prot · GY0960 · 2011-02-16 00:00:00 — Det har funnits en vilja från svenskt politiskt håll att vara bäst i klassen när det gäller bistånd, det vill säga att ge mer än så gott som alla andra länder i världen. Vi menar att den rimliga linjen i stället bör vara att följa för biståndet, vilket uppgår till av bni. Visst är det så att detta utgör en sänkt ambitionsnivå. Det ska man inte sticka under stol med. Det är dock en fullt rimlig begränsning av biståndet. Det är faktiskt så att de svenska skattebetalarna anförtrott oss och regeringen sina pengar att i första hand användas till svenska behov i välfärdens kärna. Med tanke på det stora investeringsbehov som står inför, den höga arbetslösheten, det politiskt skapade utanförskapet och den höga statsskulden är det mer rimligt att vi väljer att se till våra egna behov innan vi skänker bort ytterligare skattemedel. Denna princip för bistånd går också igen när det gäller andra utgifter. Jag tänker här på stödet till EU och dess institutioner. är en nettobidragsgivare till unionen, vilket i praktiken betyder att det förs över resurser från svenska skattebetalare till utländska. Ett konkret exempel på detta är hur de misskötta finanserna i får till följd att EU håller de grekiska statsfinanserna under armarna och att svenska pensionärers skattepengar indirekt riskerar att föras över till att betala grekiska pensionsutbetalningar. Det är inte rimligt. Vi menar att EU-länder som har skött sin ekonomi så dåligt att de är konkursmässiga inte ska kunna åka snålskjuts. Har man misskött sina statsfinanser får man helt enkelt lov att dra åt svångremmen. I det här inlägget hade jag, om det här hade varit föregående mandatperiod, kunnat ta upp förhållande till EU som exempel på en farlig utrikespolitik. kan jag inte längre göra det. Det beror inte på att EU har blivit mindre av ett problem för utan mer på att det inte längre går att se EU som ett utrikesfenomen. är inte längre självständigt. Vi har gett upp vår självständighet till Europeiska unionen. På många sätt är vårt arbete i denna kammare att betrakta som en gummistämpel för beslut som redan har fattats i olika EU-organ. Det är ett stort problem att medvetenheten om detta bland det svenska folket är så låg. Hur många vet till exempel att i och med Lissabonfördraget i praktiken inte är självständigt? Hur många svenskar vet vem är? Att hon i praktiken är vår utrikesminister och inte statsrådet är det knappt någon som är medveten om. Hur många vet att den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken i praktiken innebär att vi är en del av en militärallians med skyldighet att komma till övriga länders försvar i det fall de skulle dras in i väpnade konflikter? Visserligen krävs det enighet i rådet, men ingen tvivlar väl på regeringens ambitioner att även i det läget vara bäst i klassen. anser att förhållande till FN skulle tjäna på ett mått av konstruktiv kritik. arbete med att verka för mänskliga rättigheter och en fredlig utveckling i världen är något som vi i allra högsta grad ställer oss bakom. Trots detta finns det vissa punkter där det är svårt att inte ställa sig kritisk till FN:s funktionssätt. En uppenbar sådan punkt är hur för mänskliga rättigheter fungerar. Det är förvisso så att en världsorganisation måste tillåta att alla länder deltar. Trots det kan man inte underlåta att ställa sig frågan hur välbetänkt det egentligen är av FN att sätta några av världens hårdaste diktaturer som väktare över de mänskliga rättigheter som de själva är så flitiga med att kränka. Det är lite som att sätta räven att vakta hönsgården. I rådet ingår exempelvis länder som , , och , länder som själva står för en betydande del av de människorättskränkningar som rådet har att hantera. Organisationer av denna typ ger ett löjets skimmer åt hela tanken med . Vi sverigedemokrater vill se en reformering av bidrag till världsorganisationen. Vi menar att det vore mer konstruktivt av oss att söka förhandla fram en överenskommelse där vårt stöd till ökas kraftigt. Det är viktigt för och för framtida utveckling att vi siktar på att hjälpa verkliga flyktingar på plats i deras närområde. Vi vill i detta sammanhang också understryka hur viktigt det är att också länder i , som vilar under ett styre av diverse diktaturer, successivt utvecklas till demokratiska, stabila och upplysta länder. Självklart är det så att vi i det här avseendet särskilt tänker på händelseutvecklingen i och . Däremot är det viktigt att nyansera bilden av vad det är som händer och sker i just dessa länder. Man får inte låta den i och för sig högst eftersträvansvärda inriktningen på folkligt inflytande å ena sidan göra en blind för den faktiska utvecklingen å den andra. Det finns nämligen en överhängande risk för att utvecklingen i dessa länder inte alls går mot den sekulariserade demokrati som många ledamöter i denna sal ser som självklart. Det finns tvärtom en klar risk för att det folkliga uppror som pågår kan komma att leda till att teokratiska organisationer, som det muslimska , kommer till makten. Detta är precis vad som skedde i vid revolutionen där 1979. En folkresning kom under inflytande av det konservativa prästerskapet, vilket i sin tur ledde fram till den teokrati som är . politiska och religiösa lednings uttalade stöd för demonstrationerna i och borde stämma till eftertanke. Den så kallade demokratiseringsprocessen i länderna i är i grunden naturligtvis positiv. För del är det vår mening att vi bör vara tydliga med att hålla fast vid vår grundinställning, nämligen att utvecklingen är positiv men att den måste gå mot riktig demokrati med allmän rösträtt, fria och öppna val, lika rättigheter för alla och ett antagande av FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna. Det är ofrånkomligt att man i en sådan här debatt i någon mån också kommer in på att diskutera hur övriga aktörer i denna kammare hanterar svensk utrikespolitik. Under den senaste månaden har det framkommit att migrationsministern och utrikesministern har funnit för gott att diskutera svensk invandringspolitik med diverse tjänstemän vid amerikanska ambassaden i . Vi sverigedemokrater är visserligen glada över att ministrarna är beredda att föra en saklig diskussion i invandringsfrågan vi instämmer i mycket av vad som sades vid detta möte men inte ska väl ministrarna känna sig tvingade att åka till för att våga framföra sina verkliga åsikter om den havererade invandrings- och integrationspolitiken? Det kan de göra i den här kammaren. Det vore smickrande för regeringen om man då och då vågade tala klarspråk även i den här kammaren. Jag vill ställa en avslutande fråga till utrikesministern ja, alltså , inte . har många av våra europeiska grannar i EU:s största och mest inflytelserika medlemsländer fått höra sin förbundskansler, premiärminister eller president jag tänker här på , och ta avstånd från det totalt misslyckade mångkulturella projektet. De har systerpartier i den svenska alliansregeringen. När kommer vi att få höra den på samma sätt som sina europeiska kolleger ta avstånd från detta fruktansvärt misslyckade politiska projekt? 6 HANS (V): Det är ett land som tar mödosamma steg mot fred och försoning efter ett av vår tids grymmaste inbördeskrig. I mötte jag kvinnorna som målade en bild av ett inbördeskrig där våldet mot kvinnorna, massvåldtäkterna, det sexualiserade våldet och stympningarna var en bärande del av de stridande parternas krigföring. I en undersökning från svarade av kvinnorna att de hade blivit utsatta för våldtäkter och sexualiserat våld, i många fall vid upprepade tillfällen. Ett så omfattande våld mot kvinnor kan knappast beskrivas som något annat än ett massförstörelsevapen. betraktar vi som ett post-konfliktland. Men kvinnorna jag träffade i gav en annan bild. De beskrev hur våldet mot kvinnorna, männens krig mot kvinnor, fortsätter trots att omvärlden betraktar som ett land som tar steg mot fred. Vad som blev uppenbart i mötet med de liberianska kvinnorna är att generella beskrivningar av världen alltför ofta utgår från mäns erfarenheter och mäns behov. Kvinnors erfarenheter osynliggörs eller beskrivs som särintressen. Vi i den här kammaren slår oss ofta för bröstet för den svenska jämställdheten, men när vi börjar diskutera utrikespolitik förminskas kvinnors rättigheter och erfarenheter till pliktskyldiga bisatser. Som feminist kan jag aldrig acceptera att en majoritet av jordens befolkning ignoreras i svensk utrikespolitik. Därför kommer jag att använda mitt anförande till att prata om just dem som aldrig platsar i den utrikespolitiska debatten, nämligen världens kvinnor. Världen är inte jämställd. Från den dag vi föds till den dag vi dör påverkas våra möjligheter att utforma våra liv utifrån det kön vi har. Verkligheten för världens kvinnor ser olika ut beroende på om de lever i en kåkstad utanför , i ett radhusområde i eller på den afghanska landsbygden. Men det finns inga jämställda frizoner på vårt klot. Världen över ser vi att män och kvinnor inte har samma möjligheter eller tillgång till utbildning, arbete, sjukvård och säkerhet. Trots att kvinnor utgör en majoritet av jordens befolkning vet vi att världens kvinnor äger av jordens tillgångar. Inte ens var femte parlamentariker på jorden är kvinna. Därför måste vi inse att utrikespolitik inte är könsneutralt. En fredsfrämjande insats, ett biståndsprojekt eller ett handelsavtal kommer att påverka män och kvinnor på olika sätt och i olika grad. dör tusen kvinnor för att de har blivit gravida. 358 000 kvinnor går förlorade . Enligt , professor vid , dör fler människor i samband med graviditeter än i aids, malaria och tuberkulos tillsammans. Då är inte ens en gång graviditet en sjukdom. Orsaken är uppenbar. Kvinnor har fråntagits makten över sina egna kroppar, och världens makthavare väljer gång på gång att prioritera helt andra saker än att bekämpa mödradödligheten. saknar 200 miljoner kvinnor världen över tillgång till preventivmedel, och i 68 länder är abort förbjudet. Men det går att bekämpa mödradödligheten. Vårt eget land är ett lysande exempel på detta. är risken att dö i samband med en graviditet i 1 på 17 400 födslar. Samma siffra för det afrikanska landet är 1 på 7 födslar. av alla kvinnor som dör i samband med graviditet dör i ett fattigt land. Men mödradödligheten är inte bara ett jämställdhetsproblem det är ett fattigdomsproblem och ett demokratiproblem. Bland flickor i åldersgruppen 1519 är mödradödligheten den vanligaste dödsorsaken. Hur ska vi bekämpa fattigdom eller bygga demokrati utan alla dessa unga kvinnor? Enligt skulle preventivmedel och mödravård för jordens alla kvinnor kosta . Det är mycket pengar, men det motsvarar av världens samlade militära utgifter . som vi ser att framstegen i arbetet med att bekämpa mödradödligheten har varit få har de militära utgifterna i världen ökat enligt . I valet mellan att rädda gravida kvinnors liv och att köpa in ytterligare ett stridsflygplan väljer alltför många av världens ledare det . Ett av de absolut farligaste länderna på jorden att bli gravid i är . dör 20 000 kvinnor i i samband med en graviditet. Det är med andra ord långt farligare att vara gravid i än att vara utländsk soldat i samma land. En säker förlossning i beräknas kosta . Trots det väljer den borgerliga regeringen att lägga på den militära insatsen i landet! I dagens världsordning ser vi en arbetsdelning där kvinnor utför de tyngsta arbetena till de lägsta lönerna. Enligt den fackliga samorganisationen är det globala lönegapet mellan män och kvinnor . I jordens drygt 5 200 exportfrizoner återfinns de vidrigaste arbetsmiljöerna och de lägsta lönerna. Av de 42 miljoner människor som jobbar i dessa zoner med att sy våra T-shirtar, skor, gympadojor och väskor är kvinnor. Den ekonomiska kris som sveper över världen har dessutom slagit allra hårdast mot världens kvinnor. Överallt, även i , är kvinnor överrepresenterade bland osäkra och tidsbegränsade anställningar just de arbetstillfällen som försvinner först vid ekonomiska kriser. Fackliga rättigheter och kollektivavtal är därför ett av de viktigaste verktygen för att värna jämställdheten. Trots det har den borgerliga regeringen valt att tydligt och kraftigt skära ned sitt stöd till den biståndsorganisation som arbetar med att stötta facklig organisering i syd. Detta är baksidan av den nyliberala handelspolitik som den borgerliga regeringen förespråkar. I deras nya sköna värld ska jordens kvinnor med värkande ryggar, förslitna leder och andningsbesvär garantera ständigt ökade vinster i den svenska handeln. Som om inte allt detta vore nog kan vi konstatera att det är kvinnorna som drabbas hårdast av klimatförändringarna. Detta sker trots att vi vet att kvinnor i lägre utsträckning än män har bidragit till de klimatförändringar vi ser. av jordens jordbrukare är kvinnor. När regnen slutar falla och brunnarna sinar är det kvinnorna som drabbas först. Och som vanligt är det de fattigaste kvinnorna som drabbas hårdast. Ett trovärdigt arbete mot klimatförändringarna måste vara ett klimatarbete som därför sätter de fattiga kvinnorna i centrum. Var tredje kvinna i världen utsätts för våld i hemmet, på jobbet eller i samhället. Långt fler kvinnor på jordklotet lever med rädslan för våldet. Det är en rädsla som begränsar kvinnors möjligheter att röra sig i det offentliga rummet på sina egna villkor. I många av jordens konflikter är mäns våld mot kvinnor, det sexualiserade våldet, en bärande del av de stridande parternas arbete. Jag nämnde tidigare. Ett annat välkänt exempel är där massvåldtäkterna har varit ett ständigt inslag i den väpnade konflikten. Trots det var av deltagarna vid fredsförhandlingarna som fördes i kvinnor. Tillsammans med resolution understryker den vikten av kvinnors deltagande för att uppnå en hållbar fred. har medvetenheten om det sexualiserade våldet ökat, och är våldet erkänt som en säkerhetsfråga. Men resolutioner i sig räddar inga kvinnor då krävs det handling, och det är något som vi ser alldeles för lite av. En grupp som i synnerhet drabbas hårt av mäns våld mot kvinnor är lesbiska kvinnor. De drabbas av ett dubbelt förtryck, både som kvinnor och som homosexuella. Från flera länder rapporteras till exempel om så kallade omvändelsevåldtäkter mot lesbiska. diskuteras i att man ska införa ett förbud och kriminalisera samkönade relationer mellan just kvinnor. Som en följd av våldet mot kvinnor är av världens flyktingar kvinnor och barn. De flyr undan ett våld och ett förtryck som drabbar dem bara på grund av deras kön, av det faktum att de är kvinnor. Trots det är möjligheterna att få asyl i på grund av könsrelaterad förföljelse små. Det finns tyvärr alldeles för många exempel på hur den borgerliga regeringens massutvisningspolitik slår mot kvinnor. Vi måste vara medvetna om att inte är en för dem som flyr undan våldtäkter, tvångsäktenskap och homofobi. Men kvinnor är inte offer. Kvinnor världen över tar strid, går samman och kräver sina rättigheter. Världens kvinnor väntar inte på att något annan ska befria dem. Runt om på jordklotet ser vi att kvinnor organiserar sig och redan nu kämpar för sin befrielse. De senaste veckornas protester i är tydliga exempel på detta. På gatorna i , och demonstrerar även kvinnor för sina rättigheter. Och de är inte ensamma. I fabriker, i slum och i bergsbyar ser vi hur kvinnor går tillsammans för att kämpa för sina rättigheter. Men alltför ofta sker detta i det tysta, långt bortom mediernas strålkastarljus och långt från givarnas biståndsflöden. Frågan är: Vad kan vi göra för att stödja deras kamp? Vad kan vi göra i för att dessa modiga och kämpande kvinnor ska känna att de har en allierad och en vän i vårt land? Världen är inte jämställd, men den skulle kunna vara det. Resurser finns och kunskap finns. Det som saknas är den politiska viljan. Tyvärr är inte något undantag på det området. Om den politiska viljan hade funnits hade vi dramatiskt kunnat öka biståndet till mödravård och preventivmedel, hade vi kunnat bryta tystnaden om förtrycket av kvinnor i FN och EU och hade vi kunnat ersätta soldaterna i med barnmorskor. Men i stället ser vi en borgerlig utrikespolitik av män och för män. Det är hög tid att byta riktning. Det är hög tid för en feministisk utrikespolitik i , en utrikespolitik som ser ojämlikheten mellan män och kvinnor och en utrikespolitik som sätter kampen för jämställdhet högst upp på den utrikespolitiska dagordningen. 7 Utrikesminister (M): I en debatt som denna lider vi väl alla lite av tidsbegränsningarna i en värld som är stor. Jag kan bara beklaga att oppositionens företrädare av det ena eller andra skälet valde att inte beröra avgörande framtidsutmaningar som friheten och säkerheten på nätet, livsmedelskrisen som hotar oss runt om i världen, fredsprocessen i där det krävs ökade insatser, nedrustningsfrågorna som inte har förlorat i betydelse eller klimatfrågorna, som växer i betydelse. Men låt mig anta att detta innebär att de instämmer i regeringens politik på dessa områden. började i , och det var bra och nästan lite gripande. Det där var i låt oss minnas den, när många socialdemokrater hade väldigt svårt att kalla en spade för en spade eller en ockupation för en ockupation. Jag vill inte säga att tillhörde dem, men många andra gjorde det faktiskt. Jag minns hur vi i denna kammare fördömdes av den dåvarande socialdemokratin för att vi vågade säga att hela frihet är förutsättningen för hela fred. Då framställdes vi som ett hot mot neutralitet, till och med en gång ett hot mot fred. Men från det till och . , den europeiska frihetens stora år, hade i . Det var en ståtlig och stolt socialistisk tillställning, där man förkunnade att parti i nu hade blivit medlem i deras gemenskap och att parti i nu hade blivit medlem i den socialistiska internationalen. Jag kan förstå att har ett behov av att skrika lite högre än andra just . Man satt ju och mös med män i de socialistiska salongerna i decennium efter decennium när det var undantagslagar i . , , hade undantagslagarna varit i kraft i , och så applåderade ni när han blev en av era kamrater, tillsammans med den där kul killen från som ni också tyckte var en lovande socialist och demokrat. Så kan det bli. Först sent, sent, sent ska syndaren vakna suspenderade man och maktpartier från medlemskapet i Socialistinternationalen. De är fortfarande medlemmar ni är fortfarande kamrater för det krävs en kongress för att utesluta dem. Ni kommer att sitta där ett tag, om de nu finns kvar, kanske i landsflykt någonstans. Två raka frågor till : Hur kunde ni i , frihetens år, välkomna dessa två maktpartier och förtryckare i er krets? Varför satt ni så sött med dessa maktens män från dessa diktaturer så länge tillsammans i er stolta international? Det är frågor som kanske kunde kräva en kriskommission, även om jag såg att kriskommissionen av nu hade liknats vid en kamel. Från regeringens sida har vi varit tydliga vad gäller . Vi var tydliga i om tillståndet i . Vi var tydliga i för mänskliga rättigheter om situationen i . Vi var tydligare, vågar jag säga, än tidigare regeringar har varit om situationen som den var i . Vårt krav var fria och rättvisa val och demokrati. Vårt krav återstår att förverkliga. Där är det viktigt att vi nu tar itu med den uppgift som flera av oss berört, nämligen att förnya, skärpa och förfina EU:s grannskapspolitik i olika hänseenden. Jag tror att det är oerhört viktigt att Europeiska unionen har förmågan att vara ett fyrtorn för frihet gentemot öst, där behovet är stort det är vi eniga om och gentemot syd, där behovet också är mycket stort. Svårigheterna är förmodligen ännu mycket större, men det gör inte att vi ska vika undan från dem. Vi vet en del om vad vi ska göra. Den fria handeln berördes i flera inlägg. Där ska vi försöka det borde vi redan ha gjort. Motståndet har inte varit på vår sida, utan motståndet har ofta varit från regimer som har varit beroende av gamla socialistiska oligopolistiska strukturer i dessa länder som det gäller att bryta ned för att öppna upp de olika samhällena. Annars kommer det inte att gå. Jag inbjuder gärna alla oppositionens företrädare till en dialog om hur denna politik ska utvecklas. Om kort: Jag har fått en hänvändelse från Aung parti om en dialog också om sanktionerna. Den hänvändelsen svarar vi självfallet ja till. Till bara kort: Din kritik är riktig, i den meningen att vår utrikespolitik är utrikespolitik. Det innebär inte att vi inte agerar självständigt, men vår nästan främsta utrikespolitiska uppgift är att nu verka för att förverkliga den gemensamma europeiska utrikespolitiken. Det är den som ger röst, inflytande och möjlighet att påverka de stora globala utmaningarna. Vi kan sitta och göra uttalanden i riksdag det är trevligt och bra på många sätt men det är inte nödvändigtvis så vi förändrar världen. Det är genom ett aktivt engagemang för att forma ett som formar världen som vi kan ha inflytande, och det är det vi behöver. Till i all korthet: Vi är en humanitär stormakt, och det ska vi vara stolta över. Men vi ska inte heller dölja att vi ska vara beredda att hjälpa till. Vi var beredda att hjälpa i den finansiella krisen. Vi var beredda att hjälpa i den finansiella krisen. Känn stolthet över detta! Stäng inte dörrarna till allting över huvud taget! Är vi självständiga eller inte? Ja, vi är skyldiga att underordna oss beslut av . Det verkade på argumentationen som om ni tycker att vi ska lämna också . Välkomna till världen! Vi lever i en värld av beroenden, och det är dessa beroenden som bygger det svenska välståndet. Skulle vi stänga dörrarna till omvärlden för vi oss tillbaka till 1700-talets fattigdom. Dit vill vi absolut inte. sade när vi talades vid inledningsvis att han skulle överraska med sitt anförande. Det gjorde han, också i den meningen att jag aldrig har varit med om ett anförande av där jag kan instämma i så mycket som jag kan. Det var på slutet, måhända, men i övrigt håller jag med. Titta på , som vi nu diskuterar! Ett av de allra största problemen med är att kvinnorna inte har fått komma fram. Men ser vi början på detta. På var det i början titta på tv-bilderna nästan bara män, men mot slutet började de arabiska kvinnorna komma. kan aldrig utvecklas utan att kvinnorna får nya möjligheter. Kan vi medverka till detta gör vi en stor utvecklingsinsats. Där åker jag runt och försöker titta på de kvinnor som vi kan lyfta fram med våra olika insatser. Kvinnornas deltagande i nationers utveckling är en avgörande förutsättning för att dessa nationer ska utvecklas. Kan vi över partigränser göra en insats i denna del har vi faktiskt gjort något stort. Jag nästan instämde i nästan allt som sade. Det gjorde väl denna debatt rätt unik. 8 (S): gör som han brukar göra när han kommer till den andra rundan i debatten. Han säger att inte sade något om det ena och det andra. Men han glömmer en liten detalj. Han hade på sig i sitt inledningsanförande, och dessutom stängde talmannen av klockan eftersom utrikesministern inte klarade att hålla sig inom dessa , medan jag har till mitt förfogande. Det är alltså inte så underligt om oppositionen inte hinner att ha en lika heltäckande bild som herr utrikesministern har över världsläget. Men som sagt har vi skrivit en alternativ utrikesdeklaration som täcker även de frågor som utrikesministern menade inte fanns med i mitt inledningsanförande. Alla som lyssnar på debatten, var så vänliga att titta på Socialdemokraternas hemsida och läs vår utrikesdeklaration! Låt mig först ta upp tillbakagången till 1989. Det visar bara hur stressad är över anklagelsen för att han har varit så tyst och passiv och inte stått på de förtrycktas sida att han går in på , kritiserar gamla socialdemokrater och säger att det hände något på någon socialistinternational där vi myste ihop. Jag var inte med, så jag kan inte riktigt berätta i vilka salonger man satt och myste ihop med och . Jag har faktiskt ingen aning om det. Men jag har tittat på Internet. Även jag är ibland ute på Internet och tittar på hemsidor. Jag hittade där hemsidan för det , det vill säga det konservativa europeiska partiet .