prot · GZ0952 · 2011-12-20 00:00:00 — För oss handlar det här om att skapa verktyg för en rättvis utveckling i hela landet och om solidaritet mellan regioner så att en likvärdig service kan ges åt alla kommunmedborgare oavsett förutsättningar. För oss handlar det här om vilken politisk ambition vi vill ha för att skapa en bättre gymnasieskola och vilka startgropar vi vill gräva för att ge våra ungdomar chansen till en hoppfull framtid. För oss socialdemokrater handlar det här ärendet om allmänna bidrag till kommuner också om vilken politisk ambition vi vill ha för att undvika att sjukvården, äldreomsorgen, barnomsorgen och skolan ska styras av krassa vinstintressen framför medborgerliga behov. Grunden för ekonomin i kommuner och landsting utgörs av skatteintäkter, otvetydigt så, men de resurser vi anslår till de kommunala bidragen är det som kan göra skillnad. I debatten menade moderaten att regeringens budgetbeslut låg helt rätt eftersom överskottet för den kommunala sektorn skulle landa på plus 7 miljarder. Det är väl ungefär den storleken på överskott som man kan tycka är en hälsosam marginal, så det känns tryggt, sade då. Regeringen har hävdat 8 miljarder, 7 miljarder, men de har båda missbedömt läget. Överskottet blir bara 2 miljarder. Det finns ingen hälsosam marginal längre. Landstingen uppvisar dessutom ett underskott på 3 miljarder. Kommuner och Landsting, SKL, tror inte att kommunsektorn fram kommer att nå målet om en god ekonomisk hushållning, det vill säga ett resultat motsvarande av skatter och statsbidrag. Det är oroväckande. väljer 26 kommuner och fyra landsting att höja skatten , och det ganska rejält. Konsekvenserna av finanskrisen börjar märkas även i den kommunala sektorn. Läget är ovisst och orosmolnen hopar sig. När skatteintäkterna inte ökar, konjunkturstödet avvecklas och statsbidragen minskar med anledning av den nya gymnasiereformen kommer läget för de kommuner som har det tufft att försämras åtskilligt. SKL hoppas i sin prognos att läget kan förbättras , men den prognosen, fru talman, bygger på att skuldkrisen som det heter upp under ordnade former. I annat fall ser utvecklingen betydligt mörkare ut, liknande den under 90-talskrisen då det tog för landstingen att återhämta sig. Välfärden värnas bäst genom att så många som möjligt kommer i sysselsättning och ger skatteinkomster till kommuner och landsting. Det hävdar ledamöter i utskottet och menar att arbetslinjen måste värnas och utvecklas. Så sant, men vad döljer sig bakom den retoriken? Hur mycket värnar regeringen arbetslinjen när arbetslösheten tillåts ligga på rekordhöga nivåer år oavsett konjunktur? Hur mycket värnar regeringen arbetslinjen när utbetalningar av socialbidragen tillåts raka i höjden? Över 400 000 personer fick någon form av ekonomiskt bistånd . Hälften fick det på grund av arbetslöshet. Det drabbar kommunernas ekonomi. Hur mycket värnar regeringen arbetslinjen när 60 000 ungdomar saknar fullständiga gymnasiebetyg, när resurser till komvux skärs bort och antalet utbildningsplatser på högskolor och universitet kraftigt reduceras? Detta drabbar kommunernas ekonomi. Hur mycket, fru talman, värnar regeringen egentligen arbetslinjen? I stället påstår Alliansen i utskottsbetänkandet att oppositionens förslag skulle undergräva arbetslinjen och därmed välfärdens finansiering. Det är en allvarlig anklagelse som helt och hållet saknar belägg. Till skillnad från Alliansen har vi socialdemokrater lagt fram en mängd förslag om bland annat förstärkta resurser till gymnasieskolan, om utbildningsvikariat, om traineeplatser, om fler platser till komvux och yrkesvux förslag som är direktadresserade till landets kommuner och landsting som dessutom står inför en stor generationsväxling. Alliansen säger blankt nej till detta. Vi har föreslagit förstärkta resurser till barnomsorg på obekväm arbetstid för att underlätta vardagen för alla småbarnsföräldrar som jobbar kvällar, och nätter. Alliansen säger blankt nej till detta. Vi har i vår budget presenterat ett förslag om stora satsningar på sommarjobb i kommunerna. Alliansen säger nej även till detta. Det Alliansen däremot piggt bejakar är en nedskärning av statsbidraget till kommunerna med hänvisning till den nya gymnasieskolan. Kommunerna, fru talman, ska spara . Det är 1 400 lärartjänster vi talar om. tvingas kommunerna spara nästan 2 miljarder. Det är 3 600 lärartjänster vi talar om. Att sjösätta en ny gymnasiereform genom att undandra statsbidrag är inte seriöst. Regeringen hävdar att undervisningen kommer att effektiviseras genom större grupper, förenklad schemaläggning och ännu mindre komvux. Är det så vi får fler ungdomar att klara sina gymnasiestudier? Min dotter började på gymnasiet . I hennes klass är de 33 elever i alla ämnen. På matematiklektionerna, fru talman, kan ett antal elever sitta med handen uppräckt och vänta på att få hjälp från en lärare som ska räcka till för 33 elever. Det är många i den klassen som inte kommer att nå kunskapsmålen. Regeringen skär ned på gymnasieskolan och lärarna som allt fler elever hoppar av och hänvisas till en ungdomsarbetslöshet som bara växer och växer. Hur ansvarsfullt är det? Hur mycket värnar Alliansen arbetslinjen då? Enligt Kommuner och Landsting är det få kommuner som tror att det är möjligt att skära ned på resurserna till gymnasieskolan genom att ha större undervisningsgrupper. I stället kommer kommuner att skära ned på annan verksamhet, till exempel äldreomsorgen. Det kan inte vara rimligt att låta kommunerna plocka upp spillrorna av regeringens misslyckande på område efter område. Vi socialdemokrater är inte negativa till alternativa driftsformer inom välfärden, men vi kan aldrig acceptera att privata ägare tar ut stora vinster genom att göra avkall på kvaliteten i sjukvården, i äldreomsorgen, i barnomsorgen och i skolan. Vårt medborgarvärde måste vara större än vårt marknadsvärde. Vi kan heller inte acceptera utförsäljningar, avknoppningar och gräddfiler där företagens vinstintressen går före människors behov. Det behövs en lagstiftning om investeringsskydd så att skattefinansierad verksamhet inte slumpas bort till privata ägare till underpris. Alliansen avslår förslaget och hänvisar till att gällande lagstiftning redan ger fullgott skydd. Kommunerna ska söka uppnå högsta möjliga pris vid en utförsäljning, och det ska inte vara möjligt att rikta erbjudanden till anställda. Men en mängd exempel visar att lagstiftningen inte följs och att det inte händer speciellt mycket när olagligheter begås. Det visar inte minst interpellationsdebatten mellan statsrådet och . Trots upprepade lagbrott saknar Regeringsrättens dom betydelse om kommunerna väljer att strunta i att rätta sig efter domen. kommer till exempel inte att ställas till svars för avknoppningar av , vilka var olagliga. Detta visar med all tydlighet att det finns behov av en förstärkt lagstiftning kring försäljning och avknoppning av skattefinansierad verksamhet. Därför, fru talman, yrkar jag bifall till vår reservation. Alliansens företrädare brukar ofta påpeka att skillnaden mellan vårt förslag och regeringens om nivån på de allmänna bidragen till kommunerna är så liten att den knappt syns. Men om förslagen synas i sömmarna upptäcker man stora skillnader i de politiska ambitionsnivåerna. Det handlar om vilken ambition vi vill ha för att skapa en gymnasieskola för alla, vilka möjligheter vi vill ge ungdomar så att de vågar ta språnget in i en hoppfull framtid. Det handlar om vilken ambition vi vill ha för att undvika att sjukvården, äldreomsorgen, barnomsorgen och skolan ska styras av krassa vinstintressen framför medborgerliga behov. De politiska ambitionerna spelar en avgörande roll. De gör skillnad. 9 PER (MP): Kommunsektorn i har haft en relativt god ekonomi. hade kommunsektorn till exempel ett överskott på . Enligt beräkningar från Kommuner och Landsting krymper dock överskottet för kommunsektorn i rasande takt och blir endast 2011. Den här ekonomin är dessutom skevt fördelad mellan kommuner och landsting. Kommunerna beräknas få ett överskott på 5 miljarder, medan landstingen tvärtom visar på ett underskott på . Det finns mycket som pekar på att den ekonomiska situationen för kommuner och landsting kommer att försämras ytterligare framöver. Den ökande oron i den europeiska ekonomin och världsekonomin, som leder till sänkta skatteintäkter i , kommer också att spilla över på kommunernas och landstingens ekonomi. Förutom att kommunekonomin dras ned av den ekonomiska oron i vår omvärld och den avstannande ekonomin i försämras den också tyvärr direkt av regeringens politik. Ett exempel som vi har hört talas om är regeringens hantering av gymnasiereformen, Gy 2011, som enligt Kommuner och Landsting kommer att leda till att kommunerna tvingas spara . Anledningen till det är att regeringen räknar med orealistiska effektiviseringar och därför drar ned på stödet till kommunerna. Det handlar om , och det stiger snabbt till nästan 2013, nära 2014 och nästan 2 miljarder . Kommuner och Landsting menar tvärtom att kostnaderna kommer att öka genom reformen och anser att regeringen borde kompensera kommunerna för detta i stället för att skära ned. Förutom att gymnasiereformen enligt många bedömare kommer att kosta pengar för kommunerna kommer enligt regeringens egna prognoser arbetslösheten att öka ytterligare från en redan hög nivå. Detta minskar självfallet skatteinbetalningarna till kommunerna. Men det kommer också att öka kommunernas kostnader för försörjningsstöd. Anledningen till det är att regeringen har försämrat trygghetssystemen, så att en stor del av befolkningen inte längre omfattas av dem. Av dem som får försörjningsstöd från kommunerna är arbetslösa som står utanför arbetslöshetsförsäkringen. är sjuka som saknar ersättning från sjukförsäkringen. Enligt ökade antalet personer som sökte ekonomiskt bistånd från kommunerna från 80 2006 till 94 2010. Det är en stor ökning. Men bedömer att antalet kommer att öka ytterligare, till uppåt 100 000 personer . Det här gör självklart att kostnaderna för kommunerna skjuter i höjden. Kostnaderna för ekonomiskt bistånd har enligt regeringens egna siffror ökat , . Det ser ut som att den ökningen kommer att fortsätta. Sammantaget kan denna utveckling leda till att kommuner kommer att förlora många miljarder i minskade intäkter och ökade utgifter. Under de tidigare krisåren, 2008 och 2009, såg vi hur landets kommuner och landsting tvingades göra stora neddragningar i sina verksamheter. Det handlade om nedskärningar inom äldreomsorgen, kultursektorn, vuxenutbildningen, , förskolan och hälso- och sjukvården. Särskilt växte det som brukar kallas tysta varsel. Det handlar om de tusentals visstidsanställda människor inom vård och omsorg som har haft osäkra anställningar och inte längre får fortsatt jobb när kommunernas ekonomi försämras. Vi såg under de tidigare krisåren att när läget hade blivit tillräckligt allvarligt och när vi från oppositionens sida hade klagat tillräckligt mycket sköt regeringen till slut till totalt i tillfälligt stöd till kommunerna. Problemet var bara att stödet kom så sent och efter att regeringen sagt nej så att kommunsektorn redan hade planerat och tvingats genomföra nedskärningar. Man hade tvingats rusta för sämre tider, avskeda personal och försämra välfärden för medborgarna. Kommuner och landsting behöver långsiktiga förutsättningar för sin planering. De har svårt att använda den typ av kortsiktiga stöd som regeringen till slut gav för anställningar. Det innebar att när regeringen vägrade ge besked till landets kommuner tvingades de till slut att minska på personalen inom vård, omsorg och skola. Det här fick till följd att det främst var de äldre, de vårdbehövande och barnen som drabbades av den förda politiken. Enligt regeringens egen bedömning har ungefär 22 000 personer fått lämna sina jobb i skola, vård och omsorg som en följd av den ekonomiska krisen och regeringens brist på svar. En stor och viktig del av välfärd utförs i landets kommuner och landsting, som drabbas hårt av finanskrisen, den svaga konjunkturen och den förda politiken. Vi ser nu oroande tecken på att samma mönster som visade sig upprepas när vi åter ser ut att gå in i ekonomiskt svårare tider. Kommunernas ekonomi försämras som sagt redan i snabb takt. Inte heller kommer regeringen med några initiativ till ökade anslag till kommunerna. Om vi får en ny våg av uppsägningar i kommuner och landsting kommer det att påverka välfärden och ekonomin i negativt. Den försämrade kommunekonomin är särskilt allvarlig, för vi vet att mycket av välfärden som alla här inne säger sig värna om och mycket av tryggheten i samhället skapas i kommuner och landsting. Tvingas kommunerna göra uppsägningar under nästa kris innebär det färre anställda i vården, längre köer och sämre vård för människor. De vårdskandaler vi har sett genom upphandlingar, som Caremas drift av Koppargården i , har pressats fram genom att ekonomi har tvingats göra nedskärningar. Jag oroas mycket av att en försämrad ekonomi kan göra att sådana skandaler blir mycket vanligare . Det är någonting som jag inte anser vara acceptabelt. Från sida anser vi att det gäller att försöka förutse konjunktursvängningar och försöka göra så att man inte när konjunkturen vänder nedåt tvingas göra akuta nedskärningar i kommuner och landsting. För att möta den försämrade ekonomi som vi nu ser komma i kommunerna föreslår vi från sida att staten ska skjuta till mer pengar till kommunsektorn . Vi tillför i vårt budgetalternativ i ökade resurser till kommunsektorn . Det är genom det generella statsbidraget i breda satsningar som inte är specificerade och i riktade satsningar på framför allt utbildning men också investeringar i bland annat kollektivtrafik. Den höjning av det generella statsbidraget som vi föreslår skulle kunna ge 12 500 nya jobb i offentlig sektor om det slog fullt ut i anställningar. Vi beklagar att regeringen prioriterar annorlunda. Med regeringens politik tillåts kommunsektorns ekonomi att fortsätta att försämras, vilket i slutändan kan drabba dem som är mest utsatta i vårt samhälle: de sjuka, de vårdbehövande och barnen. Det är inte en acceptabel utveckling som vi ser det. Eftersom har beslutat om ramar för utgiftsområdena begränsas de utgifter som vi kan ge till kommunsektorn i budgeten. Därför ryms inte vårt förslag om ökade satsningar på kommunerna inom den ram som är beslutad. Enligt de budgetregler som vi gemensamt har slagit fast kan jag inte reservera mig till förmån för förslag utan väljer att redovisa vår politik och våra prioriteringar för kommunsektorn i ett särskilt yttrande. 10 (M): Jag börjar med att yrka bifall till förslaget i finansutskottets betänkande. Betänkandet handlar om ett kanske inte alltför spännande område, om man tittar på vad det formellt handlar om: de allmänna bidragen till kommunerna. Men går det inte att debattera de allmänna bidragen till kommunerna utan att tala om hela kommun- och landstingssektorn och de viktiga tjänster som utförs där. För det är trots allt så att de stora huvuddelarna av välfärdssektorn och de saker som utförs finns inom ramen för kommuner och landsting. Det är ofta vi i den här kammaren fattar beslut och debatterar om den här verksamheten, men till syvende och sist är det i kommunerna och landstingen man genomför verksamheten, och där finns också de valda företrädare som har ansvaret för verksamheten. Denna sektor omsätter i stort sett och har vida arbetsuppgifter. I huvudsak finansieras verksamheten över kommunalskatten, dels den till primärkommunerna, dels den till landstingen. Det innebär att besluten över ambitionsnivån i allt väsentligt fattas i andra sammanhang än här i . Tittar vi ut över Kommun- och landstingssverige ser vi att det ser olika ut. Det är inte samma majoritet överallt i landet. Majoriteten ser inte ut som här i . Det är olika koalitioner. Olika församlingar kommer fram till olika beslut om ambitionsnivån. När man lyssnar på debatten här i får man en känsla av att är indelat i två mycket tydliga block ett block som verkar vilja dra ned på allt och att välfärdstjänsterna ska gå på svältnivå och ett annat block med generösa budgetar som skulle vilja ha ett annat om man bara fick bestämma. Men i kommun- och landstingssektorn ser det inte ut så. Ungefär hälften av kommunerna styrs av koalitioner där Socialdemokraterna ingår. I utvärderingar av hur mycket man satsar på välfärdstjänster finns det inget tydligt mönster att de partier som är i opposition här i som majoritet i kommuner och landsting skulle föra en väsentligen annan politik. Jag har några kommentarer till det som har varit uppe i debatten här . Till vill jag säga att det är hedrande att någon läser in sig så noga på de tidigare debatterna i det här sammanhanget. Hon hade en kommentar om att jag gjorde en bedömning av läget när det gällde hur överskottet skulle vara. Jag har tydligen legat 5 miljarder fel i den bedömningen . Man ska då beakta att den här sektorn omsätter , så differensen är . Jag kan konstatera att det nog var fel på prognosen, men om man jämför med andra prognoser som har gjorts kan man nog ändå vara ganska nöjd om man inte har mer fel än . Jag skulle också vilja lyfta fram fula ankungen. I den finns det en passage där ankmamman beskriver för den fula ankungen hur stor världen är. Den fula ankungen tror att det bara är den lilla pölen där man själv är som är världen, och andmamman tydliggör att världen är mycket, mycket större: Den går bortom pölen, ända bort till ladugården där borta. Saken är ju den att de båda hade fel. Världen är ännu mycket större. När framhåller att regeringens bedömningar inte har hållit exakt när det gäller utfallet vill jag påpeka att världen är mycket större än , och det har hänt saker i världen . Vi har i det närmaste en ekonomisk kollaps i och i . Att då tro att skulle förbli opåverkat och att prognoserna skulle stämma ned på tredje och fjärde värdesiffran är väldigt naivt. Prognoser är prognoser. Så sent som har meddelat en ny styrränta. Om vi tittar på de prognoser som gjorde kan vi konstatera att inte heller de har haft helt rätt. Men bara för att det är svårt att göra prognoser ska man inte sluta att göra dem. Per lyfter fram behovet av långsiktiga förutsättningar. Det är mycket viktigt. Vi tar i betänkandet upp att regeringen har fått levererat till sig en utredning som heter Spara i goda tider, som behandlar just den frågan. Utredningen lyfter fram att man ska ge verktyg till kommuner och landsting så att de har möjlighet att spara i goda tider för att jämna ut konjunktursvängningarna. Det är helt rätt som Per säger att många tjänster som levereras inom kommuner och landsting inte ska påverkas av konjunkturen. Bara för att det är lågkonjunktur ska man inte lära sig mindre i skolan, och det ska inte vara sämre omsorg i barnomsorgen för att det är lågkonjunktur. Inte heller ska man lägga till kurspaket i för att det råkar vara högkonjunktur. Det är fullt klart att det behövs instrument. Utredningen är lämnad till regeringen, och regeringen kommer att återkomma. En annan fråga som behandlas i betänkandet är privata aktörer i skattefinansierad verksamhet. Det är en fråga som är mycket svår och som ibland debatteras i ganska högt tonläge. Det är viktigt att komma ihåg att det i det här parlamentet finns en ganska bred enighet om att vi i det här landet har marknadsekonomi och att marknadsekonomin har tjänat oss väldigt väl. Marknadsekonomi innebär att vinst har varit en drivkraft i mycket av utvecklingen. Jag tror, eller rättare sagt jag är övertygad om, att vi inom välfärdssektorn måste vara noga med att inte säga nej till utveckling och innovation. Om vi ska kunna ha kvar en välfärdssektor som levererar god kvalitet och som vi har råd med betänk det som var uppe i förra debatten, om hur det ser ut på personalförsörjningssidan måste vi även i välfärdssektorn ha en utveckling. Hur den utvecklingen åstadkoms så att man minimerar den negativa sidan av den är en stor utmaning, men om man säger nej till marknadsekonomin och marknadseffekterna tror jag att man hamnar väldigt fel. Här kommer lite oroande signaler från Socialdemokraterna. De svenska Socialdemokraterna har varit ett av världens framgångsrikaste vänster-center-partier. Det har man varit för att man inte har sagt nej till marknadsekonomi. Man har bejakat marknadsekonomi. är det viktigt att det inte blir någon vänstersväng, så att man ger sig ut på en populistisk ökenvandring. De stora förlorarna på det skulle bli de som är i behov av välfärdstjänsterna. Det har tagits upp ett antal andra frågor, och jag är den första representanten för Alliansen att gå upp i denna debatt. Jag inser att några har begärt replik på mig, men jag vill citera en historia till. Det här är den lilla bocken . Det kommer en större . Om det är någon fråga som ni tycker vore mer välriktad till någon annan än till mig kan ni spara den. 11 (S) replik: När det gäller differensen i prognosen kan jag bara konstatera att ni gjorde fel igen. säger att detta med att ge bidrag till kommuner inte är ett alltför spännande område. Han verkar mena att den kommunala verksamheten bedrivs ute i kommuner, så den ska vi inte ägna för mycket tid åt i riksdag. Tror verkligen att regeringens politik och de beslut som fattas här inte påverkar kommuner och landsting? Det handlar om den fallerade arbetsmarknadspolitiken och om utbildningspolitiken, som man undrar vart den har tagit vägen. Gymnasiereformen innebär att kommunerna ska spara 675 miljoner. Det är i allra högsta grad ett tydligt exempel på hur riksdagsbeslut påverkar kommunerna. Det är 60 000 gymnasieelever som saknar fullständiga betyg. Den här regeringen tycker trots det att man ska lägga ytterligare börda på kommunerna och dra ned lärarresurserna och göra grupperna ännu större. Jag undrar just vad eleverna som sitter på åhörarläktaren här tycker om det. Vilket ansvar tar för att skapa jobb? Det står mycket om arbetslinjen i betänkandet. Vad är det för arbetslinje företräder när han faktiskt sätter käppar i hjulet för våra gymnasieelever när det gäller att få en gymnasiekompetens så att de kan gå vidare. Både du och jag vet att utan gymnasieutbildning är man hänvisad till arbetslöshet en arbetslöshet som slår alla rekord och som dessutom har ökat sedan ni tillträdde regeringstaburetten . Vad kommer och regeringen att göra åt detta? 12 (M) replik: Låt mig klarlägga. Jag sade: det här betänkandet. Det här betänkandet hanterar de allmänna bidragen till kommunerna. Det innebär framför allt de omfördelningar som görs i form av skatteutjämningar. fattar också ett antal andra beslut om pengar till kommuner och landsting. De fattas i respektive utskotts betänkande. Frågorna ska ses i det sammanhanget. När läser det här årets debatt inför nästa års debatt hoppas jag att hon använder en överstrykningspenna och stryker för de stycken i mitt anförande där jag talar om att kommuner och landsting är den viktiga delen i välfärdssektorn. Den utgör den stora delen av pengarna och verksamheten inom området. Sedan är det frågan om samspelet mellan riksnivå och nivå. Riksnivån sätter ibland upp spelreglerna och gör ibland omfördelning av pengarna. Men i det här betänkandet som vi debatterar här och , utgiftsområde 25, är det fråga om de allmänna bidragen. Vi hamnar på liknande siffror eftersom mycket är fördelat enligt nyckeltal. Sedan skiljer det sig på några saker. Socialdemokraterna skickar med några uppgifter till och lite pengar till dem. Det står er fullt fritt att göra så i ert förslag. 13 (S) replik: viftar bort våra förslag med ett jaha, så kom det lite extra där, så skickar ni med lite pengar här. Det handlar om drygt 2 miljarder, och det är pengar som kommer att göra skillnad för de gymnasieelever som sitter och lyssnar på debatten , för de gymnasielever som eventuellt lyssnar på debatten någon annanstans och framför allt för de gymnasielärare som riskerar att förlora sina jobb. Det är en skillnad, . 2 miljarder gör en skillnad.