prot · GY0992 · 2011-04-27 00:00:00 — Om de som är rikast drar i väg, så att man får ett hyggligt genomsnitt, men man trycker ned människor under fattigdomsgränsen, blir det ett tråkigt och eländigt samhälle att leva i. Det är en moralisk fråga. Vad kommissionen säger, och som för sitt liv inte vill ta till sig, är att ett sådant samhälle också är negativt för hälsoläget i landet totalt sett. Det är den entydiga slutsatsen. Hade hon velat ta denna fråga på allvar hade hon startat en kommission som följde upp resultaten av detta med ordentlig forskningsexpertis och även med politiker. En sådan kommission hade kunnat gå igenom och titta på hur det ser ut i och hur vi skulle kunna göra för att minska hälsoklyftorna i vårt land. Men jag tror inte att hon vågar. Hon vet nämligen vilken slutsatsen kommer att bli. Slutsatsen av ett sådant arbete hade blivit att man måste vara beredd att minska de ekonomiska klyftorna. Det varken vågar eller vill hon göra. Det går nämligen tvärtemot regeringens politik. Detta skulle jag gärna vilja ha en slutkommentar om från . 197 (M) replik: Jag delar inte uppfattning att skillnaderna är problemet. Jag tror nämligen att om vi gör så att det blir bättre för dem som har det sämst, oavsett om det gäller folkhälsa eller ekonomi, är det viktigare än att förhindra att skillnaderna ökar mellan dem som har det bra och dem som har det ännu bättre. Vad vi ska försöka göra är att hjälpa upp dem som har det sämst. Ingen blir lyckligare av att skillnaderna minskar om det innebär att det blir sämre för både dem som har det bra och dem som har det lite sämre. En utveckling där alla får det bättre är viktigare än att skillnaderna minskar mellan dem som har det bra och dem som har det ännu bättre. Där har vi en skillnad i det hela. Att klyftorna som sådana är problemet tror inte jag. Det viktigaste är att vi hjälper upp de svagaste grupperna i samhället och dem som har störst behov. Här finns många bra idéer och tankar i de motioner som läggs fram. Jag är övertygad om att vi kommer att ta med oss de tankarna i det fortsatta arbetet. Folkhälsoområdet är ett område där det kommer ny forskning och nya rön . Jag tycker att vi har anledning att vara väldigt aktiva, ta till oss detta och se vad som behöver förändras . Det är bara att gå tillbaka ett antal decennier och se vad man då trodde var ofarligt men som man vet är väldigt skadligt. Det är klart att alla vi partier kommer att behöva ompröva våra ställningstaganden . 198 (FP): Det har sagts i denna kammare att vi står inför stora utmaningar när demografin förändras från en pyramid till ett hus med ganska platt tak. Många blir mycket gamla, och medellivslängden har ändrats. Hur klarar vi då hälso- och sjukvården framöver? Här kommer folkhälsoarbetet och förebyggandet av ohälsa in som en väldigt viktig del. Det är viktigt för enskilda människor att inte råka ut för onödig ohälsa. Men det är också viktigt för samhället, som ska använda de gemensamma resurserna på ett klokt och effektivt sätt för dem som drabbas av ohälsa som inte har kunnat förebyggas. Som en grund för arbetet vi har framför oss ligger utredning Framtidens folkhälsa allas ansvar, med poängtering på allas ansvar. Det gäller på nationell, regional och lokal nivå, och naturligtvis har också den enskilde ett ansvar. Men då får man inte råka ut för moralism och pekpinnar, utan vi måste hitta ett sätt att nå människor så att de känner att det är inne att följa , , , och andra myndigheters råd, som är baserade på ett bra kunskapsmaterial. Jag lärde mig mycket av brödskivorna som jag ärvde när jag kom till som chef 1979. Det var ett uppifrånperspektiv. Vi skulle äta sex till åtta brödskivor . Det kom dessutom på stora annonspelare. Åkte man bil kände man sig väldigt liten i skuggan av de stora pelarna som sade vad ville. och ville det också, men det var som märktes. Sedan kom det också annan information, om sex och samlevnad och sådant, och människor kände att de inte ville ha in den stora myndigheten i sina sängkammare och kök. Den lärdomen måste vi ta vara på när vi nu går vidare med utmärkta förslag, alltså: Vem är rätt sändare? I min politiska vardag ser jag hur framgångsrika pensionärsorganisationerna är när det gäller skadeförebyggande insatser, kost och motion. Man har matlagningskurser och sådant och når väldigt många äldre människor. Men vi måste också nå andra grupper i samhället: invandrare, barn och ungdomar. Vi måste verkligen nå fram till flickor och unga kvinnor så att de inte börjar röka. Vi ser alltför många unga kvinnor ute på gator och torg som röker. Att hitta vem som ska vara sändare är viktigt. Man har tagit upp . Jag har utmaningen att sitta i Marmot 2. Vad jobbar vi då med? Vi ska alltså försöka komma i mål med att hitta vägarna in till olika grupper i samhället. Det handlar om barn, ungdomar, kvinnor, invandrare, äldre och så vidare och också olika invandrargrupper som ofta inte nås av den kunskap vi har om hur man kan förebygga ohälsa. Vi får se vad man kommer fram till här. Jag förutsätter att regeringen bygger vidare på arbete och det som kommer fram i steg 2 som något viktigt. Apropå detta med kommission vill jag återigen ta en titt i backspegeln. Det var och som efter råd och rekommendationer av WHO skapade en kommission i . Det fanns också en på WHO-nivå, men den upplöstes . Det var ministrar och statssekreterare från de olika departementen som ingick eftersom det är fråga om tvärsektoriella insatser. Man lyckades dock inte hålla intresset vid liv på toppnivån, och den erfarenheten måste vi ta vara på när vi går vidare. Om vi nu skapar en kommission, hur håller vi liv i den, och hur får vi motsvarigheter på olika nivåer i samhället, vilka sändare ska de använda och vilket kunskapsunderlag? Det finns en del historiskt jobb att göra för att komma vidare. Man har också tagit upp detta med mål. tog upp att har drivit ett tolfte mål om psykisk ohälsa. Mitt parti, , drev ett folkhälsomål Äldre. Vi drev också, liksom , att läkemedelsmissbruk borde in. Detta har inte vunnit gehör när vi i socialutskottets betänkande har jämkat samman våra åsikter, men det är något som jag tycker att man borde gå vidare när man arbetar med det som de olika myndigheterna, och då främst , har presenterat. Det finns en rad reservationer som har fogats till betänkandet. En av dem handlar om detta med kultur på recept, som är ett intressant försök i och . Här kommer slutrapporter. Jag tycker att man ska avvakta de rapporterna och se hur man ska gå vidare. Det kan vara bra att grunna på de erfarenheter som har vunnits. Man tar också upp detta med representativitet och informationssidan när det gäller hiv/aids. har fått nya uppgifter när det gäller hiv. Lagen har , precis som vi skriver i betänkandet, på nacken. Jag förutsätter att analyserar den här punkten. Det finns annat att kommentera. Det finns en reservation om spelberoende. Jag tycker att det ändå görs väldigt mycket, både från dem som tillhandahåller spel och från samhällets sida, jämfört med hur det var för omkring . Om man då talade om spelberoende blev man nästan häcklad: Jaså, får man inte spela Hej knekt och Casino? tar man spelberoende på djupt allvar också ute i kommunerna. Men visst ska vi följa detta och se om man kan vidta mer av åtgärder. När det gäller antibiotika görs väldigt mycket på EU-nivå och i . Ungas hälsa finns det också en reservation om. När jag på s. 2831 i betänkandet ser sammanställningen av vad som görs tycker jag faktiskt att ett är imponerande, men det är viktigt att vi följer upp effekterna, liksom när det gäller SRHR-strategin. Jag ska ta upp en punkt som jag glömde att nämna tidigare. Något av det allra viktigaste för att människan ska må bra är att känna att man behövs. Här har man tagit upp sjukförsäkring, arbetslöshetsförsäkring och så vidare. Kom ihåg vad skrev i sin utredning den gick eller och vad presenterade i sin . Människor som kände att de behövdes blev slentrianmässigt sjukskrivna. Man dolde arbetslöshet genom sjukskrivningar. Det är detta som Alliansen har byggt vidare på för att vi ska få bort de hinder som har legat i vägen för människor som vill tillbaka till arbetslivet. I är vi helt medvetna om att en så stor reform som vi nu har gjort kanske medför problem, som vi successivt åtgärdar här. Men glöm inte bort alla de människor som kände att de inte behövdes i samhället, som i stället gick sjukskrivna år ut och år in. En del av dem var inte ens sjuka utan arbetslösa och sjukskrevs för att på det sättet få en inkomst. Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag och avslag på reservationerna. 199 (MP) replik: Jag tycker att lyfter fram mycket av de viktiga delarna. Det handlar både om politiskt ansvar och om att göra det möjligt för människor att göra goda val. Men tyvärr har det inte blivit så i sjukförsäkringen. De reformer som regeringen har genomfört hade man säkert goda ambitioner med, och det var inte bra som det var förut heller. Men resultatet är att av de nu drygt 42 000 som har gått över i arbetslivsintroduktion, utförsäkrats från sjukförsäkringen och flyttats över till Arbetsförmedlingen, har kommit tillbaka till sjukförsäkringen för att de inte hade tillräcklig arbetsförmåga. Flera av dem har tappat sin sjukpenninggrundande inkomst. De få åtgärder som regeringen nu har föreslagit är egentligen plåster på väldigt stora sår i detta havererade system. Från sida tror vi att man måste göra ett omtag. Man måste se försäkringen i ett mycket bredare perspektiv, slå samman sjuk- och arbetslöshetsförsäkringen och skapa en allmän försäkring även i arbetslöshetsförsäkringen, precis som man gjorde med sjukförsäkringen 1955. Min fråga till är: Är det verkligen värt att lappa och laga i detta trasiga system? Är det inte bättre att skapa en allmän försäkring för alla som gäller oavsett om man är sjuk eller arbetslös? 200 (FP) replik: Jag håller inte med om att det är ett havererat system. Det man ser när man inför en sådan här reform är de individer som har fått problem. Det ska vi försöka att lösa. Det vi inte ser är alla dem där hälsan tiger still för att de har lyckats komma tillbaka. Vi har en partikollega som arbetar på . Hon har gått igenom hundra fall där människor hade gått sjukskrivna länge men hade kommit tillbaka. Det var inte lätt för alla att gå tillbaka i arbete. Det var lite motsträvigt och så. Men kom det: Jag behövs, man tror ju på mig. De gick vidare. Men det skriver man inte om i medierna, och de talar man inte om. Innan man dömer ut ett system ska man skaffa sig en helhetsbild av hur det har gått. Det har gått så här långt. håller vi på och glider in i en socialförsäkrings- och arbetsmarknadsdebatt. Det kanske också lite är mitt fel eftersom jag gick in i debatten utifrån ett folkhälsoperspektiv. Men herr talmannen har inte avbrutit oss. 201 (MP) replik: När man utformar politik inom många olika områden påverkar det folkhälsan i stort. Socialförsäkringen är en väldigt stor del av statens budget. Vi har varit inne på skattepolitik och annat som också ger förutsättningar för målområdet ekonomisk och social trygghet. Där har vi haft ett bekymmer. Att man nu inför ett begrepp som kallas oskäligt gör att det blir en osäkerhet: Kommer jag att omfattas? Kommer min diagnos att vara med? Man har tagit olika steg för att reparera under resans gång. Men tyvärr har det bara lett till att man har fokuserat på diagnosen. Men för en enskild individ kan det vara väldigt olika. Även om du och jag har MS kan sjukdomen te sig på många olika sätt. Vi behöver en flexiblare arbetsmarknad där vi skulle kunna ta emot människor på ett annat sätt. Där kan man titta på där man har ett avtal mellan arbetsmarknadens parter. Också staten har bidragit till att se hur man kan lösa det med en flexiblare arbetsmarknad. Det handlar om att släppa in människor så att de kan känna delaktighet och vara i ett sammanhang. Vi har varit inne på evidensbaserad forskning. Vi vet att Kasam är centralt i folkhälsopolitiken, det vill säga känsla av sammanhang. Det handlar om att kunna vara delaktig. Vi måste ha ett folkhälsoperspektiv med oss när vi utformar socialförsäkringen . Det som vi har är inte bra. Så är det. 202 (FP) replik: Här finns naturligtvis kommunikationsproblem med vad människor har att förvänta sig och hur det hela är upplagt. Jag vet också väldigt väl att man kan uppfatta information man får på olika sätt. Det kan leda till besvikelse. Talar vi nu om folkhälsofrågorna i ett brett perspektiv vill jag också lyfta fram företagshälsovården som en väldigt viktig del både när det gäller att förebygga ohälsa men också för att bidra till att människor kan komma tillbaka till sin gamla arbetsplats. Här kommer rehabilitering in som en viktig faktor att sättas in . Det har varit ett stort problem i den gamla sjukförsäkringen att människor gick där år ut och år in och inte fick sina rehabiliteringsinsatser. är tänket ett helt annat. Men vi har ont om människor som är utbildade för rehabilitering av olika slag. Det finns hur mycket som helst att göra. Jag tror inte att vi har så olika uppfattningar här om vad som behöver göras. Det är vägen dit, finansiering och organisatoriskt som vi har olika uppfattningar om. Men målsättningarna tror jag vi har gemensamt här i kammaren. 203 (KD): Vi debatterar just nu ett område som är ett av samhällets viktigaste. Folkhälsofrågorna har fokus på att öka välbefinnandet hos vanliga människor, unga som äldre. Som kristdemokrat ser jag allt förebyggande arbete som en investering för ett bättre liv. Vi måste våga förebygga för att skapa välfärd för människor och för att undvika stora samhällskostnader. I det perspektivet vill jag instämma med dem som har citerat klokskap från . Motion, kost och sömn är tre hörnpelare för god hälsa. kan det uppfattas som oerhört enkelt och banalt. Men det är ändå fundamentalt för att vi ska få en god hälsa. Utifrån det betänkande vi nu behandlar vill jag sätta fokus på fem områden i mitt anförande. Det är för det första alkohol och andra droger. Det är för det andra folkhälsoarbetets metoder. Det handlar för det tredje om självmordsprevention. För det fjärde vill jag lyfta fram barns och ungas hälsa. Det femte området jag vill sätta fokus på handlar om astma och allergi. Alkohol och andra droger utgör ett av samhällets absolut största sociala och medicinska problem. Det är av den samlade sjukvårdsbördan i vårt land som beror på skadeverkningar är en följd av och har en koppling till alkohol, narkotika, dopning och tobak. Det är därför som jag i samband med detta anförande vill föra in det vi fattade beslut om här i för sedan, nämligen ANDT-strategin. Det är den strategi som syftar till att vi ska uppnå en förbättrad folkhälsa och som också metodiskt ser till att ge möjligheter för olika aktörer att bidra till att minska de skadeverkningar som alkohol, narkotika, dopning och tobak ger. Folkhälsoarbetet är ett långsiktigt arbete. Inte minst i föreningslivet liksom på kommunal- och landstingsnivå och även nationellt handlar det om att våga se de långsiktiga utvecklingsmöjligheterna men också att göra de långsiktiga satsningarna. och är två aktörer som har en viktig funktion för att ta fram underlag, ge fakta och skapa en motivation för ett långsiktigt förebyggande arbete. När det gäller metoder för folkhälsoarbetet skulle jag vilja peka på två sådana området. Det är först samverkan med där man har tagit fram en metodbok som ger kunskap om effektiva metoder för det lokala och regionala arbetet. Men det handlar också om ökad kunskap när det gäller tillämpning av just evidensbaserade metoder. Det uppdraget redovisades , för en månad sedan, i en slutrapporten , insats för folkhälsa. Ett annat utvecklingsarbete är riskbruksprojektet. Det har fått många lovord och redan gett en god effekt. Jag är övertygad om att genom ett målmedvetet arbete också inom drogområdet kan vi förebygga lidande och smärta och ge människor ett lyckligare liv. Därvidlag är just riskbruksprojektet och de metoder som har använts inte minst inom landsting men också i samverkan med kommunerna en viktig del för att nå en utveckling som ger människor bättre hälsa och ett lyckligare liv. Ett annat område som behandlas i betänkandet är självmordsprevention. Det är ett område där vi vet att framgångsrikt arbete inom denna sektor grundar sig på en insikt om att självmord och självmordsförsök går att förebygga. Ingen människa ska behöva hamna i en situation där den enda utvägen upplevs vara att ta sitt liv. Jag har haft samtal med anhöriga. Jag har haft samtal med medarbetare inom vården. De upplever att vi måste våga göra mer. Jag välkomnar därför regeringens beslut att ge ansvar för nationell prevention av suicid och psykisk ohälsa. Man har på institutet fått möjlighet att genomföra en pilotstudie av det australiensiska självmordsförebyggande arbetsprogrammet liksom att studera det finska . Förhoppningen är att arbetet på ska ge oss kunskap och förutsättningar för ett förbättrat preventionsarbete. slutbetänkande innehåller också förslag som jag tror kan medverka till att vi kan ta ytterligare steg i det förebyggande arbetet. Enligt min mening kan ingen möda sparas för att förbättra samhällets förmåga att förebygga självmord. Detta är ett område som vi ofta talar tyst om men som vi måste lägga mycket energi på. Inom folkhälsopolitiken är barn och ungdomar en prioriterad målgrupp. Det har framhållits av tidigare regeringar och understrukits av vår nuvarande regering och av de ansvariga statsråden. Det pågår, vilket också framgår i betänkandet, ett omfattande arbete inom olika delar av samhället för att ge barn och ungdomar en trygg uppväxt och en utvecklande uppväxtmiljö. Ett framgångsrikt arbete har också varit de ungdomsmottagningar som har etablerats på Internet . Ungdomsmottagningarna och skolhälsovården är viktiga delar för att undvika hälsoproblem bland barn och ungdomar. Det är därför det fokus som har funnits på barn och ungdomar i folkhälsopolitiken måste manifesteras och fortsätta. Ett arbete som jag vill lyfta fram är det utvecklingsarbete för barns och ungdomars psykiska hälsa som har genomförts av Kommuner och Landsting efter en överenskommelse med staten. Arbetet har pågått i 14 områden i landet fram till . Syftet är att barns och ungdomars psykiska hälsa ska mötas med en helhet där man får en samverkan mellan skolan, och sjukvården och där man ger en insats på rätt nivå. En av grundstenarna i utvecklingsarbetet är att familjen, de anhöriga och den unga själv har förmåga att påverka situationen. Jag tror att det är nödvändigt för att man ska få ett framgångsrikt utvecklingsarbete. Just , och de närmaste vår- och försommarveckorna, kommer vi att märka av ett växande bekymmer till följd av olika allergier. För en del finns det en förklaring till besvären, och för andra saknar vi besked om var orsakerna finns. Astma är en vanlig sjukdom i . har av befolkningen astma. Siffran är gemensam för barn och vuxna. Orsakerna till att förekomsten av astma har ökat under det senaste halvseklet är fortfarande lite oklara. Man löper risk att få astma i alla åldrar. Men över hälften av dem som har drabbats är barn , vilket jag finner extra alarmerande. Hos vuxna är det vanligare att kvinnor drabbas än män. Astma kan vara både allergisk och icke-allergisk. Allergisk orsak till astma är den dominerande orsaken när det gäller barns och ungdomars bekymmer med astma. Om vi vidgar frågan till överkänslighet är det tyvärr ett faktum att var fjärde svensk har en eller annan form av detta. Antalet har stigit även om det just nu verkar plana ut. Orsakerna till att så många drabbas finns sannolikt i vår livsstil även om den exakta orsaken är svår att fånga. Det råder ingen tvekan om att astma och allergi är ett hälsoproblem av stor folkhälsopolitisk karaktär. Även om det finns mediciner och goda resultat av ett liv i rörelse är det viktigt att finna åtgärder för att minska förekomsten av det som utlöser astma och allergi. Allergiframkallande substanser i vår omgivning och i vår föda måste därför ges ett tydligt fokus när det gäller forsknings- och utvecklingsarbete. Livet för dem som har drabbats av astma och allergi inskränks på olika sätt. Därför välkomnar jag att i en skrivelse lämnar förslag på en statlig utredning som bör få i uppdrag att ta fram en nationell strategi för astma- och allergisjukdomar. Jag anser att det behövs ett samlat grepp och en plan för att minska astma och allergi, och jag hoppas att allergisjukdomar kan ges en liknande prioritet som den nationella cancerstrategin har. Jag ser framför mig att vi kan få ett utvecklingsarbete där denna folksjukdom på ett bättre sätt kan hanteras till glädje för en stor del av våra barn som drabbas men också . Det handlar också om att vi på detta område ska nå en klar förändring. På område efter område i betänkandet har socialutskottet gjort en redovisning av vad som händer på regeringssidan och i det arbete som pågår. Vi har också gjort överväganden i anledning av de motioner som har inkommit. Utifrån detta yrkar jag bifall till socialutskottets förslag i betänkandet som jag yrkar avslag på de redovisade reservationerna. 204 (M): Jag ska ta upp en liten, specifik fråga ur det betänkande som debatteras. Men frågan är inte liten i reell betydelse. Den är stor och omfattande. Det handlar om hiv och om hivprevention. Jag skulle vilja påstå att hiv är omgärdat av stor okunskap. Vi vet att okunskap sprider rädsla och fördomar. Det är precis vad som gäller för hiv. Då rådde det stort kaos och rädsla. Okunskapen var i det närmaste total. utkristalliserade sig forskning och kunskaper. På så sätt blev det också möjligt att förstå skillnaden mellan hiv och aids och att utveckla behandlingsformer. Men vi får inte stanna vid detta. Arbetet med att förebygga hiv måste fortgå. Vad jag menar här är kunskap kunskap hos stora delar av befolkningen i samhället. Den som har brist på kunskap kan varken skydda sig själv eller andra. Den kan inte ta ansvar. Den kan också utveckla rädslor rädslor för hur en sjukdom smittar. I sin tur kan det innebära övermod och riskabelt beteende. Det kan vi se . Men det kan också innebära isolering. Personer som är smittade vågar inte ta del av samhället. De vågar inte heller informera andra om sin sjukdom. Det är just utifrån detta perspektiv som det är så viktigt att kunskapen om hiv och hivprevention finns i samhället. fanns totalt 8 935 fall av hiv som var anmälda i . Av dessa beräknas ungefär 5 000 vara i livet. Av dessa fick i sin tur 2 310 personer diagnosen aids . 2 045 personer har inrapporterats som avlidna till följd av aids. Dessa siffror visar med stor tydlighet hur viktigt det är att samhället är engagerat och att det finns en aktiv hivprevention med utbildning. Många säger att hiv är en fråga som framför allt är begränsad till homosexuella och till missbrukare. Det är fel, skulle jag vilja säga. Hiv känner inte av vare sig landsgränser eller sexuell läggning. Hiv finns där det finns personer som är smittbärare. Därför är det så viktigt att informera stora grupper. Vi kan se samma sak i som i övriga länder: Det är framför allt i storstäderna som det finns hivpositiva personer. Det gör att det är extra viktigt med utbildning i storstäder, precis som i så kallade riskgrupper. Men återigen: Hiv känner inte av gränserna, och därför är det viktigt att gå vidare. Regeringen har glädjande nog tagit stora steg, tycker jag, för att utveckla det preventiva arbetet både med budgetsatsningar och regleringsbrev till . Men det finns oanade resurser att använda i form av frivilligorganisationer, patientföreningar, forskning, utbildning med mera. Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag till beslut. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 16 § Tryck- och yttrandefrihet Föredrogs betänkande 2010/11:KU22 Tryck- och yttrandefrihet. 205 (MP): Det demokratiska och öppna samhälle vi har tar vi ofta för självklart. I själva verket är det ett resultat av en mångårig kamp och enskilda människors klarsyn och drivkraft.