prot · GY09103 · 2011-05-17 00:00:00 — Det är sådant vi redan har identifierat och som finns i magasin. Det behöver vårdas, och det riskerar att drabbas av fukt, mögel och mycket annat vartefter kunskaperna växer. Det gäller även det kommande industriarvet. Vi har också ett stort kyrkligt kulturarv. Vi har höjt och lagt fast den kyrkliga kulturarvsersättningen på . Redan det anser en del vara i underkant, men jag tror inte det. Vi har runt 3 400 kyrkor i landet. Många av dem, för att inte säga hälften, är medeltida. Det finns alltså önskemål från många håll. Vi har som sagt gjort stora skattesänkningar, och det är jag glad och stolt över. Jag hoppas att många som har fått rätt gott om pengar en del till och med stora förmögenheter också använder dem till att stödja kulturen. har jag ett seminarium om sponsring som handlar om just detta. jämte många andra socialdemokrater talar gärna om olika önskemål. Om man ska värdera allt det här kommer vi inte att hamna i några skattesänkningar alls, utan i skattehöjningar. Då finns det ingen ände på allt som pengarna ska räcka till. Det är riktigt att är ett värdefullt kulturarv. Men det finns många andra värdefulla kulturarv också. Jag ser inte att risken är stor jag ser egentligen inte att den finns alls för att detta arv skulle förstöras. Det är bland annat ett sådant skydd man har i lagen. Jag tror och hoppas att det finns någon annan intressent, i eller kanske utomlands, som vill hålla ihop samlingen. Jag ser att förutsättningarna är relativt goda för detta. I det underlag som vi har tagit in från väger de den turkiska samlingen mot de stora behov som står inför. Jag ska inte säga att det är förfallet, men det finns stora behov av underhåll av byggnader och mark för att ska kunna fortsätta att vara en gård som är levande. Det ska också ställas mot familjens önskemål att själv vilja sälja de turkiska samlingarna, för det är det som ligger till grund för detta. 49 (S): Familjen känner naturligtvis ett behov av att omsätta samlingen till pengar eftersom de har andra behov; så är det. Det är då frågan hamnar på vårt bord. Tycker vi att det finns ett så stort värde i detta att vi är beredda att satsa också gemensamma resurser på denna del av vårt kulturarv? Jag kommer fram till att jag tycker att det är viktigt. Jag var väldigt nöjd när kulturutskottet där också kulturministern ingick slog fast att samlingen är så viktig att man rimligen inte kunde acceptera eller godta att den avvecklas innan det finns en långsiktigt tryggad lösning. Jag kan konstatera att någon sådan inte finns. Det finns förhoppningar om att samlingen på något sätt ska finnas kvar. Men det finns absolut inga garantier för att så kommer att ske. Jag är mer rädd för att samlingen kommer att säljas på eller på något annat auktionshus och spridas. Den kommer då att läggas på de lastbilar som lämnar landet med viktiga kulturhistoriska föremål som säljs utomlands. Det är beklagligt att det blir på det sättet. Jag hade hoppats att regeringen var fortsatt intresserad av att kunna bidra till en lösning. Men jag inser nu i och med kulturministerns svar att frågan för hennes del är avförd. får vi hoppas att någon annan gör någonting, för från regeringens sida blir det inga pengar. 50 Kultur- och idrottsminister (M): Nej, det blir inga pengar just för att lösa in den turkiska samlingen. Däremot blir det pengar till det arkiv som jag nämnde tidigare och som också är viktigt för stora delar av vår kulturhistoria om den ska kunna hållas vid liv och forskas på. Det är alltid så när man sitter i ansvarig ställning och det gör jag att man får väga behov mot varandra. Då ser jag att det finns stora behov inom kultursektorn. Det är mycket som vi vill göra och som behöver göras. Då får man väga det ena mot det andra. Man kan inte göra allting. I den samlade bedömningen som det brukar heta så ofta i dessa sammanhang ser vi att det finns andra behov som är viktigare. Jag ser inte heller någon fara för att denna samling kommer att skadas på något sätt. Det finns många som är angelägna om att den ska hållas samman, och det finns också många som har engagerat sig i den. Det är inte bara min förhoppning utan också min övertygelse att så kommer att ske. Men vi kommer alltid att få göra svåra överväganden. Sådan är politikerns roll. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2010/11:329 om scenkonstarbetares pensionsvillkor 51 Statsrådet (KD): har frågat mig om det finns någon tidsplan för att lösa frågan om scenkonstnärers pensionsvillkor. Frågan om pensionsvillkoren för de anställda vid de statsunderstödda scenkonstinstitutionerna har varit föremål för diskussioner under . Diskussionerna hänger samman med de förändringar som har skett på pensionsområdet, som bland annat innebär att den allmänna pensionen numera tjänas in enligt livsinkomstprincipen. Vidare har den kulturpolitiska arbetsmarknaden förändrats så att det har blivit vanligare med tidsbegränsade anställningar vid scenkonstinstitutionerna. Dessa förändringar har medfört att det finns svårigheter med att bland annat beräkna och förutse vilka förmåner och kostnader som följer av den nuvarande pensionsordningen. När Alliansen tillträdde bestämde vi oss för att ta itu med problemen med scenkonstpensionerna. Vi tillsatte en särskild utredare med uppdrag att lämna förslag på ett nytt pensionssystem anpassat till de speciella förhållanden som råder på scenkonstområdet och där arbetsgivarnas kostnader för pensionsförmånerna är förutsägbara. Utredaren överlämnade betänkandet Nytt pensionssystem för den statsunderstödda scenkonsten (SOU 2009:50). bereds ärendet i , vilket min statssekreterare lämnade besked om när han närvarade vid ett sammanträde i kulturutskottet. Regeringens uppfattning är således att det är viktigt att lösa frågan om scenkonstnärers pensionsvillkor. Det är emellertid en tekniskt komplicerad fråga som måste beredas noggrant ur alla aspekter. Som jag har anfört i ett skriftligt svar på en fråga från och i svar på en interpellation från avser jag inte att föregripa den beredning som pågår. 52 (V): Jag tackar för svaret men beklagar att det var ett icke-svar. har drivit på i frågan om att problemen med scenkonstens pensioner måste lösas. Vi har drivit denna fråga oavsett om det har varit socialdemokratisk regering eller som borgerlig regering. Vi har alltid avsatt pengar i våra skuggbudgetar för genomförandet. Under föregående mandatperiod när jag var kulturutskottets ordförande var denna fråga ständigt närvarande i den kulturpolitiska debatten. , , sade kulturminister följande: Precis som utlovats i budgetpropositionen kommer arbetet för att lösa de återstående pensionsfrågorna för skådespelare, dansare, sångare med flera vid de statligt understödda institutionerna att fördjupas. Jag har haft diskussioner med kommunministern , som äger frågan, och vi är överens om att det är dags att sätta punkt för denna segdragna fråga. Den bereds nu skyndsamt i . , , säger statsrådet i princip samma sak som kulturministern sade . Handen på hjärtat, statsrådet: det som blockerar en lösning? Får statsrådet tillräckligt stöd av kulturministern? Vi vet ju alla att om den rätta viljan finns kan politiken åstadkomma resultat. Men frågan är om den rätta viljan finns. , , presenterade ett helt enigt kulturutskott, det vill säga majoritetspartierna och oppositionen, en uppföljningsrapport om pensionsvillkoren inom scenkonstområdet. Den följdes av ett tillkännagivande till regeringen som föreslogs genomföra de åtgärder som fanns med i förslagen som presenterades i uppföljningsrapporten. , , deklarerade kulturminister att ärendet ligger under och blir klart i vår alltså . Och visst kom det en utredning som lämnades av utredaren till statsrådet . Jag hävdade förra gången vi debatterade denna fråga att det var och finansministern som främst bromsade en lösning. undrar jag vilken roll kulturministern har. Får statsrådet tillräckligt stöd av kulturministern när det ska tillskjutas pengar? 53 Statsrådet (KD): Jag håller med om att det är en viktig kulturpolitisk fråga. Det här bekymrar många, både anställda och dem som har ansvar för olika kulturinstitutioner. Som jag sade i mitt svar är det en fråga som har rötter . Det har varit många turer, och problemen har förstärkts under resans gång. Vi har ett bra utredningsarbete och bra remissvar från olika institutioner och intressenter som underlag för beredningsprocessen. Jag kom in i frågan när jag fick ansvar för statens pensionsfrågor vilket är märkligt i sig, men så är det fortfarande. Tanken är dock att detta ska flyttas över till parterna på kulturområdet så att de själva få sköta om pensionerna för sina scenkonstarbetare. Jag har varit mån om att beredningsprocessen ska gå med högsta möjliga fart, och den går framåt. Det är dock en försäkringstekniskt komplicerad fråga, och det måste man ha respekt för. Det är många tekniska aspekter man måste granska. Även om ett utredningsförslag har fått goda vitsord från remissinstanserna måste man noggrant granska och gå igenom olika detaljer i förslaget. Det kräver tid, inläsning och djupa diskussioner. Beredningsarbetet pågår med stor intensitet, och det finns tydliga tecken på att processen rör sig framåt. Det är dock svårt att bedöma exakt hur det tar. har det kanske utställts löften om att det skulle gå fortare än det gör, men frågorna kräver sin grundliga beredning. Jag är mån om att det ska gå med högsta möjliga hastighet. Visst kan jag som statsråd uppleva att processer kan vara tröga ibland, men jag tycker att det finns en bra färdriktning i processen. Jag hoppas att vi ska komma fram till en bra lösning . Beredningen pågår, som sagt. Jag är mån om och jobbar hårt för att det ska gå med högsta möjliga hastighet. Jag är också mån om att alla aspekter blir belysta på ett bra sätt så att det blir ett bra förslag som är väl avvägt och håller i praktiken. 54 (V): Jag har noterat synpunkter om scenkonstens pensioner. De påtalar att det finns tre problem som måste lösas: 1. Nuvarande pensionsordning medför att dansare och sångare, som uppnått pensionsåldern och har pension fram till , får sina pensioner kraftigt sänkta efter även när de har kompletterande arbetsinkomster fram till . Genom ogenomtänkta politiska och pensionstekniska beslut har de pensionspremier som institutionerna betalar blivit oförutsägbara som det i många fall inte leder till de förmåner som man avsätter pengar för. Nuvarande pensionssystem är inte anpassat till att scenkonstinstitutionerna blivit en frilansarbetsmarknad. För många frilansande dansare, sångare och skådespelare utgör pensionssystemet ett arbetshinder. Delar statsrådet uppfattningen att dessa tre problem måste lösas? När kan vi i så fall vänta oss att regeringen kommer med förslag? Ni förhandlar nu budgetpropositionen 2012, det vill säga nästa års budget. Det vore tacknämligt om statsrådet vid dagens interpellationsdebatt kunde komma med någon form av information i stället för att statsrådet tvingas låta som en bandspelare från förra mandatperioden. Svensk Scenkonst hade en stämma i där man enades om ett uttalande för att regeringen skulle agera i pensionsfrågan. I uttalandet påtalas att pensionsfrågan har bollats mellan tjänstemän och berörda statsråd. Regeringens passivitet riskerar att få allvarliga kulturpolitiska konsekvenser. En enad bransch kräver att regeringen bryter dödläget. I uttalandet räknar man upp att införande av samverkansmodellen kommer att försvåras, att de ökade satsningarna på dansen riskerar att stanna upp och att vågade och framgångsrika regionala satsningar kanske aldrig kan upprepas. Nuvarande pensionsinbetalningar medför att helt oförutsebara kostnader kan drabba en institution långt i efterhand. Är det inte hög tid att bryta dödläget? Kan Attefall ge någon fingervisning om när pensionsfrågan senast måste vara löst? I ett öppet brev till finansministern ger Svensk Scenkonst exempel på hur snett nuvarande system slår. i engagerade en sångare till en månadslön på ca . fick man betala mer än det dubbla, , till i pensionspremie. I ett annat exempel fick en pianist ett arvode på , men pensionspremien blev fyra gånger så stor, . Utredningen är gjord. Förslagen väntar på att genomföras. Vad beror det på att de inte genomförs? Initialt kommer det att kosta staten pengar, men på lång sikt kommer det att bli ett nollsummespel. Man räknar med att det kan bli drygt 100 miljoner i minskade intäkter . Det kan jämföras med när pensionssystemet för statsanställda förändrades och det uppstod en betydligt större inkomstminskning på ca 2 ½ miljard, vilket man klarade. Varför klarar man det inte nu? 55 Statsrådet (KD): Det här en viktig kulturpolitisk fråga. Man kanske till och med kan säga att det just nu är en av de största kulturpolitiska frågor som inte är lösta. Jag håller med om att det får allt allvarligare kulturpolitiska konsekvenser ju går innan vi löser frågan. På den punkten är jag helt överens med . Jag har varit i kontakt med både arbetsgivarsidan och löntagarsidan på scenkonstnärernas område och lyssnat på deras synpunkter. Jag har satt mig in i utredningsarbetet och jag delar helt uppfattningen att frågan måste lösas. säger att dödläget ska brytas. Jag kan försäkra att det inte finns något dödläge. Det är inte bara en klyscha; det är verklighet. Det är en tekniskt komplicerad fråga med många försäkringsmässiga inslag som måste beredas ur många aspekter. Det finns sådant som har kopplingar till socialförsäkringssystem och till studiestödssystem. Det finns kulturpolitiska aspekter och finanspolitiska aspekter. Det är många aspekter som måste gås igenom ordentligt för att det ska bli ett bra förslag. Ända sedan jag blev insatt i frågan har min ambition varit att frågan ska beredas med högsta möjliga hastighet. Man kan ibland bli lite frustrerad över att processer tar tid, och man kan tycka att det borde gå fortare. Så känner vi säkert alla i politiken. Men man måste ha respekt för att en sådan här fråga måste få gå igenom ett antal kvarnar för att man ska nå resultat. Jag kom in i bilden . kan vara helt övertygad om att jag kommer att verka för att vi aldrig har något dödläge i den är frågan. Det har det inte varit sedan jag kom in i bilden. Jag kan inte uttala mig om hur det har varit historiskt förutom att frågan är gammal och fortfarande inte är löst. Det har kommit och gått regeringar av olika kulörer . Min ambition är att vi ska lösa frågan så snabbt som möjligt eftersom konsekvenserna, precis som säger, är allvarliga för kulturinstitutionen om vi inte gör det. 56 (V): Statsrådet hänvisar till att frågan behöver beredas ordentligt. Jag har aldrig varit med om en relativt liten fråga i ett stort sammanhang som har tagit . Jag har svårt att tro att den är så komplicerad, även om den är komplicerad. har man ett färdigt utredningsförslag som har tagits emot positivt av arbetsmarknadens båda parter. Vad jag förstår är det relativt små åtgärder som behövs. måste det till en konkret handling. Det måste genomföras. Jag har så mycket politisk erfarenhet att jag gör bedömningen att frågan har sin komplexitet, men jag tror inte att det i första hand handlar om komplexiteten. Jag är övertygad om att det handlar om hur viktig man tycker att frågan är och hur man prioriterar en lösning av frågan. Trots Attefalls utfästelser tvivlar jag på att frågan kommer att bli löst under den här mandatperioden med tanke på den hastighet den har haft . 57 Statsrådet (KD): Jag läser återigen ur interpellationssvaret: Regeringens uppfattning är således att det är viktigt att lösa frågan om scenkonstnärers pensionsvillkor. Det är regeringens uttalande. Jag kan försäkra att jag som har fått ansvar för som den här frågan sorterar under jobbar hårt för att regeringsprocessen ska gå så snabbt som möjligt. Det finns visserligen ett förslag som har fått goda vitsord från parterna på arbetsmarknaden, men det innebär inte det har säkert respekt för att man kan ta förslaget rätt upp och ned. Man måste gå igenom förslaget ur alla tekniska aspekter och se vilka konsekvenser det får på andra system och på kulturpolitikens och finanspolitikens område. Den processen pågår. Jag kan försäkra att jag har en hög ambitionsnivå när det gäller att lösa frågan. Den har sina rötter . Vi kan konstatera att den inte har lösts under den tiden. Vi får hoppas och tro att den här regeringen lyckas lösa frågan. I ett sådant scenario får väl vara tacksam för att det inte sitter en sådan regering som inte lyckades, utan att det är alliansregeringen som slutligen löser frågan. Vi får hoppas att kan säga det när frågan är löst. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2010/11:332 om lokala närvaro 58 Statsrådet (M): har frågat mig vilka åtgärder jag kommer att vidta för att regeringen skyndsamt återkommer med förslag till som tillgodoser medborgarnas behov av tillgänglighet lokalt och personliga möten och förslag som bidrar till ökad samverkan mellan statliga myndigheter. har även frågat mig vilken tidsplan jag kommer att verka för att regeringen sätter upp för att återkomma till . Slutligen har frågat mig om jag fortfarande drar slutsatsen att det går att vänta på Statskontorets rapport som kommer 2012 innan nya direktiv ges till med anledning av beslut om tillgänglighet lokalt. Som svar på dessa frågor vill jag hänvisa till ett uppdrag som regeringen beslutade (S2011/4945/SF). Beslutet innebär att ges i uppdrag att genomföra en djupgående analys av hur myndighetens olika kundgruppers och medborgarnas behov av tjänster kan tillgodoses ändamålsenligt och långsiktigt. Behovet av tillgänglighet till lokalt ska analyseras särskilt liksom hur säkrar möjligheten till en viss grad av fysiska personliga möten med medborgare. ska presentera en långsiktig lösning för hur myndigheten ska möta de försäkrade och medborgarna genom olika kanaler, såväl fysiskt som på elektronisk väg. I avvaktan på att genomför den analysen och den långsiktiga lösningen presenterats ges i uppdrag att avvakta med att verkställa den åtgärd i myndighetens handlingsplan som handlar om att dra sig ur den servicesamverkan som sker vid de så kallade servicekontoren och serviceplatserna. redovisning av uppdraget som beslutades och Statskontorets redovisning av regeringsuppdraget att ta fram ett samlat underlag om myndigheternas service i samverkan (S2011/3603/ SFÖ) kommer att utgöra underlag för regeringens fortsatta hantering i frågan om lokala närvaro. 59 (MP): Tack för svaret. Efter en förlängd svarstid kom svaret till slut. Jag kan förstå varför det blev en förlängd svarstid. Regeringen tog ett beslut , och det är klart att det kan ta tid innan man har hunnit bereda detta. Vad betyder beslutet i praktiken? Av den handlingsplan som redovisade för regeringen framgår att man beslutat att lägga ned servicekontor, lokalkontor och serviceplatser. sade att det kommer att påverka möjligheten att nå målen för service och tillgänglighet. Trots det har inte regeringen protesterat mot handlingsplanen utan passivt tittat på. Först nu när protesterna märktes blev det tvärnit. fortsatte att stänga kontor enligt planerna när det nya beslutet kom tack vare att har fattat ett beslut och i full politisk enighet kunde ge ett uppdrag till regeringen. har det äntligen blivit tvärnit och faktiskt lite back. Man har backat på de uppdrag som fanns om att stänga kontor eller att skulle dra sig ur kontor. I svaret från ministern och i regeringens beslut nämns två av de tre funktioner som har beslutat att lägga ned. Det står om de så kallade servicekontoren och serviceplatserna. Lokalkontor nämns däremot inte. Betyder det att ministern tycker att det är okej att lägga ned lokalkontoren på de orter där inte servicekontor öppnas? Det står i regeringens beslut att man ska avvakta med att verkställa åtgärden i handlingsplan att dra sig ur den serviceverksamhet som sker vid de så kallade servicekontoren och serviceplatserna. Men faktum är att lokalkontor också stänger, till exempel i och . Där hade man planerat för att öppna servicekontor ihop med och , och därför skulle man stänka lokalkontoren, och man planerade för det. Men kom beslutet. Jag är glad över att man också snabbt fick ut ett besked till så att man kunde ställa om. Men det är inte så lätt. Beslutet är nu att man ska öppna ett servicekontor igen där ska vara med. Men i dröjer det till . Vad händer med de andra orterna, till exempel i ? Hur blir det på mindre orter? Kommer det att finnas möjlighet till personliga besök hos som det var planerat när man gjorde en statlig myndighet av de lokala kassorna? I uppdraget som ministern nu berättar om sägs att behovet av tillgänglighet ska analyseras särskilt liksom hur säkrar möjligheten till en viss grad av fysiska personliga möten med medborgare. Lyssna på orden: en viss grad av fysiska personliga möten. Vad betyder det? I riksdagsbeslutet fanns det ingen inskränkning till viss grad av fysiska personliga möten. I beslutet som denna kammare tog och som till slut fick regeringen att tvärnita står det att regeringen ska återkomma till med förslag som tillgodoser medborgarnas behov av att är tillgänglig lokalt. 60 FINN (M): Jag börjar med att tacka statsrådet för ett klart förtydligande av vad regeringen har gjort i den fråga som interpellationen handlar om. Sedan skulle jag gärna vilja återgå till en historieskrivning som är något annorlunda än den som gör. Om vi tittar tillbaka när vi fastställde budgeten hade alliansregeringen och den rödgröna exakt samma resurs avsatt för med det sparbeting som ligger på lång sikt. inkom på regeringens uppdrag med en handlingsplan för hur man skulle lösa sin uppgift . anges tilläggsbudgeten i vårpropositionen, och oppositionen har möjlighet att på punkten där har yrkat mer pengar, som jag har uppfattat det, lägga till detta i sin budget. Det kommer inget sådant besked. Dagen efter fattas ett enhälligt beslut i socialförsäkringsutskottet om att regeringen ska återkomma med förslag som tillgodoser medborgarnas behov av att är tillgänglig lokalt med möjligheter till personliga möten och bidrar till ökad samverkan mellan statliga myndigheter, precis som refereras i interpellationens inledningsfras. På basis av detta beslutar regeringen , som det står utförligt i ministerns svar, att vidta åtgärder i enlighet med utskottets initiativ och tillkännagivande. Dessutom har regeringen då för avsikt att i snar närtid komma till socialförsäkringsutskottet och redogöra för det beslut som man har fattat. Den tidsåtgång som detta har tagit är alltså i princip från det att handlingsplanen inkommer till dess att utskottet bestämmer sig för att göra ett tillkännagivande. Knappt en månad därefter agerar regeringen. Man kan undra vilken hastighet anser att man ska ha i en sådan viktig process när det gäller att skapa trygghet och säkerhet och också ha en rimlig utgiftstolkning utifrån det beting som man enligt rambudgeten ska hantera. Jag läser att har bekymrat sig för både personal på och kunder och klienter. Det har jag också gjort. I bland annat min hemstad besökte jag kontor både innan var där och efter att hon var där. Jag tror att det har spritt sig en viss oro genom att man felaktigt målar upp bilden av att både utskottet och regeringen har varit passiva i förhållande till beslut. Tvärtom vill jag säga att det har varit en mycket stor aktivitet och att det nu har blivit en lösning, som jag uppfattar det.