prot · GY0955 · 2011-02-08 00:00:00 — Mycket tid vid våra möten vid detta toppmöte och andra toppmöten ägnas åt att skuldtyngda länder beskriver sina omfattande saneringsprogram och de folkliga motreaktioner som de ser. Flera påpekar att det finns en stor trötthet i deras länder över utgiftsminskningar och skattehöjningar, som ju följer i stora delar av . Problemet är att vi nu är från finanskrisen. Jag vill påminna om vårt eget 90-tal. Vi sanerade våra offentliga finanser efter kraschen under det tidiga 90-talet under nästan hela resten av 90-talet. För många väntar ännu fler år av sanering. Det här är djupgående frågor som ställer på sin ända vilken utveckling vi ser framöver. Det som är utgångspunkten är att svaret inte kan vara lånefaciliteter och kortsiktiga krispaket, utan svaret måste vara mer hållfasthet kring reformer och att få ordning på offentliga finanser. Det ligger i flera av kommissionens lagförslag att inrätta mål för hur man gradvis tar ned sin statsskuldskvot när den har blivit för hög, hur man verkligen ska efterleva att man inte får ha större budgetunderskott än som nämns i stabilitets- och tillväxtpakten. Vår svenska inställning har mer varit: Se till att få det på plats och följ det, snarare än att ropa på koordinering av sådant som uppenbart är nationell kompetens. Det var flera som påpekade detta. Börja åtminstone med det, och sedan kan vi naturligtvis alltid diskutera vad man menar med koordinering. Återigen: Den tyska versionen, som jag noterade, handlar mer om att beskriva en sorts benchmarking. Men det diskuterade vi . Det var Lissabonstrategins essens, just detta att titta på vinnarna och försöka lära av detta. I de delarna ska vi återkomma. Men det fanns många reaktioner på det känslan av trötthet, känslan av att någon talar om utifrån vad man bör göra. Alla är stolta i sina respektive demokratier och vill ha förmågan att fatta egna beslut, i andra länder såväl som i . 16 (C): Tack, statsministern, för återrapporten! Jag ska inte överskatta min egen förmåga men försöka få in två frågor i en. Den första ligger i anslutning till EU-nämndsordföranden fråga. Vi kan nu kan se att vi har rådsmöten med en agenda med tydliga frågor kring ekonomi. Vi kan se särskilda uttalanden från regeringschefer, och vi ser återkommande de tysk-franska initiativen. Finns det inte en risk att vi får se ett splittrat EU, där man väljer att utöva sin makt i det forum där man tror att man kan väcka initiativet bäst och därmed kanske kringgå de mer formella vägarna och därmed ställa och en del andra länder i ett utanförskap? Det vore oroväckande, eftersom jag delar statsministerns och regeringens hållning att vi ska ha en tuff politik här, och vi har ställt tydliga krav och har tydliga positioner från hela nämnden. Det finns en risk att man eventuellt försöker spela bort det och ha en lite tuffare hållning än vad man har i en del andra länder när man delar upp frågan så. Den andra frågan är ett stort beröm till rådsmötet, som blivit mycket tydligare i frågan om och . Det kan vara ganska lätt att kräva demokrati och mänskliga rättigheter. Den svåra biten kommer när detta sedan ska uppfyllas och man därefter ska ha institutioner och saker som klarar av att upprätthålla en demokrati. Det är också bra att har fått ett tydligt uppdrag att leverera ett paket. Men har EU verkligen tillräckliga medel, ekonomiska resurser och personella resurser, att klara av detta åtagande? 17 Statsminister (M): Det är nog riktigt att ur detta, den krishantering och det vi har sett , kommer naturligt en diskussion om vem som ska fatta vilken typ av beslut inom EU-systemet. Till det kommer att Lissabonfördraget är på plats, och och nya institutioner har att finna sin roll i EU-systemet. Det ser man tydliga spår av. Låt mig också säga att jag tycker att EU-samarbetet det är ofta många som brukar påpeka det visar ständigt att det växer via kris. Det finner nya vägar och finner samordning och koordinering på områden som förr inte existerade, och det är huvudsakligen den typ av svar som behövs i när problem har blivit gränsöverskridande. Det går inte att återfalla till att nationalstater försöker skilja sig från varandra, utan vi måste möta problem tillsammans och finna gränsöverskridande svar. Det tycker jag också att vi har sett många exempel på. Det problem vi har sett, återkommande, är att den regel man inrättade som syftar till att ha god ordning ta till exempel stabilitets- och tillväxtpakten följer man inte fullt ut när det sedan verkligen gäller. Det är en invändning som vi har haft. Det är oftast länder som själva har varit med om att i grunden skapa dessa tuffare regler som sedan inte efterlever dem. Det är klart att om inte grundländer gör det tycker andra att det finns mindre skäl. En liknande diskussion hade vi när förslaget om att ha mer automatiska sanktioner, och återigen lite tuffare, i en fransk-tysk överenskommelse mer tolkades som att det kanske snarare skulle föras in i och ha mer av en politisk prövning någonting som vi då inte var alldeles säkra på. Den processen är ännu inte avslutad. Vi återkommer väldigt ofta till detta: Börja med att använda det vi redan har. Se till att det efterlevs. Jobba mycket med de lagförslag som finns och som är på väg fram mot marstoppmötet och senare för införande och överenskommelse med . Då tror jag att vi har mycket av svaren. När det gäller bör vi notera att vi har ett särskilt associationsavtal mellan och där är mottagarland av . Det finns vissa villkor för detta, som påpekas i slutsatserna, som man bör efterleva. Det är resurser som används väldigt mycket för att bygga ut utbildningssystem och hälsosystem men också bygga grunden för en fungerande demokratisk infrastruktur. Det är den typen av resurser vi nu ska använda och som har som påtryckningsmedel. 18 (C): Tack, statsministern, för svaret! Jag tror att vi behöver bli ännu tydligare i vår hjälpande hand till de folk i hela som ställer sig upp och kräver att få göra sin röst hörd, få ha sin frihet och få organisera sig. kommer till exempel den första fredliga demonstrationen att ske i . Det är på fler håll än bara i och vi nu ser detta. Jag tror också att det är en ny typ av utmaning. Vi har sett lite av det tidigare, när många nya länder kom till oss från det forna och flera länder redan är medlemmar i unionen. Där hade vi en förmåga att gå in och vara stöttande och kapacitetsbyggande vid precis rätt tillfälle. Jag tror att EU här har en otroligt stor roll att spela, men frågan är: Har vi verkligen den kapacitet kvar som vi hade ? Eller är det någonting vi behöver bygga upp där kanske också kan vara med och bidra lite extra med de kunskaper vi har genom att ha jobbat med dels solidaritetsprojekt, dels demokratiprojekt? 19 Statsminister (M): Som jag nämnde var det ett associationsavtal som ingicks med 2004 och som belöpte sig till mycket stora resurser. Jag tror att det är ett av de största mottagarländerna i vi talar om när det gäller utvecklingsstöd från EU:s sida. När man går igenom de paketen ser man att det är mycket välmotiverade åtgärder. Hur få ett välfungerande utbildningssystem i ett land med omfattande problem med analfabetism? Hur få hälsosystem som är verkligt funktionella? Och sedan just detta: Hur bygga i grunden demokratiska traditioner och institutioner, respekt för rättsstat och rättssystem som fungerar? Detta är och förblir mycket verkningsfulla insatser med vilka vi nu kan utöva vissa påtryckningar, eftersom det är resurser som betyder väldigt mycket i . Men det är också att markera vår vilja att vara närvarande i denna transitionsprocess som vi ju vill ska inledas . Förhoppningsvis är detta en frihetens timme och en öppning för reformer och utveckling mot demokrati som vi ser i delar av som vi naturligtvis ska använda på allt sätt vi kan för att möta de mycket legitima ropen på utökad frihet och utökad rätt att få påverka från och . nämner att det är fler länder som det kan handla om. Huruvida vi har tillräckligt med resurser får vi naturligtvis återkomma till och utvärdera. Det vill ju till att det också finns en öppenhet att låta europeiska stöd av olika slag finnas med och bygga detta nya. I grunden måste det naturligtvis sedan handla om att det egyptiska folket finner de ledare de vill via valsedlar, via fria och öppna val. 20 (SD): Tack, statsministern, för rapporteringen! Jag har en fråga om på elmarknaden. Jag känner mig orolig för den och har även tagit upp den tidigare i . Vad vi har kunnat se är att kommissionen gjort beräkningar på vad den här strategin kommer att kosta, och det är . Det motsvarar ungefär 40 000 miljarder i svenska kronor. Det är väldigt mycket pengar. Vi vet att det i längden brukar bli dyrare än vad man först har beräknat. Men trots det påpekar statsministern att det här kommer att gynna elkonsumenter, att vi kommer att få lägre elpriser. Jag tror att man står inför ett intressant pedagogiskt problem när man ska förklara för svenska folket hur det här ska kunna gå till. Vi vet också att producenten är inte bara producent utan även distributör, och man är ägare av infrastruktur. Man sätter också sikte på avtalen med konsumenterna. domineras marknaden av ett fåtal aktörer, och nationellt är det och kompani. Mot denna bakgrund och tillsammans med EU:s planerade energistrategi med löften om billigare elpriser känns inte det här särskilt trovärdigt. 21 Statsminister (M): Som jag förstår det är mycket tveksamma till den gränsöverskridande idén att vi ska bygga ihop våra el- och energisystem i . Det är egentligen ett rop på en återgång till där vi startade på 60- eller 70-talet, där alla byggde upp sina energisystem för att tillfredsställa sina egna behov. Problemet med det med den kunskap som vi har om klimatpolitik och liknande är att det är ett sätt att binda fast oss i ett beroende som återspeglar att länder har mycket skilda förutsättningar och de flesta i realiteten små alternativ till beroende av fossilt bränsle. Därför har vi uppmuntrat ett tänkande och ett sätt att bygga ihop våra el- och energisystem som möjliggör export och handel, för att kunna komplettera dagar då vi har behov då vi kan exportera. Det menar vi dessutom öppnar för mer klimatriktig el- och energiproduktion, bland annat från , fast också andra har de möjligheterna. Vilka stora kostnader är det som anger? De gäller naturligtvis den infrastruktur som behövs för att kunna forsla energi och elektricitet över och att säkerställa att inget enskilt land är isolerat, utan koppling till andra. Vår poäng, som också framgår av slutsatserna, är att det huvudsakligen ska vara marknadsdrivet. Det ska vara baserat på tariffer. Det går att räkna hem detta med avkastning och liknande som innebär att kostnaderna inte hamnar på skattebetalarna. Vi har snarare förordat att en mycket liten del som ett sistahandsfinansiering ska handla om EU-gemensamma medel, och vi kommer naturligtvis att inskärpa detta. Jag vill dock understryka att vi inte har sagt en sak: Vi har inte lovat någonting när det gäller elpriserna. Jag tycker att man ska vara utomordentligt försiktig med att lova något sådant. De påverkas naturligtvis av hur mycket vi klimatstyr, men de påverkas också av vilken total produktionskapacitet som vi bygger ut. Det är väldigt mycket som är den svenska energipolitiken i händerna på marknadsaktörer mindre än via politisk styrning. 22 (SD): Jag ser ändå stora problem med att gå med på detta. Vi har haft detta system i , och det fungerar uppenbarligen inte. Jag tror inte heller att det kommer fungera på europeisk nivå. Vi har ett annat problem, och det är nätavgifterna. De kan starkt ifrågasättas. Jag får också påminna statsministern att medlemmar av regeringen har gått ut och sagt att man behöver skaffa treglasfönster. Det kommer att bli väldigt dyrt i längden, med alla dessa kostnader. Jag känner mig orolig för regeringens omdöme i frågan. Jag tror också att många ute i landet delar min oro i sak. 23 Statsminister (M): Den oro som finns i landet gäller folk som får hem sin elräkning, öppnar kuvertet och säger att det är alldeles för dyrt. Det kan vi alla begripa. Folk kan bli upprörda över höga elräkningar. Men frågan är om det finns någon koppling till den fråga som vi diskuterar . Är vägen till att få kuvert som man blir gladare över att motta att återgå till en nationellt uppbyggd el- och energimarknad? Det tror jag inte på. Det kommer snarare att visa sig att bli dyrare. Då är vi tillbaka till att svensk energiproduktion ska syfta till att klara toppbehoven en kall måndag när industrin ska gå i gång och alla ska åka till jobb och skola. Då kommer vi att ha en kraftig överkapacitet som vi inte kan göra någonting med vi eldar för kråkor i stället för att kunna sälja till andra och få in exportintäkter och få jobb i som bygger på att vi kan sälja vidare energi till andra länder. Men det går inte att sälja vidare om det inte finns kablar och system att försörja som går över till andra länder. Det är det som kabeln som vi nu för över till handlar om. Dagar då det är mindre kallt i och då vi med goda klimatförhållanden producerar el säljer vi elektriciteten till baltiska länder. Vad är deras alternativ, ? Jo, det har de i ryggen. Det är gasen och oljan, som kommer ur de gamla systemen, som de vill slippa sitt beroende av. Hänvisa inte länder till gamla, dåliga lösningar och att sitta fast i nationella svar! Det är inte billigare. Vi ska ha respekt för att människor tycker att elnotan har blivit dyrare. Men det är faktiskt en helt annan diskussion och inte något som dessa initiativ handlar om. 24 (V): Toppmötet tycker jag var en mycket tydlig illustration av hur EU faktiskt kan fungera. Man kan säga att grundprincipen är att alla medlemsländer är lika men att några är mer lika än andra i den europeiska unionen. I praktiken gjorde och en framstöt för att omvandla EU:s karaktär, omvandla EU till en sorts . Vad är det de säger i sitt förslag? Man vill ha inflytande direkt över lönebildningen i medlemsländerna och förbud mot löneindexering. Man vill gå in och diktera hur nationella grundlagar ska se ut när det gäller finansiell reglering, det vill säga inte regelverk i största allmänhet utan nationella konstitutioner. Man säger också att man ska harmonisera pensionsåldern och att man ska harmonisera vissa skatter. Man ska göra upp detta på ett särskilt toppmöte för eurozonens medlemsländer. Det vi ser nu är att man tar eurokrisen som förevändning för att bilda en sorts politisk union eller ett , om man så vill. Jag menar att statsministern borde säga: Nej, här går våra röda linjer. Det här ställer vi inte upp på. Svenska folket har röstat nej till valutaunionen i en folkomröstning, och det finns vissa saker som är förbehållet medlemsländerna, däribland detta. Är det inte dags att nu säga att om detta är effekten av eurokrisen, då tackar vi nej till att ingå i det gemensamma regelverk som omfattar ? 25 Statsminister (M): För ordningens skull ska vi väl ändå påpeka att har sagt nej tidigare. Långt innan det här förslaget kom var svar även då nej. Det är korrekt att det fanns ett fransk-tyskt initiativ, vilket det för övrigt finns vid många tillfällen inför många toppmöten. Man kan säga att det fransk-tyska ansvarstagandet för EU:s utveckling har varit omfattande och förtjänar stor respekt. Men det finns också tillfällen då fransk-tyska initiativ handlar väldigt mycket om just vad och vill, vilket inte alltid är samma sak som vad EU-27 eller för den delen EU-17, som är eurozonens antal länder vill. Problemet det har jag försökt vara tydlig med är att jag vid återrapportering till av vad som sker på ett toppmöte måste utgå från slutsatser och från papper och annat som är föreslaget. Vi har möjligen lärt oss något om EU, och det är att vissa saker sägs på pressträffar och andra är formell behandling och tas in i slutsatstexter. Som jag tror att ledamöter tydligt kan se i slutsatstexterna refereras inte de punkter som tog upp. Det sägs att man nu ska titta på eventuella förslag till en utökad ekonomisk koordinering som ska återrapporteras och i så fall behandlas vid marstoppmötet eller . Då kommer vi naturligen att ha synpunkter på detta. Som jag har svarat ledamöter här tror jag mer på att fullfölja de förslag som redan finns och som är på väg. Att efterleva dem skulle vara mycket av de svar som vi menar behövs gentemot finanskrisen och mindre av det som benämns vid pressträffen. Men som sagt har inte tagit ställning i sak. 26 (V): består politik av både realpolitik som läses mellan raderna och det som står i själva texten, och ibland är realpolitiken det viktigaste. Detta är ett typexempel på att det är så. Jag menar att det är rimligt att statsministern förhåller sig till den reala politiken. Vi vet alla att så som och visar vägen går ofta EU i efterhand det visar historien. Därför måste man förhålla sig till detta. Därför måste som nation kunna förhålla sig till detta. Jag saknar det i det här fallet. Jag tycker att det är vägs ände för en strategi som går ut på att vi ska ha samma regelverk som vad avser finanspolitik och följdeffekter av eurokrisen. Det är dags att du pratar med dina kompisar i och säger att det finns en annan väg där kanske inte den bästa gemenskapen finns på ett skepp i sjönöd. 27 Statsminister (M): Det kommer att uppmuntra när jag berättar att i har önskat att jag ska framföra att vi behöver mer av brittiska synpunkter kring detta. Låt mig återigen inskärpa att det naturligen kommer att bli diskussioner, om det visar sig vara den här typen av förslag som man försöker gå vidare med. Det har jag också antytt. Jag tror inte alls på en centralstyrd lönebildning. Jag tror tvärtom väldigt mycket på vår decentraliserade lönebildning som vi har i , med ansvarstagande och sociala partner som har visat sig kunna leverera god reallöneutveckling det var ett inslag om just detta i Ekot bara för någon timme sedan. Det är klart att vi inte vill byta bort det som fungerar. Det kommer jag naturligen att framföra som svenska ståndpunkter. Men jag är trots allt lite noggrann med att i en återrapportering till utgå från det som faktiskt är slutsatser och det som är presenterat. Sedan leder det naturligtvis till diskussioner om hur man bör behandla pressträffar och hur man bör behandla vänner inom Europeiska unionen. Jag kan försäkra om att det framfördes många sådana synpunkter under toppmötet. 28 (KD): Tack, statsministern, för återrapporten! Som nästan sist ut känner jag att en del av frågeställningarna redan har berörts. Men ur ett historiskt perspektiv kan man väl säga att detta toppmöte precis speglade EU:s historia, nämligen att energiförsörjningen, försörjningen för näringslivet, är en av de viktigaste faktorer som vi kan syssla med gemensamt och freds- och frihetsskapande åtgärder. Då kan man konstatera att det som görs gentemot är väldigt lovvärt och positivt. Men det fanns också en punkt som berörde och det arbete som ligger där. Hur ser statsministern på fortsättningen på det arbetet, och hur kan vi vara med och bidra, ytterligare och tydligare, som europeisk union? Risken är ju att det arbetet kan komma i skymundan med tanke på det stora arbete som EU måste göra runt , i och med det som ligger framför oss. Vi har redan nu i kammaren hört att fler länder är på väg mot en demokratisk utveckling, och där kommer att ha en nyckelroll. Ser statsministern att mäktar med det, och vad är bidrag? Det handlar om i det här sammanhanget, och det berör också både energi och mänskliga rättigheter. 29 Statsminister (M): har varit mycket pådrivande i fråga om synsättet att Europeiska unionen ska kunna utvidgas till att omfatta nya medlemmar och också bli bättre på att se och samverka med sitt närliggande grannskap. Det har för övrigt haft ett brett stöd i riksdag. Vi har bland annat fört diskussioner mot andra krafter inom EU som mer har tyckt: behöver vi inte växa mer, och vi ska titta mer inåt. Ett exempel på detta är som togs med i det svensk-polska initiativet om det östliga partnerskapet som ett av sex partnerskapsländer. Det var mycket viktigt för oss att säga: Det är inte sex länder som startar på samma punkt. Där finns nämligen väsentligt mer utvecklade och välfungerande demokratier som dock önskar en närmare relation till EU. var väl snarare det exempel som stod längst ifrån vad vi önskar. Men det är viktigt att skapa processer. Det är viktigt att skapa kontakter för att kunna ge utrymme åt vitrysk opposition och påtryckningar mot makthavare i . Det används också nu i reaktioner på det som har skett i . Det hopp som först fanns om en viss tilltagande reformering och kanske ett öppnande, trots allt, för något bättre villkor, om inte för det vi skulle kalla demokrati, slogs sedan tillbaka med ökad repression, som leder till sanktionsanvändning. Det vi gör är att i en paragraf vid toppmötesslutsatserna hänvisa till just detta och till hur utrikesministrarna har överlagt om detta. Mer sades egentligen inte. Men det är viktigt att vi visar denna förmåga att se större, bredare och utanför oss själva och att hålla tryck på bland annat för att säkerställa att oppositionella, de som vill ha en annan utveckling för , känner vårt stöd och känner att vi ser vad som sker när det begås felaktigheter. 30 (MP): Tack, statsministern! Låt mig börja med att understryka att det är gott att EU har haft ett toppmöte som äntligen behandlat frågor om innovationer och modern energiförsörjning. Medan höjt sina klimatambitioner och talat om sin generations Sputnikögonblick har EU:s ledare varit upptagna med brandkårsutryckningar i spåren av kriser delvis på grund av det havererade eurosystemet. Jag är övertygad om att statsministern och jag kommer att dra olika slutsatser om de förslag som kommer fram nu när den här debatten om innovationer och modern energiförsörjning har väckts. har klokt redovisat hur spår av det gamla tänkandet från fossilsamhället finns kvar. Och det tysk-franska initiativet visar hur en del tror att man kan lösa problemet med en centraliserad penningpolitik genom att också börja centralisera finanspolitiken. Men det är gott att debatten äntligen har vaknat. Ropen från nådde hela vägen till era förhandlingar. För varje utkast till rådsslutsatser som kom skärptes tonen mot och mot de diktatorer som fortsätter att hålla folk i ett auktoritärt grepp. Det är gott. Men tyvärr är det också så att demonstranterna, som agerar i vad statsministern kallar EU:s absoluta närvaro, vet att deras auktoritära ledare också har hållit sina länder i ett järngrepp i EU:s absoluta närvaro. Det har funnits länder som har skrivit avtal som inneburit att man lätt kunnat avvisa för och misshagliga personer till fängelseceller. Det finns till och med länder, ett oss väldigt närstående, som har sålt vapen till dessa länder. Fanns det på toppmötet en självkritik mot den EU-position som varit alltför vänlig mot dessa auktoritära ledare? 31 Statsminister (M): Det är möjligt att jag missförstod . Men jag vill ändå understryka att om bara och fullt ut tog det klimatansvar som vi har anledning att förvänta oss att de borde göra skulle världen lösa sitt klimatproblem. Det här återkommande försöket att beskriva det som att har haft någon sorts avig attityd och att och stormar fram och löser klimatproblemen har i alla fall jag haft svårt att hitta täckning för. Det finns vissa lovvärda initiativ, men låt oss inte blanda bort korten när det gäller vem det är som verkligen är pådrivande i klimatfrågan och vilka som ännu inte fullt ut deltar på det sätt som vi har anledning att förvänta oss. Låt oss också komma ihåg att EU består av 27 länder med olika erfarenheter och också olika närhet till . Här finns bland annat gamla kolonialmakter. Här finns de som har nära band med regimer som finns verksamma. Här finns också länder som , som är mer långt ifrån och mer tydliga i sina krav på mänskliga rättigheter och demokratisering.