prot · GY09128 · 2011-09-08 00:00:00 — Man ser den gamla sanningen att subventioner riskerar att trissa upp priserna och göra att kostnadsmedvetenheten minskar hos både konsumenter och producenter. Den sanningen gäller fortfarande. Jag kan tycka att det är lite märkligt att man från socialdemokratiskt håll håller fast vid detta nu när egentligen alla inblandade aktörer faktiskt tackar nej och inte vill ha subventioner. Man säger att detta bara stör utvecklingen. Något som jag vill lyfta fram och som har lyfts fram här när det gäller bostadsförsörjningen är det delade ansvaret mellan stat och kommun. Staten ska naturligtvis inte stjälpa över ansvaret enbart till kommunen, utan staten har ett viktigt ansvar för att skapa ett regelverk som underlättar byggande och förvaltande av bostäder. Det gäller även att staten har ansvar för regelverket när kommunen planerar för bostäder. Vi fick en ny plan- och bygglag . Den innebär att möjligheterna för detaljplaneläggning och planering för bostäder i övrigt kommer att underlättas och effektiviseras. Det är naturligtvis en sådan faktor som på lite kommer att vara positiv. Men har man agerat olika i olika kommuner, och det finns goda exempel på kommuner där man har utnyttjat systemen och faktiskt kunnat skapa bostäder. Eftersom jag är från vill jag lyfta fram det goda exemplet i och där man de facto har bostäder till alla studenter. Det beror naturligtvis på att olika aktörer har samarbetat och talat sig samman inom de ramar som finns. Det är naturligtvis positivt att man gör det. Alla åtgärder som har vidtagits på bostadsmarknaden och när det gäller planeringen av bostäder från regeringens och Alliansens sida kommer ytterligare att underlätta ett sådant samarbete och möjligheterna att skapa detta. Bristen på studentbostäder är naturligtvis en hämsko. Men lösningen ligger inte i att specifikt diskutera studentbostäder, utan lösningen ligger i att vi diskuterar möjligheten att skapa en bostadsmarknad i balans där regelverket är långsiktigt hållbart. Det är precis åt det hållet som alliansregeringen och har strävat ända sedan regeringsskiftet , och vi börjar faktiskt se resultat av det. Ministern redovisade här ett ökat byggande och siffror . Jag återkommer i nästa inlägg lite mer om de konkreta åtgärderna. 7 (C): Debatten om studentbostäder och bostäder till unga är återkommande. Varje höst kommer rapporter i medierna om hur nyblivna studenter har svårt att hitta boende på sin nya hemort. Detta gäller inte minst i större städer och vid de större universiteten. Till viss del tror jag att detta är ett problem som man inte helt kan värja sig emot eftersom det i många fall handlar om tiotusentals människor som på kort varsel ska hitta nytt boende på samma ort. Det handlar om den runt inskrivningen. Det är en hektisk period med många flyttlass, nya rutiner och nya miljöer för många människor på samma plats . Jag tror att problemet måste delas upp i två. Det handlar dels om det som vi läser , nämligen den första kaotiska tiden, dels om ett mer långsiktigt strukturellt problem. När det gäller den , de hektiska veckorna och , gör lärosäten, kommuner och studentkårer ett hästjobb för att lösa detta problem. Jag ska ge ett exempel från där en vän till mig ska börja studera. Där har studentkåren hyrt ett helt vandrarhem för att erbjuda studenterna någonstans att sova de första nätterna. Det är en bra lösning i , och dessa aktörer ska ha en stor eloge för att de fixar detta . Den svårare problematiken handlar, som sagts här , om att det har byggts alldeles för lite i . Det är ingenting som vi löser med ett enda alexanderhugg och en enda quick fix. Jag hävdar att denna problematik på många sätt liknar problematiken med den stora svenska ungdomsarbetslösheten. Alla partier säger att de vill bekämpa både bostadsbristen för unga och ungdomsarbetslösheten. Men ändå verkar det som om de kvarstår och oavsett färgen på den för tillfället sittande regeringen. Personligen tror jag inte att det är någon slump att de marknader som fungerar allra sämst, däribland ungas bostads- och arbetsmarknad, också är de marknader som är allra mest reglerade. Jag kan nämna några exempel på regleringar som gäller för en potentiell byggare av en hyresfastighet, eller för den delen en fastighet med studentlägenheter. Badrummen i samtliga lägenheter måste vara . Som ett stickspår kan jag säga att mitt eget badrum är ungefär en tredjedel så stort. Alla lägenheter måste ha tillgång till direkt solljus. Det finns många mångmiljonlägenheter på som alltså inte skulle kvala in när det gäller vad som krävs för en nybyggd svensk studentlägenhet. Det måste finnas tillgång till låsbart utrymme för alla cyklar. Jag kan fortsätta hur länge som helst eftersom byggbranschen är genomreglerad. Det finns bestämmelser för allt mellan himmel och jord, eller allt mellan golv och tak, kanske jag ska säga. Alla regleringar har givetvis ett gott syfte, men i slutändan fördyrar detta byggandet. Till detta ska också läggas att svensk byggsektor behöver bli mer produktiv och konkurrensutsatt. Offren för alltför långtgående detaljerade regleringar och för bristfällig konkurrens och produktivitet är de unga studenterna och andra som inte hittar någonstans att bo på grund av den alltför låga nivån på byggandet. Här har alliansregeringen glädjande nog börjat arbetet med att steg för steg komma ifrån denna situation där den svenska bostadsproduktionen inte bara var genomreglerad utan även fullständigt nedlusad av offentliga stöd och bidrag. Detta var inte bra för svenskt bostadsbyggande. Det vet vi. Det har vi svart på vitt. Att göra hela branscher bidragsberoende vet vi mer eller mindre alltid hämmar konkurrens, nytänkande och innovation. Det sker, som sagt, glädjande nog saker. Detta gäller hela bostadsmarknaden eftersom allt hänger ihop. Vi har höjt och höjer avdraget för att hyra ut delar av sin bostad skattefritt. Här borde vi använda oss av den norska modellen som innebär att man kan hyra ut halva sin bostad helt skattefritt. Vi borde alltså importera den norska modellen till . Även om det finns mycket kvar att göra har vi inrättat en ny plan- och bygglag för att förenkla tillståndsprocessen och för att komma till rätta med en del av regelkrånglet. Vi har också skapat en helt ny boendeform, nämligen ägarlägenheter. Vi börjar så smått se resultat av detta. Det kommer fler bostäder, och det kommer nya kategorier av fastighetsägare. Det är givetvis inte det första alternativet för en student att köpa en nybyggd ägarlägenhet. Men det finns en flyttkedja, en bostadskedja, som gör att om det byggs blir det så att säga längst ned i kedjan billiga och små lägenheter lediga. Slutligen skulle jag vilja lyfta fram byggbranschens behov av kontinuitet och långsiktiga spelregler. Utan sådana kommer de stora investeringarna inte i gång. Det blir fel när statsmakten, såsom vissa i denna debatt vill, ska vara med och peta, detaljreglera och styra. Det går ut över byggandet. Vissa debattörer här verkar vilja ge sken av att om de hade majoritet skulle de här och hur lätt som helst lösa detta problem. Men problem som har skapats tar också att lösa, och svensk bostadsmarknad är ett sådant problem. Jag återkommer i senare inlägg med fler centerpartistiska idéer för ett ökat studentbostadsbyggande. 8 (SD): Jag ska börja med att tacka för initiativet till denna viktiga debatt. Jag och välkomnar att det förs en debatt om bostadspolitiken, även om jag tycker att det är svårt att diskutera just studentbostäder som ett enskilt fenomen. Det är bostadsbyggandet generellt som måste förändras och som måste förbättras. För att upprätthålla arbetslinjen och för att främja tillväxten krävs det att människor har någonstans att bo. Det är enkel matematik, och jag tror att vi så här långt är överens allihop. Att snabbt bygga bort dagens akuta brist på bostäder går inte. Därför behöver vi både långsiktiga och akuta lösningar. Jag delar åsikt om problemen, men jag förstår också regeringens dilemma. Byggprocesser tar mycket . Både planeringen och politiken måste som sagt bli betydligt långsiktigare än som är fallet . Anledningen till att det inte byggs så många studentbostäder är helt enkelt att det inte är lönsamt. Och anledningen till att det inte är lönsamt är att de politiska beslut som fattas eller som, kanske rättare sagt, inte fattats har hämmat utvecklingen på just det här området. Det är svårt att få lönsamhet i nyproduktion av små lägenheter och studentlägenheter när stigande materialpriser och markpriser driver upp produktionskostnaderna. Vi menar att en åtgärd precis som andra här varit inne på skulle kunna vara en mer flexibel parkeringsnorm så att det blir mer kostnadseffektivt att bygga mindre lägenheter samt att bostadsområdena blir mindre markkrävande. Byggföretagens primära uppgift är inte att ta samhällsansvar, utan det är faktiskt ett ansvar för oss politiker på alla politiska nivåer. Vi måste ta det ansvaret och investera i framtid och tillväxt genom att också investera i och långsiktigt planera för ett ökat bostadsbyggande så att även studenter kan hitta ett lämpligt boende. Det går dock att på skapa många nya bostadstillfällen för unga och för studenter om bara den politiska viljan finns, och vi hör här att den politiska viljan verkar finnas. handlar det bara om att vi kompromissar oss fram till en långsiktigt hållbar lösning. vill vända det mest kritiska och mest akuta läget på studentbostadsmarknaden genom att avskaffa fastighetsavgiften för studentbostäder. Vi vill också se över skatteregelverket för olika boendeformer. För att lösa de mest akuta problemen vill vi dessutom göra det skattefritt att hyra ut halva bostaden enligt de regler vi tidigare här hört talas om. Den statsfinansiella kostnaden skulle inte bli så stor, och det skulle vara ett lågt pris att betala för att frigöra många bostäder. Mycket talar för att de här bostadstillfällena skulle kunna uppstå just i storstäderna där vi har den största bostadsbristen. De samhällsekonomiska vinsterna skulle helt enkelt bli stora om vår bostadsyta nyttjades på ett mer effektivt sätt. Nästan 25 000 bostäder i står tomma och skulle kunna hyras ut i andra hand detta enligt en undersökning som har gjort. Handelskammaren lät intervjua 1 000 personer i angående andrahandsuthyrning. av dessa personer som inte hyr ut skulle kunna tänka sig att göra det. vill alltså hyra ut men gör inte det. Varför tillvaratar vi inte denna vilja om behovet verkligen är så stort? Handelskammaren vill liksom se mer flexibla regler och skattebefrielse vid andrahandsuthyrning. Jag är fullt medveten om att det kanske inte är en långsiktig lösning på problemet, men någonting akut måste göras. Vi står här just därför att läget är akut och situationen är ohållbar. Det kommer att dröja länge innan det här läget förändras. Det tar att planera, och det tar att bygga. Den tiden har inte dagens studenter. Tid är pengar även för byggföretagen. Vi menar att de tekniska särkraven och byggnormerna måste ses över. Det är inte tids- och kostnadseffektivt för byggföretagen om kommunerna tolkar normerna olika och det i praktiken är lokala standarder runt om i landet. För att det hela ska fungera krävs det naturligtvis ett större samarbete kommunerna emellan. Sedan kan vi givetvis diskutera om det är rimligt att det bostadspolitiska ansvaret ska ligga hos . sätter naturligtvis upp reglerna, men det är kommunerna som har bostadsförsörjningsansvaret som det är regionerna som skapar tillväxten. Politiker måste således ta sitt ansvar på alla nivåer. 9 (V): Låt mig börja med att slå fast en sak när vi pratar om studenters bostadssituation: Studenter är inte en homogen, väl avgränsad grupp i samhället, och bostadsbristen drabbar inte alla studenter lika och berör inte heller alla studenter. Att ha någonstans att bo är en förutsättning för att kunna studera vidare på annan ort. Jag menar att bostadsbristen är högerns sätt att kunna bevara den sociala snedrekryteringen inom den högre utbildningen. Arbetarrörelsen har lyckats bekämpa de formella hindren att läsa på högskolan, även om det nu också en del. kan vi se att man håller arbetarklassen utanför de mest prestigefyllda universiteten genom att också upprätthålla bostadsbristen. En femtedel av alla som studerar i har planerat att hoppa av studierna på grund av svårigheten att hitta en bostad. Hur många som verkligen har gjort det är okänt. Där krävs det nästan att man har föräldrar som kan köpa en lägenhet tydligen ett tips som på Twitter gett till studenterna. Enligt , , kan bara 4 av 30 studentstäder garantera en bostad för sina studenter. Vi har sett studenter tälta på campus inför terminsstarter. Att trygga ett boende är helt avgörande för att man ska kunna genomföra sin utbildning. Bostadspolitiken måste ses som en integrerad del av jobb- och utbildningspolitiken. Här verkar bostadsministern inte tro att han har ett ansvar. Men regeringen har ansvar för den politik man fört . En av de allvarligaste konsekvenserna av regeringens politik är att hyresrätten som upplåtelseform har missgynnats i olika avseenden och att de hushåll som önskar bo med hyresrätt får allt svårare att hävda sin sak. Enligt kommer 636 000 unga människor att flytta hemifrån . Det behövs 128 000 bostäder till de 216 000 unga i hela som saknar och efterfrågar en egen bostad. Studerande efterfrågar olika former av boende. För vissa är studentbostäder en lösning, men inte för alla. av alla kvinnliga studenter har barn. Studentkorridor är inte ett alternativ. Fler hyr vanliga hyresrätter. Har man förmögna föräldrar kan, som sagt, ägande av bostad vara en lösning. Beträffande bostadsproblemen för studenter kan man dock inte utgå från att alla har förmögna föräldrar. När det gäller förslaget om höjt schablonavdrag för ägare av bostäder vid uthyrning i andra hand, något som vi här också fått höra om, säger föreningen jagvillhabostad.nu i sitt remissvar: En bostadspolitisk åtgärd som det utökade schablonavdraget, där unga förväntas vara inneboende ute bland villamattorna, stämmer således inte överens med ungas efterfrågan, och det går därmed stick i stäv med det bostadspolitiska målet. Jag kan inte annat än hålla med. Alla ska ges förutsättningar att leva i goda bostäder till rimliga kostnader. Också unga ska ha rätt till ett tryggt boende. Låt oss avliva myten om att unga gillar att bo någon månad här och någon månad där! Vi i anser att alla kommuner måste ta sitt ansvar att bygga det som efterfrågas bland unga, studenter och låginkomsttagare. Vi vill skärpa den kommunala bostadsförsörjningslagen. Vi vill ha kommunala bostadsförmedlingar som norm överallt. Öka tryggheten för dem som bor i andra hand och skärp sanktioner mot ockerhyror! Vi kan inte låta byggbolag sitta på outnyttjade byggrätter bara för att skapa en bristsituation och pressa upp kostnaderna. Sänk parkeringsnormen vid byggande av studentbostäder, som flera här varit inne på, och bestäm upplåtelseform i detaljplanerna! Om det finns en efterfrågan på billiga hyresrätter är det en bostadspolitiskt katastrofal åtgärd att privatisera dessa och undandra många unga möjligheten till ett boende till rimliga kostnader. Vi vill att ett investeringsstöd införs för byggande av hyresrätter, däribland också studentbostäder, och ge bostadsmarknaden, på lång sikt, möjlighet att producera hyresrätter som folkflertalet har råd med även studenter. 10 Statsrådet (KD): Vi verkar vara överens om två saker. Den ena är hur positivt och bra det är inte bara för de unga människorna i fråga utan även för hela att många vill satsa på en högre utbildning och investera den tid och kraft och de pengar det innebär att göra detta. Den andra är att vi har ett svårt problem på bostadsmarknaden för studenter särskilt de som kommer till en ny ort och kanske inte har etablerat sig där . Detta är vi överens om. Frågan är då: Vad gör vi åt detta? Jag har försökt beskriva en politik som handlar inte bara om att skapa långsiktigt stabila spelregler med enklare regler som förbilligar produktionen av bostäder och gör att vi kan få ett långsiktigt högre bostadsbyggande, utan som även försöker identifiera de specifika problem som är orsak till att vi inte får fram fler studentbostäder. Jag vet själv att det går att bygga studentbostäder. Jag vet även privata aktörer som bygger studentbostäder och får lönsamhet i detta, men de pekar också på hur olika både nationella, lokala och kommunala regler fördyrar hyran för studenterna med hundralappar på ett sätt de tycker är onödigt. De säger: Vi skapar lika bra bostäder utan dessa som fördyrar. Jag tror att det är den vägen vi måste vandra. Vad är då alternativet till detta? från Socialdemokraterna höll en lång föreläsning om hur problematiskt allting är, och sedan sade hon i en bisats att åtgärderna är ett fempunktsprogram de har skrivit i . Läser man denna artikel slås man först av vilket snömos det är. Det är många självklarheter, exempelvis detta med p-normerna. Det är faktiskt så att kommunerna bestämmer själva om detta. Vi har också tillbaka bett informera kommunerna om hur de ska använda dessa regler på ett bra sätt, för de används på många konstiga sätt. Men det finns alltså redan underlag för att hantera detta på ett bra sätt i kommunerna. Vad som finns i artikeln är dock mer krångel. Man ska tvinga alla människor som vill hyra ut i andra hand att gå genom en förmedling. Man ska tvinga kommuner att bygga en viss procent av olika boendeformer. Den enda effekten av dessa ökade krångligheter är att vi kommer att få färre bostäder byggda. Mitt problem är att vi bygger för lite, inte att vi bygger för mycket av någonting. Men Socialdemokraterna vill alltså krångla till det ytterligare. Sedan har vi detta med investeringsbidraget, som Socialdemokraterna vurmar för. Det låter ju bra. Problemet är att vi har haft investeringsbidrag eller subventioner till studentbostäder i tre olika former under socialdemokratins regeringsinnehav, med olika typer av stöd från och . Det har varit tre system. En del har avvecklats därför att det har funnits statsfinansiella skäl; man har sett att det inte funkar. För annat har man sett att det finns en alltför stor kritik mot att det missgynnar andra boendeformer; det skapar nya problem på bostadsmarknaden. Och så har man avvecklat detta. Detta är problemet med investeringsbidrag: att de skapar osäkerhet och kortsiktighet. Vi behöver långsiktigt stabila spelregler. Jag tror snarare på att försöka förbilliga för dem som bygger bostäder genom att skapa enklare regler än på att ösa skattepengar över byggherrar. Det är dock egentligen det enda substantiella som finns i Socialdemokraternas fempunktsprogram och som möjligtvis i alla fall teoretiskt skulle kunna bidra till ökat byggande. Som sagt är dock erfarenheten att vi har haft subventioner i det svenska bostadsbyggandet och ändå byggt hälften så mycket per capita som våra nordiska grannländer har gjort. Vi har investerat mindre än hälften än OECD-genomsnittet i bostadsbeståndet i , trots de subventioner och investeringsbidrag som socialdemokrater och vänsterpartister har haft. Problemet sitter inte där snarare kanske det är en del av problemet. Vi har inte skapat långsiktiga spelregler för dem som ska investera i bostäder för 30, 50, , utan vi har skapat regelverk som har gjort att man jagar efter att få ett bidrag i stället för att bygga långsiktigt. 11 (S): Jag har besökt högskolor och kårer i hela det här landet. Jag har besökt och , men jag har också varit i och . Jag möter studenter överallt som berättar om samma bild. Jag var i i går. Där berättade studentkåren att var alla studentlägenheter i hela kommun upptagna. Vi vet att de första beskeden till de nya studenterna kommer . Det fanns inga studentlägenheter att förmedla. Regeringens utsände, den kristdemokratiska gamla partisekreteraren, som kommer att åka runt och träffa samma människor kommer att möta samma frågor och samma frustration. De undrar nämligen. De undrar: Varför vill inte regeringen att vi tar det samhällsansvar vi tar när vi väljer att studera när vi investerar kraft, energi, tid och resurser i att bygga starkare? Varför vill inte regeringen ge oss möjligheter att få ett bra boende ? Det svenska bostadsbyggandet har gått ned. Det har gått ned ganska kraftigt . Men när man tittar på statistiken för det är viktigt att göra, och det är viktigt att vara ärlig med statistiken även om vi sedan tycker olika ser man att brottet var 2007. Det var före den ekonomiska krisen, när vi hade en finansminister som stod i denna kammare och sade: Det finns väl ingen som tror att vi kommer att få ett börsfall. Då slutade man bygga bostäder i på grund av regeringens politik. Det byggdes 125 studentlägenheter . Flera har i denna debatt sagt att studenter inte bara bor i studentlägenheter, och det är helt riktigt. Det är väl en himla tur, eftersom studenter är en mångfasetterad grupp. Det byggdes 2 045 ettor . Det är den lägsta siffran när vi har de största ungdomskullarna som kommer ut. Jag är lite förvånad över regeringens och de övriga borgerliga företrädarnas dogmatiska hållning och brist på förståelse för att detta är ett reellt problem. Det borde inte vara tid för ideologiska dogmer och ideologiska skygglappar. Det borde vara tid för handling. För nej, fri marknad är inte svaret på alla frågor. Det är för mycket ideologiska skygglappar som döljer och gör att den borgerliga sidan inte ser verkligheten och inte ser problemen och därför inte heller vill ta tag i dem. Vi socialdemokrater har högre ambitioner för . Det behöver byggas mer. Det behöver byggas blandat. Vi behöver bygga både bostadsrätter och hyresrätter, små och stora lägenheter och studentlägenheter. Vi som politiker har ett ansvar att ge förutsättningar för detta. Vi behöver vända på alla stenar. Vi socialdemokrater tittar inte bara på våra nordiska grannländer; vi lär också av dem. Vi tittar på den rödgröna regeringens arbete i , där man har ett riktat investeringsstöd till just studentbostäder för att man tycker att unga människor som vill gå vidare och investera i högre utbildning också är ett ansvar för det gemensamma. Det är väl ungefär här skiljelinjen går: mellan å ena sidan politiska dogmer, ideologiska skygglappar och tron att marknaden löser alla problem och å andra sidan en faktisk vilja att lösa vanliga människors vardagsproblem och bygga starkt . 12 (M): Jag var nästan på väg att gå upp i talarstolen och säga att jag tyckte att hela debatten hade präglats av en samtalston att det varit en debatt där vi diskuterar problemen på ett bra och rimligt sätt och kastar fram olika idéer och förslag, som det ska vara. Sedan höjde tonläget ganska rejält. Det är väl i och för sig bra; det kan man göra. Sådana här debatter kanske ska vara hårda. Det skapar förhoppningsvis en tydlighet i vad partier står för, och det visar på skillnader som finns i politiken. Sedan tror jag att det är viktigt att konstatera att utgångspunkten för en debatt som handlar om antingen studentbostäder eller bostäder i stort inte bara handlar om vad som händer precis just nu eller vad som har hänt , utan den handlar om vad som har hänt . Det gäller både studentbostäder och andra bostäder. Och jag säger det inte för att peka finger och säga: Men titta på vad den socialdemokratiska regeringen inte gjorde eller gjorde ! Jag säger det bara av det enkla skälet att byggande är långsiktigt och tar tid. Det tar innan man ser den fulla effekten av en bostadspolitik. Planprocesser tar tid, byggande tar tid allt det här är självklart. Man skulle kunna tycka att det skulle kunna leda till någon form av ödmjukhet hos , vars parti väl inte har varit helt obetydligt när det gäller att lägga grunderna för svensk bostadspolitik. Frågan, fru talman, tycker jag i det läget snarare blir: Hur agerar vi i så fall ? Hur kan vi vända den utveckling som vi uppenbarligen alla här inne är överens om att vi inte är nöjda med? Hur kan vi se till att vi bygger fler bostäder, både studentbostäder, bostäder för unga och bostäder rent generellt?