prot · GY09113 · 2011-06-10 00:00:00 — Sedan kommer frågan om att öka andelen utbildningsplatser, och det är en fråga som prövas när vi gör budgetar för att dimensionera på det sätt som anses vara ändamålsenligt. Där vet vi att vi har ökat väldigt mycket , både generellt vad gäller antalet platser och med att arbeta hårt med kvaliteten. Vi har förstärkt väldigt mycket på läkarområdet, som har varit eftersatt, och under den gångna mandatperioden ökat antalet utbildningsplatser när det är fullt utbyggt. När det gäller dimensioneringen ber jag dock att få hänvisa till budgetsammanhang, där vi kommer att meddela när vi kan ha in under lagen och göra en bedömning av vad som är möjligt att finansiera och önskvärt att klara av. Det finns ingen brist på önskemål, den saken är säker. Frågan är vad vi klarar av att göra. Överläggningen var härmed avslutad. 20 § Svar på interpellation 2010/11:432 om som lever efter abort 107 Socialminister (KD): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta kring hanterandet av vid abort där både kvinnan, fostret och vårdpersonalen utsätts för ett djupt obehag. Abortlagen (1974:595) ger kvinnan rätt att bestämma om hon vill avbryta graviditeten under förutsättning att detta sker före utgången av den 18:e graviditetsveckan. Om aborten ska utföras efter den 18:e graviditetsveckan krävs tillstånd från rättsliga råd. För att få en abort beviljad så sent i graviditeten krävs synnerliga skäl. I lagen finns ingen tidsgräns angiven för hur sent i graviditeten som abort får göras. I stället får enligt lagens 3 § tillstånd inte ges om det finns anledning antaga att fostret är livsdugligt. Enligt rättsliga rådets praxis tillåts abort i princip inte efter den 22:a graviditetsveckan annat än om havandeskapet kan antas medföra allvarlig fara för kvinnans liv och hälsa eller om fostret är så svårt skadat att det inte bedöms kunna överleva. Hur starka de synnerliga skälen än är, tillåts alltså inte abort om det finns anledning att anta att fostret bedöms kunna överleva. Det är djupt olyckligt att det uppstår situationer som de som beskrivs i interpellationen och i medierna. Det berör oss alla, och det är naturligtvis obehagligt för de inblandade. har ansvar att följa och arbeta med frågor som rör abortverksamheten. ska mot denna bakgrund, i samråd med myndighetens rådgivande organ för etiska frågor, se över vilka rutiner som bör finnas och vilka lämpliga medicinska metoder som finns att tillgå för att undvika att dessa situationer uppstår. 108 (SD): För att ge en bakgrund till interpellationen skulle jag vilja läsa upp lite av de saker som uppmärksammats i medier. uttalar en sjuksköterska i : Det känns fruktansvärt att låta fullt friska ligga och dö framför våra ögon, men vi kan ingenting göra. Eller rättare sagt: vi får inte göra någonting. I så fall bryter vi mot lagen. Sjuksköterskan berättade att hon varit med om två fall , ett fall och ett . Vid en rundringning av tidningen som publicerades framkom det att på nästan hälften av känner man igen händelsen att aborterat visar livstecken. En barnmorska berättar i artikeln att ofta lever fostren men att de haft fall där de levt längre än så och en gång . På något sjukhus läggs fostret i ett bäcken med locket på, någon håller det i famnen tills det går bort och en tredje lägger det ute i sköljen där det lämnas ensamt att dö. Att lämnas att dö på detta vis i anser är fullständigt orimligt. Det är djupt omänskligt att kvinnan, fostret och vårdpersonalen ska utsättas för detta obehag. Socialminister framhåller i sitt svar på min interpellation att det finns ett så kallat livsduglighetskriterium, att abort endast får utföras om man anser att fostret inte kan överleva utanför livmodern. finns det en praxis att sena aborter efter vecka 18 kan godkännas ända upp till vecka 22, och då inte enbart på grund av skador på fostret utan också av sociala skäl hos föräldrarna där fostret får antas vara friskt. Den tillämpade övre gränsen för abort i 22:a graviditetsveckan har tillkommit av samma skäl som anförts som huvudsakligt skäl till 18-veckorsgränsen, nämligen behovet av en betryggande säkerhetsmarginal till livsdugligt . kan cirka hälften av alla barn som föds i 23:e24:e graviditetsveckan bringas att överleva. För trodde man inte inom prematurvården att den gränsen skulle kunna förskjutas nedåt. Forskningen inom den prematura vården har dock gått snabbt framåt, och finns det fall då barn kunnat räddas till livet så tidigt som . Vi har ett exempel i med som 2007 föddes på i när han var och och överlevde. Det finns också fall i och i där barn kunnat räddas så tidigt som . Då vill jag fråga socialminister : Är det då rimligt att i samma ålder ska lämnas att självdö och kippa efter andan ? Eftersom en ultraljudsundersökning av en graviditet har en felmarginal på +-2 veckor räcker inte längre den i praxis tillämpade övre gränsen för att utesluta att barnet kan leva utanför kvinnans kropp. Det skulle kunna hända att en abort sker . När abortlagen stiftades 1974 kunde barn räddas , och abort kunde beviljas upp till vecka 24. Då fanns det 4 veckors marginal. kan barn räddas och abort beviljas upp till vecka 22, och det är fri abort upp till vecka 18. Praxis för sen abort har ändrats från vecka 24 till vecka 22 på grund av den medicinska utvecklingen, och måste det vara dags att den ändras igen. Kriteriet om livsduglighet och praxis för i vilken vecka som abort kan godkännas måste gå hand i hand. Redan i dagens abortlagstiftning kallas det inte en abort när fostret kan bringas att överleva, utan då kallas det avbrytande av havandeskap. Jag vill veta vilka åtgärder socialminister kommer att vidta för att den nuvarande abortlagstiftningen och praxisen att aborter kan godkännas upp till vecka 22 ändras? 109 Socialminister (KD): Vi har i haft en abortlagstiftning , och den gäller i stort än . Den utformades som så att bestämmer kvinnan själv. Det behöver inte anges något skäl över huvud taget för abort inom den tidsramen. Efter vecka 18 sker en prövning. Det tycker jag är en rimlig och klok ordning. Vi har haft en förändrad medicinsk-teknisk utveckling, precis som beskrevs här, som har lett till att allt tidigare födda barn kan räddas till livet, och det är någonting fantastiskt. Det här har ställt abortlagstiftningen inför en rad svåra avvägningar, där det handlar om, såsom lagstiftningen är utformad, att säkerställa att ingen som kan antas ha en möjlighet att överleva och klara sig själv ska kunna aborteras. Där är gränsen tänkt att gå. Den övre gränsen har justerats allteftersom medicinska landvinningar har gjorts, och det tycker jag är en klok väg att gå. Den modell som vi har valt tycker jag är den rätta, nämligen att vecka 22 inte är fastslagen i lagen, utan det sker praxisförändringar som diskuteras i etiska och rättsliga råd för att göra de justeringar som kan krävas i takt med att nya landvinningar görs som gör att vi klarar av att rädda allt tidigare födda barn. Det handlar alltså inte om en lagändring. Man kan naturligtvis yrka på en sådan. Jag tror att vi till följd av den medicinska utvecklingen kommer att få skäl att justera den övre gränsen. Men det är viktigt att det görs grundligt, genomtänkt och utifrån alla de medicinska fakta man kan ha i sammanhanget. Annars hamnar vi i ett knepigt etiskt dilemma som ju ändå finns i det här stora frågekomplexet. 110 (SD): Jag noterar att socialminister inte helt svarar på min fråga: Vad kommer socialministern att göra för att agera i detta nu? Socialminister säger att vi skulle kunna se över gränserna. Jag och anser att detta måste ske . Vi har redan sett svåra etiska dilemman. Trots att livsduglighetskriteriet finns händer det att aborterade visar tydliga livstecken. Detta måste vara ett faktum som gör att åtgärder vidtas . har hävdat att gränserna för dagens abortlagstiftning måste ses över och ändras. Socialminister har varit minister och ännu inte agerat i frågan trots att har ifrågasatt dagens abortlagstiftning. De flesta länder i har fri abort upp till vecka 12, vilket också ser som en rimlig gräns, i stället för som vi i är ensamma om. Det måste gå att göra den övre gränsen tydligare i praxis. Vi säger att det inte finns någon gräns, men vi har ändå en praxis, och den måste tydligen ändras. Min önskan är att socialminister vidtar åtgärder för att så ska ske. Att det finns ett etiskt dilemma mellan kvinnans intresse och fostrets intresse har tidigare i diskuterats mycket tydligare, bland annat i ett betänkande /95 då det gjordes vissa förändringar i abortlagstiftningen. I detta betänkande fanns det med en utredning som hette Utredningen om det ofödda barnet. Där framhålls kvinnan och fostret som två individer som är skyddsvärda och att fostret inte enbart kan ses som en del av kvinnans kropp. Enligt utredningen måste man ibland låta den enas intressen gå före den andras, och fostrets intressen bör väga tyngre allteftersom fosterutvecklingen fortskrider. Vi måste våga prata om abort utifrån flera intressen och se både till kvinnans behov och till fostrets rätt till skydd. Delar av den argumentation jag förde tidigare, att man kan rädda barn allt tidigare och att det inte alltid går i linje med praxisen om vecka 22, har jag tagit av en motion skriven av socialminister själv för . Jag har lite svårt att förstå att socialminister säger att en ändring av praxis ska ske längre fram i tiden när medvetenheten har funnits . Efter många diskussioner kom man äntligen 2008 fram till gränsen för när ett ska folkbokföras och räknas som barn. Gränsen sänktes från 28 oavsett om barnet föds levande eller är dödfött. Enligt folkbokföringslagen räcker det med att ett andas eller visar något livstecken efter födseln för att det ska anmälas till folkbokföringen och därmed räknas som ett barn. Om det tillmäts betydelse att ett barn som kippar efter andan eller rör sig som bevis för att barnet inte är dött vid för tidigt födda och missfall, varför då inte tillmäta detta något värde när samma sak sker vid aborter? I tidningen ställs frågan om sjukhusen verkligen kan veta att fostren lever. En barnmorska svarade: Ja, men det andas ju. En annan säger: Hjärtat kan ticka på. En tredje säger: Det kan ge ljud ifrån sig och i sällsynta fall skrika. Min fråga till socialminister är om dessa uppmärksammade aborterade som visar tydliga livstecken ska räknas som levande och behandlas som barn. Eller menar socialminister att dessa aborterade som kippar efter andan och ger ljud ifrån sig är döda? Jag undrar om inte socialminister kan hålla med om att vi har en abortlagstiftning och en abortpraxis som strider mot som säger att barnet har rätt till liv och utveckling till det yttersta av samhällets resurser. 111 Socialminister (KD): Jag försökte i mitt tidigare inlägg beskriva hur den svenska lagstiftningen är konstruerad, nämligen att bestämmer kvinnan själv, därefter sker en ansökan och en prövning av de enskilda fallen. Jag försökte också beskriva att vi har en praxisbildning som har landat vid den 22:a veckan och att den justeras i takt med att det görs medicinska landvinningar. Det har gjorts tidigare, och det kan komma att ske igen. Jag beskrev att det är och dess expertorgan som gör de här bedömningarna som kan leda till praxisförändringar. Den här frågan är nu föremål för deras överväganden. Jag tror att jag och många andra reagerar inför de beskrivningar vi har fått. Det är självklart att ingen kan vara oberörd inför det som man har kunnat läsa eller höra människor berätta. Därför tittar på detta. frågar vad man ska göra . Som minister gör jag ingenting , utan detta tittas på och vi får ett underlag innan ställningstagande görs. I det här fallet är det dessutom inte ministern som gör ställningstagandet, utan det är expertorganen som genom att sätta praxis sätter en nyordning för den händelse att de finner att underlagen leder fram till det. 112 (SD): Jag noterar att jag inte fick något tydligt svar på hur vi ska se på som visar tydliga livstecken. Anser socialminister att de lever eller att de inte lever? Ska de få något skydd eller ska de inte få något skydd? I svaret på min interpellation framhåller socialminister att i samråd med myndighetens rådgivande organ för etiska frågor ska se över vilka rutiner som bör finnas och vilka lämpliga medicinska metoder som finns att tillgå för att undvika att dessa situationer uppstår. I uttrycker avdelningschefen på att man ska se över vilka metoder det finns som gör att fostren inte rör på sig efter att de har aborterats. Jag har inte sett någon diskussion om en utredning om det över huvud taget är etiskt att aborter utförs i ett så sent läge att fostren faktiskt borde kunna anses livsdugliga. berättar , ordförande i för obstetrik och gynekologi, att inte har som rutin att döda fostret före aborten. I vissa länder dödas fostret med hjälp av en injektion av kaliumklorid i fostrets hjärta, säger hon till tidningen. Min fråga till socialminister är vad han har för inställning till denna metod eller andra metoder som handlar om att döda innan de kommer ut. Är det bara hur man ska undvika att de visar livstecken när de kommer ut som ska utredas av ? , som är överläkare på , ifrågasätter detta och säger att vi kan ställas inför ett ännu svårare etiskt dilemma. Socialminister gick till val med en slogan om ett mänskligare . Jag hoppas därför att fortsättningsvis vill försvara människans värde och verka för ett mänskligare även för de minsta och försvarslösa individerna i vårt samhälle. 113 Socialminister (KD): Det är en ganska vanlig debatteknik att utslunga ett femtontal frågor för att efteråt kunna kritisera ministern för att han inte har svarat på alla frågor. Jag försöker sätta saker och ting i ett sammanhang här. Det är inte min sak att bedöma om de här personerna lever eller inte lever. Jag har inte varit där, jag har inte sett och jag har inte den medicinska kunskapen. När det handlar om flera andra frågor som rör metoder är det inte min sak som politiker att föreskriva vilka medicinska metoder som ska användas, utan det är någonting som experter är betydligt bättre på. Som politiker stiftar vi lagar, vi ger resurser till myndigheter och vi bildar opinion kring saker och ting. Men ska vi ge oss in på att vara de som avgör vilka medicinska metoder som ska användas i detalj tror jag att vi är ute på ett sluttande plan. Jag vill återigen säga att det frågeområde som vi nu diskuterar är laddat med etiska konflikter och jättesvåra avvägningar. Vad vi varnar för är en situation där man gör saker och ting svartvita eller söker efter de otroligt enkla lösningarna, för situationer är sällan så där glasklara eller svartvita. Vi rör oss i ett komplex där det är enormt svåra avvägningar som ska göras. Om den här situationen hade varit känd för oss hade vi naturligtvis haft tillfälle att fundera på den betydligt mer. Men jag tror att alla som har läst om det här reagerar mot beskrivningarna. Det finns personal och experter som beskriver att det handlar om autonoma reflexer. Är det så eller är det inte så? Jag är inte mannen att svara på det. Vi behöver pröva den här frågan. Och vi har, som väl är, stor nytta av vad experter kommer fram till som ett underlag för att dra slutsatser, och slutsatser ska komma. Överläggningen var härmed avslutad. 21 § Svar på interpellation 2010/11:430 om försäljning av delar av 114 Statsrådet (M): har frågat mig om jag anser att försäljningen av uppfyller de krav som god affärssed ställer på styrelsen för när det gäller att följa andemeningen i beslut att inte sälja företag med statligt ägande samt på vilket sätt jag avser att säkerställa att , genom försäljningen av , inte tappar nödvändig kompetens i arbetet för energiomställning. tillkännagav för regeringen som sin mening vad näringsutskottet anfört om att ska förbli ett helägt statligt bolag. Jag kan inledningsvis konstatera att AB:s beslut att avyttra delar av inte påverkar statens ställning som ägare av . Som jag anförde i mitt svar på skriftliga fråga ställd anger bolagsordning bland annat att föremålet för bolagets verksamhet är att generera en marknadsmässig avkastning genom att, direkt eller genom dotter- och intresseföretag, affärsmässigt bedriva energiverksamhet så att bolaget är ett av de bolag som leder utvecklingen mot en miljömässigt hållbar energiproduktion. Inom ramen för detta mandat ska besluta om bolagets strategiska inriktning rörande till exempel investeringar, förvärv, avyttringar och organisation. Styrelsen ska samordna sin syn med företrädare för ägaren i frågor av för bolaget avgörande betydelse. Till sådana frågor hör främst större strategiska förändringar i AB:s eller koncernens verksamhet, större förvärv, fusioner eller avyttringar, liksom beslut som innebär att AB:s eller koncernens riskprofil eller balansräkning förändras på ett avsevärt sätt. AB:s försäljning av delar av är en följd av företagets nya strategiska inriktning, som bland annat innebär fokus på kärnverksamheten och de svenska, tyska och holländska marknaderna. Försäljningen medför inte någon större strategisk förändring eller förändrad riskprofil för . Mot denna bakgrund bedömde jag i mitt svar på skriftliga fråga att försäljningen av delar av är ett ansvar för och ledning och att försäljningen inte står i strid med tillkännagivande . Min bedömning har inte förändrats. Vad gäller andra fråga i interpellationen är marknaden för tekniska konsulttjänster inom energiområdet konkurrensutsatt med som en av flera aktörer. Det framstår som sannolikt att det även framöver kommer att finnas ett utbud av tekniska konsulttjänster att tillgå. Mot denna bakgrund bedömer jag det inte som nödvändigt att ta initiativ till några särskilda åtgärder. 115 (S): Jag tackar statsrådet för svaret på interpellationen. Jag ställde tidigare en skriftlig fråga i samma ärende och konstaterar att svaret på den skriftliga frågan och interpellationen är ungefär detsamma. Statsrådet verkar inte ta något större ansvar utan hänvisar till styrelsens beslutsbefogenheter. Det får mig att undra om statsrådet delvis har abdikerat från de statliga bolagens förehavanden. Det är känt att regeringen vill sälja ut alla statliga bolag som verkar på en konkurrensutsatt marknad, och det har gällt . Det innebär att flertalet statliga bolag ska säljas ut eftersom de verkar på en konkurrensutsatt marknad. Vi vet att statsrådet är angelägen om att delprivatisera . Lyckligtvis slog en majoritet i fast att ska vara kvar i statlig ägo. är fortfarande helägt av staten, trots utförsäljningen av dotterbolaget som håller på att genomföras och ska vara klar . Det är ett bolag med 360 anställda som finns på olika platser i . Här finns personal som till stora delar besitter särskilda specialistkompetenser inom det förnybara energiområdet: vindkraft, vågkraft, solenergi och vattenkraft som vi haft länge i . skriver att denna typ av specialistkompetenser är kärnverksamhet för bolaget. Hur stämmer det överens med det regleringsbrev som regeringen gett till ? Statsrådet skriver i svaret att ska bedriva energiverksamhet och att bolaget ska vara ledande i utvecklingen mot en miljömässigt hållbar energiproduktion. Hur passar denna strategi in i regeringens vilja att satsa på förnybar energi som och alldeles stått och talat sig varma för i talarstolen? gör sig av med all den kvalificerade och framgångsrika specialistkompetens vi har på området. Man kan säga att slänger bort nyckeln till framtiden. Jag skulle vilja ha ytterligare kommentarer av statsrådet om detta. Alla svenskar har starkare eller svagare relation till . Man brukar säga att är folkets bolag. Givetvis blir det då oroligt när besked kommer om denna typ av utförsäljning. Många ställer sig frågan om detta är en smygutförsäljning av genom att man successivt säljer av dotterbolag. Man har också omstrukturerat i bolaget genom att bland annat spalta upp i en mängd små aktiebolag. Det är två olika saker att omstrukturera ett bolag och att sälja ut, men detta väcker ändå funderingar och tankar. Ingår detta i en längre planering för att genomföra en privatisering av ? 116 Statsrådet (M): Jag tackar för interpellationen. är det största bolaget i statens företagsportfölj, och därför läggs extra mycket resurser ned på det. Och precis som interpellanten säger har alla svenskar en relation till . Låt mig ta upp några övergripande saker. I valmanifestet har regeringen tydligt uttryckt sina privatiseringsplaner. De företag som är berörda är , och . Man har också sagt att man ska överväga breddning av ägandet i . Det är enbart dessa bolag och inga andra som är intressanta för regeringen . Vad gäller får man gå till aktiebolagslagen för att reda ut om detta är en fråga som ska upp på ägarens bord eller inte. I aktiebolagslagen står det att större strategiska förändringar i bolaget ska diskuteras med ägaren. Det är min bestämda uppfattning att detta inte på något sätt kan hävdas vara en större strategisk förändring i . Det är möjligt att jag och interpellanten har olika uppfattning, men min uppfattning delas av bolagets ledning och styrelse. Alltså är det bolagets egen fråga. Ett stort arbete ägde rum inom 20082009 som mynnade ut i en ny bolagsordning. Där står, som interpellanten mycket riktigt säger, att man ska driva ett arbete som leder utvecklingen mot miljömässigt hållbar energiproduktion. Detta arbete och denna inriktning kvarstår givetvis. För att få lite ordning på styrningen av detta bolag och andra är det viktigt att man är tydlig i rollerna. Bolaget har en bolagsstämma, och då är det lämpligt att ägaren uttalar de uttryckliga förändringarna och fastslår direktiven. fick ett nytt direktiv . Ägaren, det vill säga staten, utser styrelseordförande och styrelseledamöter i bolaget. Dessa utser sedan bolagets vd, som i sin tur utser en ledningsgrupp att jobba med. Det är viktigt att hålla strikt på denna ordning. Det gäller speciellt i statliga bolag, och kanske ännu mer i de större statliga bolagen så att man inte blir misstänkliggjord för politisk styrning och annat otillbörligt. Det som har skett i detta fall är helt i linje med aktiebolagslagen och också helt i linje med beslut. 117 (S): Som bekant pågår affärsuppgörelsen med att flytta över specialister till finska som har köpt upp bolaget. Jag har förstått av kamrater i att man är oerhört glad över att denna specialistkompetens kommer över till dem. Man beräknar att detta ska vara klart . Vid den här typen av utförsäljningar går som sagt en del av specialisterna över till det nya bolaget. Många försvinner dock och väljer annat i livet. Jag har förstått att det håller på att ske här, och det är ett enormt resursslöseri. och kommer att förlora unik specialistkompetens. Utförsäljningen är därför djupt olycklig. framgångsfaktor är att konkurrera med hög kompetens på olika områden. Det är där vi är starka och har haft framgångar. Vi har byggt det Välfärdssverige vi har på att konkurrera med vår kompetens. verkar vara ett framgångsrikt land och ett coming land på flera sätt. sålde till franska . Och vad gjorde ? Jag har förstått att det inte gick så bra för Pernod med Vin & Sprit och det svenska Absolut Vodka. köpte då upp det svenska märket , så nu har finnarna också denna del av plus specialistkompetensen. Jag återkommer till den oro som många kanske framför allt ute i landet upplever för att de tror att man på detta sätt är på väg att underminera för att successivt kunna genomföra en privatisering. Denna oro blir lite starkare också för mig eftersom jag förstår att statsrådet sneglar ännu mer på i jakt på en ny förvaltningsmodell för bolag med statligt ägande. Jag har förstått att statsrådet är intresserad av det finska bolaget , där man har en helt ny bolagsstyrning av statliga bolag. Det är ett holdingbolag i vilket man införlivar de statliga bolagen. Det är ett aktiebolag, och statsrådet talar väl om aktiebolags funktion. Medborgare har ingen som helst insyn eller möjlighet att ta del av det statliga bolagets handlingar.