prot · GZ0949 · 2011-12-15 00:00:00 — Då undrar jag: Varför ska försvarsutskottets politiker ha synpunkter på experterna, som jobbar med detta, när vi kan fatta ett beslut via en proposition? Därmed kan vi också undanröja den oro som är så stark hos om att finansieringen inte är tillräckligt bra. Precis som jag sade i mitt inledningsanförande har försvaret i inte bekymmer med sin ekonomi. Det är i vår omvärld som försvarsekonomierna ser sämre ut. Vi riksdagsledamöter kan se till att vi inte skjuter den finansieringen utan tar ansvar för den . Jag tycker att själv är svaret skyldig. Varför ska vi skjuta på den finansiering som vi kan fatta beslut om via en proposition? 6 (S) replik: Det är alltså experterna som ska bestämma, och så ska experter ta fram en myndighetskompromiss som vi ska konfirmera. Har regeringen ingen uppfattning om vad man vill med den här stora myndigheten och hur den ska se ut? Eller är det så att man har en uppfattning som man inte vill lägga upp på bordet och att man i stället vill gömma sig bakom experter och myndigheter och driva igenom det här på ett sådant sätt att egentligen inte har någon praktisk roll mer än att konfirmera ett beslut? Jag tycker faktiskt att man också ska värdera demokratin i sammanhanget. Hela den här verksamheten innehåller oerhört många olika komponenter som är principiellt viktiga att ta ställning till. Det är regeringen som fördröjer det här genom sin oförmåga att presentera en proposition som är genomarbetad. Detta är inte genomarbetat. Det är bara ett bemyndigande som innebär att man gör till ett rundningsmärke. Jag tycker att det är att visa dålig respekt för att hantera det på det här viset. Regeringen hade kunnat använda tiden till att ta fram ett förslag och lägga det på bord. Man hade kunnat använda tiden till att föra djupa resonemang om de här frågorna och hur de ska komponeras ihop, men kommer man lite arrogant till och säger: Vi vill ha ett bemyndigande, och tar ni inte det här orsakar ni ekonomiska problem. Man kan använda vilken utpressningsargumentation man vill, men demokratin måste också ha sin gång. En process måste vara genomskinlig. Vi måste ha möjlighet att påverka detta innan myndighetskompromissen presenteras för att sedan konfirmeras. Eller är det så att regeringen inte har kraft att ta fram ett förslag, inte har kraft att skriva en enskild proposition om detta? Har man bara kraft till att säga att man vill ha ett bemyndigande för att sedan skjuta in det på myndighetssidan? Är det så det fungerar? 7 (M) replik: Jag konstaterar att är svaret skyldig när det gäller hur han ska finansiera den försening som han vill bidra till genom det riksdagsbeslut som han föreslår här . Jag beklagar att man inte ser expertmyndigheten som en möjlighet att ro hem en sådan här förändring. Det handlar om två myndigheter som befinner sig i förändring och som vill redovisa olika förslag på hur de kan göra det här möjligt. Vi har haft en utredare som har lagt fram en utredning som grund för det arbetet. Vi har en proposition på bord som möjliggör att man fortsätter detta. När vi pratar om samarbete mellan och Arbetsförmedlingen bemyndigar vi gärna de myndigheterna att själva fortsätta samarbetet för att bryta det utanförskap som är så tydligt här i . De myndigheterna kan få det uppdraget. De kan samverka. Det är först när vi förändrar hela myndighetsstrukturer som frågan bör hamna på bord. Myndigheter är våra redskap och ska göra saker enligt de beslut vi fattar, men vi ska inte lägga oss i hur de genomför de uppgifter och uppnår de mål som riksdag lägger fast. Jag tror att det här handlar om att det finns socialdemokrater som är oroliga över att någon annan än en statlig aktör ska sköta logistiken. Jag tror att det handlar om en oro för att andra aktörer, minst lika bra som statens aktörer, kan sköta detta framöver. Om myndigheterna ser det som en möjlighet att andra aktörer, små och medelstora företag och entreprenörer, runt om i kan sköta logistik likväl som en statlig aktör tycker jag att det är välkommet. Det är ingenting som jag tycker ska få lägga en våt filt över den här debatten. Vi ska få ut det bästa möjliga för de skattepengar som vi här inne fattar beslut om. Men när det gäller hur det ska göras har vi myndigheter som redskap för att genomföra det. 8 (MP): Under det stod världens till numerären största armé bokstavligen runt hörnet i form av . Då kunde vi prata om ett reellt hot mot vårt land. är vi rörande överens om att den ryska militära kapaciteten är långt ifrån den som de förfogade över . är inte som det såg ut . Det borde samtliga riksdagspartier här i kammaren vara ense om. är så gott som hela EU-medlemmar och integrerade i . De baltiska länderna har också blivit EU-medlemmar och är dessutom medlemmar av Nato. Vi känner alla till att har en relativt omodern försvarsmakt, och trots att deras förändringsvilja är stor och de har ekonomiska resurser att öka investeringsgraden i nytt försvarsmateriel kommer det att dröja länge innan kan mäta sig med västländernas stridsförmåga. dras också med strukturella och kulturella problem inom de väpnande styrkorna. Allt detta vet regeringen och vår underrättelsetjänst. Det vet också den europeiska underrättelsetjänsten. De famlar inte i luften, utan de har bra kontroll på vad som händer i vår omvärld. Tittar vi sedan på hur den militära utvecklingen går i vår omvärld, förutom , kan vi se att i stort sett alla europiska länder har gått ifrån sin värnplikt och dessutom skär ned ganska mycket på sitt försvar. Genom EU-medlemskapet och vår solidaritetsförklaring har tagit ett historiskt steg mot att försöka lösa eventuella kriser och konflikter tillsammans med andra. ska inte vara passivt om en konflikt utbryter, men vi ska agera utifrån ett FN-mandat. Den arabiska våren och situationen i var ett bra exempel på detta. Vi lever inte i något vakuum, som många vill hävda. Gårdagens stater löste sina konflikter genom stora arméer som skulle sättas in om något skulle hända. har den militärtekniska utvecklingen blivit så bra att vi inte längre behöver dessa massarméer. handlar det mer om precisionsförmåga, teknisk utveckling, rörlighet och tillgänglighet än om att räkna antalet huvuden. Vad går åt för håll? Jag kan inledningsvis säga att jag som så många andra är orolig över de vägval som har gjort och som de står inför. Politiskt går helt fel väg. Det visade det senaste valet där ett omfattande valfusk uppdagades. Många partier hindrades dessutom att registrera sig för att få delta i valet. Möjligheterna för den fria pressen att verka är mycket begränsade. Dessutom går demokratiseringsutvecklingen åt fel håll, och korruptionen är utbredd. har utvecklat sig till värsting i korruption och ligger på plats 154 av 178 undersökta länder på rankning över de mest korrumperade länderna i världen. Den stora frågan är hur vi ska förhålla oss till detta faktum. Den samlade borgerligheten vill upprusta för att försöka mota i grind. och är två partier som har använt rysskräcken som ett argument för att rusta upp. Deras svar på rysskräcken har handlat om att upprusta . anser det sänder helt fel signaler. Vi ska naturligtvis ha ett försvar som är optimalt, men att lägga så mycket pengar på till exempel materielanslagen tycker vi är oansvarligt. Det är dessutom kontraproduktivt. Jag förklarar detta närmare om . har ställt sig bakom målen för vår säkerhet, vilka ska vara utgångspunken för vårt arbete med såväl samhällets krisberedskap som vår militära förmåga. Dessa mål är befolkningens liv och hälsa, samhällets funktionalitet och förmågan att upprätthålla grundläggande värden som demokrati, rättssäkerhet och mänskliga rättigheter. Det som hotar något av de ovanstående målen är ett säkerhetshot. Om man har dessa tre mål för vad som är vår säkerhet bör vi få en helt annan debatt i denna kammare, men tyvärr handlar säkerhetspolitiken inte särskilt mycket om dessa tre mål för säkerhet. Det är den traditionella försvarsdebatten jag hör år ut och år in. Vi ska utveckla stridsflygplanet för för våra operativa behov, säger försvarsministern. Men de hot som står framför vår dörr är av en helt annan karaktär. En del av dessa är naturligtvis väpnade angrepp men också terrorism, organiserad brottslighet, avbrott i vitala system och flöden, finanskris, massarbetslöshet, politisk extremism, hot mot demokratin och rättssystemen, socialt utanförskap, hot mot värdegrunder, klimatförändringar, naturkatastrofer, pandemier etcetera. Tittar vi på vad EU skriver ser vi följande: Inom EU har den gemensamma säkerhetsstrategin, Ett säkert i en bättre värld, som utgångspunkt att säkerhet är en förutsättning för utveckling. Där sägs bland annat att storskalig aggression mot något enskilt medlemsland i EU bedöms som inte troligt. I stället betonas att de hot som står inför är betydligt mer diversifierade, mindre synliga och mindre förutsägbara . har slagit fast behovet av att förebygga väpnade konflikter genom att angripa grundorsaker som fattigdom, brist på demokrati och mänskliga rättigheter samt överutnyttjande av naturresurser. Internationellt samarbete som stärker demokratiska institutioner och främjar långsiktigt hållbar utvecklig är fundamentalt för att stärka säkerheten. Det är just det vi i år ut och år in försökt påtala i den svenska debatten. En fråga till försvarsministern är om han håller med om denna analys från EU eller om förvarsministern har någon annan uppfattning. En kommentar från försvarsministern skulle vara vägledande. Som nämnts har deklarerat att de är intresserade av att köpa 22 Gripen-plan från och . Hur det går med den frågan får vi se när haft sin folkomröstning och parlamentet sagt sitt. Skulle välja att köpa betyder det att regeringen får möjlighet att utveckla tio JAS Gripen-plan på grund av att kommer att godkänna det som vi i anser vara lite av en gummiparagraf och som lyder: Om eller något annat land köper Gripen ska även få möjlighet att anskaffa tio JAS Gripen E/F. har länge kritiserat regeringen för deras usla underlag gällande försvaret i allmänhet och Gripen i synnerhet. har fattat beslut om att anskaffa JAS 39 E/F med ett näst intill obefintligt underlag som grund. Det går inte att säga annat än att anskaffningsprocessen i den här JAS-historien är mycket märklig då Försvarsmakten ännu inte har kommit in med en kravspecifikation över vilka uppgifter planet ska kunna lösa eller vilka övriga specifikationer planet ska ha. Försvarsmakten har inte ens sagt att man behöver planet. Först väntas Försvarsmaktens kravspecifikationer presenteras. Att hela den här processen är helt bakvänd verkar inte bekymra stora delar av denna kammare. För försvarsindustrin med och Investor i spetsen är detta självfallet en del av affärsidén. Man prackar på skattebetalarna ett plan, inte anpassat för svenska behov utan ett plan anpassat och byggt för exportmarknaden. Hanteringen av JAS Gripen blir extra svårsmält då och Investor använder sig av tvivelaktiga försäljningsmetoder med sina olika motköpsupplägg motsvarande hela värdet och i en del fall till och med mer. Skulle gå vidare efter folkomröstning och beslut i deras parlament bakbinds den svenska och måste bygga tio JAS E/F enligt det bristfälliga beslut jag tidigare hänvisade till. Frågan är om det är så svensk krigsmaterielanskaffning ska gå till. Låt säga att fattar beslut om anskaffning av nytt stridsflygplan. Vore det då inte rimligt att Försvarsmakten själv beslutar vilka uppgifter ett nytt stridsflygplan bör kunna utföra och vilka specifikationer planet bör ha för att kunna utföra uppgifterna? har ju försvarsindustrin tagit fram ett plan helt utifrån sina egna exportbehov. Det är bara Saabs intressen som ligger till grund för det planet. Inte ens den svenska flygindustrin drar någon nytta av det. En helhetssyn saknas. Det som jag har svårt att förstå är att vi har en svensk Volvomotor i våra Gripenplan, en så kallad RM12-motor som Aero kan utveckla och då i princip komma upp i samma kapacitet som den amerikanska motor som regeringen vill beställa för det framtida Gripen E/F. Den fråga som svenska folket måste få svar på är varför ni prioriterar amerikansk industri framför svensk. Men den frågan vänder jag mig i första hand till försvarsministen men också till socialdemokraterna . Volvomotorn har endast gått i , av en livslängd på . Det betyder att den motor som finns i Gripenplanet utnyttjats i av sin livstid. Om regeringen tillsammans med bestämmer sig för att satsa på Gripen E/F, en super-JAS, innebär det ett helt nytt skrov, ny motor, ny radar, större bränsletank, kraftigare beväpning etcetera. Vi talar alltså om ett helt nytt plan. Det kommer att bli vår generations största industriprojekt om det går igenom. Huvudfrågan är vilka operativa behov regeringen ser när man vill beställa ett sådant plan. Det ska också ses i ljuset av det jag talade om, nämligen vår gemensamma säkerhet. Väljer regeringen och Socialdemokraterna en E/F-motor framför en kommer att lägga ned sin verksamhet vad gäller motorer till Gripen. Det är inget hot utan den verklighet som Aero kommer att stå inför om fattar detta beslut. Om inte får några fler uppdrag kommer deras kompetens att snabbt utarmas, vilket får till följd att verksamheten kommer att läggas ned. Hur förhåller sig försvarsministern till detta faktum? Alternativet är naturligtvis att fortsätta på den C/D-plattform vi har och bygga vidare med nya censorer, radar, uppgradering av motorn etcetera. JAS har redan på ett märkligt sätt ätit ur flygvapnets operativa förmåga. Stridsledningssystemet är i gungning, vapen saknas i stor utsträckning, det svenska bassystemet är skrotat och piloterna får alltför lite tid att flyga. Jag vill avslutningsvis yrka bifall till reservationerna 2, 4, 6 och 11. 9 (FP): Det är emellanåt viktigt att erinra om att försvaret av ytterst är ett ansvar som vilar på riksdagsledamöternas axlar. Det borde höja graden av allvarskänsla hos oss alla. Det är naturligtvis också alltid viktigt att uppmärksamma de risker som finns i försvars- och säkerhetspolitiken. Så är det oavsett om riskerna gäller hot utifrån som drabbar eller kan drabba eller om det är projektrisker inom , risker för att vi inte når de mål vi ska och risker för att vi underpresterar. När det gäller hot och risker utifrån måste jag instämma i det som säger. Den ryska försvarsmakten är bara en strimma av vad den var . Men det är också viktigt att komma ihåg att detsamma gäller även den svenska Försvarsmakten. Numerärt talar vi om av den förbandsmassa som förfogade över under det slut. Det är måhända också riktigt som EU påstår och som jag förstår att instämmer i, att väpnade angrepp mot enskilda medlemsländer i EU inte framstår som troliga. Men detta är bara en sak som vi måste förhålla oss till. Det andra man måste förhålla sig till är vilka konsekvenser som uppstår, särskilt för militärt alliansfria länder, om detta icke-troliga ändå inträffar. utpekades ett tydligt mål för den svenska insatsorganisationen. Det sades att vår insatsorganisation om ca 50 000 soldater skulle kunna användas inom . Jag tycker att det är bra med starka och tydliga ambitioner, men dessa ambitioner ställer också krav på att vi har uppsikt över de varningstecken som kan dyka upp. I den nya insatsorganisationen är det tänkt att det ska ingå 2 500 reservofficerare. Vi har blivit varse att någon grundläggande reservofficersutbildning i inte har genomförts över huvud taget . Vi kan konstatera att de som utbildades och 80-talet inte svarar mot de krav som ställs på officerare i en modern insatsmiljö. Jag har noterat att man i Försvarsmaktens personalplanering är över 8 000 yrkesofficerare. Ambitionen är att dessa drygt 8 000 ska vara ca 3 000. Det handlar om omgalonering, alltså att få personal av viss grad med vissa arbetsuppgifter att söka andra arbetsuppgifter inom ramen för en ny grad. Även om man lyckas med detta finns det en stor övertalighet. För ställde jag frågan till överbefälhavaren hur många nya heltidsanställda soldater som kommer att rekryteras . Jag har fortfarande inte erhållit något svar på den frågan. Vad jag däremot vet är att man i Försvarsmakten nu resonerar utifrån att 2014 ska förverkligas 2019. Bland dem, också forskare, som följer den här processen finns det tveksamheter också vad beträffar det senare årtalet. Jag är en av dem som läser försvarsministerns blogg. Jag noterade att försvarsministern funderade över de teoretiska bärighetskrav som gäller inom Försvarsmakten för antagning till den militära grundutbildningen. Jag tycker att det är väldigt bra att försvarsministern funderar över detta, inte bara i termer av hur vi ska kunna behålla dem som vi rekryterar och låter genomgå grundläggande militär utbildning utan också i termer av folkförankring: Hur ska det försvar som vi nu bygger kunna bli en spegelbild av vårt samhälle och därmed åtnjuta samhällets förtroende och engagemang? Jag vågar påstå att den här kammaren har anledning att återkomma till personalförsörjningen framöver. Det är också viktigt att notera att det i detta sammanhang inte på något sätt är en hjälp att den församlade politiska oppositionen kräver propositioner för en rationalisering och en effektivisering av det som kallas för den bakre logistiken. Ända har det rått total politisk enighet i om att vi måste prioritera kärnverksamheten, i första hand förbandsanslagen, på bekostnad av den mycket omfattande stödorganisation som den lilla insatsorganisationen har. Jag uppfattar till och med att det också bland alla berörda statliga myndigheter råder enighet om den här ambitionen. Att då kräva en formenlig proposition för att styra upp den inre organisationen i två myndigheter blir i en tidskritisk verksamhet som denna subversivt. Det är försvar som kommer att få betala priset för denna fördröjning. Affärsidén uttryckt i redovisningstermer är att ta resurser från materielanslaget och föra över dem till förbandsverksamhet. Jag tror att viss rationalisering är möjlig, men måste vi förstå att förbandsanslag och materielanslag är kommunicerande kärl. överför pengar riskerar det att påverka inte bara förbandsanslaget utan också de ambitioner som finns i materielanslaget. Vi befinner oss just nu i en period av omfattande förnyelse. Det handlar om helikoptrar, ubåtar, robotar och fordonspark och kanske också ett förmågelyft när det gäller stridsflyg. Överbefälhavaren har varnat för behov av ökade anslag efter 2014, och jag tror att han har mycket goda skäl till det. Jag vill avslutningsvis påminna om att siffran 50 000 soldater i sig är ganska irrelevant, åtminstone i termer av försvarsförmåga. Det räcker inte med 50 000 individer. Dessa 50 000 individer måste inordnas i militära förband. Dessa förband måste vara samövade, och det är bara när detta system är byggt som vi uppnår den önskvärda krigsdugligheten för dessa militära förband. planerar vi återigen för ett försvar av . Detta är utomordentligt glädjande. Som det heter i Strategiska högkvarteret på : Den strategiska timeouten är nu över. Det är dock min bestämda övertygelse att den försvarsplaneringsprocess som åter har satts i gång kommer att transformeras till stridsplaner på regional och nationell nivå. När de stridsplanerna görs upp kommer det att uppstå ett behov av att återigen kan organisera och öva sig i brigadformatet. Brigaderna är vår lägsta taktiska nivå. Det är först på den nivån som vi får full effekt av alla de delfunktioner som finns i våra markstridskrafter. Det paradoxala är att vi har det som krävs för att bygga brigaden. Vi har underhållsbataljoner och ingenjörsbataljoner. Vi har artilleribataljoner och mekaniserade bataljoner. Vi har till och med, herr talman, brigadstaber som organiseras. Det enda vi behöver göra är att sätta dessa samman och därefter öva dem. Det finns många viktiga försvarspolitiska frågor för ögonblicket. Men, herr talman, jag nöjer mig med att konstatera att vid sidan av militär förmåga på vår största ö, , är just brigaderna avgörande för svensk försvarsförmåga. Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag med undantag av punkterna 7 och 8. 10 (S) replik: Jag får först tacka för ett intressant reflekterande anförande. Jag tycker att detta med reservofficerarna är en intressant reflexion. Folkförankringen, det underliggande ekonomiska trycket, situationen 2014, funderingarna kring personalförsörjningen, krigsdugligheten för förbanden och övningarna på brigadnivå allt detta är värdefulla reflexioner och synpunkter. Jag spårar också en öppenhet i fråga om att personalförsörjningssystemet som det ser ut kanske inte är optimalt och att man kanske måste vara beredd på att göra förändringar under pågående process. Det är någonting som jag sätter värde på. Det jag skulle vilja beröra särskilt är . Vi har sagt från vår sida vi skriver det i vår motion, och jag sade det i mitt anförande att en ökad marin närvaro, ökad flygnärvaro och breddade uppgifter för hemvärnet på markerar position. Det är viktigt. Vi måste också se med öppna ögon på den ökade övningsverksamheten på den ryska sidan. säger att det är en strimma av vad det var. Men då kanske man ska fråga sig: Var går nyanserna i en debatt? Vad är rimligt att säga och inte säga? Vice statsministern talade om 5 000 man på , att vi skulle placera en brigad där. Jag riktade en fråga till försvarsministern om det verkligen var regeringens uppfattning, det vice statsministern redogjorde för i samband med Almedalsveckan. Jag fick ett svar på den frågan som inte var ett tydligt ja eller nej, men det lutade mer åt ett nej. Vad är då uppfattning? Är den bild jag ger av marin närvaro, flygnärvaro och utvecklat hemvärn en realistisk nivå? Eller vill du också ha en brigad på ? 11 (FP) replik: Jag tror att i det som både försvarsministern och Överbefälhavaren har upprepat , att den nu pågående personalförsörjningsreformen är en samhällsreform av monumentala mått, ligger det nästan i sakens natur att under resans gång särskilt som denna resa ser ut att bli mycket lång måste man kunna göra justeringar. Jag redogjorde för att jag på en punkt har märkt hur försvarsministern har kommit att reflektera över antagningskraven till grundläggande militär utbildning. Att komma tillbaka när det gäller en nationell försvarsdimension, efter en strategisk timeout på säg tio till , är ingen lätt sak. Jag misstänker att en sådan process, som jag gärna medverkar till det tror jag att många andra partier också gör måste tas stegvis. Möjligen måste den också inledas i en liten, begriplig skala. Jag tror att om en sådan återuppbyggnad påbörjas är inte bara det strategiskt naturliga valet. Det är också ett format som gör det möjligt för oss att visa på ett exempel. I samband med förra försvarsbeslutet var starkt pådrivande för att det skulle finnas stridsvagnar förhandslagrade på . Det är svårt att i trängda lägen föra tung materiel över sjön på ett säkert sätt. Det där var en början, som sedan vill ska byggas på med att dessa stridsvagnar övas på och eventuellt bemannas med personal folkbokförd på . Det här är en lång process, . Om den slutar i att det finns en brigad utgångsgrupperad på , så verkligen inte mig emot! 12 (S) replik: Det var ett intressant svar, på det sättet att det nu presenterar är vision när det gäller , lite långsiktigt, successivt. Det är så jag måste tolka det. vision när det gäller är 5 000 man, en brigad, där stridsvagnsplaceringen tydligen är början på den uppbyggnaden. Jag tycker att marin närvaro, flygnärvaro och utvecklat hemvärn är mycket mycket viktigare än de här stridsvagnarna. Jag tror att det är av mycket större betydelse. Det är mycket modernare och mycket mer tänkande anpassat till den tid och den miljö som det här gäller. Kan det vara så att tänker lite väl gammaldags när det gäller detta? Det är ändå så att 5 000 man av hela den försvarsorganisation vi ska ha , med de beslut som har fattat, innebär en monumental koncentration av försvaret på . Det blir som en befäst ö. Det är på något vis vision. Man måste inse att är strategiskt.