prot · GZ0924 · 2011-10-27 00:00:00 — Enligt besked från Kammarkollegiet finns det ett öppet ärende om omprövning av vattendomen gällande hos Kammarkollegiet. Detta komplicerar saken i en debatt, för som statsråd varken kan eller får jag kommentera kollegiets handläggning av ärendet. Det är ett väl känt faktum. Generellt kan dock följande sägas om möjligheterna att ompröva en vattendom. Förutsättningarna för omprövning eller ändring återfinns i . En omprövning kan initieras av innehavaren av vattendomen. Därutöver kan kommunen eller ett vattenförbund hemställa om ändrade eller nya bestämmelser om innehållande och tappning av vatten om den vill tillgodose den allmänna miljövården eller hälsovården eller främja fisket. Det finns ett antal anledningar att begära omprövning. En omprövning kan också sökas av , Kammarkollegiet och länsstyrelserna. Syftet med omprövning är att möjliggöra en anpassning av tillstånd och villkor till ändrade förhållanden såsom ändringar i vattenförhållanden, ny teknik och nya samhälleliga värderingar och krav. Jag kan möjligen tillägga: förmodligen också klimateffekter . En myndighet bestämmer själv över sin budget och sina prioriteringar. Det finns även möjlighet för en myndighet att äska extra medel för sin verksamhet. har i sitt svar på fråga 2010/11:579 från skrivit om de genomförda ändringar i vilka förtydligar att hänsyn ska tas till miljö- och klimataspekter vid planläggning och annan prövning. Även jag vill hänvisa till plan- och bygglagens bestämmelser om kommunernas ansvar, men jag vill också säga att det är viktigt att både staten och de regionala och lokala nivåerna tar initiativ till och ansvar för såväl begränsning av klimatpåverkan som klimatanpassning när det gäller vattenfrågor. 23 (S): Tack, miljöministern, för svaret! Så är återigen närvarande i kammaren, och det förtjänar denna vackra sjö. Vi tycker om , men riskerar att få lite för mycket av . Det förhåller sig nämligen på det sättet att sjön på grund av landhöjningar har en tendens att tippa emot . Det innebär, för att det lätt ska förstås, att skulle sjön kunna stiga enligt bedömningar. Det kommer att innebära stora påfrestningar på va-system och andra tekniska anordningar i och staden och hota nuvarande och även tänkta exploateringar för bostadsändamål och andra ändamål. Detta har uppmärksammat under en följd av år, och man har försökt agera i frågan. Det handlar om att skapa underlag för en större avtappning ut i havet för att undvika de påfrestningar som jag nämnde. Ansvarig för regleringen av är staten, enligt en vattendom , och det är Kammarkollegiet som företräder staten i den här allmänna frågan. När har överläggningar med Kammarkollegiet låter Kammarkollegiet meddela att de saknar ekonomiska medel för eventuell process- eller intrångsersättning, varför de inte är beredda att ansöka om en omprövning av vattendomen. Den myndighet som ska företräda allmänna intressena säger alltså att de från sin uppdragsgivare staten inte erhåller resurser för att kunna utföra sitt intressearbete. Det är den frågan jag i grunden ställer till miljöministern, och det är den frågan hon inte svarar på. Hon svarar inte på vilka åtgärder hon själv vill vidta för att lösa det problem jag har pekat på eller vilka initiativ hon avser att ta för att förhindra att enskilda myndigheters budgetproblem omöjliggör för dem att tillvarata det allmännas och därmed medborgarnas intressen. Jag förväntar mig nu att miljöministern i kommande inlägg svarar på min frågeställning: hon att ta initiativ till budgetförstärkningar, så att Kammarkollegiet kommer att fullgöra sitt uppdrag? Den andra frågan är självfallet: Tycker hon att det är rimligt att man överlåter till den som har intressen att betala själv, så att den betalningsförmögne skaffar sig förtur i det allmänna hävdandet? Tycker hon det? Det vill jag gärna ha svar på. 24 Miljöminister (C): Jag är självklart medveten om att klimateffekterna drabbar på många olika sätt . Det man ibland skulle önska är att fler diskuterade effekterna av ändrade temperaturförhållanden. Det innebär att vi har ett antal svåra samhällsproblem att diskutera och ta ställning till. Där är naturligtvis svåra stormar, översvämningar, hundraårsregn och hundraårsstormar en del av problematiken. Jag är också medveten om att har en speciell situation. Det kan också tas till protokollet att det nog finns många här i kammaren som är beredda att skriva under på att vi tycker väldigt mycket om denna vackra sjö det är inte vad frågan gäller. Däremot är det så att ett statsråd inte kan gå in i ett öppet ärende hos en myndighet. Det är en mycket välkänd och klar regel. Jag höll på att säga att det tyvärr är så, men konstitutionellt är det naturligtvis mycket bra att vi inte har ministerstyre på det viset. I det här fallet förstår jag att vill ha svar. Men han kan inte få det i det här sammanhanget. Finansieringsfrågan regleras av 25 kap. 3 § . Huvudregeln är att sökande myndighet svarar för kostnader som uppkommer för andra motparter än tillståndshavaren. Det finns undantag i olika sammanhang. I dagens läge finns det ingen begäran om att ändra reglerna för finansiering av vattendomar. Det är möjligt att det kommer en sådan motion från , och i så fall ska den naturligtvis beredas. Men i dagens läge finns inget ärende som gäller förändring av på den punkten. 25 (S): Jag lyssnade med intresse på den tidigare debatten om svaveldirektiv. Jag noterar att miljöministern verkar ha skaffat sig en tradition i interpellationsdebatter, nämligen att inte svara på frågor. Mina frågor var allmänna och berörde om hon har vidtagit eller avser att vidta åtgärder för att se till att Kammarkollegiet erhåller resurser så att de kan hävda de allmänna intressena. Jag har letat lite och hittat en redovisning som Kammarkollegiet och har lämnat av ett uppdrag från regeringen, där de hade sett över arbetet med omprövning och tillsyn av vattendomar och vattenföretag. Dessa myndigheter skriver : Kammarkollegiet och vill betona vikten av att det i ett långsiktigt perspektiv tillskjuts tillräckligt med medel för att bekosta omprövningar. Vad som sägs gäller både personella resurser och medel för bekostande av själva åtgärderna. Sedan fortsätter de med att tala om länsstyrelsernas och andras uppdrag och avslutar en ganska lång redogörelse med att säga följande: För Kammarkollegiets del är anslagsbehovets storlek direkt relaterat till den ambitionsnivå som regeringen anser är önskvärd. Skulle omprövningsverksamheten ges högre prioritet krävs det självklart en justering av anslaget. Kollegiet återkommer inom den ordinarie budgetprocessen när det gäller behovet av resursförstärkning. Det har de gjort. Men regeringen har nonchalerat detta och vidtar inte några åtgärder. Därför tvingas regeringens egen myndighet, som ska företräda allmänna intressen, att på ett sammanträde med föregående år klargöra att de saknar ekonomiska medel för eventuella process- och intrångsersättningar, varför de inte är beredda att ansöka om en omprövning av vattendomen. Klarare kan det väl inte sägas? Myndigheten har sagt att de saknar resurser och därför inte kan fullfölja de åtaganden och ambitioner som de rimligen borde ha. Regeringen reagerar över huvud taget inte, och när jag frågar om hennes ambitioner allmänt på detta område vill hon inte svara alls. Jag tycker att det visar på en nonchalans inför hela detta problemområde, som i kommuns fall är påträngande. Utanför protokollet andas man: Okej, ärendet kan påskyndas om den egna börsen tas fram. Jag anser att det är ett orimligt synsätt. Jag vill ha miljöministerns svar. Tycker du att den egna börsen ska användas i sådana förhandlingar för att man ska få företräde? 26 Miljöminister (C): Det finns regler i som reglerar vattendom och vattenreglering. Socialdemokraterna har inte begärt någon ändring av dem. Det finns också regler i 25 kap. om kostnadsfördelningen vid sådan vattendom och vattenreglering. Socialdemokraterna har inte begärt någon ändring av de reglerna. påpekar att det är ett viktigt problem. Det håller jag med om. Det kan interpellanten gärna få klart besked om. Men har inte, vilket man har möjlighet till, satt i gång en sådan här procedur. Det är också så, vilket jag hoppas att interpellanten är medveten om, att frågan om fördelning av kostnadsansvar har varit aktuell tidigare i ett stort ärende rörande och den vattendom som handlade om reglering. Då gjorde berörda kommuner en framställning om en annorlunda kostnadsfördelning, och det har utretts av landshövding . Detta har inte begärt. Det finns möjligheter för kommunen att agera, och när det kommer en sådan förfrågan ska jag ta ställning till den. 27 (S): Jag noterar att miljöministern inte svarar på frågor. Hon är relativt ny på sin post, så det kan ursäktas. Men det kan inte ursäktas att landets regering, efter det att myndigheten sagt att de behöver resurser för att klara ambitionsnivåerna, över huvud taget inte har vidtagit några åtgärder och att man ute i landet, när man träffar intressenter, inte kan tillgodose det uppdrag man har att tjäna. Ytterst handlar det här om en sak jag måste säga det, fru talman. Den här regeringen har en enda riktning. Först var det fyra stora skattesänkningar. Sedan ska den femte, den sjätte och den sjunde komma. Det är inte bara arbetslösa och sjuka som har drabbats av neddragningar och effekter av detta, utan också delar av statsapparaten och Myndighetssverige, som ska upprätthålla rimlighet, rättvisa och kontroll, eroderar under trycket av anslagssänkningar. Har man bara som en enda ambition att minska kostnader och minska offentligt åtagande får människor och kommuner lida. Jag tror att det förtjänar att påtalas gång på gång i denna kammare, fru talman. 28 Miljöminister (C): Jag förstår så väl enskilda riksdagsledamöters engagemang för sin bygd. Det tycker jag är vällovligt och bra. Det är också bland annat därför som man blir vald till ledamot av riksdag. Men, fru talman, när man tar upp allvarliga problem måste man också vara beredd att göra verkstad av den diskussionen. Om anser att det här är ett oerhört allvarligt problem förväntar jag mig en motion från ledamoten. Jag förväntar mig att socialdemokratiska partiet i sitt budgetförslag i så fall pekar på en alternativ medelsfördelning mellan och till myndigheter, till exempel till Kammarkollegiet, i det här fallet. Jag förväntar mig i så fall att man menar så mycket allvar med sin interpellation att man också motionerar om ändringar i på det här området. Jag är, medges det, inte särskilt gammal i min position. Men jag har suttit i och i . För att det ska gå att ta ställning behövs det förslag, och det behövs underlag. I det här fallet pågår det nu en process. Det är ett öppet ärende i Kammarkollegiet rörande vattendom och vattenreglering i . Det innebär att jag inte kan uttala mig i det enskilda ärendet. Det innebär också att det i förlängningen finns möjligheter för berörda vattenägare och vattenintressenter att göra på samma sätt som man gjorde efter vattenregleringsdomen runt , det vill säga begära en annan kostnadsfördelning. Jag ska ärligt säga att jag förstår om en sådan ansökan kommer in . Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellation 2011/12:36 om minskade utsläpp inom EU 29 Miljöminister (C): har vi återigen ett oerhört viktigt ämne i den här interpellationsdebatten det är dagens tredje interpellation för min del. har frågat mig om jag delar synen att en skärpning av EU:s klimatmål kan leda till ökade investeringar och skapande av nya jobb samt om jag kommer att verka för att EU skärper sitt klimatmål till och driva det inför toppmötet i . Det är alltså FN:s klimatförhandlingar, . Min uppfattning är att en skärpning av EU:s klimatmål kan leda till ökade investeringar och nya jobb inom vissa sektorer, exempelvis inom den växande miljöteknikbranschen. De miljöutmaningar som världen möter utgör också unika affärsmöjligheter, inte minst för svenska miljöteknikföretag inom framtidsbranscher som förnybar energi och energieffektivisering. Jag anser vidare att ett högre mål innebär större drivkraft för utvecklingen av bland annat ny koldioxidsnål teknik och skapar förutsättningar för ökad energieffektivitet och försörjningstrygghet vad gäller energi inom EU. Regeringen är övertygad om att en progressiv klimatpolitik kan förenas med god ekonomisk tillväxt. Regeringen har verkat för att EU ska ha höga klimatambitioner, och under det svenska ordförandeskapet lyckades vi faktiskt mot alla odds driva igenom att EU ska minska utsläppen med mellan . driver vi på för att EU ska ta fram en plan för hur 2050-målet ska uppnås, inklusive bindande mål . I det här arbetet verkar regeringen för att förutsättningarna ska öka för att EU ska kunna besluta om att minska utsläppen till 2020. tillhör de länder som varit och är drivande för att ytterligare underlag tas fram om konsekvenserna av att gå till för att bidra till att skapa sådana förutsättningar. Det handlar bland annat om att analysera effekterna av en sådan skärpning på medlemsstatsnivå. Jag och regeringen med mig vill se EU ta steget till , men vi är inte där ännu förhandlingsmässigt, eftersom en stor del av EU stretar emot. Många medlemsstater vill helt enkelt inte det här. Och det finns flera medlemsstater som till och med verkar för att låsa fast EU vid . har varit och är en tydlig motvikt till de här länderna, och det ska vi fortsätta att vara. Om frågan om att gå till skulle ställas på sin spets kan jag bara konstatera att status quo-sidan inom EU skulle vinna, och det vill jag inte medverka till genom att kräva en omedelbar skärpning utan att de analyser som man nu är i färd med att ta fram föreligger. Det vore att agera otaktiskt, eftersom jag inte vill att EU ska låsa sig fast vid . Jag vill att man håller diskussionen och analysen levande om hur det ska gå att ta ett steg vidare. har, som bekant, för egen del redan fastställt ett mer ambitiöst mål för utsläppen , nämligen att utsläppen ska minska i den icke handlande sektorn jämfört med . har gjort bedömningen att det målet är mer långtgående än vad en bördefördelning inom EU av ett 30-procentsmål skulle innebära för . Vi förbereder nu också nästa steg. har fått i uppdrag att analysera hur kan nå målet att bli ett land helt utan nettoutsläpp av växthusgaser , och har levererat en uppdatering av den vetenskapliga grunden för klimatarbetet, som vi nu analyserar. 30 (V): Tack, , för svaret! Ja, att EU skalar upp sina klimatambitioner är helt avgörande av flera skäl. Vi i driver att EU ska minska sina utsläpp , men om EU åtminstone kunde minska tycker vi att det är ett bra steg framåt. Med dagens politik, med dagens mål, nämligen att EU ska minska sina utsläpp med till 2020 kan EU jogga in i mål. EU behöver inte göra någonting alls, i princip. Utsläppen har redan gått ned med , detta som en följd av den ekonomiska krisen. Det är inte jag som har räknat ut det här, utan det är själv som konstaterar det i sin färdplan för ett konkurrenskraftigt och utsläppssnålt samhälle. Det behövs också nya klimatmål av etiska skäl. Det är vi i den rika världen som har ställt till det här problemet, men det är den fattiga världen som får betala priset. Det är just nu det är översvämningar i den södra delen av halvklotet. Det är just nu som öar norr om och håller på att sjunka under havsytan på grund av havsnivåhöjningen. Det är hela länder i söder om , där öknen breder ut sig på grund av att det blir varmare och varmare. Vi har alltså också ett moraliskt ansvar. Men det finns även ett egenintresse för oss här. Vill vi ha ökade investeringar i förnybar energi, hållbara transporter och klimatsmarta lösningar är det bra om vi har högre klimatambitioner. Enligt en rapport som kom från ett tyskt klimatforskningsinstitut skulle ett höjt klimatmål till leda till kraftigt ökade investeringar och 6 miljoner nya jobb. Det var faktiskt inte jag som hittade den rapporten, utan det var själv som refererade till rapporten i en debattartikel i , där hon just pläderar för att EU borde skala upp minskningskraven till . är miljöminister och har chansen att verkligen göra skillnad. Då svarar mig att ska få utreda och inte agera. Vi ska utreda vidare, säger . Men om vi inte agerar , när ska vi då agera? Om inte tar tag i den här frågan, vem ska vi då lägga ansvaret på? Andra länder i EU, till exempel och , driver ett 30-procentskrav. borde självklart ansluta sig till dessa länder om vi verkligen vill ta klimatförändringarna på största möjliga allvar. Jag uppmanar därför miljöministern att återgå till den position hon tidigare drev som EU-parlamentariker att EU ska minska utsläppen och också göra det till den svenska positionen. Om vi kan resa till och säga att vi driver på för att EU ska minska sina utsläpp är jag helt övertygad om att mängder av länder, inte minst utvecklingsländerna, skulle lyssna på på ett mycket mer aktivt sätt. Man skulle ta oss på mycket större allvar än när är passivt och bara väntar på att andra länder ska göra jobbet. 31 (V): Miljöministern och kolleger! Normalt sett tillhör jag inte dem som tycker att det var bättre . Många saker är faktiskt bättre . Men jag undrar om inte var bättre . När satt i och företrädde hade hon den position som refererades i samband med debattartikeln om att EU måste höja miljöambitionen till att minska utsläppen av växthusgaser med . är miljöminister i den borgerliga alliansregeringen, och hon är inte beredd att föra fram detta förslag. Jag skulle därför vilja fråga miljöministern om centerpartisten och EU-parlamentarikern hade fel. Eller är det i själva verket så att centerpartisten och EU-parlamentarikern hade rätt men att man som miljöminister i en borgerlig regering, som pratar klimat men inte gör speciellt mycket, inte längre har utrymme att säga det man egentligen tycker? Min första fråga är alltså: Anser miljöminister att hade fel eller rätt när hon var EU-parlamentariker och centerpartist? Det vi talar om är någonting djupt allvarligt och brådskande. Nästan alla vetenskapliga studier vi tar del av nu visar att klimatproblematiken är allvarligare än vi trodde, att vi har mindre tid än vi trodde, att tvågradersmålet sannolikt inte räcker utan borde skärpas och att målet när det gäller andelen koldioxid i atmosfären också är för lågt satt om vi inte vill bidra till enorma konsekvenser för mänskligheten på vår planet. i det perspektivet är en skärpning av EU:s utsläppsmål till ganska modest. Det är också någonting som EU skulle kunna klara till 2020. Ser man även till det mycket ambitiösa mål som finns skulle det vara ett nödvändigt steg på vägen om vi ska klara målet till 2050. Om vi inte klarar till 2020 faller vår trovärdighet lite grann. Här menar jag att EU behöver modiga länder som utgår från vad klimatet tål och inte från att man tror att polacker och tjecker kommer att säga nej. Det är ändå för klimatets skull vi driver det här och inte på grund av att vi är rädda för att förlora en votering i ministerrådet eller är rädda för att säga hur det faktiskt är. Men själva utgångspunkten för miljöministerns svar är att det inte är någon idé att vi säger det här, även om vi tycker att det är bra, för andra tycker inte som vi. Om alla länder tänkte så skulle inte mycket bli gjort i det internationella miljösamarbetet. Om man tar ut nederlagen i förskott och inte ens vågar slåss för sin uppfattning kommer inte mycket att ske. Det som gömmer sig bakom detta är att den egentligen inte prioriterar frågan tillräckligt högt. Man tar inte strid internationellt, och man rustar också ned klimatpolitiken på hemmaplan. Man avskaffar ett framgångsrikt klimatinvesteringsprogram. Vi har ett järnvägssystem i som har en avgörande roll för att minska vägtrafiken för gods och personer men som tyvärr är i förfall på grund av underinvesteringar av denna regering. Jag menar att det här hänger ihop: Man talar klimat, men man investerar inte på hemmaplan, och man är inte beredd att driva det här offensivt internationellt. Men kan så kan väl . Om kan säga borde vi i också kunna säga . Då skulle vi dessutom kunna vara eniga i den här om att bedriva en mer offensiv linje, för det är det klimatet kräver. Det kanske inte är det som går hem i alla länder i EU, men det är faktiskt det klimatet kräver. Jag skulle därför vilja återkomma till min fråga om miljöminister skulle vilja uttala sig om EU-parlamentariker . Hade hon inte rätt i själva verket? 32 Miljöminister (C): Det här blir en lite rolig debatt med i olika skepnader. Det blir lite av det: Ständigt denna Vessla! Jag tror att våra två partier faktiskt är väldigt överens om väldigt mycket när det gäller klimatmålen. Jag och regeringen med mig vill se att EU tar steget till . har mer ambitiösa mål, nämligen , vilket när utvärderar motsvarar en tuffare ambition än EU-målet . Det är bra. Sedan kan man alltid titta på hur vetenskapen utvecklas. Vi lär oss , och jag tror att vi kommer att få anledning att diskutera även de här procentsatserna framöver. Men det är, fru talman, en avvägning när man skriver interpellationssvar om man ska stanna vid konstaterandet att vi vill att EU ska ta steget till . Eftersom jag vet att interpellanterna är väldigt klimatintresserade är det frestande att utvidga svaret med ett resonemang om var vi står någonstans . Vad är det som händer i ministerrådet? Eftersom jag faktiskt har tillbringat med dessa diskussioner, även om jag bara har suttit som miljöminister , vet jag en del om hur resonemangen går. Jag trodde därför att det var intressant också för och att föra en del av den här diskussionen. Vad är taktiken, och vad är strategin för att vi ska få EU att höja sina ambitioner? När vi har konstaterat att vi till stora delar är mycket överens och att jag inte är schizofren tror jag fortfarande att vi skulle kunna resonera om strategin. Jag har varit i i just för att diskutera med detta land som jag tror kan ha lite samma roll som i klimatförhandlingarna i en lite medlande och resonerande roll, eftersom vi har goda kontakter och har den position vi har, och har en ganska speciell position i G77-gruppen som ju omfattar de fattiga länderna och emerging economies som det heter, alltså , med flera. Jag vill också tillägga att jag har varit på pre-COP, det vill säga, 40 regeringar samlades i för att förbereda Durbanförhandlingarna. Det var mer uppmuntrande att diskutera med om vad vi kan göra och vad vi kan hjälpas åt med rent konkret, måste jag säga, än vad det var att lyssna på en del av de inlägg som kom i vid förberedelserna för Durbanförhandlingarna. Här tror jag att det finns en framväxande allians mellan de mest klimatvänliga länderna i , hela EU för den delen, och särskilt de afrikanska länderna, en relation som vi behöver vårda och bevara och som också känns viktig eftersom det är de länderna som drabbas mest av klimateffekterna. Mitt sätt att driva förhandlingar är att försöka skapa majoritet och i det här väldigt känsliga skedet undvika låsta lägen. Därför tror jag att det är viktigt att vara klar och tydlig när det gäller våra positioner men också att vara öppen för den medlande rollen. Det är en svår avvägning och jag diskuterar gärna den balansen med interpellanterna, eftersom jag vet att de är intresserade. 33 (V): har som bekant varit miljöminister , och det kan inte vara helt lätt att ta över den posten i en borgerlig regering. Hon ärver ju en politik där hon måste avveckla klimatinvesteringsprogrammet, den troligen största investeringsfond vi någonsin har haft i för klimatförändringar. Hon ärver också en budgetpost som innefattar stora nedskärningar. kommer att tvingas skära ned miljö- och klimatbudgeten med över 90 miljoner. Det här kommer att fortsätta. Det blir i nedskärningar . Då ska man komma ihåg att det här är en budget där andra områden får expandera. Hon tar också över en politik där en tredjedel av våra klimatåtgärder inte görs i utan de görs genom billiga uppköp av så kallade CDM-krediter.