Vad ni också gett dessa är sämre ekonomiska förutsättningar och små resurser för att kunna komma vidare i utbildning, kompetensförstärkning och omskolning. Det är det allvarliga, men inte bara därför att det plågar människor utan också därför att det kommer att plåga hela vårt lands tillväxtförutsättningar när vi inte har utbildad arbetskraft att tillgå. I stället ska vi försörja 400 000 personer om än med de små skärvor som ni har givit. Det är oerhört svagt att inte kunna kommentera mina många citat här av uttalanden från ett brett näringsliv som säger att kompetensproblemet, anställningsbegränsningen, är vårt stora problem, vår flaskhals. av företagen säger att de inte kan expandera, att de inte kan ta order och inte kan anställa de nya som behövs. Vilka intäkter förlorar inte vårt land i och med detta? Jag tror att det här med utbildning, brister i infrastrukturen och brister i bostadsbyggnationen som alla beror på att ni vill göra samhället svagare inte bara gör människor svagare utan också gör framtiden mer begränsad liksom våra förutsättningar för att ha resurser att bygga ett mer jämlikt samhälle och ett samhälle som präglas av mer välfärd. Det är ett oerhört tungt ansvar som vilar på två Reinfeldtsministärer. Arbetslösheten minskar inte den ökar och ni gör i verkligheten ingenting åt det! 48 FINN (M): Interpellationen berör, som vi sagt, flera domäner. Den berör både arbetsmarknadspolitiken och trygghetssystemen, bland annat beträffande sjukförsäkringarna. Med tanke på just den politik som bedrivits är hälften så många hälften så sjuka hälften så . Det är klart att det är väldigt viktigt att konstatera att den här utsatta gruppen som tidigare i många stycken varit passivt verkande i ett sjukskrivningsscenario snarare än att kunna vara med och bidra på en arbetsmarknad har varit ett kapitalt misslyckande för den senaste socialdemokratiska regeringen. insåg mycket riktigt detta och såg till att det kom fram ett förslag från en tidigare socialdemokratisk socialförsäkringsminister ett förslag som sedan genomförts av alliansregeringen, dessutom nu med ytterligare förstärkta resurser för att tillmötesgå sjukas rehabiliteringsbehov så att de kan närma sig arbetsmarknaden. På så sätt är det en gåta för mig att man kan stå här i talarstolen och tala om att den här gruppen på något sätt skulle ha fått det sämre genom våra reformer, alltså genom att man flyttats från en passiv sjukskrivning till ett aktivt närmande till arbetsmarknaden. På något sätt är det helt obegripligt att detta skulle vara kontraproduktivt med tanke på de flaskhalsar som tas upp i interpellationen. Snarare är det så att alliansregeringen på detta sätt visar inte bara hur man värnar som finansministern skriver i sitt svar detta med hur flaskhalsarna ska bemötas för dem som är friska och som inte i onödan varit försatta i sjukförsäkringssystem utan också att vi ser dem som faktiskt felaktigt kommit att hamna i olika försäkringssystem. Man har goda möjligheter att ta sig från de försäkringssystemen. Det här är ett humanistiskt inslag. Jag kan berätta för interpellanten en fråga ställdes ju om var jag i går befann mig att jag satt och läste om hur farligt det är att vara förtidspensionär. Glädjande nog kan vi konstatera att det nu är hälften så många förtidspensionärer jämfört med /03. Det här är en hälsoaspekt av stora mått men också något som för dessa människor närmare arbetsmarknaden. Jag väntade på att lite grann få berätta för dem i det så kallade påskuppropet. Men ingen kontaktade mig. Jag hade mycket av information att delge dem men fick, tyvärr, ingen inbjudan. 49 Finansminister (M): Det här är en viktig diskussion. Vi ska säkra en stark sysselsättningstillväxt och en sjunkande arbetslöshet utan samhällsekonomiska obalanser. Det vi nu ser är att vi, som sagt, har en stark sysselsättningsutveckling. 115 000 i sysselsättningsökning i förhållande till samma månad är en så pass stark utveckling både på privat sida och på offentlig sida att man får gå långt tillbaka i tiden för att hitta något liknande. Det är definitivt inte vad vi upplevde efter IT-kraschen och lågkonjunkturen . Det som hände och tidigare var att varje nedgång följdes av en ökad frånvaro från arbetsmarknaden med sjukskrivningar, förtidspension och omfattande Amsåtgärder som låste in människor och som närmast dömt dem till ett permanent utanförskap. Vad är det som gör att vi nu kan ha en förhoppning om att fungerar annorlunda än tidigare? Ja, det har varit en bred omläggning av politiken. Vi har etablerat en trovärdighet för låg inflation. Vi har etablerat en trovärdighet för stabila offentliga finanser. Vi har etablerat en trovärdighet för en lönebildning som bygger på samhällsekonomisk stabilitet. Detta bygger på att vi har förstärkt både arbetslinjen och anställningsviljan. Det är därför vi kan se en så remarkabel förstärkning på sysselsättningssidan en mycket starkare förstärkning än vi kan se i praktiskt taget något annat land i och även en mycket stark förstärkning jämfört med traditionella jobbmaskiner, exempelvis . Om lösningen vore de 3 0004 000 ytterligare platser i arbetsmarknadsutbildning som man här diskuterar borde vi ha haft en jobbexplosion även efter IT-bubblan. Då satt Socialdemokraterna vid makten. Vi hade en återhämtning som varade . Trots det kom inga jobb. Arbetslösheten steg i stället. ser vi någonting annat, nämligen att vi har hanterat arbetsmarknaden med en större noggrannhet och med större kraft. Därför förbättras utvecklingen. Det som bekymrar mig är att alternativet till den politik som jag här noga beskrivit är ytterligare några tusen platser i arbetsmarknadsutbildningen. Vidare är det en kraftig utbyggnad av a-kassan, en återreglering av arbetsmarknaden samt kraftiga skattehöjningar för alla löntagare och företagare. Vi vet att det är en politik som skulle bryta sysselsättningsuppgången, som skulle öka riskerna för att människor med svag ställning på arbetsmarknaden fastnar i långvarig arbetslöshet. Det skulle öka riskerna för att inflationen driver fram ett kostnadstryck som stryper tillväxten och låser fast arbetslösheten på en hög nivå. Skulle man därtill genomföra de förändringar som ibland diskuteras kring sjukförsäkring och a-kassa är det också stor risk att vi skulle landa i att det samlade utanförskapet åter långsamt började växa och att vi kom allt längre ifrån full sysselsättning. Det är därför det är så viktigt att vi står fast vid den grundläggande politik vi har börjat etablera i en politik som leder till att sysselsättningen ökar i både och privat sektor, inte minst när det gäller fasta anställningar. Jag såg i arbetskraftsmeddelandet från att det nu är 80 000 i fasta anställningar som ökar, så pass tidigt i återhämtningen som vi nu befinner oss. Det är naturligtvis väldigt glädjande. Det är bra att människor har bra jobb med trygga villkor som är satta på avtalsenligt sätt. Detta är en bra och viktig diskussion, men den måste föras utifrån insikter om att det som bestämmer hur bra en arbetsmarknad fungerar är hur mycket det lönar sig att arbeta, hur många det är som vill anställa och om vi har utbildningssystem som fungerar. Börjar vi backa på dessa tre huvudlinjer börjar arbetslösheten åter bita sig fast och sysselsättningen mattas, och då är vi tyvärr tillbaka på den väg från full sysselsättning som vi tidigare haft. Vårt mål är naturligtvis trygghet och välfärd genom full sysselsättning. 50 (S): vet naturligtvis att antalet öppet arbetslösa är 70 000 fler än 2006. Han vet att sysselsättningsgraden har minskat . Han vet att långtidsarbetslösheten har ökat med . Det är ett misslyckande. Detta misslyckande förstärks av att man i en situation som är gagnelig för att bryta långtidsarbetslöshet och massarbetslöshet inte orkar använda tillgängliga resurser till annat än skattesänkningar. skulle vi behöva investera i utbildning. skulle vi behöva investera i bostadsbyggande. skulle vi behöva investera i infrastruktur. Detta vägrar regeringen göra. Vad händer då? De som har känt att det har lättat runt omkring dem och att de har fått en annan ekonomisk situation snart plågas deras hushållsekonomier av förändringarna i ränta när försöker korrigera de inflationstendenser som uppkommer i en ekonomi där man låter flaskhalsar bestå och växa. Det är ansvar att arbetslösheten kvarstår och att människors ekonomiska situation kommer att förändras. När vi gör samhället svagare blir också människor svagare. 51 Finansminister (M): vet naturligtvis att arbetslinjen är det centrala för att arbetsmarknaden ska fungera väl och att faran ligger i om vi backar från den. vet att det är anställningsviljan som gör att företag är beredda att anställa, och han vet att det är starka offentliga finanser och prisstabilitet som är grunden för den politik vi har för att skapa sysselsättning i . Det är därför det enligt min uppfattning är så farligt om vi inte utnyttjar de möjligheter vi nu ser framför oss. Med 115 000 i stigande sysselsättning och 80 000 fast anställda ser vi en svensk arbetsmarknad som skapar sysselsättning i privat sektor, vilket gör att vi kan lägga grunden för både välfärd och trygghet för människor. Möjligheten är att sysselsättningen stiger, att vi har bra produktivitet vilket vi nu kan se i näringslivet och en måttfull lönebildning som gör att sysselsättningen gradvis kan stiga och att vi därigenom tar oss tillbaka till full sysselsättning. Det är det vi nu kan blicka fram över om vi tittar på de prognoser som regeringen presenterade i den ekonomiska vårpropositionen: av relativt starkt stigande sysselsättning och där arbetslösheten minskar och det samlade utanförskapet pressas tillbaka. Det är naturligtvis detta som också kommer att vara den diskussion vi ska föra med varandra när vi närmar oss valet : Har vi kommit närmare eller längre ifrån full sysselsättning? Gör vi det med Alliansens politik, eller ska vi byta väg? Min uppfattning och bedömning är att vi här har en mycket stark utveckling framför oss, och här har vi förutsättningar att komma tillbaka till full sysselsättning. Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellation 2010/11:317 om riktiga jobb eller bidrag till arbetsgivare 52 Finansminister (M): har frågat mig vad jag avser att göra för att säkerställa träffsäkerheten i åtgärder för att sänka ungdomsarbetslösheten. Hon har också frågat mig vad jag avser att göra för att den nedsatta arbetsgivaravgiften inte bara blir ett bidrag till arbetsgivarna. Arbetslösheten är kostsam för de ungdomar som drabbas, men även för samhället. Arbetslösheten bland unga är en utmaning som regeringen tar på stort allvar, och regeringen har därför antagit en bred jobbstrategi för att bekämpa ungdomsarbetslösheten. Erfarenheten visar att ungdomar med ofullständiga betyg från grund- och gymnasieskolan löper en betydande risk att få bestående arbetsmarknadsrelaterade problem. bedömer regeringen därför att en väl fungerande grund- och gymnasieskola är en central åtgärd för att förbättra arbetsmarknadssituationen för unga. Utbildningssystemet har därför reformerats i flera avseenden, och startar den nya gymnasieskolan som bland annat innebär en tydligare uppdelning mellan studieförberedande och yrkesförberedande program. Regeringen har också lagt om arbetsmarknadspolitiken för ungdomar och introducerat den så kallade jobbgarantin för unga. Dessutom kan unga få så kallade nystartsjobb utan arbete. Regeringen har också genomfört krisåtgärder som kommit ungdomar till del. Dessa tillfälliga insatser omfattar bland annat ökade utbildningsvolymer inom det reguljära utbildningssystemet och folkhögskolan, fler praktikplatser och förstärkta förmedlingsinsatser. En del av regeringens jobbstrategi har varit att sänka trösklarna in på arbetsmarknaden genom att halvera arbetsgivaravgiften för alla . Det går inte att, som gör, bedöma resultatet av denna åtgärd genom att enbart se till sysselsättningens utveckling sedan reformen infördes. Vi har haft en finanskris med fallande sysselsättning. En stor del av ungdomarna har tillfälligt lämnat arbetsmarknaden för att utbilda sig, vilket gör att de står bättre rustade att möta arbetsmarknaden när konjunkturen vänder. De sänkta arbetsgivaravgifterna har minskat kostnaderna för att anställa ungdomar, vilket sannolikt bidragit till att sysselsättningen bland ungdomarna trots krisen ändå inte sjunkit mer än vad den faktiskt har gjort. Jag känner inte till några belägg för att reformen är verkningslös och att nedsättningen endast blir ett bidrag till arbetsgivarna. Regeringen har därför inga planer på att avskaffa nedsättningen och därmed göra det dyrare att anställa unga. Arbetslösheten bland unga sjunker , och antalet sysselsatta ungdomar uppgick till 461 000 , vilket är en ökning med 32 000 . Det är positivt, men det räcker inte. Jag kan försäkra att vårt arbete för att förbättra situationen för unga kommer att fortsätta. 53 (S): Visst går det bra för . Det är vi väldigt glada för, men det går inte bra för alla. Vi har stora problem, eller regeringen har väldigt stora problem, med ungdomsarbetslösheten, långtidsarbetslösheten och barnfattigdomen. Många unga står utanför arbetsmarknaden. Även om säger att det är så himla bra att det nu ökar i antal vet väldigt väl att det när vi nu går igenom dessa ungdomskullar med betydligt fler unga som har slutat gymnasiet inte räcker att räkna i antal. Man måste i stället se på procenten, så att alla ungdomar får en chans, och vi vet att ligger väldigt dåligt till. Var fjärde ungdom går arbetslös, och så kan vi inte ha det. har gjort sig känd för att tala trovärdigt. Till och med när fakta talar emot honom är det imponerande av att lyckas så bra med sin retorik och kunna tala övertygande. Vi vet alla att nationalekonomi egentligen betyder politisk ekonomi, så det handlar om att låta trovärdig och försöka hävda fakta. I detta fall har dock även fakta emot sig, även om han låter trovärdig, trevlig och övertygande. , och drar nämligen alla mer eller mindre slutsatser om att den generella sänkningen av arbetsgivaravgiften är dyr i förhållande till vad den ger för resultat. Det är inte särskilt träffsäkert. Det är möjligt att tycker att vi har en så god ekonomi att vi kan skvätta i väg ett antal miljarder, tiotals miljarder. Jag tycker inte att det är god ekonomisk hushållning att skvätta i väg tiotals miljarder som inte träffar det som det är tänkt att göra. Flera av bedömarna, bland annat , har sagt att om man i stället riktade stödet till de ungdomar som är arbetslösa skulle det ge betydligt större utväxling. Det är väl bra att man har god ekonomisk hushållning och inte slösar bort pengar på något som inte ger resultat. Det tycker jag skulle vara mycket bättre. Jag trodde att , som är ekonom, också skulle tycka att det vore bättre att använda pengarna på ett bättre sätt. Man skulle kunna använda dem till att sänka trösklarna för de ungdomar som är arbetslösa. Men man kan använda de pengar som blir över det blir till och med pengar över till att öka utbildningsmöjligheterna för de här ungdomarna. Man skulle kunna se till att de kom in på komvux. Man skulle kunna se till att de kunde få en chans, och en chans till och en chans till att bättra på sina kunskaper. Men det har inte tänkt göra, utan han har fortsatt med inriktningen att ha en så oträffsäker politik som möjligt. Sedan försöker han hävda att det är bra nationalekonomi. De här ungdomarna har en svag ställning på arbetsmarknaden. De behöver stöd, de behöver hjälp och inte, som många pläderar för, sämre möjligheter, sämre arbetsskydd, lägre löner, längre provanställning och så vidare. Sådant är inte heller bra. Jag är inte nöjd med svar här , att han tänker fortsätta på den inslagna vägen. Man kan inte vara nöjd när var fjärde ungdom går arbetslös. 54 FINN (M): Tack, , för en viktig interpellation och tack, finansministern, för ett uttömmande svar beträffande alla de många åtgärder som alliansregeringen har satt in för att sänka trösklarna för inte minst unga att komma in på arbetsmarknaden. Då blir det lite förvånande att höra retorik, som jag strax kommer tillbaka till. Låt mig i finansministerns svar betona den mening där finansministern nämner att analys av problemet inte låter sig göras på det sätt som interpellanten gör. Man kan inte enbart se till sysselsättningsutvecklingen sedan reformen infördes; det är så många andra faktorer inblandade. I finansministerns svar nämns finanskrisen naturligtvis. Den har varit en av de största bidragande orsakerna, men vi kan också konstatera att sedan vi tog över regeringsmakten från Socialdemokraterna har sjuktalen minskat till ungefär hälften. När fler människor står närmare arbetsmarknaden i stället för att sitta passivt i sjukförsäkringssystemen är det en faktor som påverkar hur sysselsättningen ser ut. Vi ska vara glada för att man inte hamnar i en sjukskrivningssituation där man inte hör hemma. Det finns många reformer som är viktiga. Jag vill lägga till det viktiga som kom från socialförsäkringsministern i det här sammanhanget 3 000 platser i Arbetsförmedlingen för att låta funktionshindrade få möjlighet att komma in på arbetsmarknaden. Det är faktorer som gör att vi skapar möjligheter till dem som står längst bort och har svårast att göra sig gällande på arbetsmarknaden. Alla de här sakerna görs för att man ska kunna få en bättre arbetsmarknad för fler i samhället. Jag kommer tillbaka till själva arbetsgivaravgifterna som är en viktig del i systemet. Det är en intressant rubrik på interpellationen Riktiga jobb eller bidrag till arbetsgivare. Jag stannar vid ordet bidrag. Arbetsgivaravgiften har utvecklats i de flesta länder, inklusive , till att bli större och större med tanke på det sociala ansvar man som arbetsgivare har för anställda. Det är helt rimligt. Men hur skulle det vara ett bidrag att försöka sänka trösklarna genom att bland annat tillmötesgå arbetsgivarnas önskemål om att få en del av den börda som de har att ta för sina anställda minskad? Med den typen av retorik, som är väldigt populär i inte minst Socialdemokraternas munnar, är varje form av skattesänkning att ses som ett bidrag. Om man har, som vi hade, världens högsta skattetryck och normaliserar det till att få det som i jämförbara länder i , ett rimligt skattestryck, som dessutom Socialdemokraterna har tyckt sig kunna ställa sig bakom när det gäller jobbskatteavdraget, är det förvånande att man kan se detta som ett bidrag till, i det här fallet, arbetstagare. I den här interpellationen lyfter man igen frågan om att en sänkning av arbetsgivaravgiften skulle ses som ett bidrag. Då måste frågan ställas: Vad är den optimala arbetsgivaravgiften? Skulle man på något sätt ha rätt att justera i system till att gynna olika individer och företag som har möjlighet att anställa folk utan att det ska uppfattas som att de får bidrag för detta? Från början har arbetsgivarna skyldighet att betala in sociala avgifter till bland annat staten. Det innebär att man från början har en uttaxering av utgifter. Att se det som ett bidrag när man justerar den satsen nedåt är för mig en konstig retorik, som tyvärr Socialdemokraterna hemfaller till, när det egentligen syftar till att i det här fallet sänka trösklarna för framför allt unga att komma in på arbetsmarknaden. 55 (S): Man kan börja med att fundera på: Varför gjorde regeringen den här sänkningen av sociala avgifter? När man gjorde det var retoriken att man ville öka sysselsättningen bland unga människor. Det är viktigt att vi har det som utgångspunkt i denna debatt. Varför genomförde man den? Jo, för att öka sysselsättningen. Regeringen skriver i sin finanspolitiska plan om långsiktiga effekter av regeringens politik. Under punkten övrigt står det: med 5 000 ökad arbetskraft och 5 000 ökad sysselsättning, alltså 5 000 fler i arbetskraft och lika många i sysselsättning. Det står att det här inkluderar effekter av vårdnadsbidraget, sänkta sociala avgifter för unga samt generellt sänkta sociala avgifter. Alltså en reform på tiotals miljarder som ger effekt på 5 000 fler i sysselsättning. Då är det inte konstigt att , och många andra med dem, tyckte att det var en väldigt dyr åtgärd. Finn tar upp frågan varför vi, i det här fallet , använder begreppet bidrag. Sociala avgifter är egentligen löntagarnas löneutrymme som man avstår för att skapa sig en trygghet, bland annat trygghet i sjukförsäkringen. tar man ifrån löntagare den här delen. Om effekten inte blir den att det är fler löntagare som jobbar, om åtgärden blir så dyr som den är, är det självklart att vi säger att det är ett bidrag. Effekten, det ni sade att den skulle vara, är inte den önskade. Sysselsättningen bland ungdomar har inte ökat, utan arbetslösheten är mycket hög. Finansministern sade i debatten om vårpropositionen att 7 miljoner studenter utexamineras i . Det är bra att finansministern omvärldsorienterar sig. Men det som är problemet är att vi har 114 000 arbetslösa, de flesta av dem ungdomar. Så har vi en politik där vi inte har råd att ge dessa en möjlighet att få en gymnasieutbildning. De här 114 000 saknar till och med gymnasieutbildning. Regeringen har inte råd att bekosta en utbildning, att skola om dessa människor, att klä dem kunskapsmässigt så att vi kan konkurrera med och de 7 miljoner utexaminerade studenterna. Vi har inte råd att ha människor passiva. Vi har inte råd att förvisa människor till en grupp som ska vara en säck som ska bära. Alla måste bidra. Därför är det viktigt att också dessa ungdomar de som är arbetslösa utan gymnasieutbildning får chans till en riktig och bra utbildning. 56 (FP): Vad är träffsäker politik i det här sammanhanget? Det är den mest centrala frågan av alla. Man måste gå ut och lyssna på dem som anställer och fråga varför de anställer folk och varför de inte anställer folk. Jag har varit på ett franchiseföretag som heter . Det finns många sådana. Jag vet inte om arbetsgivarna på just de ställen där jag har varit, i , är speciella.