prot · GY0983 · 2011-04-06 00:00:00 — Det är därför, herr talman, tråkigt att konstatera att utskottet i sitt ställningstagande till motion So478 om en översyn av möjligheten att införa en obligatorisk statlig sjukvårdsförsäkring och motion So562 om en översyn av nya och mer effektiva ersättningsmodeller till en allt större mångfald av vårdgivare avstyrker dessa motioner med hänvisning till att den rådande ordningen i stort sett är bra som den är. Låt mig därför påminna denna kammare om att jag och många med mig känner stor tveksamhet inför om en icke-reformerad och ålderstigen landstingsorganisation som huvudman för sjukvården, parad med ett ålderstiget ersättningssystem till den som utför vård och som inte tar det slutliga resultatet av kvalitet och effektivitet i vården i beaktande, verkligen utgör en garant för att sjukvårdskvalitet och effektivitet kan upprätthållas inom ramen för en solidarisk finansiering i ett längre perspektiv. Visst inget hot över dagens vårdkvalitet föreligger i omedelbar närtid eller ens . Men då en välfungerande hälso- och sjukvård av god kvalitet och med bra effektivitet som kan tillhandahållas inom ramen för en solidarisk finansiering kanske är en av välfärdskärnans viktigaste uppgifter för oss politiker att bevaka, är det min uppmaning till denna kammare att redan nu se på förslag som syftar till att säkerställa vårdens långsiktiga hållbarhet snarare än att avslå dem utan alternativ till probleminventering och än mindre problemlösning. , herr talman, vill jag fästa kammarens uppmärksamhet på ytterligare två motioner, So561 och So566, vilka tyvärr också föreslås avslås i utskottets betänkande. Motionerna berör en modern prioritering inom hälso- och sjukvården. Enligt gällande hälso- och sjukvårdslag är sjukvård till de mest behövande insorterade i prioriteringsgrupp I, medan förebyggande och rehabiliterande sjukvård endast prioriteras som prioriteringsgrupp II. Denna prioriteringsordning, fastställd i denna kammare , är nu nästan ett och ett halvt decennium senare i klar otakt med den kliniskt medicinska forskningen och utvecklingen på området. När dessutom regeringen generöst nog, och med stöd av denna kammare, satsar miljardbelopp på rehabilitering för att stödja humanitet och arbetslinjen för dem som är i stort behov av just detta, förefaller det mig som en gåta varför inte vi också med en prioriteringsändring i hälso- och sjukvårdslagen uppgraderar landstingens skyldighet att utföra rehabilitering på lika villkor som för övrig sjukvård. 132 (M): Att besöka tandläkare och få vård för sina tänder är vad vi moderater kallar en social rättighet. Det är viktigt att alla människor tar ett personligt ansvar för sina tänder, men måste vi ha ett skydd mot höga tandvårdskostnader. Tidigare undersökningar har visat att av dem som har problem med sina tänder och som upplever det väljer att inte utnyttja tandvården. Det är för mycket. Därför har Alliansen med sin tandvårdsreform, som genomfördes , fördubblat resurserna till tandvården till . Det är för att kunna ge en bättre tandhälsa men också för att skydda personer med mer omfattande behov. Den tidigare tandvårdsförsäkringen var kraftigt urholkad, och det saknades skydd mot de högsta kostnaderna. Tandvårdsreformen har inneburit att vi har fått en tandvård som är mer tillgänglig och jämlik för alla. Men vi stannar inte där. föreslår vi ytterligare satsningar och ett tredje steg i tandvårdsreformen. Vi vill att den patientgrupp som på grund av långvarig sjukdom eller funktionsnedsättning har ökat behov av tandvård ska få kompletterande tandvårdsstöd. Syftet med ett tredje steg i tandvårdsreformen är att undanröja ekonomiska hinder, så att dessa personer ska få sitt tandvårdsbehov tillgodosett även . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) Föredrogs socialutskottets betänkande 2010/11:SoU15 Läkemedelsfrågor. 133 (S): Läkemedel blir år en allt viktigare del av hälso- och sjukvården. I takt med det ökar naturligtvis också behovet av att se till att läkemedlen används på ett så bra sätt som möjligt. För Socialdemokraterna yrkar jag bifall till reservationerna 1 och 2, som båda med lite olika utgångspunkter handlar om ökad kvalitet och kontroll vid läkemedelsförskrivning. Den borgerliga utskottsmajoriteten konstaterar i sitt ställningstagande att det pågår en hel del arbete för att förbättra läkemedelsanvändningen. Vi delar den synen men anser inte att det sker i tillräckligt stor omfattning. När man dessutom lyfter fram utförsäljningen, avregleringen, omregleringen eller privatiseringen kärt barn har många namn av apoteken som ett exempel på en åtgärd som har förbättrat och effektiviserat läkemedelsanvändningen, då kan man verkligen fråga sig om de alls ser den problematik som finns på en mängd områden. Just den åtgärden har snarare komplicerat användningen. kunde vi i medierna läsa om att vissa av de nya apoteken saknar datasystem som larmar vid olämpliga kombinationer av läkemedel. Det är bara ett i raden av problem som har visat sig. Visst har det etablerats ett ganska stort antal nya apotek, och fler ligger i startgroparna. Men att det skulle ha ökat säkerheten och effektiviteten kan väl inte ens den allra största anhängaren av systemskiftet hävda med trovärdighet. Till och med landets socialminister har tillstått att det handlade om en ideologiskt betingad förändring. Att vi äger saker tillsammans går ju inte ihop med en borgerlig regering eller en borgerlig ideologi. Felaktig läkemedelsanvändning beräknas orsaka uppemot 3 000 dödsfall . Det är till exempel tio gånger fler än antalet personer som dör i trafiken. Till det kan läggas ett stort antal patienter, ofta äldre, som får mycket sämre livskvalitet än de skulle behöva ha. Kostnaden för samhället beräknas ligga på ett tiotal miljarder. Det är pengar som naturligtvis skulle kunna användas för att till exempel anställa fler välbehövliga arbetskamrater till dem som arbetar inom vården. Det är anställda som ofta tvingas konstatera sin otillräcklighet inför alla behov som skulle behöva tillgodoses. Överutskrivningarna har dessutom stor negativ effekt på miljön. Avslutningsvis, herr talman, vill jag ta upp den kanske allvarligaste problematiken inom läkemedelsområdet : antibiotikaresistenta bakterier. På läkarriksdagen uttryckte socialministern det så här: Antibiotikaresistens är inte vilken fråga som helst Det är ett av de största hoten mot liv och hälsa som vår värld står inför . På , som det refereras från i dagens , kan man läsa om en smittskyddsläkare som uttrycker sig i liknande ordalag. Trots problemets allvar har frågan om resistens inte haft en framskjuten position på den internationella politiska agendan. Men på världshälsodag, som infaller , är temat just antimikrobiell resistens och dess globala spridning. utkommer dessutom med en handlingsplan mot just antibiotikaresistens. Vi är fortfarande rätt förskonade här i , men utvecklingen går tyvärr fort och i fel riktning. Tittar man bara ut över resten av ser man att Europeiska smittskyddsmyndigheten uppskattar att 25 000 européer dör till följd av antibiotikaresistens. Detta är ett globalt problem som man måste arbeta med globalt, och det måste till politiska lösningar. Därför känns det väldigt positivt att WHO nu uppmärksammar frågan. Det finns som synes även på det här området många stora utmaningar som vi socialpolitiker måste ta oss an. Men, herr talman, inte heller här är svaret mer av nyliberala, borgerliga privatiseringar och marknadslösningar. 134 (MP): Jag kommer att uppehålla mig vid en punkt, nämligen barn-Fass eller snarare bristen på barn-Fass. Barn är inte små vuxna. De reagerar inte på läkemedel på samma sätt som vi gör. I och i finns det barn-Fass med information om läkemedelsbehandling av barn. Här i saknar våra läkare det stödet. Men på arbetar läkare och apotekare tillsammans för att skapa ett elektroniskt uppslagsverk för barnläkemedel, ett slags barn-Fass. finns 700 preparat i databasen. Det finns ett stort behov av att få tillgång till dokumentationen i databasen. Det är ett faktum att det inte finns någon samlad dokumentation över mediciner som skrivs ut till barn och att läkemedelsstudier i regel görs på vuxna. Det finns alltså ett stort intresse av den här databasen även från andra sjukhus. Två av tre läkemedel som skrivs ut till barn i saknar dokumentation och har oftast inte prövats på barn. Mer än var tionde förskrivning till barn i öppenvården sker utan godkänd indikation. I en enkätundersökning framkom att av barnen mellan en månad och fick minst ett läkemedel där dokumentation i saknades. Bland nyfödda är siffran högre, nämligen . Tänk om situationen hade varit den motsatta, att den medicin som vi vuxna ordineras utgår från vad som förskrivs för barn! Det verkar helt vansinnigt att ha en sådan ordning, men tvärtom går tydligen bra. Är barn inte viktiga? vill ge barnen ökad patientsäkerhet. Apropå tidigare upprepningar om barnperspektiv: Här behövs det verkligen ett barnperspektiv! Därför föreslås att ska tillkännage till regeringen som sin mening att lämplig myndighet får i uppdrag att sammanställa underlag och utge en svensk barn-Fass. Jag står naturligtvis bakom alla reservationer, men för tids skull stöder jag endast reservationerna 3 och 4. 135 (V): Självfallet stöder jag alla våra reservationer, men jag yrkar bifall till bara reservation 1 om ökad kvalitet vid läkemedelsförskrivning och reservation 4 om läkemedel och miljö. Läkemedel är den allra vanligaste behandlingsmetoden inom sjukvården. Vi kan bota och lindra många sjukdomar. Vi kan använda läkemedel där vi förr behövde operera, och vi kan skräddarsy läkemedel för den enskildes behov, även om det görs i alltför liten grad. Men är problemen med felaktig läkemedelsanvändning stora. Beräkningar har visat att det kostar samhället runt i extra kostnader. Och, som sade, 3 000 människor avlider. Många, inte minst äldre, har alldeles för många läkemedel eller läkemedel som inte passar med varandra. Det måste tas krafttag mot överbehandling med läkemedel av våra äldre. Jag tror att vi alla kommer ihåg , kvinnan som fick av sitt liv förstörda på grund av övermedicinering. Det ska vara självklart med regelbundna läkemedelsgenomgångar. Men många bor faktiskt hemma och sköter sina mediciner själva. Äldre måste ha personliga läkare som följer upp medicineringen och tittar över det varje gång de äldre är på besök. Man måste också forska på hur läkemedel fungerar för äldre, så att doserna anpassas utifrån vad som passar kroppen när vi har blivit äldre. Det finns mycket att göra här. Överförskrivning av läkemedel påverkar också patientsäkerheten och miljön negativt. Och, som jag sade tidigare, stora resurser går till något negativt. De pengarna skulle vi kunna använda till annat. Därför vill vi i ha ett nationellt stöd för korrekt och säker läkemedelshantering, som minskar läkemedelsskador, biverkningar och överförskrivningar. Sjukvården är något av det viktigaste vi har, men det är också en riskfylld och komplex verksamhet. Därför måste sjukvården arbeta med patientsäkerhet och lära av sina misstag för att förbättra och utveckla kvaliteten och bekämpa ojämlikheter i vården. För att all personal ska känna sig trygg med att rapportera in avvikelser är det viktigt att misstag och tillbud används i lärande och förebyggande syfte. Det bör genomföras regelbundna vårdskadeundersökningar inom hälso- och sjukvården där data presenteras utifrån kön och ålder. Men dessa måste också åtföljas av särskilda åtgärdsprogram. Det behövs självklart fler insatser, och arbetet bygger på att det bedrivs ett arbete över hela landet och i alla delar av vården, både i landstingen och i kommunerna. Det arbete som bedrivs med nationella riktlinjer och öppna jämförelser är ett bra första steg, men de behöver, liksom vissa läkemedelsrekommendationer, utformas så att de görs obligatoriska i vården. Läkemedel och miljö har uppmärksammats alltmer , efter att man har sett läkemedelsrester i naturen. Läkemedel är ofta mer vattenlösliga än andra miljögifter. De sprids ofta via vatten, via avloppsvatten och dricksvatten, och hamnar i sjöar och hav. De är gjorda för att vara biologiskt aktiva och ge effekt på oss människor. Men när de hamnar i naturen påverkar de naturligtvis där också. De påverkar djur och växter. Utsläpp av antibiotika i naturen ökar till exempel risken för att bakterier utvecklar resistens. När man godkänner läkemedel behöver man ta hänsyn till miljökonsekvenser. Vi anser att det är viktigt att kommunerna får ökade kunskaper om hur avloppsrening kan bli effektivare när det gäller läkemedelsrester. Det behövs också ett ökat producentansvar för avloppsrening och insamling av överblivna läkemedel. När det gäller antibiotikaresistens kan jag inte göra annat än att instämma i vad tidigare sade. Det är kanske det allra största problemet vi har. Vi kan inte ha en debatt om läkemedel utan att nämna apoteksfrågan. har vi i socialutskottet en hearing om hur det har blivit efter avregleringen. Utförsäljningen av apoteken gjordes av helt ideologiska skäl. Ungefär före avregleringen och utförsäljningen gjorde en undersökning där man frågade svenska folket vad de tyckte om apoteken. Svenska folket gillade sina apotek. ansåg att sköttes bra eller mycket bra. Nio av tio ansåg att närheten var bra. Och 80 var nöjda med öppettiderna. Var det egentligen fler apotek och vidare öppettider man ville ha hade man ju bara kunnat ge det som direktiv till det statligt ägda bolaget. Men man valde att inte göra det. Ett av de största problemen är väl när människor går till ett apotek som inte har deras medicin och de inte kan få besked om var närmaste apotek ligger som har den medicinen. Det här beror på att de är konkurrenter och inte ska ha kunskap om varandras olika verksamhetsområden. För till exempel äldre människor och människor med psykiska funktionsnedsättningar kan det här bli väldigt jobbigt. Och jag tror fortfarande att många känner en oro för vad som kommer att hända, när de här tre åren har gått, med apoteken i glesbygden. Jag vill avsluta med att säga att det inte fanns något tryck från svenska folket på att man skulle avreglera ett erkänt kostnadseffektivt och patientsäkert system. Trycket fanns från annat håll, från dem som ville tjäna pengar på privat drivna apotek. 136 (M): I det här betänkandet behandlas 21 motionsyrkanden angående läkemedelsfrågor. avvecklades det svenska apoteksmonopolet. Skälet till avregleringen var att man ville öppna marknaden, öppna för konkurrens och på så sätt nå en ökad effektivitet och mångfald. Resultatet lät inte heller vänta på sig. Vi har kunnat ta del av där man redovisar hur antalet apotek har ökat samt hur öppettiderna utökats. I orter som inte har haft apotek har det också skett etableringar. Allt detta är bra för konsumenterna. I arbetet med avregleringen har läkemedelslagen förstärkts. I lagen finns grundläggande bestämmelser om läkemedel där konsumenternas intresse och läkemedels säkerhet, effektivitet och kvalitet ska säkerställas. Lagändringen trädde i kraft . Landstingen har för medicinsk uppföljning och genom tillgång till individdata information om förskrivning till patienter. Detta ger förutsättningar för bättre uppföljning av läkemedelsanvändningen. Vidare fick TLV, det vill säga , i uppdrag att utarbeta en nationell läkemedelsstrategi som ska vara klar . Där kommer det att ske en samordning av statliga och kommunala insatser som ska leda till konkreta förbättringar av läkemedelsanvändningen. Och insatser som leder till att behandling med läkemedel blir säkrare ska där prioriteras. finns det även ett beslut om ett elektroniskt expeditionsstöd, som är ett verktyg för att förbättra användningen av läkemedel. Detta ges också för en uppföljning av förskrivningen. Det arbetet fortsätter . Målet är att samtliga landstings journalsystem ska ge information om patienters hela läkemedelsanvändning vid förskrivningstillfället. Vad kan man då sammanfatta betänkandet med? Jo, utskottet kan konstatera att det finns behov av att säkerställa en effektiv förskrivning och användning av läkemedel. Men som jag har beskrivit här pågår ett sådant arbete. De positiva effekterna av avregleringen och de omfattande insatserna, skärpningen av läkemedelslagen samt upprättandet av en nationell läkemedelsstrategi ger svar på de motioner som behandlas i betänkandet, och man föreslår därmed att de ska avslås. Jag vill avsluta med att yrka bifall till förslaget i betänkandet. 137 (S) replik: Jag tänkte ta upp det här med , som både jag och var inne på i våra anföranden. Jag vill helt enkelt fråga: På vilket sätt tycker att just avregleringen av apoteksmarknaden har gjort det enklare och effektivare när det gäller läkemedelsanvändning? 138 (M) replik: Man kan ha en tilltro till att ökad konkurrens är positivt, och det har vi. Antalet apotek har ökat , från 918 till 1 124, . Och flera orter som inte hade apotek har fått apotek, till exempel , , , och . Det är alltså apotek som ligger ute i landsorten, inte just i storstäderna. Och man räknar med att ytterligare apotek kommer att etableras. Jag anser att det är positivt för patienterna och för konsumenterna. Man kan också lägga till de försäljningsställen där man kan köpa receptfria läkemedel. Då är vi uppe i över 6 000 ytterligare försäljningsställen. Som jag ser det finns det bara positiva effekter. 139 (S) replik: Jag kanske inte ställde frågan riktigt som jag borde ha gjort, för jag fick inte det svar som jag hade trott att jag skulle få. Det är helt klart så att det har blivit fler möjligheter för människor att komma åt medicin som de behöver ha. Det är vi nog överens om. Men problematiken i övrigt i detta betänkande som vi har diskuterat handlar om överförskrivningar av medicin, att äldre människor får felaktiga mediciner, att 3 000 människor dör och så vidare, för att inte tala om antibiotikaresistensen. På vilket sätt anser att just dessa delar har påverkats positivt av att det har blivit fler apotek som man kan gå till? 140 (M) replik: I och med avregleringen skedde en rad andra åtgärder, som jag beskrev, exempelvis att läkemedelslagen förstärktes. Det håller också på att utarbetas en nationell läkemedelsstrategi. Allt detta görs för att göra läkemedelshanteringen säkrare. Vid varje förskrivningstillfälle ska man kunna titta på vilken medicin som denna patient har i övrigt så att det inte ska kunna ske några överutskrivningar. Vi konstaterade just att det är dessa saker som man måste arbeta med. Detta arbete har regeringen satt i gång. När det gäller frågan om antibiotikaresistens är världsledande när det gäller att arbeta med den. har fått ett regeringsuppdrag att just se över den frågan. Vi tog också initiativ under EU-ordförandeskapet att arbeta med denna fråga eftersom det är en allvarlig fråga, och den tar regeringen på allvar. 141 (FP): När jag läser oppositionens motioner och reservationer finner jag ett stöd i dem för regeringens läkemedelspolitik. Det som man för fram är just det som vi gör. Det har väl aldrig varit ett så intensivt arbete som på läkemedelsområdet för att man ska få en säker läkemedelsbehandling av patienterna. Den nationella läkemedelsstrategin nämndes tidigare. Vi har fått läkemedelsanvändning vid , TLV har fått uppdrag och så vidare. När det gäller läkemedels miljöpåverkan arbetar och Kemikalieinspektionen med det tillsammans med och så vidare. Det som jag tänkte ta upp här är detta med barn och läkemedel. En gång i världen var det så att man inte prövade läkemedel på barn av hänsyn till barns säkerhet utan man prövade på vuxna. Sedan dividerade man ned doserna med hänsyn till barnets vikt, för man trodde att det var ett bra sätt att dosera. Man ville ha en bra utprövning på vuxna innan man prövade på barn. har vi lärt oss att barn när det gäller nedbrytning av läkemedel och hur de svarar på läkemedel inte är som små vuxna. Det är därför som har ett särskilt uppdrag att nu gå igenom de läkemedel som vi har på marknaden, se hur de är utprövade på barn och försöka initiera studier över barns sätt att svara på olika läkemedel. Jag ser det som väldigt viktigt när det gäller neonatalvården, för vad vet vi egentligen om de behandlingar som ges med de kramplösande medlen? Hur lagras de i det lilla barnets kropp, och hur svarar barnet på läkemedlet? Fallet på exemplifierar just dessa problem. När det sedan gäller information om läkemedel och barn finns det i ett särskilt kapitel om detta. Den får alla läkare, medicine studerande och så vidare. Det arbete som görs på med sammanställningar är spännande. Jag förutsätter att man arbetar tillsammans med i detta hänseende. Men det är inte bara på barn som läkemedel inte är prövade ordentligt. Det gäller också kvinnor. Det går tillbaka till att man inte ville riskera en ny neurosedynkatastrof. Man skulle då inte pröva nya läkemedel på kvinnor i fertil ålder. Inte heller på äldre är läkemedel prövade därför att det har funnits en uppfattning om att de äldre är svaga och använder så många andra läkemedel och att det därför är svårt att göra en värdering. har skapat ett särskilt program, Geriatrics, för att just gå igenom läkemedel för äldre. Vi ser att cancerläkemedel, läkemedel mot hjärtinsufficiens, läkemedel mot blodproppar och även läkemedel mot högt blodtryck inte är utprövade ordentligt för människor . Där finns alltså en hel del att göra, och det görs. Självklart ska det ske en förbättring av läkemedelsanvändningen. I den nationella läkemedelsstrategin ingår mycket. Vi måste också få en bättre utbildning av inte minst förskrivarna. Såvitt jag förstår kommer det om inte så att tillsättas en utredning kring läkarutbildningen med syfte att se vad det är som läkarna behöver för att möta patienternas behov. Det behövs en bättre utbildning i geriatrik, läkemedelsanvändning, psykiatri, allmänmedicin och så vidare. Jag vill också lyfta fram det som konsumenterna gör. Jag tror att jag tidigare i kammaren har visat på vikten av att inhämta patienternas, läkemedelsanvändarnas, erfarenheter av läkemedel. När läkare rapporterar läkemedelsbiverkningar rapporterar de om blodskador, leverskador, hudreaktioner och så vidare. Men i de länder, inklusive , där patienter också rapporterar läkemedelsbiverkningar rapporterar de om hur de mådde av läkemedlet. Dessa två bilder är så väsentliga att lägga samman i värderingen av läkemedel. Jag vill också nämna det som regering, riksdag, landsting eller kommuner inte har tagit ansvar för men som konsumenterna har dragit i gång, och det är en utbildning inom ramen för de egna organisationernas arbete om vad man ska tänka på vid läkemedelsanvändning. Att man tar dessa initiativ är någonting som vi ska bejaka från samhällets sida. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna, reservationer som alltså är i linje med det som vi har skrivit i betänkandet. 142 (C): har en mycket stolt tradition på läkemedelsområdet. Svensk medicinsk forskning har lagt grunden för en internationellt sett mycket framgångsrik läkemedelsindustri. Det har kommit de svenska patienterna till del eftersom de tidigt har fått dra nytta av nya läkemedel. finns det moln på denna himmel. Den kliniska forskningen tappar mark. Det är svårt för den forskande läkemedelsindustrin att rekrytera ledande forskare till projekt i . Antalet kliniska läkemedelsprövningar har minskat . Dessa prövningar är en central del i den medicinska forskningen, och de läggs i ökande utsträckning i andra länder. Detta är en oroande utveckling. För att svenska patienter ska få ta del av moderna läkemedel krävs det bra förutsättningar för forskning i vården. Jag och är mycket angelägna om att den kommande läkemedelsstrategin och andra initiativ som regeringen tar säkrar som läkemedelsnation och därmed förstås säkrar de svenska patienternas tillgång till de mest moderna läkemedlen. På läkemedelsområdet i övrigt är utvecklingen snabb och positiv. Det har tagits ett antal initiativ av alliansregeringen som börjar bära frukt.