prot · GY0961 · 2011-02-17 00:00:00 — När det då gäller frågan om att tortyr ska vara ett särskilt brott tortyr är ju något osedvanligt vidrigt som vi verkligen behöver hantera är det så att har tillträtt FN:s konvention mot tortyr och annan grym och omänsklig behandling. I svensk rätt har vi inte ett särskilt straffstadgande av tortyr. Det är inte heller något som konventionerna kräver av parterna. En sådan gärning kan i stället vara ett allvarligt brott enligt , som olaga tvång, våldtäkt och framför allt synnerligen grov misshandel. Där har vi höjt straffnivåerna, och det tror jag är viktigt, och framför allt påpekat att ett brott bör betecknas som grovt när våldet har varit av närmast tortyrliknande slag. Minimistraff och annat kan man också titta på, där vi markerar hur allvarligt vi ser på det. har fått kritik från för att vi inte har ett särskilt tortyrbrott i svensk rätt. Den kritiken finns. Det som har varit argumentet mot att införa ett sådant brott och som väl är skälet till att den här utredningen inte föreslår ett särskilt brott är att det finns stora risker för överlappning i förhållande till framför allt misshandelsbrottet. Det är så att säga inte helt enkelt, enligt juristerna, att hantera det hela. Det jag sade i mitt svar var att det här underlaget är sådant som ligger till grund för det ställningstagande vi ska göra i samband med en proposition. Det arbetet kommer vi naturligtvis att genomföra. Där får vi titta på både vad olika remissinstanser har för synpunkter och vad vi har fått för kritik från olika håll, men också på vad utredningen har redovisat som skäl för sitt ställningstagande. Det måste jag tyvärr få återkomma till. När det sedan gäller brott mot mänskligheten är det ju riktigt att vi inte har ett sådant brott. Det finns goda skäl för den proposition som jag ändå aviserar. Men låt mig ändå när det är kvar av säga att det är otroligt viktigt att vi i svensk rätt får regler som är moderna och anpassade till internationella åtaganden. För egen del måste jag säga att jag också är rätt fokuserad på att vi måste göra verkstad. Vi måste ju använda de lagar vi har så att vi verkligen skipar rätt där det är möjligt. Den här typen av brott är väldigt svår att utreda, att hantera. får vi arbeta över gränserna. Vi får arbeta internationellt och annat, men vi behöver faktiskt göra mer i de andra delarna också. Det är inte bara att se till att det står rätt i lagboken utan att faktiskt se till att saker och ting används. Vi har numera också personal som arbetar särskilt med den här typen av frågor, vilket är bra. 20 (V): Jag vill börja med att hålla med ministern och berömma henne lite grann på två områden. Det första är att det faller ett ansvar på tidigare majoriteter och tidigare regeringar att det inte har skett mer. Det är vi helt överens om. Det tycker jag är en rimlig kritik som ministern har framfört. Men det förändrar inte sakläget och behovet av förändring. Det är snarare så att det är mer akut på grund av det. Jag välkomnar också de förändringar som har skett i rättsväsendet för att ge bättre utredningskapacitet och samla den på ett håll för att utreda den här typen av brott. Jag tycker att det är en klok och bra reformering som har gjorts. Sedan anför ministern att svensk lagstiftning täcker nästan samtliga fall enligt den internationella rätten. Men är inte problemet att vi bör täcka samtliga fall? Är det inte just det vi har åtagit oss när vi har signerat de här konventionerna? Pekar inte behovet av att lyfta in detta just på den brist som faktiskt finns? Här handlar det om att stärka lagstiftningen i sig, men det handlar också om att visa respekt för de konventioner som vi har förespråkat internationellt. När länder som har varit pådrivande för att få igenom dem inte själva fullt ut genomför dem finns ju en risk att vi försvagar det internationella arbetet med de här konventionerna. När det gäller tortyrbrottet har ministern inte lyckats övertyga mig. Jag skulle vilja återkomma till resonemanget om psykisk tortyr. Vad gör man med den som har tvingats bevittna att en anhörig utsätts för våldtäkt till exempel, en form av psykisk tortyr, eller den som aldrig får sova, vilket är en ohygglig form av tortyr? Vilken brottsrubricering i svensk lag är det som är effektiv där? Vore inte ett speciellt tortyrbrott en hjälp för åklagarna i de här mycket komplicerade och omfattande utredningarna som ministern mycket riktigt påpekade att det är. Då har man en starkare och tydligare brottsdefinition som gör att det faktiskt är enklare att lagföra personer för de här mycket allvarliga brotten. När det sedan gäller brott mot mänskligheten skulle jag vilja återkomma till den pågående utredning som berör situationen i . Är det inte korrekt att säga att om vi hade haft en rubricering som brott mot mänskligheten som varit oberoende av krav på väpnad konflikt så hade möjligheten för åklagaren att lagföra skyldiga i samband med det här sannolikt varit större? Fins det inte en kvalitativ skillnad beroende på vilken sorts utformning man har på lagstiftningen på det här området? 21 (): Först vill jag ta upp påståendet att ministern inte har övertygat mig. Jag försökte nog inte övertyga. Jag påpekade att utredningen har en uppfattning, och jag redovisade en del av de argument som man har haft för att inte förorda att tortyr blir ett särskilt brott. Men jag konstaterade att det för regeringens del handlar om att avvakta tills vi har gjort den beredning som man behöver göra därför att det finns kritik från olika håll till de synpunkterna. Jag har nog inte försökt övertyga någon, däremot redovisa dessa skäl. När det gäller psykisk tortyr får jag säga att jag faktiskt tror att samma argumentation är giltig, därför att psykisk misshandel också är väldigt besvärligt att utreda. Det kan och jag vara helt överens om. Det finns i verkligheten psykisk misshandel och psykisk tortyr. Det kan vara nog så subtilt hur man plågar och kränker människor . Vi har dock förhållandevis stora svårigheter, vill jag säga, i att få ned i utredningar och föra i bevis sådant som inte är lika synligt som blåmärken, sår och skador som alltså är av mer fysisk karaktär. Jag är inte så säker på att ett särskilt tortyrbrott i den delen skulle underlätta. Däremot tror jag att vi har ett stort ansvar att lyfta fram att det faktiskt finns både fysisk och psykisk tortyr och även misshandel, för jag tror att såren egentligen kan vara nog så allvarliga även om de inte syns utanpå kroppen. Det är ett lidande vi behöver hantera. Det kanske inte är ett argument i frågan om man ska ha ett särskilt brott eller inte, men jag har precis samma engagemang för att man måste kunna beivra denna typ av övergrepp. Jag vill också erinra om att vi, även om vi inte kommit till skott med hela det förändringsarbete som kan behövas, ändå har förbättrat förutsättningarna att lagföra personer som har utsatt andra för tortyr genom den straffskärpning vi genomförde när det gäller misshandelsbrott. Framför allt har vi den grova misshandeln. Det var dess värre jag kanske inte borde ta upp det; det är nästan otrevligt så att Vänstern motsatte sig den skärpningen. Den är dock väldigt tillämplig just när det gäller tortyr, skulle jag vilja påstå. Vi har alltså gjort en del, även om man kan göra lite olika bedömningar av hur det ser ut. Sammantaget, och som jag redovisade i mitt inledande svar, arbetar vi utifrån utredningen om detta. Jag förväntar mig att kunna presentera en proposition 2012 och ta tag i dessa frågor på ett bra sätt. Jag vill dock som sagt också påtala att det är väldigt viktigt med det praktiska arbetet. Jag tycker att det är bra att vi har fått åklagare som särskilt arbetar med detta och fler som är fokuserade på det ganska besvärliga utredningsarbete som måste bedrivas under ofta för att faktiskt döma någon för dessa allvarliga brott. De är också enormt viktiga i det internationella arbetet. Jag hade anledning att träffa Parliamentarians for Global Action . De arbetar med den internationella brottmålsdomstolens verksamhet, och vi diskuterade detta ganska mycket. Få saker är så viktiga i det internationella fredsarbetet som att skapa försoning, och om man inte med rättsligt arbete kan reda ut vad som har hänt och döma dem som gjort sig skyldiga till brott har man väldigt svårt att skapa bra förutsättningar för fred och en positiv utveckling. Detta är alltså viktigt. 22 (V): Låt mig ta vid där ministern avslutade sin argumentation. Det gäller vikten av att stärka den och Romstadgan. I det är jag helt enig med ministern. Det är ett genombrott att vi har detta system på plats, och därför vill jag göra allt för att det ska utsträckas till att omfatta fler signatärländer och stärka domstolens arbete i sig. Ett sätt att göra det är att vara nitisk när vi genomför lagstiftning i vårt eget land, för att visa att vi respekterar reglerna. Jag menar att det återstår att göra en del på detta område i , även om, som ministern har påpekat, nästan samtliga fall täcks. Jag välkomnar också att man har lyft upp preskriptionstiderna för dessa brott, som man har gjort i den svenska lagstiftningen. Jag tycker att det är bra och också i överensstämmelse med dessa bestämmelser. Jag tror eller jag är helt övertygad om att det är ett misstag att inte införa tortyrbrott i svensk lagstiftning. Man kommer att fortsätta att hamna i diskussioner om huruvida verkligen uppfyller konventionernas krav. Det är en dålig diskussion för . Det bästa är att vi uppfyller dem till . Sedan finns det en fråga som ministern inte direkt har berört men som jag ställde tidigare och vill lyfta fram igen. Det gäller brottsutredningen om situationen i . Är det inte en rimlig bedömning att tro att brottsåklagaren med en vidare brottsdefinition brott mot mänskligheten har bättre verktyg i sin hand att, om man finner att det finns grund för detta, faktiskt lagföra de ansvariga för denna eventuella brottslighet? 23 (): Jag tror att vi har rett ut flera av de frågeställningar som interpellationen berör. När det gäller situationen i och den fråga som kom sist här kan man väl säga att jag kanske inte ska ge mig in på huruvida det blir svårare eller lättare att fälla någon för redan begångna gärningar om vi inför ett särskilt straffstadgande för brott mot mänskligheten. Man ska dock komma ihåg att det är väldigt sällan, och dessutom på väldigt goda grunder i så fall, som vi ger nya straffstadganden retroaktiv verkan. Det är alltså inte så säkert att det skulle ha någon poäng i detta sammanhang. Det underlättar inte det hela, men jag är inte så säker på att det skulle vara lösningen. Det kan det finnas anledning att fundera över. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2010/11:163 om EU:s fiskeavtal 24 Landsbygdsminister (C): har frågat mig 1.om jag kommer att motsätta mig ett förnyat fiskeavtal med 2.hur jag kommer att agera då det gäller översynen av de andra fiskeavtalen, som till exempel de med och 3.hur jag kommer att agera så att fiskeavtalen görs förenliga med politiken för global utveckling och 4.om jag kommer att verka för att det görs socioekonomiska utvärderingar före och efter antagandet av ett avtal, i linje med EU:s rådsslutsatser . Angående den första frågan om är det en självklarhet för mig att alla , inklusive fiskeavtalen, ska vara förenliga med folkrätten. Det gäller givetvis även EU:s fiskeavtal med . Jag har därför, , tillskrivit fiskekommissionären och begärt en utvärdering av de miljömässiga, ekonomiska och sociala effekterna av avtalet samt hur avtalet uppfyller de krav som ställs av folkrätten. Jag har också tagit upp frågan vid ett flertal möten med kommissionären. Utan en utvärdering som kan visa att fiskeavtalet med är i överensstämmelse med folkrätten och att fördelarna med avtalet kommer befolkningen i till del ser jag det som mycket svårt att godkänna en fortsättning av fisket. Angående den andra frågan, om översynen av övriga avtal, är det regeringens uppfattning att fiske av utanför unionen i princip ska ske på samma villkor som i EU:s egna vatten. I det specifika fallet med omförhandlades ett nytt protokoll , baserat på det mandat som rådet hade givit till kommissionen. Rådet och parlamentet kan nu antingen godkänna eller avvisa förslaget. Det finns ingenting som tyder på att det nya protokollet inte skulle följa rådsslutsatserna om fiskepartnerskapsavtal, men vi har reserverat oss mot ett beslut tills vi sett den slutgiltiga utvärderingen. När det gäller det specifika fallet med har kommissionen kommit med ett förslag på förhandlingsmandat som följer rådsslutsatserna . Mandatet har dessutom en klausul om konsekvenser vid fall av kränkningar av mänskliga rättigheter och demokratiska principer. Klausulen följer kommissionens nya linje för partnerskapsavtalen, en linje jag och regeringen stöder fullt ut. Jag kommer att följa arbetet noga under processen fram till dess att ett protokoll föreligger. Angående den tredje frågan är det en grundläggande svensk inställning att politik för global utveckling ska genomsyra och inarbetas i arbetet inom andra sektorer varhelst det är relevant. När det gäller fiskepartnerskapsavtalen innebär det att de svenska synpunkterna utgår från principen att samma villkor ska gälla för fiske utanför EU-vatten som inom. Fisket ska vara hållbart. Det ska ske på ett överskott av bestånden som inte nyttjas nationellt och baseras på bästa tillgängliga vetenskapliga information. EU:s sektorsstöd ska användas i enlighet med de ingångna avtalen och följas upp. Dessutom menar jag att avtalens fiskerättigheter ska bekostas av fartygsägarna själva och inte av EU. Angående den fjärde frågan, om utvärderingar, vill jag erinra om att det enligt rådsslutsatserna ska göras en utvärdering av de ekologiska, ekonomiska och sociala effekterna av avtalen vid förhandlingar och omförhandlingar. Rådsslutsatserna innebär en förstärkning på bred front av avtalen. har i EU-sammanhang följt upp hur dessa slutsatser tillämpats och också lämnat förslag på hur kvaliteten i utvärderingarna kan öka. Jag har lagt extra tyngd vid att fortsätta denna uppföljning i det pågående reformarbetet av den gemensamma fiskeripolitiken. Det är inte första gången frågor ställs till mig om partnerskapsavtalen. De är alltid lika välkomna, för det visar det intresse som finns för och deras fiske och den breda samsyn som råder i avseende behovet av att agera kraftfullt i för att förbättra avtalens svaga punkter. Min egen erfarenhet från Brysselarbetet är att ett konstruktivt agerande med väl underbyggda konkreta förslag även på detta område kan ge utdelning i form av tydliga förbättringar i EU:s ståndpunkter och agerande. 25 (V): Tack, landsbygdsministern! Min fråga handlar om EU:s fiskeavtal med utvecklingsländer. har EU 16 avtal med länder i den fattiga delen av världen. Det är avtal som, med rätta, har stött på mycket kritik. De här avtalen kritiseras för att de är väldigt generösa mot europeiska fiskeflottor. Spanska, franska, portugisiska och andra fartyg tillåts att ta upp tusentals med ton av fisk längs till exempel Afrikas kuster. Det lokala fisket slås ut. Det här är inget hållbart fiske heller då fiskevattnen blir utsugna. Det är en politik som kostar mycket pengar. av EU:s fiskebudget går till de här fiskeavtalen. Det handlar om räknat i svenska pengar. Vi i vill inte ha de här fiskeavtalen. Vi vill omvandla dem till ett samarbete om ett hållbart och ansvarsfullt fiske, och vi vill hjälpa de fattiga länderna att utveckla det. Till det borde dessa användas i stället. Vad har då den roll varit i ljuset av de här fiskeavtalen? Jag tycker inte att det har varit någon särskilt smickrande roll. har åtminstone fyra nya fiskeavtal slutits: med , , och . Såvitt jag vet är avtal med och på gång. En bra sak är emellertid att ministerrådet kräver att det måste göras sociala och ekonomiska utvärderingar inför antagandet av ett sådant avtal. Då har jag en konkret fråga till landsbygdsministern: När ni godkände de här fyra avtalen med , , och det gjordes fick ni se någon social och ekonomisk utvärdering när ni röstade ja till de här avtalen? Det senaste exemplet på fiskeavtal är det med . Jag har fått kännedom att den inte fick se någon social och ekonomisk utvärdering av kommissionen. Det är verkligen skandal. Med rätta reserverade sig den mot ett sådant beslut, men såvitt jag vet var det första gången regeringen reserverade sig. Kanske var det efter hårda påtryckningar från oss i oppositionen och i miljö- och jordbruksutskottet. Det mest aktuella exemplet är fiskeavtalet med . Det löper ut i slutet av den här månaden. Vi vet att är en ockupationsmakt, man ockuperar . Det är en synnerligen brutal ockupation. rev marockansk militär och polis ett protestläger i . 20 000 människor bortforslades, hundratals skadades, en del dog och är det människor som är försvunna efter den marockanska aktionen. Det borde vara en självklarhet att inte ska ge sitt stöd till en förlängning av fiskeavtalet med . Landsbygdsministern angav här några skäl till ett svenskt stöd. Det är att de här avtalen måste vara i linje med folkrätten och att det måste komma befolkning till gagn. Det är bra krav att ställa. Eftersom jag vet att EU ska rösta om detta nu vill jag ha ett klart och tydligt svar från landsbygdsministern. När ni röstar om detta nu , kommer att rösta ja eller nej till en förlängning av fiskeavtalet med ? 26 (V): Även jag vill tacka landsbygdsministern för det här svaret. Behandlingen av fiskeavtalet med kommer att bli ett viktigt test för utrikespolitik och krav på att man ska respektera folkrätten. I det här avtalet tillåts att sälja ut rätten att fiska i ett land som de ockuperar. Vi betalar ockupationsmakten för att de ska plundra de ockuperades naturresurser. Så ser ekvationen ut i det här fiskeavtalet. Det är ett skammens avtal. Speciellt när man ser på den våg av protester för demokrati och frihet som sveper över är det ett sätt att öppet förneka befolkningar deras rättigheter att gå med på att behandla den marockanska regimen på det privilegierade sätt som EU har för avsikt att göra genom att förlänga avtalet. Därför är det så viktigt om kan ge ett besked att det blir ett tydligt nej från och att kommer att argumentera för det här nejet och försöka få andra länder med sig för att stoppa det här ockupationsavtalet som fiskeavtalet egentligen är med . Det finns en parallell till fiskeavtalet. slöt EU ett jordbruksavtal med . Det avtalet, vad jag förstår, röstade för. Men samma problem finns, att det är väldigt oklart vad som gäller i de ockuperade områdena, och risken är att de omfattas av avtalet. Det var bara och som gick emot avtalet. Det antogs som en A-punkt i Coreper. Det var alltså ingen formell behandling i ministerrådet. Jag skulle gärna vilja höra landsbygdsministerns syn på varför inte röstade mot det jordbruksavtalet. med är speciellt i och med att säljer rätten att fiska på ockuperat territorium. Även de andra fiskeavtalen med utvecklingsländer har stora bekymmer. Det har förekommit en rad rapporter om att det har varit rovfiske från EU:s sida i stora delar av afrikanska fiskevatten. Alternativet vore att med bistånd bygga ut den lokala fiskekapaciteten så att man kan skapa arbetstillfällen och inkomster i de här länderna. har de här fiskeavtalen varit A-punkter, de har egentligen inte behandlats i överläggningar i . Jag tycker att det är förvånansvärt. Jag har precis samma fråga som : Har regeringen över huvud taget sett och läst de socioekonomiska utvärderingar som har gjorts av hur avtalen har fungerat? Har de varit tillgängliga? Det är även en fråga om övervakning. De här länderna måste kunna se till att EU:s fiskeflottor följer de ingångna avtalen. Hur bedömer ministern möjligheterna för länder som eller att övervaka att avtalen följs? Finns det en kustbevakningskapacitet? Det här är stater som har problem med att upprätthålla de mest grundläggande basala statsfunktioner, kan man säga. 27 Landsbygdsminister (C): Låt mig inleda med att tacka för den interpellation som jag fått. Jag anser som jag sade i mitt inledande anförande att det här är en viktig fråga, och jag uppskattar den samsyn som finns i de här frågorna i riksdag. Ett konkret svar på frågan om de avtal som skrevs är att det inte handlar om några nya avtal utan förlängningar av de protokoll som fanns. De utvärderingar som ska göras finns i . De är emellertid inte, vad jag känner till, tillgängliga i utskriven form, vare sig för parlamentet eller för medlemsstaterna, men utvärderingarna finns. Och det är det som är skälet till att vi i det här skedet säger att vi inte kan säga ja förrän vi har fått se utvärderingarna vad gäller att teckna nya avtal. Till den konkreta frågan, som väl egentligen är huvudfrågan : Vad tycker om ett tänkt avtal med i det här avseendet? För mig är alltså inte ett avtalstecknande acceptabelt. Därför kommer jag att söka mandat i för att få rösta nej i det här sammanhanget, vilket interpellanten väl känner till från morgonens möte. Jag ser alltså inte att vi kan skriva ett avtal som strider mot folkrätten. Jag hoppas att kan bidra med ett sådant fast mandat under morgondagen. Vad gäller allmänt och generellt för utvärderingar anges det i rådsslutsatser att utvärderingar ska göras, och det ska göras av avtalens nytta men också där påverkan av avtalen kan bedömas. Det är bara att konstatera att kommissionen har varierat vad gäller att göra den här typen av utvärderingar och på vilket sätt de har delgetts intressenterna, däribland medlemsstaterna. har därför ibland efterfrågat utvärderingarna, om vi har sett att vi har haft ett särskilt behov för att kunna ta ställning i en fråga. Sedan Lissabonfördraget trädde i kraft, vilket nu är någon tid sedan, har inga utvärderingar och det vill jag påpeka så att alla känner till det skickats vare sig till parlamentet eller till medlemsstaterna. Och kommissionen har för sin del hänvisat till de institutionella ramfördrag som finns för överföring av dokument. Vi har av det skälet lagt granskningsreservationer, vilket framgick av mitt interpellationssvar, angående de aktuella avtalen för ingående med , då vi i det här fallet inte hade fått vare sig se eller ta del av eller fått möjlighet att ha synpunkter på de utvärderingar som skulle göras enligt mitt och vårt tyckande. 28 (V): Jag vill börja med att tacka landsbygdsminister för det tydliga svaret om fiskeavtalet med . Och jag kan försäkra landsbygdsministern att det finns fullt stöd i den här för att inte förlänga fiskeavtalet med . Jag är rätt säker på att den absoluta merparten, kanske exakt alla i den här kammaren, anser att det här är ett avtal som bryter mot folkrätten och att det inte kommer det västsahariska folket till gagn. Så där kan verkligen vi i och regeringen samarbeta, och det ska vi göra. är det bråttom, för ska avtalet klubbas. Då gäller det att , , ser till att bygga upp tillräckligt mycket stöd, så att man kan få en blockerande minoritet i . På det sättet kan man sända en tydlig signal till att det inte är okej att brutalt ockupera ett annat land. Det här kanske är det första steget mot att den marockanska ockupationen släpper. Vi ser ju på andra platser i att frihetens vindar blåser. Låt oss hoppas att vårt nej till fiskeavtalet med bidrar till att de vindarna kan blåsa ännu kraftigare. Inte desto mindre blir jag orolig över de socioekonomiska utvärderingarna. Det är bra att regeringen nu har markerat att man kräver att få se utvärderingarna innan man godkänner något annat fiskeavtal. Jag räknade upp fyra andra avtal som har röstat ja till 20072008. Så vitt jag förstod det hela fick regeringen inte heller då se några socioekonomiska utvärderingar. Det är faktiskt riktigt illa, för anledningen till kravet på utvärderingar är att vi ska kunna göra en korrekt bedömning och se om det är avtal som kommer folket till gagn på något vis. Jag skulle också vilja lyfta fram ett positivt exempel, , som blev självständigt 1990, tror jag att det var. Före självständigheten kontrollerades i princip hela fiske av .