prot · GY09109 · 2011-06-01 00:00:00 — En god boendemiljö motverkas av att vissa intressen ges större tyngd vid avvägningar mot andra angelägna samhällsintressen. PBL ger kommunerna ett betydande utrymme att tolka olika samhällsintressen och hur dessa ska ställas mot varandra för att få en helhetssyn. Reglerna ger alltså kommunerna ganska vida möjligheter till olika ställningstaganden i mål- och intressekonflikter, och de kan med planbestämmelser eller på annat sätt ställa villkor och krav för att kompensera brister i vissa avseenden. Skymmande vegetation är också något som kan förstöra grannsämjan. Här gäller att var och en ska ta skälig hänsyn till omgivningen. Tomter ska skötas så att olägenheter för omgivningen och trafiken inte uppkommer. Vegetationen får inte bli så hög att den skuggar grannens tomt i oacceptabel grad. Men att genom lagändring tillmötesgå fastighetsägare som vill ha mer solljus och bättre utsikt kan slå mot andra som vill bevara vegetationens kvaliteter, såsom skugga och vindskydd. Växtligheten har även stor betydelse för djurlivet och miljön. När det gäller jordabalkens felregler anser utskottet att någon översyn inte behövs. Gällande regler innebär en rimlig avvägning mellan köparens och säljarens intressen. Jag har kort berört några av frågeställningarna i betänkandet. Mina allianskamrater kommer säkert att ta upp andra och gå in djupare på en del av dem. 25 (S) replik: Jag måste reagera när säger att man nu inte behöver anamma dessa motioner eftersom det ändå ska göras en utredning och direktivet kommer . Jag tycker tvärtom att det är oerhört viktigt att vi nu verkligen markerar och lyfter upp de här frågorna. Naturligtvis vill vi försöka påverka innehållet i direktiven till utredningarna. Det är jätteviktigt. Regeringen har under de gångna fem åren sagt att man ska titta på frågan, men det har inte kommit något. Vi vill försäkra oss om att direktiven till utredningarna blir så breda och så bra som möjligt. Det är viktigt också för att markera sin uppfattning i frågan. 26 (M) replik: Det stämmer, men vad jag förstår ligger arbetet med direktivet så långt framme att det i det närmaste redan var framtaget. Samma motionsskrivningar har ju funnits även så regeringen har sett dem. Där finns samma frågeställningar. Jag tror nog att regeringen är medveten om problemet. 27 (S) replik: Jag vill bara markera detta eftersom det är vår roll. Vi är i opposition, och vi vill verkligen tydliggöra dessa frågor. 28 (M) replik: Jag förstår att det är oppositionens roll. Jag tar det till mig. 29 (C): Jag ska huvudsakligen hålla mig till frågan om tomträtt och bostadsarrenden. Där finns kopplingar till ett område som är viktigt, och som också var inne på, nämligen bostadspolitiken. Sedan ska jag avsluta med att lite grann tala om äganderätt och expropriation av mark. vill verka för en fungerande bostadsmarknad där tillgången till bostäder alltid motsvarar behoven och där du som köpare eller hyresgäst, eller arrendator av ett bostadsarrende, ska kunna upprätta ett enkelt avtal. Följderna av det ska vara möjliga att överblicka och du ska inte behöva drabbas av obehagliga överraskningar. Rätten för människor att förverkliga sin bodröm och kunna bo kvar så länge de önskar och har behov av det är självklar och viktig, även om det rör sig om ett eget hus på någon annans mark. Jag instämmer därför egentligen helt och hållet med vad som anförs i reservationen från Socialdemokraterna när det gäller tomträttsavgälden. Därmed inte sagt att jag vill yrka bifall till ett tillkännagivande. Det ska inte få förekomma oskäliga höjningar som leder till att människor tvingas flytta trots att de i övrigt håller sig till det avtal som träffats med ägaren till fastigheten. Jag instämmer också i vad som sägs om bostadsarrenden, nämligen att arrendatorn behöver ett starkare skydd så att denne inte hotas i sin besittning av bostaden. De här frågorna hänger samman, och det är uppenbart att det behövs ett samlat grepp. Lagstiftningen kring tomträtt är mer än , och bostadsarrendeslagen är mer än . vill tillkännage för regeringen att lagstiftningen om bostadsarrenden ska ses över. Man vill även se över tomträtten. Det är också vår inställning. Direktiven till en sådan här utredning är på gång, som vi börjar förstå av debatten som har förts . Det framgår också av betänkandet att den dåvarande socialdemokratiska regeringen mottog en lagrådsremiss på området, utan att presentera någon proposition. Det här är alltså synnerligen efterlängtat, kan man säga. Det om något visar väl också att det finns anledning att ha respekt för uppgiften och konstatera att det behöver göras en översyn, men att resultatet av en sådan kan bli så omfattande som en gemensam lagstiftning för arrenden och tomträtt. Justitieministern har också som det framgår aviserat att ett sådant arbete förbereds. Jag finner ingen anledning till att ska vara oenig och peta i detta . Tomträtt och bostadsarrenden är skattemässigt att jämföra med ägande. Därför kommer jag nu att gå in på äganderättsfrågor. Jag ska tala om området expropriation. Alla vill ha tillgång till fiber, vatten och avlopp, el och vägar, men man tänker på vems mark dessa ledningar dras över. Beredvilligheten hos markägare att bidra till att sådan service görs tillgänglig för grannar och andra människor är kanske inte heller alltid så stor. Not in my backyard, brukar man säga. tycker att det är positivt att det nåtts en överenskommelse mellan LRF och regeringen, så att ersättningsnivåerna ska kunna motsvara värdet av det intrång som görs. Dessutom tar detta höjd för den förändring av markvärdet som blir följden av åtgärden, och det görs nu även möjligt för en markägare att förhandla till sig ersättning för förväntningsvärden som kan finnas hos den som tillskrivs rätten att göra intrång på dennes mark. Motionärerna och från tar upp ytterligare en aspekt på frågan: de fall där fler intrång omöjliggör ett normalt brukande av marken och där det finns brister i helhetssyn och samordning i anspråkstagandet av marken. Finns det redan ett dike ska man väl i första hand använda sig av det, inte minst för att skona miljön. var det storsamhällets behov av gemensam infrastruktur som föranledde markintrången. Det finns massvis med mänskliga tragedier som blivit följder av olika motorvägsbyggen och annat som hanterats okänsligt tidigare. råder det kanske en mer jämlik situation, där äganderätten hos markägarna har stärkts, som karaktären på intrången är annorlunda, när intressena allt oftare företräds av enskilda företag och bolag. Därmed skärps också kraven på affärsmässighet. är det rimligt att det nu också ges ett utrymme för att avtalsmässigt ge möjlighet till markägaren att få ta del av de vinster som den aktuella ledningen kan ge upphov till. Centerpartisternas motion riktar uppmärksamheten på frågan utifrån att mark inte ska användas onödigtvis. Vi måste vara beredda att ta ytterligare steg på vägen mot ett ökat samförstånd, bort från begreppet not in my backyard, genom möjlighet till jämlika förhandlingar, rimlig ersättning för intrång och incitament att samförlägga ledningar av olika slag. Jag vill yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på reservationerna. 30 (KD): Vi har att diskutera fastighetsrättsfrågor. Det är viktiga bitar för samhällets funktion. Två motioner har väckts kring tomträtt och bostadsarrende. Jag kommer att prata om lite andra saker också. Förhoppningsvis kan jag glädja de församlade med lite nyheter och klargöranden. har behandlats ett antal gånger i denna kammare och i utskottet. Det är och avser en tidsbegränsad nyttjanderätt till fast egendom. Det råder i stor utsträckning avtalsfrihet om villkoren för upplåtelsen. Också efter tiden för tomträttens upphörande kan man antingen sälja marken eller använda den till någonting annat. Syftet med tomträtten är och var att främja byggande på allmän mark. Det här är någonting som är aktuellt även , när vi har väldigt höga fastighetspriser bland annat inne i städerna. Man stärkte då tomträtten, som kunde bli föremål för belåning såsom kreditobjekt. Tomträtten utformades som en nyttjanderätt som uppläts . Upplåtelsen ska betalas med en viss årlig avgäld i pengar. Den ska vara oförändrad under den tiden. Den minsta avgäldsperioden är , och den kan förlängas. I och med den fria avtalsrätten finns det olika metoder för att fastställa avgäldsräntan och avgäldsunderlaget. har i flera fall bestämt avgäldsräntan med utgångspunkt i den långsiktiga realräntan på den allmänna kapitalmarknaden, det vill säga skillnaden mellan den nominella räntan och inflationen. Hur den här tomträttsavgälden ska bestämmas har kritiserats, speciellt för de långa perioderna. Det är väldigt svårt att se in , och det leder precis som påpekas i reservationen till väldigt kraftiga språng. Det här är ett problem. Man har samma avgift en väldigt , och helt plötsligt kommer det en kraftig höjning som äventyrar tryggheten i boendet. Det saknas också enhetliga metoder. Många av de riktigt gamla tomträtterna bedöms efter en äldre lagstiftning. Det får vi inte glömma bort. Det leder också till att man har olika metoder . Det här ger ingen rättstrygghet. Detta har påpekats från utskottet . Regeringen har lyssnat in det här, och som nämnts tidigare kommer det direktiv till en utredning. Enligt uppgift från är man beredd att lösa problematiken genom att skapa en större stabilitet och förutsägbarhet. Det finns såvitt jag kan förstå inga tankar på att avskaffa tomträttsinstitutet. Däremot finns det kanske diskussioner om friköp och så vidare, men det är också något som utredningen får titta på. Det som också diskuteras är att införa någon typ av index och kanske lite kortare avgiftsperioder, vilket skulle öka stabiliteten. När det gäller bostadsarrende är problematiken snarlik. Det handlar om något som finns mellan en privatperson som är markägare och en bostadsarrendator. Här är det på samma sätt, alltså att det finns en stor avtalsfrihet och det överlåts till rättstillämpningen att dra upp riktlinjerna. En metod att värdera bostadsarrenden är ortspris, alltså vad man är beredd att betala på respektive plats. Det finns arrendenämnder och domstolar, och kan det överklagas till hovrätt och för att få en stabilitet i rättskipningen. På samma sätt har vi en otrygghet i boendet. Där finns, precis som när det gäller tomträtten, en social funktion för boendet i vårt land. Det ska vi ta hänsyn till fortsättningsvis också. Precis som när det gäller tomträtten är det de långa avtalstiderna som ställer till problem. Det blir kraftiga markvärdesökningar. Det finns dock en domstolspraxis, men även om den möjligtvis är lite bättre än för tomträtten är det inte tillfredsställande. Vi har också olika förväntningar hos parterna som vi inte bör komma bort ifrån. Bostadsarrendet ingår också i direktiven. Man är inne på att lösa problemen med stabilitet och förutsägbarhet. Förhoppningsvis kan vi se fram emot den utredningen. Låt mig ta upp en motion som handlar om fideikommissen. Fideikommiss är ju ett gammalt institut som är under avveckling. finns det en lagstiftning om detta. finns det ungefär 30 fideikommiss kvar som är i fast egendom, i lösöre eller i penningfideikommiss. Det kritiseras ur jämlikhetssynpunkt och ur arvssynpunkt. Man får inte glömma bort att fideikommiss är en nyttjanderätt man kan likna det vid en stiftelse till förmån för en viss linje. Det finns även kvinnor som är innehavare av fideikommiss. Att riva upp den här lagstiftningen måste givetvis vägas mot annat. Dit hör de stora kulturhistoriska värdena som finns i våra fideikommiss, och man har enligt avvecklingslagen en möjlighet att förlänga dem. Jag vill upprepa att det är viktigt att vi ser till de kulturhistoriska värdena och låter avvecklingslagen ha sin gång. Det finns ingen anledning att ändra på det. En sista punkt av intresse är de historiska arrendena. Historiska arrenden har diskuterats här . De blir färre och färre i vårt land. Jordbruken blir större och större och slås samman för att kunna uppehålla en rationalitet. Många arrenden upphör också på grund av att arrendatorerna går i pension. Man får inte glömma bort att detta med historiska arrenden drivs av ett litet fåtal, och det finns någon enstaka större jordägare som har problem med sina arrendatorer. Att samma familj har innehaft sitt arrendeställe förekommer inte bara hos privata jordägare utan även hos kyrkan, staten och universiteten. påpekade är detta med friköpsrätt inte särskilt intressant för deras arrendatorer eftersom köpeskillingarna riskerar att bli väldigt höga. Den här frågan har utretts ett antal gånger, och regering och riksdag har kommit fram till att detta med att tillåta friköp inte är motiverat. Som skäl anförs att man har stärkt arrendators ställning, och det skulle då vara obilligt mot jordägaren eftersom det finns starka skäl för detta i vår grundlag och i internationella konventioner. Jag menar att det är klarlagt att den här motionen, som har väckts ett antal gånger, fortsättningsvis är onödig. 31 (MP): Jag ska inte bli mångordig den här gången. Jag begärde ordet för att det slog mig att några av de lyssnare vi har funderar över varför den här gången inte reserverar sig när det gäller bostadsarrenden. Vi har ju gjort det tidigare. När vi nu har en regering som inte har egen majoritet verkar det kanske lite konstigt att vi inte ansluter oss till den övriga oppositionen i frågan för att på det sättet fälla regeringen. ser vi det inte som ett egenvärde att fälla regeringen. Vi tycker att vi under utskottsbehandlingen av detta betänkande i princip har fått våra yrkanden och ställningstaganden tillgodosedda. Vi ser fram emot att utredningen kommer och att vi får ett fortsatt arbete som vi kan delta i och se positivt på. Jag ville säga detta för att räta ut det frågetecken som jag kan tänka mig att många har. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 13 §.) 10 § Biometriska kännetecken i uppehållstillståndskort och EU:s viseringskodex Föredrogs socialförsäkringsutskottets betänkande 2010/11:SfU8 Biometriska kännetecken i uppehållstillståndskort (prop. 2010/11:123) och socialförsäkringsutskottets betänkande 2010/11:SfU9 EU:s viseringskodex (prop. 2010/11:121). 32 (V): yttre gräns går även vid floden mellan och . Det är lätt att glömma bort att gränser inte längre går endast mot , och . I och med Schengen är EU:s gränser även . Man kan tycka vad man vill om det. För precis sedan stod delar av socialförsäkringsutskottet just vid den grekisk-turkiska gränsen i ett förvar i Fylakion. Det som mötte oss var en syn som borde få alla i att skämmas. Vi stod inför smutsiga och överfyllda burar med ca 50 migranter i varje migranter som aldrig eller ytterst sällan fick komma ut i dagsljuset. Inte sällan var de inlåsta under dessa kränkande förhållanden . Aldrig har det varit så smärtsamt tydligt att vi har en mycket lång väg att gå innan mänskliga rättigheter omfattar alla i , även migranter, oavsett om de har flytt krig eller förtryck eller blott söker ett bättre liv. Debatten om biometriska kännetecken i uppehållstillstånd handlar just om detta. Vilka skillnader ska vi acceptera när det gäller mänskliga rättigheter och integritet för EU-medborgare respektive tredjelandsmedborgare? Det är en debatt som just nu förs inom många olika områden och som egentligen klarnar först om vi träder ett steg tillbaka och ser den i sin helhet. Det kräver att vi nogsamt sorterar i bruset och urskiljer de pusselbitar som tillsammans bildar en ganska oroväckande bild. Vad är det då för bild som uppenbaras? Det handlar om allt från handfasta, fysiska kränkningar av mänskliga rättigheter som de vi såg i förvaret i Fylakio men även nonchalering av rättigheter som vi anser självklara för oss EU-medborgare. Det kan vara allas rätt till vård och hälsa som fortsatt förvägras papperslösa och asylsökande här i . Gårdagens utredning gav glädjande besked, och vi får se om migrationsministern fortsätter att vägra ta till sig att rätten till vård är en mänsklig rättighet individuell och oberoende av juridisk status. Men det är en helt annan diskussion. Det kan också vara rätten till sin familj som just nu konsekvent förvägras människor från . Det kan vara rätten att få en individuell asylprövning, där Amnesty i sin årliga rapport om mänskliga rättigheter påtalat att de skäl som asylsökande romer från till exempel anför avfärdas som uppenbart ogrundade. Det är de samlade små stegen som till slut tillåter brott mot integritet och mänskliga rättigheter. Den gula stjärnan på kläderna kom inte utan förvarning utan föregicks av lagändringar som pekade ut vissa grupper, steg för steg, allt tydligare. Man menade att den oskyldiga hade väl inget att dölja, men den oskyldiga blev till slut skyldig i kraft av sin identitet, sin grupptillhörighet som antingen jude, homosexuell eller rom. När förslag eller lagändringar som kan inkräkta på integriteten presenteras används inte sällan argumentet att den som inte har något att dölja inte behöver vara orolig, men varje integritetskränkande åtgärd måste noggrant vägas mot den nytta åtgärden kan tänkas ha för samhället. Så snart staten väljer att inkräkta på den personliga integriteten förändras nämligen även maktbalansen mellan individ och samhälle. Individen blir sårbar för förtryck och diskriminerande strömningar i samhället. kan inte motsätta sig att införa biometriska kännetecken i uppehållstillståndskort. Men regeringen väljer att frivilligt gå ännu längre genom att tillåta att inre utlänningskontroll nu även ska omfatta fotografering och fingeravtryck. Låt oss nu föreställa oss hur en omfattande och utvidgad kontroll av uppehållstillstånd kan gå till. Den första frågan som uppstår är så klart vilka personer som kommer att utsättas för utvidgad utlänningskontroll med fotografering och fingeravtryckstagning. Är det blåögda personer med ljus hud eller är det faktiskt personer med ett utseende som med en rasistisk term kan klassas som utomeuropeiskt? Gruppen romer, som vi ju tyvärr av erfarenhet redan vet utsätts för omfattande diskriminering i och även i , kommer även att riskera att utsättas för ständiga kontroller. Därmed riskerar jämförelsen av biometriska kännetecken i uppehållstillståndskorten även att befästa en redan existerande rasism och diskriminering. Den som har ett utseende som upplevs som europeiskt kommer inte att utsättas för samma kontroller som den som upplevs som annorlunda. Kontrollerna kommer sannolikt oftast att ske på allmän plats, och när allmänheten ser polisen stoppa mörkhyade människor, fotografera dem och ta deras fingeravtryck kan detta inte undgå att negativt färga uppfattningen av dessa människor. Bilden blir att den som utsätts för detta antagligen är misstänkt för brott, kanske till och med terrorism. Det kommer att bidra till utstötning och marginalisering och motverka integration. Motsättningarna mellan vi och dem byggs upp och förstärks. Regeringsformen ger envar skydd gentemot det allmänna för den personliga integriteten. Det är tveklöst att en öppning för kontroll av biometriska kännetecken i uppehållstillståndskorten innebär en inskränkning av den personliga integriteten i den betydelsen. Inskränkningar får bara ske för ändamål som är godtagbara i ett demokratiskt samhälle och aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som föranlett det. Det är minst sagt tveksamt om dessa krav är uppfyllda i detta fall. Det är även tveksamt om förslaget står i överstämmelse med artikel 8 i Europakonvention om skydd för privatlivet. Flera remissinstanser, bland annat och , har motsatt sig förstörande av de insamlade uppgifterna och föreslagit att de samlas i en nationell databas. Det är lite beklämmande att och här hamnat i dåligt sällskap med som i vanlig ordning tar alla chanser att misstänkliggöra och kriminalisera utlandsfödda i allmänhet och tredjelandsmedborgare i synnerhet. Så blir det som tur är inte just , men det är lätt att förutse en sådan utvidgning . Då ökar kränkningen och utpekandet av de andra ännu mer. till förslaget om viseringskodex. Visumkrav riktade mot länder där det pågår krig eller omfattande kränkningar mot mänskliga rättigheter är en viktig del av EU:s utestängningspolitik mot flyktingar och andra skyddsbehövande. Detta är ett allvarligt hot mot asylrätten. Regeringen bör inom EU verka för att korta ned listan över visumpliktiga länder och för att visumkrav inte ska användas för att stänga ute flyktingar och därmed kortsluta . För vad innebär egentligen betänkandet om viseringskodex? föreslog återinförande av visumkrav för och eftersom, som det sades, tusentals personer från dessa länder sökt asyl i EU-länder men endast en handfull haft legitima asylkrav. Därmed har dessa länder enligt missbrukat visumfriheten. kunde ha påpekat att det handlar om asylsökande romer som utsätts för en fruktansvärd diskriminering i dessa länder. Diskrimineringen kan vara så svår att den uppfyller kravet på förföljelse i flyktingkonventionen. publicerade för att par veckor sedan rapporten i asylprocessen som visar att asylsökande romer i i de flesta fall avvisas med omedelbar verkställighet utan att grundläggande krav på en rättssäker asylprocess uppfyllts. förslag skulle få som konsekvens att romer hindras från att utnyttja sin mänskliga rättighet att söka och åtnjuta asyl. är oerhört kritiskt till att visum används för att kortsluta flyktingkonventionen och asylrätten. Vi kan inte motsätta oss merparten av de ändringar i utlänningslagen som följer av viseringskodexen, eftersom vi är rättsligt förpliktade till detta. Men på en punkt går propositionen längre än vad som kräver. Det rör bevisregeln i 3 kap. 2 § utlänningslagen. I propositionen föreslås denna bevisregel upphöra, detta eftersom viseringskodexen anses ersätta nationella bestämmelser om enhetlig visering i . menar, precis som juridiska fakulteten vid betonar i sitt remissvar, att formuleringen i artikel 32.1 i viseringskodexen om att sökanden ska styrka ändamålet och villkoren för vistelsen kommer att uppfattas som en skärpning av beviskravet, vilket inte skulle motsvara den EU-rättsliga lagstiftarens avsikt. Det kommer med andra och helt vanliga ord att bli svårare för människor från krigs- eller orosdrabbade länder att få komma till för besök hos anhöriga eller vänner. Bevisbördan på den sökande ökar, eftersom det finns risk att denna kommer att söka asyl. Ni hör hur det låter: Om risk finns att personen i fråga kan visa sig vara skyddsbehövande får denna inte komma hit. Det är ett mycket märkligt och helt orimligt resonemang ur ett människorättsperspektiv. Vi kan faktiskt välja. Med små steg kan vi försöka röra oss i en riktning bort från förvaret i Fylakio, där migranters mänskliga rättigheter inte respekteras. Vi kan röra oss i en riktning där alla, oavsett juridisk status, papper eller ej, behandlas med värdighet och respekt för integritet och enligt gällande mänskliga rättigheter. Eller också kan vi välja att med små steg ge avkall på integritetsskyddet och rättigheter för vissa grupper. Förslagen vi diskuterar är just sådana små steg, till synes obetydliga men i helt fel riktning. kan aldrig acceptera förslag som bygger på att utländska medborgare behandlas grundläggande annorlunda än svenska medborgare och att utländska medborgare därför inte åtnjuter samma integritetsskydd och mänskliga rättigheter. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till reservation 3 kring biometriska kännetecken och till reservation 4 kring EU:s viseringskodex. 33 (S): Jag vill börja med att yrka bifall till förslagen i SfU8 och SfU9. besökte socialförsäkringsutskottet, precis som sade, och , men också flyktinglägret. Den aktuella situationen var precis så omskakande som beskriver. Det understryker också vikten av en gemensam asyl- och flyktingpolitik, att vi faktiskt hanterar människor på samma bra sätt över hela , inte bara i . Det vi såg i Fylakio var omskakande. Människor hanterades på ett sätt som vi inte skulle anse vara värdigt djur.