prot · GY09118 · 2011-06-17 00:00:00 — Förskjutningen av insatsen är allvarlig därför att man nu rör sig mot FN-resolutionens gränser, till och med går över gränserna. Vi börja komma i ett läge där det blir alltmer tydligt att denna insats inte längre till fullo har stöd i FN-resolutionen. Det som också är allvarligt är det som the tar upp i sin rapport som släpptes som överenskommelsen med de borgerliga partierna, Socialdemokraterna och presenterades, nämligen att den strategi och den inriktning som insatsen börjar få försvårar möjligheterna att få till en vapenvila. Det verkligt viktiga nu är att få till ett eldupphör, det som FN-resolutionen tydligt efterfrågar. Därför blir min fråga till : Ser inte och problemen med att den inriktning som denna insats får, där man bedriver ett mer aktivt krig för att få till ett regimskifte i , försvårar möjligheterna att få till en vapenvila, försvårar möjligheterna att upprätthålla FN-resolutionen? 5 (M) replik: Jag håller med om att det allra viktigaste nu är att få till ett eldupphör och en vapenvila för att kunna nå en politisk lösning. Men jag tror, precis tvärtemot vad och tror, att detta inte kan genomföras om vi släpper på trycket mot Gaddafi. Det handlar om att hålla uppe trycket mot honom och företrädare för hans regim, som fortsätter att plåga civila, fortsätter att utföra de värsta kränkningar man kan tänka sig mot civila och mänskliga rättigheter. Man kan välja. Man kan släppa trycket och låta den här regimen konsolidera sig och vinna mark igen. Då är risken, tror jag, att vi inte kommer att få se en fredlig lösning alls, utan oppositionen kommer att utplånas helt och håller. Därför håller jag inte med om eller analys. Vi vet allihop att enbart en militär lösning självklart inte gäller för heller. Vi behöver få till en vapenvila, vi behöver få till förhandlingar för att nå en fredlig lösning. Men vi kan inte se några tecken på att den viljan finns, och därför måste vi upprätthålla trycket så att kränkningarna inte kan fortsätta och vi kan få en fredlig utveckling. alternativ är ganska oklart. Det är att fortsätta att be om att det ska gå bra och humanitära insatser de krävs också, och det har vi givit stöd för. Jag vill ställa en motfråga till : Hur tror att vi med hans och alternativ ska kunna nå en lösning? 6 HANS (V) replik: svar är att vi stöder FN-resolutionen . Vi stöder dess tydliga krav på vapenvila, vi stöder dess krav på att omvärlden måste agera med alla till buds stående medel för att skydda civila. Den här insatsen handlar inte längre om det. Gång på gång pratar om att vi måste sätta tryck på regimen i . Var i FN-resolutionen finns det ett stöd för att sätta ett militärt tryck på och hans regim? Jag välkomnar att nu säger att eldupphör är viktigt. Det har inte riktigt framgått av vare sig betänkandet eller regeringens proposition. Frågan till är: Vad gör den borgerliga regeringen i för att man ska få till stånd ett eldupphör? Vilka politiska initiativ tar man? Eller är det som i vanlig ordning när det gäller den borgerliga regeringspolitiken att man bara har ett enda verktyg att bedriva utrikespolitik med, nämligen att skicka militärtrupp till utlandet? Det här är allvarligt för , men det får också konsekvenser för hela regionen och får internationella konsekvenser. När FN-resolutionen antogs fanns det ett brett internationellt stöd för den. valde till exempel att stödja resolutionen. och valde att lägga ned sina röster. Det var oerhört viktigt att vi kunde få en bred uppbackning för denna resolution. Men ser vi som en konsekvens av att Nato och de andra truppbidragande länderna rör sig mot gränsen av FN-resolutionen, till och med går över gränserna för resolutionen och börjar frångå folkrättens grunder att stödet börjar eroderas och försvagas. Vi ser redan hur och backar, hur flera av de länder som inledningsvis stödde FN-resolutionen blir alltmer kritiska, till exempel länder inom Afrikanska unionen. pratade tidigare om att vi skickar en signal till alla förtryckarregimer runt om i och . Nej, det skickas inga signaler. Det skickas inte en enda signal. Alla andra förtryckarregimer runt om i och vet att på grund av att man har överträtt FN-resolutionens gränser kommer det inte att komma till stånd fler FN-resolutioner. Vi kommer inte att kunna få till stånd en FN-resolution gällande , för länder som och blockerar det på grund av att Nato och de andra truppbidragande länderna gått över gränserna i . 7 (M) replik: Jag tror att det alltid kommer att finnas länder som hittar skäl för att inte behöva blanda sig i andra länders inre angelägenheter. Jag tror att det snarare är det som gör att man uttrycker att det finns någonting som kryper ifrån FN:s säkerhetsråds resolution. Då kan man använda det som ett bekvämt argument för att inte behöva angripa. Jag håller inte med om den tolkningen. Det finns tydligt uttryckt att vi inte kan släppa trycket förrän ett antal mål är uppfyllda, bland annat att våldet mot de civila ska upphöra. kan man inte börja förhandla, man kan inte hitta en politisk lösning. Här har vi uppenbarligen olika syn. Jag tror att det är viktigt att vi fortsätter att stödja FN-mandatet, att vi fortsätter att delta i operationen för att kunna få en fredlig demokratisk utveckling i där libyska folket självt kan bestämma hur framtiden ska se ut. 8 (S): Bara fanns det ingen som kunde föreställa sig den fantastiska och dramatiska förändring som vi har sett i vårt eget närområde. Den arabiska våren tog oss alla med förvåning. Det är naturligtvis en dramatisk förändring i vårt direkta närområde när miljoner människor kastar förtryckare över ända, säger att det får vara slut med korruption, diktatur och vill leva ett liv i mänsklig värdighet. Det är en fantastisk utmaning och möjlighet för och den europeiska unionen när människor, precis som man gjorde i det forna och , kastar sina diktaturer över ända. Regeringen inledde stödet till folket i den arabiska världen stapplande. När försökte behålla makten och trycket var enormt från den egyptiska befolkningen vågade utrikesministern inte ta ställning och säga att bör avgå. Vi socialdemokrater var tydliga. När väl hade avgått och situationen i lyftes upp, när människorna tog avstånd från ett 40-årigt enormt förtryck, talade regeringen om stabilitet och att inte välja sida. Vi socialdemokrater var tydliga med att vi vet att det är enormt stora utmaningar. Vi kan inte gå i god för alla de människor som har protesterat mot sina diktatorer. Det kan finnas extremister. Det kan finnas människor vars åsikter vi starkt ogillar, men stabilitet är vad diktatorerna önskar sig. Allt annat är att välkomna trots att det är enorma utmaningar för oss att hjälpa folket i den arabiska världen. folk mötte en annan diktator än vad man gjorde i och . Man mötte en diktator som sade: Jag älskar makten så mycket att jag är beredd att använda vapen för att döda mitt eget folk. Gaddafi uttalade mycket tydligt att han ska gå från hus till hus, från hem till hem och döda råttorna och kackerlackorna. Så starkt uttalade han sin bevekelsegrund för att döda sin egen befolkning att någonsin begärde det internationella sambundet att stoppa detta. krävde av att ha en resolution för att inrätta en flygförbudszon för att hindra Gaddafi att bomba sitt eget folk. Vi socialdemokrater krävde, långt innan tog ett beslut om en flygförbudszon, av den att de skulle vara för en flygförbudszon, att de skulle planera för ett deltagande i en flygförbudszon. Men regeringen tövade. satsade på det som jag ärligt måste säga var det mest trovärdiga, att aldrig skulle kunna samla sig till att göra det vi vill att ska göra, nämligen skydda de civila responsibility to protect. Historiskt har FN inte klarat det i , och så vidare. Det fantastiska var att och jag vill understryka detta för kammaren när vi har det mest legitima säkerhetsråd som denna värld någonsin har skådat, med medlemmar såsom , , , plus de andra permanenta medlemmarna, då lyckas man ta sig samman, komma ihåg sina förpliktelser om ansvaret att skydda. Man släppte fram en säkerhetsresolution som krävde att det skulle upprättas en flygförbudszon för att hindra Gaddafi från att döda sin egen befolkning. Regeringen fick fel, och helt plötsligt förändrades spelplanen. I stället för att tala om för Försvarsmakten när man inte skulle planera för ett deltagande i flygförbudszonen blev det helt plötsligt väldigt bråttom att tala om för Försvarsmakten att nu måste de i väg. Och ni vet hur det gick. När väl kom på plats var flygförbudszonen i praktiken redan upprättad, för det fanns andra länder som var snabbare och som redan var där. Och det var på grund av utrikesministerns tövan att stödja de arabiska folken i deras strävan efter mänsklig värdighet. Vi socialdemokrater uttalade då att vi tyckte att det var rimligt att vi avslutade flygförbudszonsarbetet och försökte bredda vår insats till att omfatta även annat och att också ha fokus på vad framtiden ställer för krav på oss. Vi tyckte att det var en otroligt olycklig fokusering på åtta Gripenplan när vi vet att utmaningarna i är betydligt större än så. Där delar jag åsikt att det kommer att krävas enorma insatser från Europeiska unionen och från för att få en vapenvila som är funktionell, och som ger det libyska folket en möjlighet att själva välja sin framtid, och för att stödja en återuppbyggnad av detta fullständigt förruttna land under Gaddafi. Allt detta drev vi gentemot den borgerliga regeringen. Det enda svaret var: Vi ska fortsätta att upprätthålla flygförbudszonen, och vi ska fortsätta med åtta Gripenplan. Vi kom sent dit. Flygförbudszonen var redan upprättad. Vi hade fattat ett beslut i denna kammare om att uppdraget var att upprätthålla flygförbudszonen samt att ha spanings- och stödresurser. Eftersom Gripen har den exklusiva förmågan med spaningskapslarna, som tidigare talat om, kunde man växla från att till att börja med bara patrullera flygförbudszonen, det vill säga att ha fokus på att tvinga ned flygvapen för att det inte skulle kunna attackera sin egen befolkning, till att ägna sig åt flygspaning över det område som då täcktes av flygförbudszonen. Det var tack vare att vi skrev spanings- och stödresurser i vårt beslut. När vi nu ska förlänga insatsen är det väl rimligt att vi talar om för allmänheten och för oss själva att det faktiskt är en helt ny insats vi talar om. Det som vi åkte dit för att göra, att upprätthålla flygförbudszonen, var inte det vi gjorde i slutet av förra perioden när det handlade om flygspaning. ger vi ett betydligt bredare, välkommet och välbehövt bidrag till den internationella insatsen i . Tro inte på att det skulle ha varit något slags svaghet och att vi socialdemokrater har försökt få regeringen att minska på slagkraften i den insats vi gör icke alls! Vi är av den bestämda uppfattningen att om vi bestämmer oss för att vi ska vara med i en internationell militär operation ska den naturligtvis vara verkningsfull och bra. Vi ska inte åka i väg och göra några halvdana insatser. Jag vill därför påtala att alla dessa fyra insatser som vi nu gör lufttankningsförmåga, flygspaning, bordningsstyrka och att vi sänder informationsofficerare är efterfrågade i den internationella insatsen och sådant som det finns brister i. Om detta har vi i förhandlingarna med regeringen nu lagt fram en proposition. Det är bra. Det är ett starkt och välkommet bidrag till den internationella insatsen. I diskussionerna inför den första insatsen var vi socialdemokrater väldigt tydliga med att vi inte vill ha vapeninsatser mot markmål. Låt mig förklara varför. var lite inne på det och också från . Vad är det FN-mandatet egentligen ger rätt till? Vi var väldigt tydliga med att vi var oroliga för att insatsen mot markmål snart skulle hamna i gråzonen för FN:s säkerhetsråds egentliga mandat. Sorgligt nog är det lite som säger, att en del länder som var med och släppte fram resolutionen åtminstone nu tar till en del brösttoner och säger att Nato går utanför mandatet. Och så använder man detta, för jag tror inte alls att det är det som i praktiken gör att och är tveksamma till en resolution om , absolut inte. Det där är bara ett politiskt spel. och visste vad de gjorde när de släppte igenom resolutionen. Men det ger dem trots allt en ursäkt för att hindra att FN och det internationella samfundet gör någonting när det gäller , och det är olyckligt. Därför tror jag att det var bra att vi socialdemokrater drev kravet på att inte göra insatser mot markmål. Det betyder att vi gör en insats som ingen kan ifrågasätta från ett folkrättsligt perspektiv, men vi gör ändå en insats som är behövd och nödvändig i . Det är som sagt en bra överenskommelse. Den är behövd och den är välkommen. Och det är oerhört väsentligt att vi i riksdag fattar besluten i en så bred överenskommelse som möjligt. Som sagts tidigare här från talarstolen är det i andra länder regeringarna eller presidenterna som fattar besluten om att skicka trupper utomlands. I är det , och då faller ansvaret på oss. Då är det viktigt att komma ihåg att vi måste se till att det finns ett starkt stöd i ryggen för de kvinnor och män som utför dessa farliga uppdrag. Därför ska vi alltid eftersträva en så bred överenskommelse som möjligt. Jag hälsar denna överenskommelse välkommen och yrkar bifall till utskottets förslag till beslut. 9 HANS (V) replik: Egentligen är man lite frestad att ställa frågor om den process som vi har kunnat följa i medierna om Socialdemokraternas ställningstagande här. Men någonstans kan jag känna att Socialdemokraterna har häcklats nog i svenska medier för det ställningstagande eller rättare sagt de många olika ställningstaganden som de har gjort under processens gång. I stället vill jag fokusera på det beslut som vi ska fatta . Det är precis så som sade. När vi fattade beslut gjorde både Socialdemokraterna och ställningstagandet att stödja beslutet att delta i flygförbudszonen. För våra båda partier var det, som jag uppfattade debatten då, två centrala delar som gjorde att vi valde att stödja den svenska insatsen i upprätthållandet av flygförbudszonen. För det första var det en insats som hade till syfte att skydda civila. Det var inte en insats som hade till syfte att bedriva krig där man tog ställning för den ena parten mot den andra. För det andra var det, som jag uppfattade som viktigt för både socialdemokrater och oss vänsterpartister, den begränsning som fanns i mandatet att de svenska planen som skulle delta i inte skulle bomba markmål. När vi ser på denna nya insats det är helt korrekt att det är en ny insats som vi ska ta ställning till är det uppenbart att man har frångått båda dessa kriterier. När det gäller skydd av civila, att vi inte ska ta ställning för någon av de stridande parterna, som är en del av konflikten, ser vi nu att deltagande i flygförbudszonen ska avslutas. Vi ska inte längre delta i att skydda mål på marken mot attacker från eventuella delar av det libyska flygvapnet. Om en libysk helikopter skulle attackera civila mål ska svenska plan inte ingripa. I stället ska vi delta i en insats som alltmer börjat bli fokuserad på att bedriva ett regelrätt krig där man tar ställning för den ena parten mot den andra med målet ett regimskifte. Även den andra begränsningen, att vi inte ska delta i anfall mot markmål, är i praktiken borta, för den information som de svenska planen ska samla ihop ska ju användas av Nato just som ett underlag för att bomba markmål. Vår svenska insats blir en förutsättning för att Nato ska kunna bedriva markanfall. Frågan till Socialdemokraterna är: Varför denna omsvängning? 10 (S) replik: ägnar väldigt mycket tid åt att tala om just den internationella koalitionens bombanfall. Egentligen är anledningen till att vi är där att har en diktator, , som har visat sig vara benägen att bomba sitt eget folk. Det är just det vi försöker att förhindra med de insatser som vi gör där. Kom ihåg att när talar om att det behövs humanitära insatser i är kanske den främsta humanitära insatsen att stoppa Gaddafi från att systematiskt våldta sin befolkning, att systematiskt bomba sin befolkning, att systematiskt kasta in klusterammunition i civila områden, att skjuta mot sjukhus, att avrätta människor. Det är kanske den främsta humanitära insats vi kan göra, för allt det andra är mycket svårare att nå fram med eftersom Gaddafi agerar som han gör. Det är ju därför vi är där. Vi är fortfarande där för att skydda civila, och vi har bestämt oss för att göra en annan insats som är mer efterfrågad. Det handlar om att svara upp mot det som och Nato ser ett behov av att göra i området. försöker ta sig upp på de moraliska höjderna genom att påpeka att vi står för något mer omoraliskt än vad han gör. Men, , du stod här och var för den insats som vi deltog i. Det var flygspaning över till exempel flygförbudszonen. Om våra plan under flygspaning såg ett luftvärn gick informationen till Nato som kunde se att det pågick saker som man ville stoppa, och så bombades luftvärnet. blir det så att om vi under en flygspaning ser en pansarkolonn attackera en stad kommer den informationen att gå till Nato. Bedömer man att brott mot civila måste stoppas kommer pansarkolonnen att beskjutas. Vad är den moraliska skillnaden mellan att ge information till Nato för bombning av luftvärn och att ge information för bombning även av pansarkolonner, ? 11 HANS (V) replik: behöver inte berätta för mig som vänsterpartist om grymhet. Jag påminner om att den första Libyendebatt vi hade i kammaren efter att folkets revolt hade brutit ut var en aktuell debatt som begärt. Vi var det första partiet som förde upp frågan om grymhet mot sin egen befolkning på den politiska dagordningen i denna kammare. Hade vi inte tagit detta initiativ hade det dröjt betydligt längre. Jag behöver alltså inte läxas upp när det gäller dessa frågor. Det är en ny insats som har förändrats i grunden. fattade beslut om att skulle delta i upprätthållandet av flygförbudszonen för att förhindra libyska plan att attackera mål på marken. Denna insats är avslutad. Vi har fått tydliga besked att om svenska plan ser libyska helikoptrar attackera civila markmål ska vi inte ingripa, för det är inte längre vår uppgift. I stället är vår uppgift nu att spana. Det är en i grunden annan insats med andra uppgifter än tidigare, och därför har valt att säga nej till den. Retoriken blir tunn. Man talar om de fruktansvärda övergrepp begår mot sin egen befolkning. Insatsen har dock inte till uppgift att skydda civilbefolkningen. Vi ska som sagt inte reagera eller agera om civilbefolkningen attackeras. Vår uppgift är och framöver att spana över det libyska luftrummet och rapportera in till Nato. Sedan blir det Natos uppgift att använda denna information bäst man vill. talar i sitt anförande om det historiska beslutet om FN:s resolution . Ja, det var verkligen ett historiskt beslut, och vi behöver vårda det. Därför ser jag med stor oro på hur man inte bara i retoriken för fram krav på att frångå denna och röra sig in i en gråzon. Vi ser det i . Ser inte hur man i den internationella insatsen börjar röra sig in i gråzoner och till och med över FN-resolutionens gränder? 12 (S) replik: På det sista kan jag svara att jag redan i förra debatten påtalade att en del av och bombningar var i gråzonen. Jag sade det för att jag tydligt ville markera för de andra länder som är med i insatsen att det är viktigt att man håller sig till FN-mandatet eftersom det är ett unikt beslut och första gången responsibility to protect används. Det vore synd att utnyttja mandatet över gränserna för att på det sättet hindra att FN tar beslut. Detta vill jag vara helt tydlig med. Naturligtvis är det viktigt att vi sänder signalen att det gäller att hålla sig till det som FN-resolutionen innebär. Jag vill inte läxa upp om positionen. Jag är fullt medveten om att hade en god politik när det gällde att stödja folk. Jag är därför ledsen över att inte fortsätter stödja insatsen. Jag tror att det höga tonläget från bygger på att han är besviken på att regeringen hanterade klantigt i förhandlingsprocessen inför propositionen. Jag hade välkomnat att var med, för det vore inte speciellt konstigt med tanke på att det fortsatt handlar om att skydda civila. Insatsen har förändrats för att det libyska flygvapnet i princip är utslaget. Det kan finnas ett fåtal plan och helikoptrar kvar. Vårt flygvapen har stora problem ändå att få ned en helikopter om det skulle behövas. Detta behov finns inte. finns det ett behov av att spana på vad Gaddafi gör, för han är alltmer desperat. Det omvärlden och den internationella koalitionen oroas över är en desperat åtgärd av en desperat diktator när han sätter in pansarfordon mot en stad för att göra ett våldsamt övergrepp på civilbefolkningen. Där ska vi givetvis vara med och flygspana. Vi kan göra en fantastiskt bra insats för att skydda civila mot Gaddafis desperata åtgärder mot sitt eget folk. 13 (MP): Jag kan inte påstå att jag har längtat efter den här debatten. Jag hade snarare hoppats att världssamfundet som gått skulle ha fått Gaddafi att förstå att hans folk, som han kallar kackerlackor vilket flera här tagit upp inte älskar honom och att det är bättre för alla parter, även honom själv, om han träder tillbaka från sin självutnämnda tron och överlämnar makten till folket. Å andra sidan anade jag när vi tog det tidigare beslutet att det inte var troligt att han skulle göra det. Jag anade också att det inte skulle räcka för världen att stoppa våldet i . är för den som väntar på något gott, som Gaddafi som hoppas på att världen ska tröttna och dra sig tillbaka. Därför är det en viktig signal till Gaddafi att världssamfundet inte har för avsikt att låta honom återuppta slakten av civila och att världen inte vill ge signalen till andra potentiella slaktare i världen att vi reagerar bara så länge medierna finns på plats, men sedan glömmer vi snabbt de brott mot mänskligheten som de begår. är det beslutat att insatsen fortsätter, och kunde vi höra på nyheterna att Gaddafi vill förhandla. Han vet att insatsen förlängs. Det här är ingen lätt eller självklar fråga. I synnerhet inte för ett parti med rötter i principen om ickevåld som metod. Vår slutsats, som precis som utgår från solidaritet med det libyska folket, är dock att det inte är läge för världssamfundet att dra sig ur Libyeninsatsen. Det vore att lämna de civila i i sticket, åt sitt öde och i händerna på Gaddafi. Rebellerna har inte kapacitet att skydda dem. Konflikten pågår för fullt, och det går inte att gå in med en fredsbevarande insats i det här läget. Då är nästa fråga: Ska delta i insatsen, och ska stödja den? För insatser av det här slaget är det av avgörande betydelse för oss att insatsen sker på uppdrag av FN, att vi bedömer att den svenska insatsen ger ett mervärde för de civila som berörs och att det finns ett brett stöd i . Det ska så att säga inte bara vara bra träning för den svenska Försvarsmakten eller ses som förevändning för att marknadsföra svensk krigsmateriel. Det ska inte heller vara någon enstaka röst som fäller avgörandet i riksdag. Insatsen är ett FN-uppdrag. FN har i det här fallet bett Nato leda insatsen, på samma sätt som de bett Afrikanska unionen leda andra insatser i . Om jag inte är felinformerad kommer alla länder som tidigare deltog i den gemensamma insatsen att fortsätta även den kommande perioden. Förberedelser för postkonfliktinsatser är på gång och redo att sättas in när den akuta konflikten är över. FN-resolutionerna och 1973 som ligger till grund för insatsen är ovanligt tydliga och innebär att det är civila, det vill säga människor, som ska skyddas, inte staten , inte , inte rebellerna. Den handlar om människors säkerhet och ska skydda alla civila oavsett vilken sida i konflikten de stöder eller råkar vara hänvisade till på grund av bostadsort. Den innebär att den nya FN-principen om skyldighet att skydda testas i skarpt läge.