prot · GY09120 · 2011-06-21 00:00:00 — För att utforma ett studiemedelssystem som är enkelt och överblickbart för den enskilde krävs samråd med lärosätena och en reell dialog med studentorganisationerna. CSN avstyrker till och med förslaget. anser att regeringens beslut att ändå gå vidare med förslaget riskerar studiestödssystemets legitimitet. Regeringens proposition ger systemet motsatt effekt än den som regeringen avsett att framkalla. Regeringen uttrycker i propositionen oro över att ge incitament till lärosätena att förkorta utbildningarna ytterligare. I stället för att införa ett verkligt kvalitetsutvärderingssystem detaljstyr regeringen nu den högre utbildningen på ett inte så effektivt sätt. Jag har svårt att tro att regeringen egentligen vill ha det så. Studiemedelssystemet bör, anser vi, anpassas efter högskoleutbildningarnas upplägg, och inte tvärtom. Att dessutom utöka flexibiliteten bara för äldre utbildningar är mycket märkligt. Nyare utbildningar eller kommande utbildningar har samma behov som de äldre. Att bara tillåta en viss flexibilitet för utbildningar som startats kommer att leda till sämre förutsättningar för nya utbildningsprogram. Det är olyckligt. Av detta skäl anser jag att studiemedel för annan tid än studietid också ska kunna gälla för utbildningar som har inrättats efter eller . Det är det här som reservation i huvudsak går ut på. Låt mig förtydliga. Det förslag som ligger framför oss står helt i strid med det som påstås vara syftet, det vill säga att säkra legitimiteten och tydligheten i studiemedelssystemet gentemot studenterna. I stället blir konsekvensen den motsatta, och dessutom missgynnar regeringen nu studenter vid några av landets mest krävande högskoleutbildningar. Regeringen argumenterar för att högskolan givetvis måste få behålla rätten att anpassa sina studietider efter olika pedagogiska behov, men i praktiken tas den friheten bort. Det är inte bara vi i som framför kritiken. I denna kritik instämmer också flera ledande företrädare för de tekniska utbildningarna. publicerade tidskriften en debattartikel av en lång rad företrädare för elevkårerna och de tekniska högskolorna. Budskapet var mycket tydligt: Att rösta igenom det föreliggande förslaget medför svårigheter för att fortsätta locka studenter till ingenjörsutbildningarna. Det är märkligt hur en utbildningsminister som så ofta pratar om den globala konkurrensen från och inte förmår lyssna, ta till sig av kritiken och på riktigt förbättra förutsättningarna för den samlade svenska ingenjörsutbildningen. Regeringens oförmåga att förverkliga sina ambitioner och skapa flexibilitet i studiemedelssystemet drabbar inte bara våra framtida ingenjörer, utan det drabbar även dagens studenter. Det är fler riksdagsledamöter än jag som har blivit kontaktade av studentombudet vid studentkår, som menar att det är flera studenter som har drabbats av CSN:s återkrav trots att de har studerat på heltid. Det gäller inte bara teknologstudenter utan allt från språkvetare och jurister till naturvetare. Regeringens förslag skapar ingen hållbar lösning. Den sätter inte heller kvaliteten i utbildningen eller studenternas behov först. Den saknar helt enkelt ett helhetsperspektiv. Men är vi här, och beslut ska fattas kring de här förslagen. Låt mig därför gissa att vi snart kommer att samlas här igen, då kring ett nytt förslag om flexibilitet som ska omfatta några fler, och sedan en gång till för ytterligare utökning av omfattningen. Det beror på att regeringens politik är en lapptäckespolitik. Avslutningsvis vill jag yrka bifall till reservation 1. 52 (S): Socialdemokraternas utbildningspolitiska mål är att varje medborgare ska ha möjlighet till god utbildning oavsett kön och social bakgrund. Utbildning frigör och utvecklar människors inneboende resurser. Utbildning ger kvinnor och män möjlighet att öka sina förutsättningar att leva ett rikare och friare liv. För att alla ska kunna ta del av utbildning finns studiemedelssystemet. Det har gjort att jag med min bakgrund har kunnat utbilda mig, utvecklas och uppnå mina mål. Studiemedelssystemet har på så sätt varit en viktig del för mig men också för många andra. Huvudprincipen för det svenska studiemedelssystemet är att göra studier möjliga . Det finns goda skäl att slå vakt om denna princip, inte minst kvalitetsmässiga skäl. Att ge både studenten och högskolan rätt till ersättning för helårsstudier som inte bedrivs under läsårets alla veckor skulle kunna urholka kvaliteten på landets utbildningar. Låt mig ge ett exempel. Om man läser dubbel fart under en halv termin, det vill säga 30 högskolepoäng , ska man då kunna få studiemedel för en hel termin? Nej, är svaret. Systemet är inte ämnat att fungera på det sättet och är inte heller upplagt på det sättet. Vi står här , herr talman, och diskuterar en proposition som kom till eftersom CSN, när de gjorde sina kontroller , upptäckte att flera av de tekniska högskolorna har utbildningsplaner där de studerande läser in sina kurser men får studiemedel . De uppläggen ryms inte inom ramen för studiestödets regler, eftersom en studerande kan få studiemedel enbart han eller hon faktiskt studerar. Många högskolor har rapporterat att de studerande läser 20 plus , fast de i praktiken inte gör det. Ett exempel är som konsekvent har rapporterat att de studerande är registrerade för studier under 20 plus . När CSN begär in uppgifter om vilka utbildningar som ska omfattas av de nya undantagen framkommer det att många av utbildningarna pågår än . Utöver finns KTH. Men KTH utmärker sig genom att de på ett tydligare sätt redan i Ladok har angivit att studenterna är registrerade under färre än . Det är också en av huvudanledningarna till att just KTH-studenter har drabbats i så hög grad av återbetalningar. Hur ser det då ut i landet? Det vanligaste upplägget för de drabbade utbildningarna är att höstterminen pågår fram till ett jullov. Därefter finns ingen generellt planerad utbildning förrän vid vårterminens start. Boven i det hela är egentligen höstterminen. De flesta utbildningar har höstterminen , som sedan följs av vårterminen, som är . I vårt särskilda yttrande skriver vi att för att den enskilde studenten inte ska hamna i trubbel på grund av något som han eller hon inte rår för borde det under vissa förutsättningar medges en viss flexibilitet i systemet. Vi menar att den avvägning regeringen har gjort kan vara rimlig såtillvida att undantag ska kunna beviljas för ett normalstudieår som omfattar minst . Vi anser dock att denna förändring behöver följas upp för att säkerställa att den inte brukas på ett sådant sätt att den leder till sänkt utbildningskvalitet. Regeringens förslag gäller vissa högskolestudier som har bedrivits . Vi utgår från att regeringen har gjort en heltäckande analys inför utformningen av denna tidsram och av vilka studenter som kan komma att beröras av lagändringen. Självklart kommer vi socialdemokrater att följa detta och är beredda att göra mer om det skulle visa sig att det behövs. 53 (M): Den som följer våra debatter i kammaren tror jag kan konstatera att det finns olika typer av politiska konflikter. även om det inte är särskilt ofta har vi debatter där vi inte är överens om någonting över huvud taget, kanske inte ens problemformuleringen. Lite oftare har vi debatter där vi kanske ser ett gemensamt problem, men där lösningarna är lite olika. kommer de frågor där vi om man ska vara helt ärlig faktiskt är överens om både mål och medel. Det tycker jag oftast är fallet när vi pratar om studiestöd och studiemedel. Förstå mig rätt: Jag är på sätt och vis tacksam för att det är på det sättet, att vi har en ganska låg konfliktnivå när det gäller hur vi ska utforma ett system för att stötta dem som studerar. Det tror jag är en trygghet för alla dem som går en utbildning de vet att det finns ett mycket brett stöd för att vi ska ha ett generöst och väl fungerande studiestöd i . Det är alldeles utmärkt. Den enda nackdelen med detta är möjligtvis att debatterna ibland kan bli lite tama. Därför känns det skönt att vi har , som ser till att vi ständigt får en passionerad debatt, även om innehållet inte alltid överensstämmer med vad som står i betänkandet, till exempel just . En poäng där jag är beredd att ge rätt är att det är klart att vi ska fortsätta diskutera hur systemet ska se ut. Vi är överens om målsättningen: att det ska vara bra och generöst, att vi ska se till att man vet vad som gäller, att det ska fungera och också att man är beredd att göra förändringar om det behövs och krävs. Studiestödssystemet kan så klart se ut på väldigt många olika sätt. Vi kan titta på de länder som vi brukar jämföra oss med, kanske oftast våra grannländer. Då kan man konstatera att det finns ganska stora skillnader i hur man har byggt upp hur stödet ser ut. Det kan skilja i hur man fördelar lånen och bidragen. Det kan handla om att man i vissa länder har en examensbonus som ett sätt att öka genomströmningen i utbildningen. Det kan handla om att man på vissa håll, som i , betalar ut studiemedlen för den tid som man är i högskolan och på andra ställen betalar ut dem efter de poäng som man har läst. Det kan fungera som i , att man söker sina studielån hos en statlig myndighet eller fungera så att man i stället lånar pengar hos en vanlig privat bank men med en statlig garanti, som i . Jag tar upp alla dessa skillnader eftersom det så klart är viktigt att fundera över hur vi kan förbättra och förnya studiestödssystemet för att se till att det fungerar precis på det sätt som vi alla är överens om: bra, generöst, tydligt och så att man vet vad som gäller. Det tror jag är särskilt viktigt för att man ska ha ett högt förtroende för studiestödet, att man vet hur det fungerar. Jag skulle nog vilja påstå att dagens betänkande handlar just om det förtroendet. Vi har i ett studiestödssystem där studietiden är den komponent som avgör hur mycket man har rätt till i fråga om bidrag och lån. För att få sitt heltidsstudiemedel ska man alltså studera under just . Som och andra var inne på tidigare är anledningen till att vi står här att vi såg att det fanns ett antal studenter, främst på tekniska utbildningar, som av hävd och tradition, kan man säga, har haft ett annat studieupplägg. Det har i och med den traditionen sett ut på ett annat sätt. De har läst utbildningen lite snabbare. Trots att de har läst sin utbildning på heltid har detta inneburit, så som regelverket sett ut, att de fått de här återkraven från CSN. Där var vi väl, om vi ska vara ärliga, alla överens. Alla bedömare som man lyssnade på i den debatten sade att det här var problematiskt, inte minst eftersom studenter som faktiskt upplevde att de gjort allting rätt ändå blev straffade. De läser en heltidsutbildning. De söker studiemedel i tron att allting är rätt och riktigt. Sedan får de ändå de här återkraven. De får inte heller några indikationer i förväg från vare sig CSN eller sitt universitet om att någonting skulle vara problematiskt. Jag beklagar verkligen att det var studenter som hamnade i kläm i den byråkratin. Man ska självfallet inte drabbas av återkrav på sina studiemedel om man har bedrivit helårsstudier, som de har gjort. Det viktiga är då att fastslå att vi med de förändringar som vi gör kommer ifrån det här problemet. Vi kommer till rätta med det bekymmer som har uppstått och ser till att människor inte längre får de här återkraven om de läser på heltid. Det här är en undantagsbestämmelse. Jag tycker att det är viktigt att säga det. Det är en undantagsbestämmelse, för det bryter lite grann mot huvudregeln i studiestödssystemet. Ja, nu kan vi lämna studiemedel trots att studierna bedrivits , men det förutsätter så klart att det totalt omfattar 60 högskolepoäng . Man kan diskutera det här. Jag tycker att de här förändringarna gör systemet något mer flexibelt. Det innebär framför allt det är det som är det viktiga en lösning för dem som har drabbats av de här återkraven och för dem som skulle riskera att drabbas av liknande återkrav . Framför allt blir det mer överblickbart och på det sättet väldigt tydligt vad som gäller. Sedan finns det, herr talman, begränsningar i detta, som andra har varit inne på. Det gäller de här tidsgränserna, som är uppsatta och som i praktiken innebär att undantagsreglerna bara kan komma ifråga om man går på ett utbildningsprogram som har haft just det här studieupplägget före . Skälet till de begränsningarna är att vi inte kan skapa incitament i det system vi har för lärosätena att förkorta sina utbildningar. Jag vet att det har förekommit kritik mot förslaget och mot propositionen. Vi har lyssnat på och andra . Vi kan konstatera att den enda reservation från som finns i det här betänkandet riktar in sig just på den här begränsningen . Man tycker att det borde vara möjligt också för nya utbildningar, och det borde vara ännu mer flexibelt. Jag vill säga en sak, och det är att jag har stor respekt för den uppfattningen. Självklart kan man argumentera på det sättet för att man borde göra om systemet. Men då ska man vara tydlig på en punkt, tycker jag. Vill man driva den linjen på allvar tycker jag att man också måste vara beredd att kräva större förändringar i hela studiestödssystemet. Då får vi ändra princip för hur vi lägger upp stödet för studier. har vi ett system där studiemedel ges efter studietid. Vill man generellt frångå den principen borde man skapa ett peng-per-poäng-system. Men låt oss i så fall vara ärliga och konstatera att det kräver och förtjänar mer av utredning och beredning än en 18 rader lång reservation längst bak i ett betänkande. Det är inte riktigt seriöst. Men vi ska absolut ta den debatten. Min poäng är att vi inte ska låsa oss vid att vi har det absolut bästa systemet . Men har vi löst det akuta problemet. Sedan får vi fortsätta diskutera framöver om vi ska göra om upplägget eller fundamentet i systemet totalt. Jag ska väldigt kort ta upp de andra delarna som berörs i det här betänkandet och som inte har varit uppe så mycket. Vi förlänger preskriptionstiden i fråga om studielånen och inför en skyldighet för låntagare att uppge en aktuell adress. Det handlar egentligen också om tydligheten. Man ska veta vad som gäller, och man ska självfallet inte kunna undgå sina studielån bara för att man befinner sig på en adress utomlands som man inte vill uppge. Jag tycker att den röda tråden är att vi gör det något tydligare. Man vet vad som gäller. Sedan får vi fortsätta diskussionen om systemet och hur det ska se ut framöver. I detta anförande instämde (M). 54 (MP) replik: Jag skulle vilja ställa en enkel fråga till . Om er proposition är så genialisk, så bra och så god, varför avstyrker CSN den? Varför har alla remissinstanser kritiserat den? Varför kritiserar studentkårerna den högljutt? Varför går representanter för massor av utbildningar ut och säger att den inte skapar flexibilitet, att den inte skapar legitimitet och att den inte skapar förtroende? Jag har en enkel fråga, herr talman: Om den är så bra, hur kan det komma sig att alla kritiserar den? Jag är tacksam om kunde svara på den enkla frågan. 55 (M) replik: Om det här var en proposition som handlade om att vi skulle se över hur vi skulle byta inriktning på vårt studiestödssystem skulle frågan från kanske vara mer relevant, tycker jag. Om vi skulle diskutera hur vi kan göra förändringar som gör det möjligt att skapa helt andra utbildningar och efter helt andra regler än dem som finns skulle man kunna diskutera på det sättet. Den här propositionen handlar inte om det. Den här propositionen handlar först och främst om att lösa ett akut problem som har uppstått för att det har blivit en krock i regler mellan utbildningar som av en tradition har haft ett visst upplägg och vårt studiestödssystem som inte tillät det upplägget. Det blev problematiskt för studenter. löser vi problemet för studenterna, ser till att de som har fått återkrav kan få dem strukna och ser till att inte fler studenter hamnar i den problematiken. Jag har, som sagt, full respekt för att man kan argumentera för att vi kanske borde gå över till ett peng-per-poäng-system, men det är faktiskt inte det vi diskuterar. Men vill man göra det låt oss i så fall ta den diskussionen! kan jag bara konstatera att det inte på något sätt är en ny debatt. Senast hade vi en parlamentarisk studiesocial utredning som gick igenom hur ett studiestödssystem skulle se ut. I den utredningen debatterade vi, även med representanter från , just peng-per-poäng-systemet. Åtminstone i den utredningen, , slog vi fast att ett peng-per-poäng-system inte var speciellt attraktivt för , framför allt eftersom det inte gav några effekter på genomströmningen. Man visste inte vart kostnaderna skulle ta vägen. Man var dessutom bekymrad över att det skulle kunna öka den sociala snedrekryteringen till högskolan. var helt överens med alla andra partier om detta . Därför är min fråga, herr talman, tillbaka till : Vad är det som har gjort att har bytt åsikt ? Det vore intressant att höra. 56 (MP) replik: Det var inget svar på min fråga. Det är sant att vi har ett akut problem, och vi måste lösa det. Regeringen lägger fram en proposition. Vi har som tradition i detta land att vi skickar ut det på remiss, lyssnar på remissinstanser, bejakar deras åsikter och lyssnar på fackmyndigheter och på dem som berörs. Den myndighet som arbetar med den här frågan, CSN, avstyrker den här propositionen. De som berörs, studenterna, kritiserar den högljutt. Remissinstanserna säger: Den är usel. Varför går ni vidare? Var finns ödmjukheten inför alla berörda? Varför lyssnar ni inte på denna massiva kritik? 57 (M) replik: Jag tycker faktiskt att jag både i mitt anförande och i min första replik försökte signalera ödmjukheten. Vi är inte färdiga. Förhoppningsvis blir vi aldrig det. Vi har inte det perfekta systemet. Det är därför vi har de här debatterna. Vi ska fundera på: Hur kan vi göra förbättringar? Hur kan vi göra förenklingar? Hur kan vi se till att vi har ett stöd för studenter som är lätt att överblicka och där man vet vad som gäller och där det är tydligt för alla inblandade? Jag är inte alls säker på att det upplägget vi har kommer att vara det som gäller . Men låt oss i så fall fortsätta den diskussionen! Jag har inte blivit övertygad om ett peng-per-poäng-system, som faktiskt är det som nu förespråkar, även om han inte är beredd att säga det. Men vill han helt och hållet byta huvudprincip för studiestödet behövs det, som sagt, mer än 750 tecken i en reservation. Sedan är det klart att jag skulle ha förstått remissinstansernas kritik om detta hade varit den sista proposition som någonsin lades fram om studiestödet i . Det är det inte. Det här är en proposition som ser till att lösa ett akut problem för de studenter som fått återkrav på sitt studiemedel trots att de läst på heltid och upplevt sig ha gjort allting rätt. Det problemet är faktiskt löst. Det hoppas jag att till och med är beredd att se. Låt oss fortsätta diskussionen om huruvida vi ska byta princip! Men det är inte det som den här debatten handlar om. 58 (FP): Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på motionerna. har ett av världens mest generösa studiestödssystem. Studiestödssystemet är en viktig del i att möjliggöra studier inom högre utbildning på högskolor och universitet, oavsett socioekonomisk bakgrund. Studiemedelssystemet ska vara sammanhållet, effektivt och enkelt att överblicka för den enskilde. Det ska också vara samhällsekonomiskt hållbart och ha hög rättssäkerhet. behöver välutbildad arbetskraft för ekonomisk tillväxt. Det är viktigt att göra vissa korrigeringar i studiestödssystemet. Den proposition som vi just nu diskuterar innehåller också åtgärder för att förbättra det rådande systemet. Den första frågan handlar om återkraven, det vill säga studiemedel för annan tid än studietid i vissa undantagsfall. Den andra frågan handlar om skyldighet att lämna uppgift om aktuell adress. Den tredje frågan handlar om förlängd preskriptionstid för studiestödsfordringar. Två motioner har väckts med anledning av propositionen. Därutöver behandlas en motion från den allmänna motionstiden. Bakgrunden till propositionens första förslag är det arbete med efterkontroll som många redan har nämnt i debatten och som CSN genomförde . Efterkontrollen resulterade i att vissa studerande blev skyldiga att betala tillbaka delar av sitt studiemedel, eftersom de bland annat hade bedrivit studier i mindre omfattning än vad studiemedel hade lämnats för. Studiemedel får lämnas för som en studerande bedriver studier på minst halvtid. Studierna måste dock pågå . Vidare får studiemedel bara lämnas för en sådan del av studietiden som omfattas av den kursplan eller motsvarande som gäller för utbildningen. Omfattningen av utbildningen ska anges i högskolepoäng, där heltidsstudier under ett normalstudieår motsvarar 60 högskolepoäng. Med anledning av den uppkomna situationen för de studerande avsåg man att belysa den komplexitet som finns. Regeringen gav CSN i uppdrag att se över vilken ökad flexibilitet som kan rymmas inom dagens studiemedelssystem. CSN svarade med en rapport där det framgår att det saknas utrymme för flexibilitet utan lag- och förordningsändringar. Det är dem som vi debatterar med anledning av propositionen. Utskottet ser positivt på att regeringen nu lämnat förslag som kommer att få betydelse för den berörda gruppen studenter. Det handlar om en begränsad grupp som fått vidkännas återkrav av studiestöd och blivit återbetalningsskyldiga trots att de läst det antal poäng som krävs. Propositionens förslag att studiemedel ska få lämnas för annan tid än då den studerande bedriver studier är rimligt, anser utskottsmajoriteten. Men för att inte skapa incitament för lärosäten att förkorta sina utbildningar är regeringens förslag begränsat till högskolestudier på utbildningsprogram som före haft ett upplägg som innebär att ett normalstudieår motsvarar men minst . Kvaliteten behöver värnas, och att man fastslår de syftar till detta. Regeringen kommer att följa utvecklingen. Jag är alldeles övertygad om att ledamöterna i utskottet och kommer att följa utvecklingen, så att också detta mål nås. Jag ska också kort beröra de två andra förslag som finns i propositionen och som också är viktiga för att värna studiestödssystemet. Det andra förslaget handlar om att låntagare ska lämna uppgift om adress till CSN, för att CSN ska kunna kräva in det lån som man har tagit. Det tredje förslaget i propositionen avser preskriptionstiden för en fordran som avser återbetalning av studielån eller återkrav av studiestöd enligt studiestödslagen. Det föreslås att denna ska förlängas så att fordran preskriberas efter tillkomsten, om inte preskriptionen avbryts . CSN arbetar med att driva in de skulder som finns utomlands. I de fall CSN inte har någon aktuell adress till låntagaren eller den återbetalningsskyldige för återkrav är dagens preskriptionsregler inte tillräckliga. Enligt nuvarande bestämmelser preskriberas hela skulden, det vill säga inte bara de återbetalningsbelopp som har förfallit till betalning, om CSN inte lyckas kontakta låntagaren eller den återbetalningsskyldige för återkrav från det att den sista utbetalningen av studiestöd skedde. De obetalda studiestödsfordringar som riskerar att preskriberas uppgår till betydande belopp. Därför, herr talman, är förslaget att preskriptionstiden för studiestödsfordringar förlängs till och att detta även ska gälla studiestödsfordringar enligt lag. Det finns ett starkt allmänt intresse av att en studiestödsfordran betalas av låntagaren. Som sagt har ett av världens mest generösa studiestödssystem, och med dessa ändringar kan stödet både förbättras och värnas. Jag tänkte ta mig friheten att beröra andra förändringar som är nog så viktiga för dem som studerar. Jag tänker exempelvis på det som sker , , när lånedelen höjs med , vilket också är en viktig fråga för studerande. Jag tänker också på fribeloppet, som höjdes 2011 till .