prot · GZ0933 · 2011-11-18 00:00:00 — 1 § Anmälan om kompletteringsval till utskott Tredje vice talmannen meddelade att riksdagsgrupp på grund av uppkomna vakanser anmält som suppleant i , civilutskottet, kulturutskottet, trafikutskottet och arbetsmarknadsutskottet, som suppleant i justitieutskottet, som suppleant i utrikesutskottet och som suppleant i utbildningsutskottet. Tredje vice talmannen förklarade valda till suppleant i (SD) suppleant i civilutskottet (SD) suppleant i kulturutskottet (SD) suppleant i trafikutskottet (SD) suppleant i arbetsmarknadsutskottet (SD) suppleant i justitieutskottet (SD) suppleant i utrikesutskottet (SD) suppleant i utbildningsutskottet (SD) 2 § Anmälan om inkommet protokollsutdrag från utskott Tredje vice talmannen anmälde att ett utdrag ur prot. 2011/12:8 för i ärende om subsidiaritetsprövning av EU-förslag inkommit från miljö- och jordbruksutskottet. 3 § Anmälan om inkommen faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen Tredje vice talmannen anmälde att följande faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen inkommit och överlämnats till utskott: 2011/12:FPM30 Reformpaketet för den gemensamma jordbrukspolitiken KOM(2011)625, KOM(2011)626, KOM(2011)627 och KOM(2011)628 till miljö- och jordbruksutskottet 4 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Proposition 2011/12:31 till Skrivelser 2011/12:32 till justitieutskottet /12:34 till socialutskottet EU-dokument KOM(2011)452 till finansutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . KOM(2011)684 till civilutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . 5 § Svar på interpellation 2011/12:71 om omfördelning av anslag vid indragna examensrättigheter 1 Utbildningsminister (FP): har frågat mig om jag avser att verka för att uppmuntra lärosäten att uppnå erforderlig kvalitet genom att anslå medel till den utbildning man fått tillstånd att bedriva. Universitet och högskolor ska vara högkvalitativa utbildningsanordnare, utgöra en kritiskt reflekterande kraft i samhället och fungera som ett växthus för ny kunskap och innovation. Att kvaliteten i universitetens och högskolornas utbildning ska vara hög är viktigt för att både individens och samhällets resurser ska användas effektivt. Varje lärosäte får ett anslag för utbildning på grundnivå och avancerad nivå. Inom denna ram ska lärosätet planera och genomföra utbildning som svarar mot studenternas efterfrågan och arbetsmarknadens behov. Den övergripande principen är att anslagsramarna inte ändras beroende på om ett lärosäte får eller blir av med ett examenstillstånd. Det kan dock ibland finnas skäl att frångå denna princip. När till exempel prövade ansökningar om tillstånd att utfärda de fyra nya lärarexamina som infördes beviljades cirka fyra femtedelar av ansökningarna. En femtedel beviljades inte. För att kunna behålla en god lärar- och förskollärarförsörjning föreslog därför regeringen i budgetpropositionen (prop. 2011/12:1) att en omfördelning av medel ska göras mellan lärosäten med lärar- och förskollärarutbildningar. Omfördelningen bygger framför allt på vilka examenstillstånd som har beviljats. Liknande omfördelningar kan komma att behöva ske också , både för att trygga arbetsmarknadens behov och för att främja utbildning med kvalitet. Det nuvarande resurstilldelningssystemet för utbildning på grundnivå och avancerad nivå, som vi inom parentes sagt har haft oavsett regering, utgår främst från antalet studenter och deras prestationer i form av antal avklarade högskolepoäng. Regeringen anser att det också bör finnas tydliga incitament för att hålla hög kvalitet även i resurstilldelningssystemet. Mot denna bakgrund har regeringen i propositionen Fokus på kunskap (prop. 2009/10:139) föreslagit att resultaten av utvärderingar av utbildningar på grundnivå och avancerad nivå också ska ligga till grund för en fördelning av resurser till universitet och högskolor. Detta system införs stegvis och beräknas vara fullt utbyggt . Ytterst är det varje lärosäte som måste prioritera verksamheten så att kvaliteten kan säkerställas i utbildningar, såväl i befintliga utbildningar som i planerade utbildningar. Min bedömning är att det kommer att krävas tydligare sådana prioriteringar inom lärosätena framöver. 2 HANS (S): Jag får tacka utbildningsministern för svaret. Skälet till att jag frågar ministern om detta är den omfattande förändring av det svenska högskolesystemet som en indragning av examensrättigheter kan leda till om den kombineras med att anslag dras in och inte kan återfås. Utbildningsministern och jag delar uppfattningen att det svenska högskolesystemet ska erbjuda hög kvalitet i sina utbildningar och att en indragning av examensrättigheter för de lärosäten som inte håller erforderlig kvalitet är ett instrument som kan behöva användas. Det blir emellertid väldigt stora negativa konsekvenser när examensrättigheter dras in på sådana utbildningar som behöver finnas spridda över hela landet för att säkra tillgången på kompetent arbetskraft av stora volymer, exempelvis sjuksköterskor, lärare, socionomer och högskoleingenjörer. Väldigt ofta får lärosätena sina examensrättigheter indragna beroende på bristande forskningsanknytning i grundutbildningen. Denna är viktig, men om den bristande forskningsanknytningen beror på att vissa lärosäten inte får tillräckliga forskningsanslag för att ens kunna upprätthålla denna anknytning ligger ansvaret ytterst på regeringen. Jag kan inte låta bli att få intrycket att det är en medveten politik som man inte riktigt vill bära ansvaret för i hela landet. Effekten av en sämre tillgänglighet till högre utbildning kan bli höjda trösklar till högre utbildning för personer utan utbildningstradition i familjen eller för exempelvis vuxna studerande. Lägg därtill den sjuksköterske-, lärar- och ingenjörsbrist som ministern riskerar att sprida över landet. Då undrar jag: Avser ministern att återställa anslag till lärosäten som återvinner examensrättigheter efter nödvändigt kvalitetsarbete? Den andra frågan: Avser ministern att tillse att forskningsanslag fördelas på ett sätt som gör att grundutbildningar med stora volymer kan finnas spridda i hela landet? 3 Utbildningsminister (FP): fråga nu blottlägger en målkonflikt som tyvärr inte riktigt erkänner i sin frågeställning, nämligen om ett antal lärosäten blir av med exempelvis examenstillståndet för förskollärare. Vad ska vi göra då? Då har vi dragit slutsatsen att om det bara är något enstaka lärosäte som blir av med lite grann är det inte hela världen, men om många lärosäten blir av med sitt tillstånd blir det ju betydligt färre förskollärare som utbildas i . Därför har vi omfördelat. hemkommun har blivit av med platser därför att den blev av med examenstillståndet, men de platserna har omfördelats till andra lärosäten. Det är just för att vi vill säkerställa att tillräckligt med förskollärare utbildas. Den största omfördelningen skedde i , där både högskolan i och högskolan i blev av med examenstillståndet för förskollärare därför att de hade för låg kvalitet. Då flyttade vi platser, det vill säga resurser, från dessa båda högskolor till högskolorna i och för att de ska kunna ta upp den här utbildningen så att regionen får tillräckligt med förskollärare. Men då är de platserna flyttade. Anta då att den högskola som från början blev av med tillståndet får tillbaka det . får då ta ställning till om man då ska flytta tillbaka platser och dra ned på platserna i igen. Då har jag någon annan riksdagsman, från , här i talarstolen som skäller. Det är klart att det är ett pussel att få ihop detta. Om frågar mig om en omflyttning ska ske med automatik om en högskola får tillbaka tillståndet är mitt svar: Nej, någon automatik i detta finns inte. Men det finns inte heller i de första besluten, utan det är en lång rad överväganden som samlat måste göras. Dit hör till exempel söktrycket från studenterna, utöver examenstillståndet, arbetsmarknadens behov och de regionala behov som finns. Arbetsmarknadens behov kan ju skifta i olika delar av landet. I budgetpropositionen som vi nu lade fram byggde vi till exempel ut civilingenjörsutbildningarna och sjuksköterskeutbildningarna därför att det där finns brister. På vilka lärosäten ska dessa utbyggnader ske? Det är en lång rad lärosäten som har examenstillstånd. Vi måste väga in var det regionala behovet finns och var studenterna vill plugga, var söktrycket finns. Jag vänder mig mot idén att vi ska bygga in en automatik för hur platser fördelas efter några enkla faktorer, om det är det förespråkar. Sanningen är att en lång rad överväganden måste vägas samman. Studenternas söktryck på olika utbildningar och lärosäten varierar år , och plötsligt uppstår behov på arbetsmarknaden som inte kunde registreras. Det är komplex materia, och det är en lång rad överväganden som regeringen har att göra. Det är precis samma typ av prövning som tidigare regeringar har gjort i motsvarande situation. 4 HANS (S): Jag förstår att det är nödvändigt att göra så här, . Som jag sade i mitt första inlägg är det alldeles riktigt och nödvändigt att dra in examensrätten när erforderlig kvalitet inte erbjuds. Jag inser också att det måste göras en avvägning mellan de olika delarna. Det som är problematiskt är det mönster som jag tycker mig kunna se när jag tittar på var indragningar har skett. Det är på de lärosäten som redan från början varit svältfödda på tillräckliga forskningsanslag för att kunna upprätthålla den forskningsanknytning som jag delar utbildningsministerns syn på är nödvändig för att hålla hög kvalitet. Jag menar att det yttersta ansvaret för den bristande kvaliteten ligger hos regeringen som inte har sett till att det finns tillräckliga anslag för att forskningsanknytning ska kunna finnas. När jag satt i styrelsen för gjorde vi bedömningen att för att kunna finnas i en forskningsmiljö som erbjöd tillräcklig forskningsanknytning behövdes det ca per examensområde. Har man inte dessa resurser är det ytterst regeringens ansvar, och det försöker lite grann smita undan. 5 Utbildningsminister (FP): Den absolut vanligaste förklaringen från dem som blir av med ett examenstillstånd är: Vi har för lite pengar; det har inget med vårt arbete att göra. Men sanningen är att en lång rad regionala högskolor har fått examenstillstånd trots att de har lika mycket forskningsresurser, eller lite om hellre vill, som de som blivit av med det. Det är korrekt att ett tiotal av våra 27 allmänna lärosäten har de riktigt stora forskningsresurserna. De stora forskningsuniversiteten har mycket mer forskningsresurser än de små regionala högskolorna. Så har det varit oavsett regering, och så bör det förbli oavsett regering. En regional högskola som har blivit av med examenstillståndet på grund av bristande kvalitet bör titta på andra regionala högskolor med samma mängd pengar som har fått examenstillstånd i stället för att säga: Ge oss mer pengar; det beror inte på oss. Allt handlar inte om pengabrist. Jag lovar att det inte finns en enda myndighetschef i , inklusive högskolerektorer, som inte vill ha mer pengar. har varit kommunalråd och vet att alla vill ha mer resurser. Men ibland finns det även andra förklaringar till hög eller låg kvalitet. Min uppmaning till och andra högskolor som framför detta argument är: Gå igenom och fundera över kvaliteten. Jag delar uppfattning att vi behöver ha högskoleutbildning på grundnivå för stora breda yrkesgrupper som förskollärare, grundskollärare, sjuksköterskor och högskoleingenjörer på många platser i . Det gläder mig dock att vi numera är överens om i att det trots detta behov bara ska beviljas examenstillstånd när utbildningen håller tillräckligt hög kvalitet. 6 HANS (S): Vi är överens i huvuddelarna som gäller vikten av att upprätthålla hög kvalitet. Vi har dock lite olika uppfattning om orsakerna. Jag delar utbildningsministerns uppfattning att spetsforskning bör vara koncentrerad till stora starka miljöer. Dock måste en infrastruktur upprätthållas för att se till att utbildningen är spridd över hela landet. Min bestämda uppfattning är att regeringen inte sköter denna infrastruktur på erforderligt sätt eftersom man svältföder de allra minsta lärosätena på forskningsanslag. 7 Utbildningsminister (FP): De regionala högskolorna i har historiskt sett aldrig haft mer forskningsresurser än . Om de svältföds nu ber jag interpellanten definiera vad som skedde under den socialdemokratiska regeringen. De regionala högskolorna har väsentligt mer forskningsresurser nu än vad de hade . Det är korrekt att de regionala högskolorna har mindre forskningsresurser än de stora forskningsuniversiteten. Det är en medveten prioritering. Vill man ändra på den prioriteringen bör man i budgetpropositionen föreslå att man ska ta pengar från och och lägga i eller . Men pläderar socialdemokrat efter socialdemokrat, är bara en i raden, för ökade resurser till högskolan på hemorten utan att ta ansvar för att det betyder neddragningar någon annanstans och budgetramen är ju densamma också i de rödgröna alternativen. Det vore hedervärt att erkänna att det innebär neddragningar som skulle vara olyckliga för . kommer inte att kunna vara världsledande i forskning på ett antal stora områden om vi ska slå sönder våra framgångsrika forskningsuniversitet, vilket blir följden om vi sprider ut resurserna mer. Det ska vara god kvalitet i utbildningar. Regionala högskolor som har precis lika mycket resurser som den i hemkommun har klarat av att få examenstillstånd. Det är alltså inte bara en fråga om mer pengar. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2011/12:72 om nedskärning i den nya gymnasieskolan 8 Utbildningsminister (FP): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att omsätta alla reformer på skolområdet och för att beräkningarna av anslagen till kommunerna ska vara väl underbyggda och gjorda i samråd med SKL samt när jag avser att återkomma till gällande tillämpningen av finansieringsprincipen av den nya gymnasieskolan. Flera reformer genomförs nu i det svenska skolväsendet; bland annat har en ny skollag införts liksom nya läroplaner och skolformsförordningar. I vissa fall har förändringarna bedömts medföra ekonomiska konsekvenser för kommunerna. I en del fall genom kostnadsökningar, i andra fall genom kostnadsminskningar. Detta har reglerats mellan stat och kommun, och tillförs ca 70 miljoner för konsekvenser av skollagen. Utöver det satsar staten ansenliga belopp på implementeringen av reformerna för att huvudmännen ska kunna införa förändringarna på ett bra sätt. Dessa medel distribueras främst via som har ansvaret för att stödja skolhuvudmännen i genomförandet av reformerna. Regeringen avser inte att tillföra ytterligare medel för implementeringsinsatser utöver de som redan har avsatts. Den nya gymnasieskolan bygger till stora delar på förslag från (en reformerad gymnasieskola, SOU 2008:27). Utredningen redovisar i sitt betänkande flera anledningar till varför reformen innebär minskade kostnader. Uppstramningen av antalet studievägar förenklar och förbättrar kommunernas planering, organisation och kostnader för gymnasiet. Högre behörighetskrav och bättre information till eleverna leder till att fler klarar av sina studier . En mindre andel elever kommer att behöva komplettera på komvux efteråt. Arbetslivet kommer att bli mer involverat i gymnasieutbildningen, vilket kommer att få effekter för ungdomars möjligheter att etablera sig på arbetsmarknaden. Lärlingsutbildningar, yrkesutbildningar med mera innebär att färre hoppar av och fler fullföljer gymnasiet. Därigenom minskar kommunernas kostnader, inte minst när det gäller sociala kostnader i form av försörjningsstöd. Om fler elever fullföljer gymnasieskolan och färre hoppar av innebär det, jag repeterar, större möjligheter till arbete och därmed minskade kostnader för försörjningsstöd och komplettering på komvux. Den sammantagna bedömningen från utredningens sida är att reformen innebär kostnadsminskningar och nettobesparingar för kommunerna. Regeringen bedömde i propositionen Högre krav och kvalitet i den nya gymnasieskolan (prop. 2008/09:199) att det är svårt att exakt beräkna de effektiviseringar som reformen förväntas innebära. Vissa förslag tilldelar kommunerna nya uppgifter för gymnasieskolan som andra förslag aktiverar en potential för effektiviseringar som regeringen menar vid full verkan vida överstiger kostnaderna för de nya uppgifterna. I budgetpropositionen aviserades en neddragning av kommunbidragen mot bakgrund av de effektiviseringar som den nya gymnasieskolan beräknades innebära. Det är värt att notera att bedömde att effektiviseringarna skulle bli betydligt större än vad regeringen antagit. Kostnadsutvecklingen för skolhuvudmännen kommer att följas noga. I budgetpropositionen (prop. 2011/12:1, utgiftsområde 16, avsnitt 4.3) lämnar regeringen den redogörelse som finans- respektive utbildningsutskotten i har begärt. Jag sammanfattar den här kort: har som ett led i tillämpningen av finansieringsprincipen haft överläggningar med Kommuner och Landsting, SKL, . Det underlag som då fanns tillgängligt visar enligt regeringens bedömning att statens åläggande minskat i förhållande till vad som förutsattes i propositionen, bland annat när det gäller det valbara utrymmet och det individuella valet samt behovet för de elever på yrkesprogram som vill läsa extrakurser för att uppnå grundläggande högskolebehörighet. Regeringen bedömer därför att beräkningarna av de ekonomiska konsekvenserna av gymnasiereformen som presenterades i propositionen är rimliga. SKL å sin sida har genomfört enkätundersökningar till kommuner som visar att reformen ger ökade kostnader , och därför delar SKL inte regeringens uppfattning. Finansieringsprincipen har beaktats. Regeringen har, som jag redogjort för, samrått med SKL om kostnadseffekterna av gymnasiereformen och redovisat grunderna för bedömningen. I budgetpropositionen redovisade regeringen att den tillsammans med SKL noga kommer att följa kostnadsutvecklingen för skolhuvudmännen. Ett sådant arbete har inletts där tjänstemän från och tillsammans diskuterar underlag för uppföljning som respektive part tar fram. Underlagen avses också att behandlas vid regelbundna möten mellan ledningen för och . 9 (MP): Utan tvivel är man inte klok, sade . Regeringen och är övertygade om att med hans politik för skolan behövs det inte så många lärare, inte så många komvuxplatser och inte så mycket pengar till anställda och elever i . Det lilla facit som vi redan har fått pekar mot att den nya gymnasieskolan kommer att dras med stora problem. Färre unga vågar söka till de yrkesförberedande programmen. Allt färre vill bli lärare, och lärarlönerna fortsätter att halka efter. Men regeringen och kör på. , utan att den nya gymnasieskolan är helt på plats och utan att de som lämnar gymnasiet har fått del av de reformer som vill genomföra, drar man in över en halv miljard från skolan. Det motsvarar 1 400 lärartjänster i landet. Målet är att skära ned med 2 miljarder , eller 3 600 lärare på gymnasiet. kommuner och SKL säger att regeringen har räknat fel det går inte att göra de här nedskärningarna. Båda lärarfacken och säger samma sak. Men vill inte vänta och se vilka effekterna blir av hans nya gymnasieskola. Han är säker och han drar in pengarna . Hur var det sade? Utan tvivel är man inte klok. Hur blir man den där läraren som man vill vara? För mig har det handlat om de dagar då man får ge lite extra, när man får extra tid för ett samtal med en elev och får sitta vid bänken och se hur deltagaren på folkhögskolan själv drar en parallell mellan vad som hände och vad man är med om . Det är tillfället när man får tala med någon som är orolig inför en redovisning för klassen eftersom det är nervöst att tala inför folk. Det är samtalet efter lektionen när någon är stressad över resultaten eller berättar om att det är jobbigt hemma. Det är vid de tillfällena man går hem från sin lärargärning och känner sig nöjd. Med större grupper blir det färre sådana tillfällen. behöver en skola där alla elever får möjlighet att nå kunskapsmålen, där alla elever blir sedda och där alla elever får det stöd de behöver. En del av regeringens besparing får man genom att öka gruppstorlekarna i gymnasiet. Det går inte, säger . Det får inte ske, säger lärarfacken. Regeringen kör ändå på. Den i de här sammanhangen ofta citerade den som visar att svenska matteresultat har sjunkit pekar på att svenska elever har för lite tid med sina lärare. Den också ofta citerade pekar på att just för de elever som har det svårt i skolan är det viktigt med mindre gruppstorlekar och mindre klasser. Ändå vill regeringen öka klasserna. Trots regeringens svar, som jag tackar för, kvarstår en fråga: Hur får vi en bättre gymnasieskola där alla elever får en ärlig chans att bli sedda, att få stöd och att nå målen med färre lärare och större grupper? 10 (M): Om man lyssnar på i den här debatten och om man tar del av vad han brukar försöka göra gällande i medierna kan man få intrycket att den svenska skolan har fått lida sviterna av tuffa nedskärningar. Den bild han försöker skapa är att den borgerliga alliansen fortsätter med stora nedskärningar. Det är en oärlig beskrivning av situationen i den svenska skolan. Det kan man enkelt konstatera genom att till exempel besöka och hemsida. Där kan man se hur utvecklingen ser ut. har antalet lärare i den svenska gymnasieskolan ökat . Kostnaderna för gymnasieskolan och utbildningsväsendet totalt har ökat . Även om man justerar för inflation kan man konstatera att den svenska skolan har fått väsentligt mer resurser. Det innebär fler lärare, mindre elevgrupper och fler sådana individuella samtal som det håller jag med om är viktiga för kvaliteten i skolan. SKL, som själv refererade till, har konstaterat att välfärdssektorn har fått 200 000 fler anställda. Den bild av en välfärdssektor i moras som försöker måla upp stämmer inte. Jag tycker att den bild som försöker måla upp är orättvis. När han bad att titta på vad den så kallade besparingen, eller effektiviseringen, som refererade till, innefattar kan man konstatera att och räknar in en stor del av de tillfälliga stimulanser som vi gav i samband med finanskrisen. Jag tror att alla här i kammaren är överens om att man ska ha en sund konjunkturpolitik. När det är tuffa tider ska vi skjuta till medel för att människor ska kunna utbilda sig. Men man måste inse att det är just tillfälliga stimulanser, annars får vi en oansvarig ekonomisk politik. De verkliga problemen i den svenska skolan som det vore bra om representanter för de rödgröna bidrog till att sätta fokus på är de strukturella problemen. Även om det är bra med fler lärare är det viktiga egentligen att vi har duktiga lärare, utbildade lärare. Det handlar om att ha ett bra arbetsklimat som präglas av kunskapsro så att man får möjlighet att ta till sig det som läraren säger, att det inte är stökigt i klassrummen och att det inte förekommer mobbning. Det handlar om fler och tidigare kunskapsavstämningar, fler betyg, mer betyg och fler nationella prov. I vårdskandalen med Carema har vi kunnat konstatera att det finns väldigt få kontrollpunkter i svensk vård. Det var fallet också i den svenska skolan. Det har vi försökt ändra på. har väldigt många människor som inte vill läsa tunga teoretiska kurser i gymnasiet tvingats göra det. Om man försöker måla upp en bild av att det stora problemet i den svenska skolan är att man har för lite pengar gör man en felaktig analys. Man lovar svenska folket något som man inte kan hålla; man vilseleder svenska folket. Det är inte pengar som är problemet. Det är strukturproblemen som man måste komma till rätta med. Vad gör och ? Ni säger nej till den nya lärarutbildningen. Ni säger nej till fler och mer betyg. Ni säger nej till att man ska få möjlighet att lära sig ett yrke. Där ligger problemen. Det borde man sätta fokus på. 11 (FP): Det här är en intressant debatt. Vi har olika erfarenheter av skolan.