prot · GY09120 · 2011-06-21 00:00:00 — Förvaltningsbolag ska bli skyldiga att lämna in en särskild självdeklaration för varje investeringsfond de förvaltar i , och kontrolluppgiftsskyldigheten ska kompletteras så att skyldigheten även omfattar situationen när det förvaltande bolaget och investeringsfonden eller fondföretaget finns i olika länder. beräknas staten förlora ca 130 miljarder i uteblivna skatteintäkter, det så kallade skattefelet. Det är ett resultat av både medvetet skattefusk och oavsiktliga misstag. Att bekämpa skattefusk handlar om att stärka välfärden men också om att skapa rättvisa villkor för företag som verkar i . En förutsättning för att kunna bekämpa skattefusk är att ges bra verktyg och tillräckliga resurser för att utföra en effektiv skattekontroll. Den senare delen har Socialdemokraterna i utskottet lyft upp i ett särskilt yttrande. lyfter i sitt remissvar till den aktuella propositionen fram flera svagheter med den föreslagna lagstiftningen ur just ett skattekontrollsperspektiv. Enligt propositionen ska utländska företag i vissa fall lämna kontrolluppgifter till . För att ska kunna administrera, kontrollera och följa upp dessa kontrolluppgifter menar verket att det krävs att den som ska lämna kontrolluppgift registrerar sig hos , ett förslag som regeringen dess värre avvisar utan att egentligen diskutera förslaget i sak. Detsamma gäller förslag om att komplettera lagstiftningen så att även de börshandlade fonderna, så kallade ETF-fonder som inte är förvaltarregistrerade, omfattas av kontrolluppgiftsskyldighet. Med anledning av önskemål om att kontrolluppgiftsreglerna ska kompletteras med en regel om att kontrolluppgift ska lämnas när en investeringsfond flyttas till ett annat land genom fusion svarar regeringen att uppgifterna om flytten finns hos . Jag anser att regeringen bör mer ingående överväga om det behövs ytterligare lagändringar utöver vad som föreslås i den aktuella propositionen för att säkerställa möjligheter att få tillgång till adekvata kontrolluppgifter om berörda fonder. De föreslagna förändringarna vad gäller fondverksamhet kan innebära att ett svenskt fondsparande med latenta kapitalvinster kan komma att flytta utomlands utan att beskattas i . För att förhindra detta behöver få kännedom om att en flytt har skett. Även om vår motion i betänkandet har fått ett, kan man säga, vänligt avstyrkande till exempel genom att utskottet förutsätter att regeringen följer upp om ytterligare åtgärder krävs för att underlätta skattekontrollen samt att utskottet utgår ifrån att regeringen när det gäller den kommande propositionen om ändrade skatteregler för investeringsfonder ska uppmärksamma möjligheter att få tillgång till adekvata kontrolluppgifter yrkar jag sammanfattningsvis bifall till reservationen. 113 (M): Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i 2010/11:SkU35. har redogjort för ärendet, så det behöver inte jag göra. I princip är det ett enigt skatteutskott som står bakom detta, även om har några funderingar på marginalen. Detta är ett viktigt konsumentärende. Det är ett ärende som kommer att göra det möjligt för svenska fondbolag att förvalta värdepappersfonder i andra länder inom EES och för utländska bolag att förvalta svenska värdepappersfonder när vi nu införde det nya EU-direktivet under benämningen Ucits IV. Ucits IV är, som sade, en kvalitetsstämpel på fonder. Det införs även regler för gränsöverskridande fusion av värdepappersfonder. Detta betyder förhoppningsvis att konkurrensen kommer att stärkas i den finansiella sektorn i , och det är något som borde leda till bättre priser och förmåner för oss konsumenter. Detta innebär också att duktiga svenska kapitalförvaltningsbolag med morgondagens beslut får möjlighet att lättare starta nya verksamheter utanför gränser. Det borde också leda till jobb i . som vill marknadsföra och erbjuda sina fonder i ska ansöka om tillstånd för detta hos . Det gäller även fonder som vill slå sig samman. Det betyder att det finns en god kontroll över verksamheten, och de farhågor som finns om att skattebasen försvinner är inte befogade. Alla länder i EU har mycket stor anledning att upprätthålla både kontrollen och skattebasen av fondverksamheter. Att det blir billigare för oss konsumenter genom att konkurrensen ökar borde välkomnas av alla. Det är många som anser att konkurrensen är för dålig, och får vi alltså bättre konkurrens i . Jag yrkar bifall till propositionen! Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 20 § Vissa ändringar i sjukförsäkringen Föredrogs betänkande 2010/11:SfU11 Vissa ändringar i sjukförsäkringen. Kammaren biföll utskottets förslag att ärendet fick avgöras efter endast en bordläggning. 114 (M): Det betänkande som vi har att debattera nu är inte något annat än ett hån mot medborgarna och ett hån mot tidigare generationers ansvarstagande riksdagsledamöter. Inte för vad som föreslås i sak, och det ska jag återkomma till, utan hur framtagandet av detta utskottsinitiativ gått till. Låt mig först beröra frågan om utskottsinitiativ i sig. När den nuvarande möjligheten till utskottsinitiativ infördes i riksdagsordningen uttalade att man förutsatte att de nya befogenheterna skulle begagnas med samma varsamhet som iakttagits av de utskott som tidigare hade haft den självständiga initiativrätten. Som dittills borde ärenden väckas normalt genom proposition eller motion, och politisk enighet borde eftersträvas i de fall utskottsinitiativ kom i fråga. Detta är det andra utskottsinitiativ som socialförsäkringsutskottet väcker detta . Det förra rådde det enighet om i utskottet, efter det att alla partier hade visat en god vilja att uppnå en sådan. När detta betänkande tagits fram har ingen vilja till att nå enighet ens skymtat fram hos förslagsställarna. Detta visas av, och för mig naturligt vidare till, det faktum att utskottsmajoriteten i detta fall bestående av Socialdemokraterna, , och förvägrat övriga partier den möjlighet som man har enligt ett minoritetsskydd i riksdagsordningen att begära in yttranden från myndigheter i ett ärende som är under beredning. Från Alliansens sida begärde vi att yttranden och svar på specificerade och relevanta frågor skulle inhämtas från sju myndigheter samt att dessa myndigheter skulle ges tillräcklig tid att svara så att deras remissyttranden kunde bli av bra kvalitet. Detta förvägrades vi. I stället skickades ärendet på remiss till två myndigheter och en organisation. Dessa fick på sig att inkomma med yttranden. Låt mig ge exempel på vad de tre remissinstanserna framhåller i sina svar vad gäller att remisstiden har varit alldeles för kort för att väl grundade och utarbetade svar har kunnat ges. Inspektionen för socialförsäkringen skriver i sitt svar att yttrandet är kortfattat på grund av den korta svarstiden, och man reserverar sig för att man kunnat missuppfatta förslaget som de yttrar sig över eftersom det är så knapphändigt beskrivet. framhåller att de inte haft möjlighet att analysera och överblicka alla konsekvenser av förslaget och vad de skulle kunna innebära eftersom tiden har varit alltför kort för att kunna göra det. Man framhåller vidare att detta är olyckligt eftersom förslagen berör stora grupper försäkrade, och man understryker att förslagen kan komma att få oönskade konsekvenser. Handikappförbunden framhåller att de av tidsskäl inte har haft möjlighet att bereda frågorna djupare och inte heller haft möjlighet att hämta in synpunkter från sina medlemsförbund. Så här långt om hur ärendet har beretts uppenbart bristfälligt, undermåligt för att inte säga att beredningen av ärendet i praktiken har varit obefintlig. Jag återkommer till remissinstansernas svar när det gäller sakfrågan. Även finansutskottet har varit kritiskt i ett enigt yttrande till socialförsäkringsutskottet. framhåller att utskottsinitiativet avser förändringar som kan få stor betydelse för såväl enskilda som samhället i stort. Därför betonar man mot bakgrund av det finanspolitiska ramverket vikten av att varje ny utgift för staten alltid föregås av en grundlig beredning. Man understryker att förslaget till tillkännagivande inte är av enkel beskaffenhet och framhåller att de underlag man tagit del av inte är tillräckliga för att någon bedömning ska kunna göras av ändringarnas statsfinansiella effekter. Då kan nämnas att de bedömningar om kostnadskonsekvenser som finansutskottet har tagit del av varierar mellan några upp till . Om fattar ett beslut om tillkännagivande betonar finansutskottet att det är viktigt att regeringen låter göra ytterligare kostnadsberäkningar av ändringarna, inklusive de indirekta effekterna av dessa, samt att berörda myndigheter och organisationer ges tillfälle att lämna synpunkter i sedvanlig ordning. Det är en klar och tydlig kritik mot att socialförsäkringsutskottet har struntat i att göra detta. Lagrådet har i ett tidigare yttrande till socialförsäkringsutskottet i betänkande 2005/06:SfU5 starkt understrukit vikten av att ett remissförfarande motsvarande det som vanligen tillämpas i regeringsärenden används även vid initiativ från . Det så kallade beredningskrav som återfinns i 7 kap. 2 § regeringsformen är en av hörnstenarna i den svenska statsförvaltningens arbete. Det normala förfarandet inom är att ärenden skickas på remiss , men ibland kan tiden behöva kortas av särskilda skäl. KU har i återkommande granskningar av regeringen, ofta efter anmälningar gjorda av vissa av utskottsmajoritetens partiföreträdare, påtalat vikten av att beredningskravet i ord och mening respekteras. Samma sak ska alltså gälla när utskotten väljer att utnyttja sin initiativrätt, samma beredningskrav som gäller för regeringen, tre månaders remiss, inte . Mot bakgrund av att utskotten ska vara varsamma med att väcka initiativ och att enighet ska eftersträvas, att minoriteten förvägrats rätten att begära in nödvändigt beslutsunderlag, att beredningen av ärendet är undermålig, obefintlig, samt att man ska respektera det finanspolitiska ramverket borde ärendet inte ha väckts av utskottet, åtminstone inte utan att ha föregåtts av en ordentlig och seriös beredning. Som jag inledde med att säga är betänkandet i sig ett hån mot medborgarna. De borde kunna förvänta sig att tar sitt uppdrag på allvar och fattar väl grundade beslut. Och det är ett hån mot tidigare generationer riksdagsledamöter som har vårdat riksdagsordningen och slagit vakt om en gedigen ärendeberedning. Låt mig härefter gå över till vad som de facto föreslås i betänkandet och ställa det mot vad som föreslås i denna departementspromemoria, som jag tror att åtminstone en del av er känner till, som är en analys och en uppföljning av sjukförsäkringsreformen och innehåller förslag om förbättringar i de delar där vi har sett att reformen inte fallit ut på det sätt som vi önskat oss. Det är en utredning som arbetats fram av flera kunniga experter och som är ute på remiss till ett femtiotal myndigheter. Remisstiden går ut . Den här utredningen, de förslag som finns i den och den seriösa beredning som sker av förslaget ska ställas mot detta betänkande som grundar sig på två tämligen oprecisa A4-sidor som har varit på remiss i hos två myndigheter och en organisation. Ställ dessa två mot varandra: En ordentlig remisstid, ett femtiotal remissinstanser, väl genomfört beredningsarbete och två A4-sidor, två dagars beredningstid. Är det vad medborgarna har att förvänta sig av riksdag inför beslut som berör många människor och som kan ha stor betydelse för samhället och den offentliga ekonomin? I betänkandet föreslås att det införs en ersättning för dem som lämnat den tidsbegränsade sjukersättningen för att delta i arbetslivsintroduktionen och som saknar sjukpenninggrundande inkomst. Det föreslås att dessa ska ges en ersättning som motsvarar den de tidigare haft enligt den tidsbegränsade sjukersättningen. I departementspromemorian föreslås att det införs en särskild sjukpenning för denna grupp SGI-lösa i kombination med ett särskilt bostadsstöd. Detta förslag är väl genomarbetat och, som jag sade, ute på remiss. Ersättningsnivån enligt förslaget ska motsvara ungefär den ersättning som de SGI-lösa har fått i form av aktivitetsstöd de har deltagit i arbetslivsintroduktionen. Vad säger då remissinstanserna om förslaget i det betänkande vi har att behandla nu? efterlyser i sitt remissvar att den kompensation som ska ges ska bli enkel att förstå utfallet av för den försäkrade och klargör att man föredrar den form av dag- eller månadsersättning som föreslås i departementspromemorian. Inspektionen för socialförsäkringen skriver i sitt yttrande att man vill emellertid anföra att det på den korta tid som stått till myndighetens förfogande inte gått att undersöka i vilken utsträckning utskottsinitiativets förslag faktiskt leder till en sammanlagt högre ekonomisk ersättning till den berörda gruppen, jämfört med regeringens förslag om att också införa ett boendetillägg till personer vars tidsbegränsade sjukersättning upphört. Därtill kan läggas att det kan innebära stora svårigheter att konstruera ersättningsregler som innebär att ersättningen motsvarar den tidsbegränsade sjukersättning som individen hade tidigare, i vart fall om hänsyn också ska tas till andra ersättningar som bostadstillägg och kollektivavtalade förmåner. Inspektionen för socialförsäkringen fortsätter: Förslaget att ge en viss grupp en högre ersättning kommer därför bara i begränsad utsträckning att minska antalet personer med nedsatt arbetsförmåga som hänvisas till att ansöka om försörjningsstöd från kommunerna. Man framhåller slutligen: Tillämpningen av reglerna förefaller i sådana fall kunna bli komplicerad. Därtill är det oklart vad förslaget kommer att innebära för dessa personer. Det är, mina vänner, vad Inspektionen för socialförsäkringen anser om förslaget till utskottsinitiativ, ett osäkert förslag som vi inte vet konsekvenserna av för den enskilde medborgaren. Det andra förslaget i utskottsinitiativet handlar om hur arbetsförmågan ska bedömas efter 180 dagars sjukskrivning. bedöms den sjukskrivnes arbetsförmåga mot den reguljära arbetsmarknaden. Av de 55 000 personer som uppnår gränsen 180 dagars sjukskrivning bedöms sakna arbetsförmåga på den reguljära arbetsmarknaden och bibehåller därmed sin rätt till sjukpenning. omfattas av de undantag som finns , till exempel att man väntar på att få en operation, och behåller därför sin sjukpenning. I av dessa 55 000 fall bedöms den sjukskrivne kunna ta ett arbete på den reguljära arbetsmarknaden och mister därmed rätten till sjukpenning. I stället får man sitt stöd från Arbetsförmedlingen och hjälp att hitta ett passande jobb. I betänkandet föreslås nu att arbetsförmågan ska bedömas mot normalt förekommande arbeten i stället för mot den reguljära arbetsmarknaden. För en betraktare kan detta synas vara en lek med ord, och så kan det faktiskt också vara. Låt oss återigen se vad remissinstanserna säger: Inspektionen för socialförsäkringen uppfattar att förslaget att ändra prövningen av arbetsförmågan innebär att i sjukpenningärenden byta begrepp från prövning av arbetsförmågan mot den reguljära arbetsmarknaden till prövning mot normalt förekommande arbete, vilket innebär en återgång till det begrepp som användes före regeländringen 2008. Inspektionen för socialförsäkringen har också uppfattat att förslaget inte enbart gäller vid 180-dagarsprövningen för anställda sjukskrivna utan även vid motsvarande prövning för till exempel arbetslösa. Det finns inget underlag som visar att bytet av det aktuella begreppet har inneburit någon förändring av den aktuella prövningen av arbetsförmågan. Det är osäkert om en återgång till det tidigare begreppet normalt förekommande arbete skulle leda till en mer restriktiv eller generös bedömning eller till en mer rättssäker tillämpning eller inte. Inspektionen fortsätter: Osäkerheten kring vad förändringen inneburit beror på att eventuella effekter som kan ha inträffat i samband med bytet av begrepp till reguljära arbetsmarknaden inte går att särskilja från effekten av att det genomfördes andra förändringar i sjukförsäkringen. I den utsträckning färre personer nu beviljas sjukpenning är det osäkert hur bytet av begreppet bidragit till utvecklingen. Huruvida en återgång till begreppet normalt förekommande arbeten skulle leda till en mer restriktiv eller generös tillämpning är därmed enligt Inspektionen för socialförsäkringens uppfattning oklart. har i sin analys av rättsläget avseende sjukförsäkringsreformerna, rapport , konstaterat att frågan om införandet av begreppet reguljära arbetsmarknaden inte har aktualiserats i någon av de kammarrättsdomar som har granskats. Något stöd för att utgången skulle ha blivit en annan om arbetsförmågan skulle ha prövats mot det tidigare begreppet normalt förekommande arbete kan inte finna. Inspektionen för socialförsäkringen slår också fast att någon tydlig praxis inte hade utvecklats gällande begreppet normalt förekommande arbete, vilket är intressant eftersom majoriteten under ärendebehandlingen framfört just existensen av en tidigare fungerande praxis som ett argument för att återgå till den gamla bedömningsgrunden. skriver i sitt remissvar: har svårt att se att en återgång till begreppet normalt förekommande arbete i praktiken skulle ha avgörande betydelse för bedömningarna av rätten till sjukpenning. Det kan också vara på det sätt som påtalas i svar på finansutskottets begäran om underlagsmaterial inför sitt yttrande till socialförsäkringsutskottet, att en dom från regeringsrätten , som inte hann omsättas i praxis innan bedömningsgrunden ändrades förra gången, kan bli gällande. Då kan kostnaden för detta förslag bedömas uppgå till . Men det enda vi vet är att vi inte vet konsekvenserna av det som föreslås. Det är det vi vet. Mot bakgrund av att departementspromemorian, vari sjukförsäkringsreformen seriöst utvärderats och förslag till förbättringar har lagts fram, ännu är ute på remiss samt att regeringen har aviserat i vårpropositionen att man avser att återkomma i höstbudgeten med förslagen anser vi det inte motiverat med det föreslagna tillkännagivandet. Ser man dessutom till det faktum att förslagen i betänkandet är skissartade, riskerar att medföra oförutsägbara konsekvenser för såväl enskilda medborgare som samhället i stort och för de offentliga finanserna samt att beredningen av ärendet varit i det närmaste obefintlig bör avslå förslaget i betänkandet. Jag yrkar därmed bifall till reservationen och därmed avslag på förslagen i betänkandet. (Applåder) I detta anförande instämde (M), (FP) och (C). 115 (FP): En sådan här dag när vi diskuterar sjukförsäkring kan det finnas all anledning att tänka på vilka förändringar som har skett i sjukförsäkringen sedan alliansregeringen bildades. Jag känner en del människor som drabbades av den gamla sjukförsäkringen, som jag brukar berätta om. Jag känner till exempel som hade dålig rygg när han var och blev sjukskriven utan någon rehabilitering. Sedan ringde upp och sade: Kan du börja jobba heltid nu? Kan du inte det får du förtidspensionera dig. Om du inte gör det nu försvinner kanske chansen. Han vågade inte annat utan förtidspensionerade sig och lever sitt liv, fram till sin riktiga pensionsålder som ännu inte infunnit sig, utan att ha ett arbete att gå till. Jag vet också en svårt mobbad flicka som lämnade gymnasieskolan . Hon var rädd för människor och vågade inte gå till ett jobb. Hon blev också bara passivt sjukskriven. Hon fick så kallad tillfällig sjukersättning och fastnade också i utanförskap och passivitet och kom aldrig tillbaka. Exemplen är många. , omkring 2005, hade vi i 750 000 långtidsarbetslösa eller förtidspensionärer. De rödgröna har gjort ett huvudnummer av att kritisera den nya sjukförsäkringen. Jag tror, herr talman, att denna kritik kommer att blekna i det långa perspektivet. Jag är tvärtom övertygad om att denna sjukförsäkringsreform kommer att räknas som en bra och viktig social reform , kanske en av de viktigaste i första år. Allt fler människor hittar en snabbare väg tillbaka, och sjukskrivningstiderna har förkortats ordentligt. I den nya försäkringen finns som bekant tidsgränser för när individuell prövning av arbetsförmåga ska genomföras. Att tydliga tidsgränser behövs i en sjukskrivningsprocess var de flesta överens om 2006. Bland andra kom , före detta socialdemokratisk socialminister, fram till det i sin utredning. Även en LO-utredning kom till samma slutsats. Med tidsgränser för utvärdering och avstämning fortsätter inte sjukskrivningen utan att myndigheter, arbetsgivare och den enskilde reflekterar över hur vägar tillbaka kan se ut. Till oppositionen säger jag: Glöm inte alla dem som snabbt fördes över till ett passivt liv utanför arbete och social gemenskap. Glöm inte alla dem som inte fick rehabilitering på många månader eller till och med år. Glöm inte att när det var som värst förtidspensionerades 140 personer . Det är viktigt att komma ihåg hur verkligheten såg ut innan Alliansen genomförde sina reformer av sjukförsäkringen och rehabiliteringen. En forskarstudie i av professor kallade systemet för en försäkring för utsortering. Antalet förtidspensionärer, eller personer med sjukersättning som det heter, har minskat med 100 000 . Människor fastnar inte längre i långa passiva sjukskrivningar som leder till följdsjukdomar, sociala problem och ett långvarigt utanförskap. I stället ger våra satsningar på rehabilitering människor goda möjligheter att bli friska och komma tillbaka till arbetslivet. De omotiverade skillnaderna mellan olika regioner i börjar också försvinna. En del säger att det gick för fort med sjukskrivningsreformen, men, herr talman, var det viktigt och bråttom att göra något radikalt för att stoppa utsorteringen av människor som blev utkastade från arbetslivet. Visst finns det detaljer som behöver rättas till, men det hade inte varit bättre att vänta. Det hade tvärtom varit oförlåtligt. I de flesta reformer upptäcker man förr eller senare att de finns brister som behöver rättas till. Redan sensommaren började bland andra vi i att tala om att det snart behövdes en översyn och justering av en del tveksamheter i en för övrigt mycket bra sjukförsäkring. Det är ingen hemlighet att vi i var ganska otåliga över att det drog ut med att sätta i gång översynen. Den kom dock i gång och är nu gjord av departementet, och vi tycker att resultatet är bra. Vi, liksom alla allianspartier, har varit mycket delaktiga i processen och arbetet med förslagen efter översynen. Regeringen har föreslagit ett antal förbättringar och förtydliganden i dagens sjukförsäkring. En departementspromemoria är ute på bred remiss till ett femtiotal remissinstanser i . Remisstiden går ut . Redan i vårpropositionen aviserade regeringen att man avsåg att återkomma med förslag, och dessa förslag har kommit. Förslagen har kort beskrivits i vårbudgeten och mer utförligt i skrivelsen. Ett av förslagen är att den som saknar sjukpenninggrundande inkomst på grund av tillfällig sjukersättning får en särskild sjukpeng och ett bostadsstöd som är beroende av vilken försörjningssituation man har. En annan nyhet är en utökning av undantagen för dem som når den bortre tidsgränsen för att prövas mot arbetsmarknaden. Sjukpenning på fortsättningsnivå ska kunna betalas ut till fler personer där det vore uppenbart olämpligt med tanke på den försäkrades sjukdom att inte göra så. Vi har också förslag om förstärkta insatser för att underlätta återgång till arbete och, inte minst viktigt, möjlighet att genomgå arbetslivsinriktad rehabilitering tidigare hos Arbetsförmedlingen och med bibehållen sjukpeng, alltså ingen försämrad ersättning. Ett annat förslag är förstärkt samarbete mellan , Arbetsförmedlingen och hälso- och sjukvården i syfte att under sjukskrivningen skapa möjlighet för en arbetslivsinriktad rehabilitering. Jag ska också nämna ytterligare resurser till Arbetsförmedlingen som motsvarar ungefär 3 000 platser inom arbetsmarknadspolitiska insatser för personer med särskilt nedsatt arbetsförmåga.