prot · GY0996 · 2011-05-04 00:00:00 — Jag har besökt den somaliska föreningen i med flera ställen. Många kan vittna om desperationen som man känner när en familj inte kan återförenas och den oro man känner. Jag mötte en kvinna i som sade: Jag sitter här och väntar på besked om jag ska få stanna eller inte. vet jag inte ens var alla mina barn befinner sig, och vi har ingen möjlighet att återförenas. I ett sådant läge skulle man kunna bli apatisk. Det minsta man kan göra är att göra vad man kan för att ändra på detta. kan jag bli lite förvånad över att tror att detta är någonting som man kan ändra på i en handvändning. Gör vi bedömningen att den nya instans- och processordningen är mer rättssäker än tidigare måste en del saker också få ha sin gång. borde veta att vi snart väntar en dom från Migrationsöverdomstolen som kan komma att peka i helt rätt riktning. Är det så att den kommer har vi en lösning på bordet. Är det så att det inte går i den riktningen, som jag tror att de flesta partier här inne vill att det ska gå, där vi öppnar för möjligheten att använda dna-tester och annat för att familjer ska kunna återförenas när man kommer från områden där det inte finns giltiga identitetshandlingar, kommer vi att vidta åtgärder för att lösa detta. Men det finns ingen anledning att göra det innan domen kommer, vilken kanske åstadkommer detta mycket snabbare än lagstiftningsprocessen gör om det är så att vi måste köra i gång den. Det är kanske lite av en effekt av att de facto aldrig har varit med och styrt landet. Har man det vet man att en del saker måste ta tid. Men om man tänker efter finns det också vissa poänger med att en del saker tar tid, även om det gör ont i hjärtat. Det kan ju tänkas att partier som de flesta av oss här inne inte vill ha vid makten kommer till makten. Går det då för fort att ändra på saker kan en del otäcka saker ske som vi absolut inte vill ska ske. vill se att vi kommer till rätta med möjligheten att återförenas för människor som kommer från och en del områden där man anses vara statslös. har vi fått en del andra perspektiv i migrationsdebatten som tyvärr faller bort ibland när vi bara diskuterar enskilda, konkreta fall. Det är till exempel den utredning om cirkulär migration som presenterades , där vi tittar på begreppet migranter ur ett helt annat perspektiv och gör bedömningen att alla som rör sig över en gräns är migranter. Är man en cirkulär migrant har man rört sig över gränsen . I utredningen kunde vi se att det handlar om flera hundra tusen människor som befinner sig i som är cirkulära migranter. De flesta är faktiskt blonda och blåögda men har valt att eller annan studera eller arbeta i ett annat land och sedan komma tillbaka. Vi kan också se att rörelsemönstren för migranter, också dem vi klassar som invandrare, ser annorlunda ut. Man väljer att röra sig mellan flera olika länder, och vi har valt att diskutera migration utifrån vad vi kan göra för att göra det så enkelt som möjligt för människor att röra sig över gränser. Vi struntar egentligen i om du är här som flykting, om du är här för att studera, om du vill komma hit och etablera ett företag eller om du väljer att lämna . Oavsett om du har invandrarbakgrund eller om du är född här vill vi göra det så enkelt som möjligt för dig att komma tillbaka, för i en ny globaliserad värld eller som kallar det, svenskfientlig globalitet så kan man ställa sig frågan: Vad är det som gör att vi ska försöka stänga gränser och bygga nya murar mot omvärlden, när vi vet att allt fler av oss, inte bara som turister utan också som arbetskraft, studerande och forskarstuderande, vill kunna röra oss över gränserna? Det är därför ett otroligt perspektivskifte som är på gång i migrationsdebatten där vi inte kommer att prata om den statiska migrationen där man går från punkt A till punkt B och sedan för evigt stannar där. Människor kommer nämligen att vilja röra sig över gränserna, och jag och anser att det är vår plikt att göra det så enkelt som möjligt. Om vi ska börja syna korten, vilket jag tycker att det är dags att vi gör, som sade, tycker jag att vi börjar med att syna kort, för jag tror att det är de falskaste och fulaste korten som vi har i denna kammare. lyfter fram att det finns motsättningar i samhället. De lyfter fram en del problem som vi alla har kunnat se, och man försöker få dem till problem som finns i vartenda område i , vilket inte är sant. Jag har själv bott i flera av dessa områden; vi kan prata om i där jag har bott, vi kan prata om Oxhagen i där jag har bott och vi kan prata om där jag har bott. Dessa problem såg jag inte där. Det är klart att det finns problem på många områden, men de kommer sig oftast inte, nästan aldrig eller definitivt aldrig av en viss etnisk härkomst eller en viss religion. De kommer sig i stället av att man inte får förutsättningar att bli en fullvärdig medborgare och delaktig i ett innanförskap i . Inte med ett ord väljer att lyfta fram det faktum som lyftes upp på den svenska ambassaden i när jag var där : att en hel del människor som har invandrat till som flyktingar väljer att lämna eftersom de inte får rätt förutsättningar. De kommer inte in på arbetsmarknaden. De kan inte få ett boende. De blir inte likvärdigt bemötta. Men när de har bott till exempel i bara ett tag så kan det lösa sig så att de har både jobb och bostad och därmed får framtidsmöjligheter. Vad är det som skapar oro hos människor? Inte är det att andra har kommit från en viss plats, oavsett om platsen ligger i det här landet eller någon annanstans. Det hänger samman med att de inte får de förutsättningar som varje människa drömmer om: att kunna skapa sig ett eget liv, försörja sin familj och ha ett värdigt boende. Inte med ett ord säger det parti som har kommit in i på att säga att de vill diskutera integration hur man löser integrationens utmaningar, för sådana finns och handlar om hur vi skapar fler arbeten, hur vi ser till att människor bemöts på ett likvärdigt sätt och hur vi ser till att människor får värdiga boenden. Inte med ett ord bemöter man detta, utan vad man försöker göra är att skrämma med bilder som de facto inte är sanna. Jag inser att jag kommer att dra över min talartid lite, men jag ber om talmannens tålamod med detta. Om vi tittar statistik kan vi se att det var 23 700 människor som sökte asyl i . Av dessa fick 9 924 faktiskt stanna mindre än hälften, och detta kallar man för massinvandring. Det var 9 924 personer. Om man kollar i en annan kolumn på hur många människor som valde att lämna landet helt frivilligt så ser man att det var nästan 10 000. Nettoinvandringen i den kategorin är alltså noll. Är det så att man har problem med arbetskraftsinvandrarna? Det är alltså de människor som väljer att komma hit för att arbeta. Vi har inte betalat skattepengar för deras utbildning, vi har inte betalat deras sjukvård under uppväxten och vi har inte betalat deras dagis när de var små. Det kan knappast vara dessa personer man tycker är ett problem, för de är ju en ren kassako för , där det rasar in skattepengar de börjar jobba tills de möjligtvis väljer att lämna landet eller förhoppningsvis väljer att stanna. Är det studenterna som är problemet, alltså de intelligenta och begåvade människorna från hela världen med en tyngdpunkt på och som väljer att komma hit och studera? , när migrationen ansågs vara statisk, innebar det att man tvingades lämna landet när man fått sig en bra utbildning i . Nej, dessa kan det inte heller handla om, fru talman. Det är ju människor som vi borde kämpa för att försöka få att stanna i . Det kokar alltså ned till att det man skriker massinvandring om är precis det vi har diskuterat när det gäller möjligheten till familjeåterförening. Det säger i den här debatten är att den massinvandring man är rädd för är när en mamma som har fått rätten att befinna sig i landet ska få möjlighet att återförenas med sina barn, när en make får möjlighet att återförenas med sin maka eller en maka med sin make. Det är precis dem man pekar ut. Vi hade en migrationsdebatt då partiledare i full fräs hade begärt en aktuell debatt om migrationspolitiken. Han valde att lyfta fram två särskilda punkter för att diskutera saker som man var orolig för. Det handlade om möjligheten att ge vård till människor som är i behov av det och möjligheten att tillhandahålla skola till unga människor. Det var de två punkterna. har vi alltså fått tre klara besked om vad politik innebär: De är rädda för att familjer ska få umgås tillsammans. De är rädda för att människor som är sjuka ska få vård. De är rädda för att unga som behöver utbildning ska få detta. Detta är en helt oacceptabel politik! Om vi tittar på den sista biten och vad sade tyckte jag att det var lite roligt att lägga till en extra bit i anförandet som ser på migrationspolitikens faktiska siffror. valde att lyfta upp afghaner som ett problem. Om vi då tittar på hur många afghaner som sökte sig till för asyl 2009 ser vi att det var 1 694 personer 1 694 personer som skrämmer upp ett helt parti i riksdag. Utav dessa fick 751 personer stanna 751 personer från gör ett helt parti i riksdag rädda. I så fall är det för att man är rädd för att systemet i inte ska vara välkomnande, för att arbete inte ska kunna beredas och för att man inte ska kunna få bra möjligheter. För det kan väl inte vara så att det finns andra motiv bakom rädsla för personer som kommer hit från ? Tittar vi i en annan kolumn över vilka människor som kommer till ser vi något som vi också mötte när en processgrupp i kring migrations- och integrationsfrågor var i . Vår ambassadör där berättade gladeligen att ungefär 1 500 personer från valde att flytta till 2008 för att få nya möjligheter att vara med och bidra. Det är alltså dubbelt så många från som från . När kommer krav på att man inte ska få komma från till ? Hur många amerikaner handlar det om som kommer från till ? Det är garanterat fler än afghanerna, men ni kommer aldrig att säga att vi ska stoppa möjligheten för holländare eller amerikaner att komma hit, för vad det kokar ned till, fru talman, är inget annat än en ren, unken och brun rasism! 77 (SD) replik: vill syna kort. Vi har alltid varit väldigt öppna med vår invandringspolitik liksom alla andra politiska områden. Vi har aldrig haft något som helst hyckleri i våra ställningstaganden. Vi har stått upp för precis det vi står för i våra program och i våra budgetar, och det är också det vi talar för i talarstolen. Däremot finns det skäl att syna kort. Vi kan börja med den statistik han tar upp. Han pratar om knappt 10 000 flyktingar 2009 och kontrasterar det mot den totala utvandringen från på 10 000 personer. Men det är ju inte 10 000 svenskar som flyr från som flyktingar. Ändå menar han att vi därmed skulle ha en nettoutvandring i den här kategorin. Vad då för kategori? Det är inga flyktingar som lämnar . Saken är den att de 9 924 flyktingar som kom till bara utgör av den totala invandringen . Som jag sade tidigare i talarstolen är det anhöriginvandringen som är den stora gruppen som vi ser som problematisk och som leder till en ökad segregation i , inte den mindre gruppen flyktingar, även om även den är för stor sett till vad vi i stället skulle kunna göra genom till exempel närområdeshjälp via UNHCR. Vi kunde hjälpa så många fler. Varför nämner jag just afghaner? Det gjorde jag i ett sammanhang där jag pratade om just den kontrasten. Det är så att , och är de tre största länderna för flyktingutvandring . Då tyckte jag att det var relevant att kontrastera valet att vi ska försöka få till en i sammanhanget väldigt liten invandring från de här länderna mot att vi i stället skulle lägga större delen av de resurserna på att faktiskt hjälpa långt många flera i närområdena. Jag tror att jag vet varför kör med den här dubbla agendan. Det räcker med att titta på blogg så ser vi att han senast sade att han var för en helt fri invandring till . Han har också skrivit en debattartikel på området, att vi ska ha helt öppna gränser och helt fri invandring. Ändå säger han sig företräda i strävan efter en rättssäker invandringspolitik, som han själv kallar det. 78 (C) replik: Jag är glad att äntligen begär replik på mitt anförande, eftersom jag aldrig kommer att kunna begära det på hans inlägg eftersom han kommer före mig i talarordningen. När vi ska prata om kategorier kanske det verkar som om vi mest rabblar siffror, men titta gärna i den här skrivelsen. Där finns också den kategori som efterlyser. Det handlar om frivilligt återvändande. Det är människor som har fått uppehållstillstånd. Det finns människor som faktiskt väljer att flytta hem eller att flytta vidare någon annanstans. Det tror jag var ungefär 9 800 personer 2009. var det strax över 10 000 personer, 10 200. Det var den kategorin jag pratade om. Sedan är det också en massa människor som väljer att flytta utomlands för att jobba, studera och så vidare. Jag är också glad att väljer att lyfta fram att det är ungefär hundra tusen människor som kommer till . Den siffra som ofta brukar använda är så jag väljer att använda den också. Jag tror att det var 102 800 uppehållstillstånd eller något sådant som gavs till människor i . Det innebär att det är, om jag grovkalkylerar, ungefär 10 000 asylsökande som får stanna. Det är i runda slängar 20 000 anhöriga som får komma, alltså barn, make, maka eller eventuellt föräldrar. Resten är svenskar som återvänder hem och återinskrivs i systemet. Det är ungefär 30 000. Det är också ungefär 20 000 studenter. Den resterande summan är arbetskraftsinvandrare. Försök gärna skrämmas med siffran 102 000, men vi har kommit så långt i den här debatten att vi faktiskt vågar titta i tabellen och se vad det är fråga om. Och siffrorna blir desamma oavsett om vi använder enbart siffrorna för uppehållstillstånd och går in och tittar i tabellerna på de kategorierna eller om vi använder dagens handling. Det är ingen hemlighet, jag sade i den senaste debatten att jag strävar efter fri invandring till , men tills vi har kommit dit gäller det att ta små steg i rätt riktning. Då ska en reglerad invandring upprätthållas. Det är ingen dubbel agenda. Jag har mitt mål tydligt. 79 (SD) replik: Vem som helst kan gå in på , titta på statistikavdelningen och kolla invandringen . Mer än hälften av de ungefär hundra tusen människor som fick uppehållstillstånd i fick uppehållstillstånd på grund av att de var antingen asylsökande eller anhöriga, mer än hälften. De siffror som Federley kom med om 20 000 anhöriga är helt felaktiga. Det är en grov underskattning, och det är väldigt lätt att kolla upp. Vad gäller antalet som återvänder av dem som en gång har fått asyl i är det också så att har de flesta valt att stanna. har en oerhört hög siffra som väljer att stanna jämfört med andra länder, vilket så klart beror på att vi delar ut permanenta uppehållstillstånd till asylanter i stället för temporära som man gör i andra europeiska länder. Det här är ett problem i sig, ett problem som även FN har uppmärksammat tidigare , just därför att vi binder upp resurser. När en person kommer till för att han eller hon har flyktingskäl och flyktingskälen sedan inte längre föreligger bör ju ambitionen ändå vara att den person som är här tillfälligt för skydd ska kunna återvända så att vi har resurser att ta emot nya flyktingströmmar när det blir nya krishärdar i världen. Men där binder vi upp våra resurser genom att vi egentligen låter alla som vill stanna om de en gång har fått asyl. Jag tycker inte att det är en vettig utgångspunkt när det kommer till flyktingpolitiken. Utgångspunkten för just flyktingpolitiken måste vara att vi ska hjälpa så många flyktingar som möjligt på ett så bra sätt som möjligt. Om de senare har behov av att stanna i av andra skäl än flyktingskäl får de väl söka på de grunderna. Jag menar att det här är någonting som urholkar asylrätten och urholkar möjligheter att hantera ett större antal asylsökande, som vi skulle ha kunnat göra om vi hade haft en vettig invandringspolitik. 80 (C) replik: Märk väl, ni som har läst hela häftet och inte bara väljer att plocka ut de siffror som passar just för tillfället, hur i den här debatten väljer att blanda antalet asylsökande med dem som har fått uppehållstillstånd. Det gynnar ju den retorik som och är ute efter. Man kastar upp en siffra och så är det ingen som har läst på tillräckligt, men är det så att vi faktiskt har läst de papper vi har framför oss. var det 23 700 asylsökande till landet. Av dessa var det 9 924 som fick uppehållstillstånd. Det är alltså inte ens nära 50 000. Inte ens om vi lägger till dem som är anhöriginvandrare kommer vi upp i de här siffrorna. Men det är klart att det gynnar de intressen man har från sida att försöka skrämmas med en massinvandring som de facto inte finns. Återigen kanske det är så att i spannet mellan på ena kanten, som är livrädda för allt vad migration heter, och på den andra, där man säger att det pågår någon typ av massavvisning, har Alliansen och hittat rätt i den linje som vi har där vi arbetar för att förbättra de saker som inte fungerar väl. Jag tycker också att det är slående att man ser människor som en belastning från sida. Man säger att det är ett problem att människor permanent får veta att de har rätten att stanna i . Har man asylskäl så har man asylskäl. De kommer inte att försvinna. Är det så att det blir fred och lugn och ro i det område man kommer ifrån har man säkerligen byggt sig en framtid här. Då är man nästan hela vägen till att vara inne på arbetsmarknaden. Men då tycker att man ska ut. När man börjar tjäna pengar, när man börjar kunna bygga sig ett liv här ska man kastas ut ur landet. Det är ingen politik som Alliansen tillsammans med kommer att föra, snarare tvärtom. Vi vill göra det möjligt för fler att få en framtid i . 81 (S) replik: Kartläggningen som presenterades av begreppet synnerligen ömmande skäl tycker jag väldigt tydligt visar att antalet asylsökande som får stanna i på grund av synnerligen ömmande omständigheter blir allt lägre sedan den nya lagen infördes. Riksdag & Departement skriver att var det 3 938 personer eller totalt av alla uppehållstillstånd, som beviljades asyl på den grunden. hade den siffran sjunkit till 860 personer eller av alla beviljade ansökningar. Min fråga till är: Tycker ni att det är en bra utveckling som ni i står upp för? 82 (C) replik: Ett ärligt tack till för frågan! Jag valde att inte gå in i de här detaljerna i mitt anförande eftersom jag kände att jag hade lite annat att göra när jag kom in i kammaren. Men jag tar dem gärna . Det är inte så himla enkelt. Siffrorna som redogör för är helt korrekta. Det som är den stora skillnaden i det här skiftet är att vi har fått flera skyddsgrunder i den ordinära lagstiftningen, vilket gör att till exempel gruppen politisk-humanitära skäl omfattar många av dem som tidigare hamnade under kategorin särskilt ömmande skäl. Därför är det otroligt svårt att veta om antalet har ökat eller minskat. I direkta siffror ser vi att det är en radikal minskning till ungefär en tredjedel. Däremot har den andra kategorin, alltså den skyddsgrund som egentligen är en starkare skyddsgrund än synnerligen ömmande omständigheter ökat. är vi inne på juridisk semantik, men tidigare fanns inte den konkreta skyddsgrunden politisk-humanitära skäl och den var inte så bred som den är . Tillräckligt många fick inte stanna av det skälet. När socialdemokraterna var med om att införa denna förändring var det för att man ville stärka de egentliga skyddsgrunderna. Det kan tänkas vara intressant att få en översyn och se om den kategorin har ökat som annars skulle ha fallit under den gamla lagstiftningen. Problemet är att jag tror att vi får ett mångårigt arbete. Varje dom måste gås igenom, läsas i detalj och sedan jämföras med de exakta skälen. Det finns också en sammanfogning av olika skäl som gör att man kan hamna under politiskt humanitära skäl i stället för under synnerligen ömmande skäl. Det är inte helt lätt att utvisa detta. Av det jag har läst mig till kan jag säga att det fungerar ungefär som vi har tänkt oss, men att bara fokusera på synnerligen ömmande skäl ger oss missvisande siffror. Vi måste också väga in politiskt humanitära skäl. 83 (S) replik: , och reserverade sig i betänkandet över propositionen 2004/05:170 om en ny utlänningslag för att det skulle räcka med särskilt ömmande omständigheter i ärenden där det fanns barn. Varför inte stå fast vid detta? Varför inte yrka bifall till reservation 7, som vi har lagt fram, som handlar om att göra den förändringen? Vad är det som gör att ni har ändrat uppfattning? 84 (C) replik: Den frågan svarar jag också gärna på. Den kartläggning jag diskuterade i mitt förra replikskifte visar att man tar särskild hänsyn till barnens skäl. Barnens skäl har en betydligt lägre grad än vad vuxnas har. Det finns klart redovisat. Jag tror att detta besvarar sig självt. Uppenbarligen fungerar detta, kanske inte alltid tillräckligt tillfredsställande men åtminstone i tillräcklig grad för att vi inte ska behöva reservera oss. 85 (V) replik: Jag är väl medveten om att Migrationsöverdomstolen har beviljat prövningstillstånd för något som kallas betydelsen av dna-analys. Det finns fortfarande mål i domstolen som inte är avslutade där prövningstillstånd beviljades 2009. Om det kommer svar på frågan vore det bra men kanske också lite överraskande om det skulle gå fort i just det fallet eftersom det finns mycket som ligger. måste förändringar ske skyndsamt, speciellt när det gäller barn i en riskfylld situation. Det är vi överens om. Då är frågan varför det inte sker någon typ av förändring. På Brännpunkt skriver , ordförande i , och , ordförande i , en artikel om att barns olika rättigheter inte ska ställas mot varandra. Vi har hört migrationsminister säga att en av huvudanledningarna till att det inte går att genomföra en skyndsam förändring är att det finns risk för att kravet på identitet kan utnyttjas av människosmugglare och i barnsexhandel. Barn har rätt att skyddas mot sexuell exploatering och att återförenas med sin familj. De två sakerna får inte stå mot varandra, speciellt inte i en rättsstat som där vi faktiskt har resurser. Hur ställer sig till migrationsministerns resonemang, och vad avser att göra för att barns rättigheter inte ska ställas mot varandra? 86 (C) replik: Det var kanske dagens svåraste fråga, , men jag är tacksam för den. Om det visar sig att vi får ett bra slut snart en del i detta är att Migrationsöverdomstolen kanske kan komma att skynda på ärendet kan det bero på att det pågår ett brett arbete över hela landet. Det har varit manifestationer i och på en lång rad andra platser. Vi för debatten i kammaren, och det här var en av huvudpunkterna hos nästan alla talarna . Man bör alltså lyssna på att frågan ska hanteras skyndsamt. Vi gjorde en ramöverenskommelse med där detta är en av punkterna. börjar arbetet med att bereda hur vi ska gå vidare. Vi sitter inte bara och väntar på domslutet, vilket kan komma att dröja. Men förhoppningsvis kommer det snart. Ett beredningsarbete har påbörjats. Jag anser, och jag ansåg redan innan vi hade kommit så långt, att dna-tester är något som borde ha övervägts tidigare. Det här är en situation som inte fanns . Den har kommit att bli allt värre. För del ser det inte ut som att vi kommer att komma till en situation där det finns fungerande myndigheter som kan utfärda pass. Vi följer frågan. Den har börjat beredas på departementet. Men jag tror inte att det här kommer att gå alldeles snabbt utan det kommer att ta sin tid. Det finns en del juridiska aspekter. Vi ska också minnas att rättschefen på har skrivit en ovanligt lång text om hur bedömningar kan göras som ger öppningar åt båda hållen. Det är också ett steg i rätt riktning, även om jag absolut inte är nöjd med att man inte har gått hela vägen. Om rättschefen där gör bedömningen att det inte finns en rättsgrund för att använda dna-tester fullt ut, och domstolen inte säger så, är min bestämda uppfattning att vi bör gå lagstiftningsvägen. 87 (V) replik: