prot · GY0965 · 2011-03-02 00:00:00 — Om det här bara blir ett slags provanställning utan ett ordentligt innehåll avseende utbildning, praktik och utveckling av yrket har man förfuskat reformen. Här borde man vara tydligare. Jag vet inte hur det är med er, men jag får funderingar från oroliga lärare. Dessa har ganska länge jobbat som lärare men vet kanske inte riktigt hur de passar in i det här systemet. De är oroliga och undrar om valideringssystemet fungerar och om tillräckliga insatser kommer att sättas in. Jag delar din uppfattning, . Många kommuner har ännu inte riktigt gjort kartläggningsarbetet. Därför har vi nog inte riktigt sett omfattningen av det omställningsarbete som kommer att ske både i kommuner och i fristående skolor. Det finns två saker att göra. Antingen kan man vänta och bara utvärdera det efteråt och se att det inte gick så bra, eller så lyssnar man på de farhågor som finns redan nu och försöker skapa tydlighet i informationen redan från början. Jag tror att det skulle lugna många i processen. Jag ser att det är väldigt många som är oroliga över att beskeden från regeringen och myndigheterna inte är tillräckligt tydliga. Jag tror att fortbildningsinsatserna är underskattade i den här reformen. Det lär vi få återkomma till, inte minst i nästa budgetarbete. 41 (M) replik: Regeringen har avsatt pengar till 2014 för ett fortsatt lärarlyft. Det finns naturligtvis en möjlighet att det inte kommer att räcka under den sista delen av mandatperioden. Om ekonomin tillåter och det visar sig att det behövs kommer regeringen att försöka sätta av mer pengar för vidareutbildning. Vi delar också åsikten att det är viktigt att följa upp reformen. Annars är risken att en del skolledare och kommuner vaknar upp något chockartat och även . Det är oerhört viktigt att vi går ut med information till alla kommuner. 42 (SD) replik: Jag fick delvis svar på min första fråga genom svaret på den fråga som ställde. Den gäller omställningsarbetet. Jag delar de farhågorna. Jag tror inte att regeringen riktigt har förstått vilket enormt arbete det här kommer att innebära. Jag vill än en gång säga att jag tycker att legitimationen som grundtanke är mycket bra. Jag välkomnar förslaget, och jag välkomnar reformen, men jag tror inte att det är tillräckligt. Om jag förstår det hela rätt ska ni nu ut och informera och tala om vikten av att kommunerna tar sitt ansvar och så vidare. Det är så jag tolkar svaret, men frågan är om det är tillräckligt. Även om reformen inte är genomförd tycker jag ändå att detta är någonting som man skulle ha börjat med mycket tidigare. Den bild jag har fått från vissa kommuner är att man inte riktigt vet hur man ska göra. Man är rädd att det kommer att kosta för mycket. Man har en känsla av att regeringen inte tar sitt ekonomiska ansvar i frågan. Men det är möjligt att vi kommer att få se någonting annat framöver, vilket jag hoppas. Den andra frågan som jag vill trycka lite mer på handlar om det som jag tog upp i mitt anförande. Jag förstår inte varför ni bygger in dessa undantag där vissa lärargrupper ska undantas. Om vi nu ska införa den här lärarlegitimationen, varför inte göra det rätt från början? Varför ge upp? Varför säga att de här grupperna ska slippa de här kraven? De här eleverna får helt enkelt inte samma rätt som alla andra elever att ha legitimerade lärare. Jag tycker att det är en enorm brist i förslaget, och jag beklagar det. Jag skulle vilja ha ett svar på hur ni egentligen tänker, för jag förstår det inte. 43 (M) replik: Låt mig börja med själva reformen. Någonstans måste man trycka på startknappen. Tveksamhet och oro ute i kommunerna får inte göra att man väntar med en väldigt angelägen reform. Men däremot krävs det naturligtvis att och alla andra berörda myndigheter är så aktiva som möjligt på den här punkten. Undantagen gäller bland annat yrkeslärare. Där förutsätter vi att de är utbildade yrkeslärare. Det kan vara snickare, mekaniker och andra som undervisar. Det kan också vara lärare i modersmål. Där sker det inte någon större förändring mot hur det är . Där känner vi inte heller någon oro. 44 (SD) replik: Jag känner oro. När jag läser propositionen får jag bilden av att man i vissa fall kanske inte har gett upp men på förhand bestämt sig för att det inte går att hitta utbildade lärare i de här grupperna. Jag tycker att det är fel. I propositionen och när man väl genomför reformen kan man tala om att man har det här kravet, det ska gälla alla lärargrupper, så enkelt är det, och ser vi till att genomföra det. Jag tycker som sagt att det är ett jätteproblem att vissa grupper ska undantas. Jag tycker att ni ger upp från början. Jag beklagar det. Jag hoppas att det här är någonting som kommer att förändras framöver, men jag förstår inte varför man inte gör det rätt från början. 45 (M) replik: Jag kan bara lova att vi inte har gett upp på något sätt. Vi har bara startat vår resa mot en ny och bättre skola. Inte när den allmänna folkskolan infördes har det skett fler reformer, och det kommer att genomföras fler . Vi fortsätter att kämpa för att vi ska vi få en utbildning i världsklass. 46 (FP): Hur många av oss skulle ärligt talat vilja bli diagnostiserade före en operation av en icke legitimerad läkare? Hur många av oss skulle vilja genomgå denna operation utförd av samma icke legitimerade läkare? Jag tror att vi alla vill och utgår ifrån att den läkare vi besöker är välutbildad med minst godkända resultat och att han eller hon har praktiserat under noga övervakning av meriterade kolleger för att först efter det få ett slutår ute i verksamheten där man blir godkänd och därefter får sin legitimation. Läkare är livsviktiga, och det är lärare också. Det tror jag att vi alla är överens om, annars hade vi inte valt detta utskott. kan gå till historien som skolreformens stora år. börjar alla de åtgärder som Alliansen har planerat att komma på plats. Vi vet varför alliansregeringen har haft fokus på skolfrågorna. Från att ha varit en hyfsat stark bildningsnation har vi sett konsekvent sjunkande skolresultat, elever och lärare som upplever att skolan är en stökig arbetsplats och ett minst sagt sviktande söktryck till våra lärarutbildningar. som vi alla talade om att skulle konkurrera med kunskapen höll kunskapsfundamenten på att raseras. Det finns inte en enda lösning. Det finns ingen quick fix för svensk skola. Det är därför det nu genomförs så många olika reformer inom så många olika områden från förskolan till forskningen. Men ingen operation i hela världen kommer att lyckas, oavsett hur fina salar, instrument och medicinska teorier det finns, om det inte finns välutbildade, motiverade och praktiskt kunniga läkare, och detsamma gäller för skolan. Den enskilt viktigaste faktorn för skolan är lärarna, och det tror jag att vi är överens om. Det är därför alliansregeringen skiftade fokus och har lagt om lärarutbildningen för att återigen uppvärdera ämneskunskapen. Man måste vara behörig för att undervisa i sitt ämne och på den nivå man går in, men det räcker inte. Om vi ska lyckas att attrahera en ny generation lärare måste statusen på yrket höjas. Det kommer inte att räcka med en ny utbildning eller tydligare befogenheter för lärare, som den nya skollagen stipulerar. Vi måste också tydligt visa att man bara har tillträde till läraryrket om man har visat att man verkligen kan leva upp till de höga krav som vi ställer på dem som ska utveckla och utbilda vår nästa generation. Lärare är ingenting som vem som helst kan bli. Det är ingen mänsklig rättighet att få vara lärare. Därför är det så viktigt att man under ett praktikår efter lärarutbildningen får handledning i det praktiska arbetet, blir bedömd och förhoppningsvis får sin lärarlegitimation efter det. Det är det yttersta beviset på lärarlegitimitet, på en yrkeslegitimitet. Genom att det ställs höga krav på kompetens och lämplighet ökar också rättssäkerheten för eleverna. Eftersom det blir möjligt att återkalla en legitimation innebär det ett extra skydd. Precis lika viktigt som det är att kvaliteten säkras är det att det finns flera vägar in i yrket. Därför måste en legitimation eller en annan högskoleutbildning som ger tillräckliga ämneskunskaper kunna kompletteras med ytterligare behörighet om man vill vidareutbilda sig. Det är också en väg in om man har yrkeskunskaper som validerats och därefter kompletterats med en pedagogisk utbildning. En lärare eller en förskollärare ska också kunna ha en utländsk lärarexamen eller legitimation som grund för en senare svensk legitimation. Vi behöver många typer av kompetens i den svenska skolan för att kunna möta globaliseringen, men vi behöver legitimerad kompetens. Mina allianskolleger har som vanligt förtjänstfullt gått igenom detaljerna i förslaget, så jag kommer bara att uppehålla mig vid några små detaljer. Det ligger i oppositionens roll att kritisera den förda politiken. Det vet vi. Det har vi själva varit med om. Det är kul men inte speciellt fruktbart. Om man har som målsättning att vara någonting utöver en ledamot i opposition vore det kanske klädsamt att komma med några egna förslag. Låt oss titta på de förslag som föreligger. säger att införandet av lärarlegitimation kan komma att bidra till att förbättra utbildningen och förändra läraryrket. Man är positiv till lärarlegitimation och därför yrkar man avslag. Är det någon mer än jag som tycker att logiken brister? säger som vanligt att det viktigaste är att lärare är mer behöriga men att det ändå kan vara motiverat att införa lärarlegitimation. Man föreslår därför att en godkänd lärarutbildning ska ge legitimation. samma retorik som vi är så vana vid. Varför fortsätter vi inte som vi alltid har gjort? Det var ju så bra så. Inga nya, konkreta förslag alltså. Socialdemokraterna och tillsammans välkomnar förslaget på lärarlegitimation men menar att systemet kan behöva utvecklas, att regeringen kan ha underskattat omställningsarbetet i skolor och kommuner och att det är viktigt att både stat och huvudmän genomför erforderliga utbildningsinsatser. Jag håller med . Däremot tror jag inte att systemet kan behöva utvecklas. Jag utgår från att alla system behöver utvecklas. Alla system behöver kontrolleras, mätas och utvecklas. Därför kan kanske Socialdemokraterna och tillsammans med mig och mina kolleger uppskatta att det tydligt står i betänkandet att tid bör avsättas för mentorn och den nyutexaminerade för att den nya läraren ska ges goda förutsättningar att komma in i yrket. säger att det är viktigt att vi lyssnar till den oro som finns ute i verksamheten. Det håller jag i allra högsta grad med om. Det är alltid viktigt att lyssna. Det är alltid viktigt att mäta. Det är alltid viktigt att korrigera de eventuella fel som uppstått. Däremot är det mot principen om huvudmännens självstyre att detaljreglera exakt vilken tid som bör avsättas med mentorn under introduktionsåret. Vi vet att ska utarbeta mål för introduktionen liksom mål för rektors och förskolechefs bedömningar. För att stödet ska bli så bra och väl anpassat som möjligt ska rektor alltså se till att det finns en plan för introduktionsperioden, rektorsutbildningen ska innehålla ett avsnitt om introduktionen och ska utfärda råd och stöd. Där har vi kontrollfunktionerna. Jag säger fortfarande att vi måste lyssna på verksamheterna och eventuellt genomföra korrigeringar till dessa. Det finns också en oro för att pengarna inte ska räcka. Det finns alltid en oro för att pengarna inte ska räcka. jag var kommunpolitiker skällde jag ständigt och jämt på riksdag och regering för att de avsatte för lite pengar. Det ligger så att säga i rollen ute i de kommunala verksamheterna att man ska göra det. Men vi vet att i budgetpropositionen har regeringen avsatt 60 miljoner för administration av systemet och 160 miljoner . Därefter avsätts 260 miljoner vartdera året. Det är inte nålpengar. Uppföljningen visar att Lärarlyftet är den största statliga fortbildningssatsningen någonsin under 20072010. Det avsattes för det, och det har bidragit till lärarnas kunskapsutveckling för att förbättra undervisningen. Den satsningen fortsätter parallellt men med ändrad inriktning, mot lärare som undervisar i andra ämnen än de har behörighet för och som därför behöver komplettera sin utbildning. Mer än 1 ½ miljard avsätts för Lärarlyftets steg 2 under det närmaste året. Till det kommer för vidareutbildning av de lärare som saknar lärarexamen. Det måste lyssnas och vi måste korrigera, men detta är definitivt ett steg i rätt riktning både för att undervisningen av våra barn ska bli bättre och för att läraryrket som sådant ska få högre status. Slutligen, herr talman, vill jag citera ordförande som är en mycket lycklig kvinna, kan jag meddela. Låt mig för protokollet säga att jag är minst lika förtjust i det andra lärarförbundet; detta är alltså inte någon som helst markering vad gäller lärarförbunden. skriver: Är det lönt att bli lärare? Nej, är svaret, det är det inte, men det måste bli det. Med den lilla hälsningen till skolhuvudmän, fackförbund och kommuner yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på motionerna. (Applåder) I detta anförande instämde och (båda FP) samt (M) och (KD). 47 (SD) replik: gör en liknelse där hon säger att ingen vill bli opererad innan man blivit diagnostiserad av en utbildad läkare. Det var så jag tolkade det hon sade i sitt anförande. Jag kan bara hoppas att Alliansen inte genomför en framtida sjukvårdsreform på samma sätt som de nu driver igenom reformen om lärarlegitimation. Det skulle i så fall innebära att vissa läkargrupper fick verka och kanske även operera utan legitimation medan andra skulle behöva legitimation. Det vore inte speciellt trevligt för de patienterna. Jag tycker nog att den liknelsen haltar något. Jag skulle gärna vilja höra hur Acketoft resonerar i sammanhanget. Hur får hon ihop den liknelsen? Jag förstår inte hennes anförande. Alliansen genomför , vilket jag konstaterade i mitt förra inlägg, en reform som innebär att vissa lärargrupper undantas. 48 (FP) replik: I vanliga fall tycker jag att är ett ytterst pragmatiskt parti, men helt plötsligt börjar de bli väldigt teoretiska. skriver i sin reservation, när det gäller just undantaget från krav på legitimation, att de inser att det kan finnas stora problem med att hitta personer i dessa grupper som över huvud taget skulle kunna bli legitimerade. Det tror jag lite grann är grunden till att vi har resonerat som vi gjort. Det finns i yrkeskårer människor som är extremt lämpliga att bli lärare, men det finns helt enkelt inte tillräckligt många. Därför skriver vi på flera ställen att det är regeringens och allianspartiernas yttersta målsättning att alla lärare ska vara legitimerade, men vi inser också att vissa grupper inte kommer att finnas. När det till exempel gäller yrkes- och modersmålslärare, de kategorier som Jomshof här anför, kan de självklart också bli legitimerade. Det står tydligt i betänkandet att utskottet hoppas att en strävan efter att alla lärare ska bli legitimerade finns. Det står klart och tydligt. Vi är dock fullständigt medvetna om att som det är finns inte den möjligheten. Men vi arbetar för det. 49 (SD) replik: Jag skriver i reservationen att jag kan förstå att det kan finnas problem . Det är en sak, men det är något helt annat att göra som ni, , kapitulera och säga att vissa lärargrupper ska inte behöva det. Som jag sade tidigare: Varför inte göra det rätt från början? Jag vill än en gång säga att jag verkligen hoppas att ni inte genomför en framtida sjukvårdsreform på samma sätt. 50 (FP) replik: Parallellen mellan sjukvården och lärarkåren ska kanske inte dras in absurdum. Jag tror att förstår att det är viktigt att vi har en stor bredd på lärarna. Målsättningen är att alla lärare ska vara legitimerade, men det finns grupper där det inte är möjligt. Då är det viktigare att vi ser till att det finns modersmålsundervisning i skolorna så att de barn som kommer till får möjlighet att utveckla både sitt modersmål och svenskan. Min förhoppning är att vi inte ska behöva tala om modersmålsundervisning över huvud taget utan om språkundervisning med olika pedagogiska inriktningar. Dithän vill vi driva politiken . Till dess får vi se till att lärare i så hög grad som möjligt är legitimerade, välutbildade och motiverade och har den status som de förtjänar. 51 i (C): Ännu på jobbet när man får känna stolthet över att vi arbetar så målmedvetet för att på olika sätt skapa framgångsrika skolor. och våra allianskolleger tog tag i de utmaningar som finns för att just stärka kvaliteten. Sedan kan vi diskutera hur detta kommer att ta, vilket tagits upp tidigare i debatten, och vad det är vi behöver göra. Jag tror att det är oerhört viktigt att se att vi steg för steg fattat viktiga beslut för att få en mer framgångsrik skola. Det finns, och har funnits , nedåtgående trender när det gäller elevers resultat. Det är klart att det oroar oss mycket och av många olika anledningar. Men de satsningar som gjorts har i utvärderingar redan visat att man har höjt lärares kompetens. I betänkandet står att läsa beträffande utvärderingen av Lärarlyftet, som är en satsning 20072010, att det inneburit förbättringar i lärares kompetens men också i den undervisning som sker. Den nya lärarutbildningen från förskola till gymnasieskola är en oerhört viktig del. Det görs satsningar på läsa-skriva-räkna, speciallärare och ett förstärkt pedagogiskt uppdrag i förskolan. Det är bara några exempel på olika delar som vi har gjort. Vid de seminarier där vi har lyft fram de övergripande målsättningarna om att skapa framgångsrika skolor återkommer lärarens oerhört viktiga roll för elevernas kunskapsutveckling. har debatten lite felaktigt kommit att handla om kepsar och mobiler och om på vilket sätt vi skapar ordning och reda. Egentligen handlar den om på vilket sätt man skapar studiero och en god arbetsmiljö, så att alla barn kan lära sig så mycket som möjligt. Lärarlegitimationen som vi debatterar och beslutar om är ännu ett steg på vägen för att säkra kvaliteten i den svenska skolan. Vi vill att våra elever ska ha riktigt bra lärare. Sedan vet vi att lärare lever under styrning från väldigt många olika håll. Man styrs av de policy- och styrdokument som vi beslutar om i riksdag. Det handlar om kursplaner, läroplaner och så vidare. Man styrs av kommunala styrdokument. Arbetsgivare och rektorer är ansvariga för styrningen på olika sätt. Elever och föräldrar har och ska ha ett stort inflytande över det arbete som sker i skolan, och den rollen har också stärkts i den nya skollagen. Men framför allt är det läraren själv som styr sitt arbete, och det är ett oerhört betydelsefullt arbete. Det handlar om att skapa förtroende, att motivera och att öppna dörrar mot helt nya världar. Det gäller oavsett om eleven är en yngre person, , under sitt första skolår, eller en 1314-åring, som ibland känner en viss skoltrötthet. Att kunna öppna dörren till nya världar är oerhört viktigt. Här handlar det om lärarskickligheten, som är en viktig faktor. Från politiskt håll vill vi på olika sätt ge verktygen, så att man kan vara en duktig lärare. Karriärvägar har diskuterats på olika sätt. Det har nämnts tidigare i debatten och jag tycker att det är viktigt att lyfta fram att lektorers möjlighet att verka från förskola till gymnasieskola blir en viktig karriärväg för en del lärare, både med avseende på den egna professionella utvecklingen och med avseende på den verksamhetsutveckling som kommer att ske och som vi ser i satsningar på forskarskolor och så vidare. Verksamhetsutvecklingen kommer att vara betydelsefull. Det är positivt att det finns en så bred samsyn när det gäller lärarlegitimation. beskrev tydligt oppositionens olika delar i den här samsynen. Jag uppskattar verkligen att man från det största oppositionspartiet lyfter fram lärarlegitimationen som viktig. Man pekar på ett antal faktorer där man är lite ifrågasättande. Självklart ser också vi i allianspartierna ett stort behov av att följa detta. Det kan alltid diskuteras hur mycket resurser man har avsatt och inte. Vi kommer att följa upp de resurser som är avsatta. Vi kommer att följa kommunernas arbete med detta på olika sätt, och vi kommer att se om vi behöver korrigera det hela på något sätt. Det lämnas dock inte helt oskrivet hur man ska göra, utan kommer att få i uppdrag att ta fram allmänna råd och riktlinjer för hur introduktionsåret ska fungera. Det är viktigt att man kan kvalitetssäkra det. Man tycker att lärarutbildningen på olika sätt ska kvalitetssäkra alla dem som genomgår den. Men vi vet också att en del som genomgår lärarutbildningen inte är de bäst lämpade att vara lärare. Då ser jag introduktionsåret som en viktig kvalitetssäkrande faktor, så att det blir de som passar bäst för läraryrket som får sin legitimation. Introduktionsåret är givetvis en viktig väg in i läraryrket. Just därför är det viktigt att det finns allmänna råd och riktlinjer. Det är klart att det finns olika behov hos dem som kommer ut från lärarutbildningen beroende på vilka åldrar de ska undervisa i, vilka tidigare erfarenheter de har och så vidare, men det är viktigt att man alltid kan säkra en god kvalitet under introduktionsåret. Jag vill än en gång poängtera att vi måste vara lyhörda. Ett sådant här omfattande omställningsarbete kommer att ta tid, och vi kommer givetvis att följa det nära för att det ska bli den kvalitetsreform som vi förväntar oss. Det har tidigare diskuterats om de undantag som görs från kravet på legitimation. Man undantar faktiskt ingen från att kunna bli legitimerad, men vi ställer inte i det här läget kravet att alla måste vara legitimerade. Validering har nämnts som en viktig faktor, och vi kommer att följa det noga för att se hur man validerar de lärare som finns i skolan med hänsyn till det utbildningsbehov som de eventuellt har för att nå behörighet. Jag är glad och stolt över att få yrka bifall till propositionen om lärarlegitimation för att ytterligare förstärka kvalitetssatsningen i den svenska skolan och att öka lärarnas status. (Applåder) I detta anförande instämde (KD). 52 (KD): Jag vill börja med att utropa: Äntligen! Äntligen kommer lärarlegitimationen att bli verklighet. Det är en mycket välkommen reform för att öka kvaliteten i svensk skola. Det är oroande att resultaten i den svenska skolan har sjunkit . Men alliansregeringen har tagit de låga resultaten på allvar och lagt om skolpolitiken genom att införa en lång rad reformer, som ny gymnasieskola, nya läroplaner, ett nytt betygssystem, lärlingsutbildningar, fler nationella prov och en modern skollag. ska vi besluta om lärarlegitimationen, som kommer att bli en av de viktigaste pusselbitarna när det gäller att öka resultaten hos eleverna men också att höja lärarnas status. Ingen skulle komma på tanken att prova ut nya glasögon hos någon annan än en legitimerad optiker eller att låta någon annan än en legitimerad läkare operera bort ens blindtarm. Men har vi kunnat skicka det värdefullaste vi har, nämligen våra barn, till en skola som vi inte vet om den har pedagogiskt utbildad personal. Även om kanske samtliga av skolans lärare har lärarexamen garanterar det ändå inte att de är behöriga i de ämnen de undervisar i. Det är inte ovanligt att en utbildad lågstadielärare undervisar i matematik på högstadiet eller att en lärare som är utbildad för högre åldrar ska lära barn att läsa utan att ha någon utbildning i läsinlärning. Det säger sig självt att resultaten blir därefter. Situationen jag beskriver är mycket vanligare än man tror, och rektorer och huvudmän har faktiskt ganska dålig koll på vad personalen har för bakgrund. Lärarlegitimationen kommer att göra det tydligt vem som är behörig för det arbete man utför. Var femte lärare i den svenska skolan saknar behörighet att undervisa, och det är inte acceptabelt. Den här gruppen kommer även fortsättningsvis att vara anställd inom skolan, men eftersom de inte kommer att få sätta betyg sätter det press på kommunerna att ge dem fortbildning så att de blir behöriga.