prot · GY0965 · 2011-03-02 00:00:00 — 1 § Anmälan om återtagande av plats i Förste vice talmannen meddelade att (M) skulle återta sin plats i , varigenom uppdraget som ersättare skulle upphöra för (M). 2 § Anmälan om ordförande i justitieutskottet Förste vice talmannen anmälde att (S) valts till ordförande i justitieutskottet den 1 mars17 juni under ledighet. 3 § Meddelande om preliminär plan för kammarens sammanträden Förste vice talmannen meddelade att en preliminär plan för kammarens sammanträden med voteringstider delats ut till ledamöter. 4 § Fastställande av dag för start /12 Kammaren biföll riksdagsstyrelsens förslag att /12 skulle inledas . 5 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2010/11:210 Till Interpellation 2010/11:210 Åtgärder för att öka andelen som arbetar av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade engagemang. (M) Enligt uppdrag och rättschef 2010/11:230 Till Interpellation 2010/11:230 Personal- eller närvaroliggare av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade engagemang. (M) Enligt uppdrag och rättschef 2010/11:232 Till Interpellation 2010/11:232 Skatten för fjärrvärmeföretags energileveranser av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade engagemang. (M) Enligt uppdrag och rättschef 2010/11:233 Till Interpellation 2010/11:233 Skattepolitik för minskad barnfattigdom av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade engagemang. (M) Enligt uppdrag och rättschef 6 § Anmälan om inkommet protokollsutdrag från utskott Förste vice talmannen anmälde att ett utdrag ur prot. 2010/11:21 för i ärende om subsidiaritetsprövning av EU-förslag inkommit från miljö- och jordbruksutskottet. 7 § Hänvisning av ärende till utskott Föredrogs och hänvisades Proposition 2010/11:72 till justitieutskottet 8 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkande 2010/11:UbU13 betänkanden /11:KU14, KU23 och KU25 betänkande 2010/11:FöU3 Miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2010/11:MJU12 Miljö- och jordbruksutskottets utlåtande /11:MJU21 betänkanden /11:CU15 och CU17 9 § Ny fastighetsmäklarlag Föredrogs civilutskottets betänkande 2010/11:CU12 Ny fastighetsmäklarlag (prop. 2010/11:15). 1 (V): Förslag till ny fastighetsmäklarlag ligger nu på bordet framför oss och kommer att klubbas igenom. Med stor sannolikhet blir det så. är det enda parti som har en reservation, lite märkligt kan jag tycka eftersom denna lag är enormt viktig ur ett konsumentperspektiv. Okej, det finns delar i lagen som ställer sig mycket positivt till att lagen i vissa avseenden blir en tydligare konsumentlag och att mäklaren till exempel ska upprätta en förteckning över anbud. Det är jättebra. bygger den nya lagen på den grundläggande tesen om att mäklaren ska vara en opartisk och oberoende mellanman eller -kvinna i förhållande till både köpare och säljare. Här dyker det upp en hel del frågetecken, för med handen på hjärtat: Hur många tror att alla fastighetsmäklare är helt neutrala i utövandet av sitt uppdrag och inte prioriterar säljarens intressen framför köparens? Eller kanske till och med prioriterar de sina egna intressen? Mäklaren får ju provision på sina utförda uppdrag, så ju högre pris desto högre provision. Vad ska jag säga om det? Vi känner alla till att detta kan förekomma. Men är det hederligt? Det kan vi ifrågasätta. står inte ensamma vad gäller synen på mäklarens roll som opartisk och oberoende. Bland annat lyfter bostadsrättsorganisationen i sitt remissvar fram detta problem. Enligt organisationen är det en självklarhet att köparen och säljaren har olika intressen. SBC skriver klart och tydligt att det är en omöjlig situation för en mäklare att vara neutral och objektiv och att den som förlorar, den som drar det kortaste strået på denna illusoriska opartiskhet, är köparen. anser att SBC och en del andra remissinstanser har i sina remissvar starkt bärande argument i fråga om mäklarnas opartiskhet. Därför anser vi att det finns skäl att se över frågan. Vi anser att ett tydligt partsförhållande skulle ge alla inblandade en realistisk uppfattning om vad fastighetsförmedling innebär, vilket i sin tur skulle leda till en klarare bild och en bättre utgångspunkt för hur parterna ska agera. Ta till exempel en bostadsaffär. För de flesta av oss är det en stor sak och kanske bland det viktigaste och mest betydelsefulla vi har gjort eller kommer att göra i våra liv. Då måste allt gå rätt och riktigt till; något annat är väl otänkbart. Det finns mer som är positivt i ett tydligare partsförhållande. Det skulle med all sannolikhet gynna konsumentintresset men också stärka mäklarnas yrkesetiska anseende. Det var inte kul läsning precis i en artikel i . Enligt har av konsumenterna ett stort förtroende för fastighetsmäklare. Det är en låg siffra. Jag påstår nu inte som jag tror att många av er som sitter här vill tolka mig, eller medvetet misstolka mig, att jag drar en hel yrkeskår i smutsen, för så är det inte. Men det finns stort behov av, som jag tidigare tagit upp, ett tydligare partsförhållande. Ett sådant partsförhållande ger anledning till en förnyad utvärdering av konsumentskyddet i frågor som till exempel sidouppdrag och formerna för budgivning. Är det okej att budgivningen i ens livs kanske största affär sker via sms? Mäklarnas utbildning: tog vi upp i att mäklarna ska ha en högskoleutbildning. Vart tog det vägen? Det är ingen som kan svara på det . Det finns som sagt mycket kvar att se över. Därför anser att en utredning bör tillsättas för att göra en översyn av bland annat det som jag ovan nämnt. Jag yrkar härmed bifall till reservationen i betänkandet. 2 (M): förväntas besluta att anta en ny fastighetsmäklarlag. Det är bara som delvis är av en annan uppfattning och därför vill utreda fastighetsmäklarens ställning som en opartisk mellanman. Jag återkommer till den frågan alldeles strax, men först ska jag säga något om lagen i övrigt. Den nya lagen är ett steg i riktning mot en uppstramning av regelverket som avser en yrkesgrupp som har en betydelsefull och viktig funktion i samhället. Fastighetsmäklarlagen är en konsumenträttslig skyddslagstiftning vars huvudsakliga syfte är att tillförsäkra enskilda personer tillfredsställande skydd när de anlitar en mäklares tjänster. En god standard inom mäklarkåren är särskilt viktig därför att en fastighetsaffär är av stor betydelse för enskilda människor och därför att de frågor som har samband med en fastighetsöverlåtelse inte sällan är komplicerade och svåra att tränga in i. I förhållande till den nu gällande lagen innebär den nya lagen att mäklaren får något utökade möjligheter att ägna sig åt annan verksamhet än fastighetsförmedling utan att det ska anses rubba förtroendet för mäklaren. Mäklaren ska vidare, i anslutning till förmedlingsuppdraget, inte få köpa en fastighet som mäklaren har eller har haft i uppdrag att förmedla och inte heller förmedla en fastighet till eller från någon närstående, vilket också gäller för andra förmedlingsobjekt. Andra förmedlingsobjekt kan vara delar av fastigheter, byggnader på annans mark, tomträtter, bostadsrätter, andelsrätter avseende lägenhet, arrenderätter och hyresrätter. Mäklaren ska även vara skyldig att föra anteckningar över förmedlingsuppdraget och upprätta en förteckning över de anbud som har lämnats, en så kallad anbudslista. Dokumentationen ska överlämnas till både säljaren och köparen. Den nya lagen innehåller också regler som ska förbättra informationen till säljare och köpare även i andra avseenden. Jag kan särskilt nämna bostadsrätter, där mer information ska finnas i objektsbeskrivningarna. Det införs också en ny påföljd, nämligen erinran. Det innebär att systemet för fastighetsmäklare stämmer ganska väl överens med vad som gäller för advokater. Det finns tre steg när det gäller påföljder i fortsättningen. Jag återkommer till att har ifrågasatt att fastighetsmäklaren i förhållande till både säljare och köpare ska inta en ställning av opartisk mellanman. Det finns flera skäl för att mäklaren även i fortsättningen ska ta till vara båda parters intressen. En mäklare vidtar ofta under förmedlingsuppdraget en rad åtgärder, bland annat att sammanställa fakta, marknadsföra objektet, ge upplysningar om allmän prisnivå, ha hand om budgivningen, förmedla kontrakt med kredit- och försäkringsgivare och hjälpa parterna att upprätta köpehandlingar som ska fylla jordabalkens krav. När mäklaren utför alla dessa uppgifter hjälper han eller hon i stora delar båda parter. Det ligger ett värde i att mäklaren är skyldig att beakta båda parters intressen av det skälet. Om mäklaren endast skulle tillvarata den ena partens intresse och motparten inte har en egen rådgivare skulle det nämligen behövas en opartisk person som hjälper till med en del av åtgärderna, bland annat med upprättande av de nödvändiga köpehandlingarna. Det förhållandet att det i många fall är motparten som trots allt mer eller mindre betalar mäklarens ersättning i slutändan talar också för att mäklaren inte bara ska se till sin uppdragsgivares intressen. Med en och samma person som utför samtliga i förmedlingsuppdraget ingående åtgärder blir det generellt sett enklare och billigare för konsumenterna vid bostadsaffärer. Kostnaderna blir lägre eftersom två mäklare i längden inte kan arbeta för samma ersättning som en. Balansen mellan parterna skulle också riskera att snedvridas om bara den ena har någon som företräder honom eller henne och inte den andra. Det finns ett antal olika skäl också i övrigt, men jag ska inte gå närmare in på allt i detalj . Det finns i varje fall väldigt goda skäl för att fastighetsmäklaren även i fortsättningen ska vara en opartisk mellanman. Jag kan bara nämna ytterligare ett skäl, och det är svårigheten i övriga delar av landet, bortsett från storstadsregionerna, att ha en ordning med både köp- och säljmäklare. har under alla förhållanden avstyrkt motion om en utredning som gäller fastighetsmäklarens ställning som opartisk mellanman. Jag yrkar bifall till utskottets förslag till riksdagsbeslut, vilket innebär att reservationen ska avslås. I detta anförande instämde (M). 3 (FP): För de flesta enskilda personer är det den största affär man gör i livet när man köper eller säljer en fastighet eller en bostadsrätt, och de flesta personer är icke vana vid så stora och så omfattande affärer som det handlar om när det gäller fastigheter och även bostadsrätter. Det är därför viktigt att vi har en lagstiftning som ger trygghet åt de personer som inte har den vanan. Den gällande fastighetslagen har fungerat ganska tillfredsställande, men tiden har gjort att det behöver göras en del förändringar. De förändringarna går helt i riktning mot att ge tydliga regler och ett bättre konsumentskydd, ett bättre skydd för både köpare och säljare. Jag tycker att det är mycket viktigt att vi nu får reglerat en del saker kring mäklarens verksamhet, till exempel den så kallade sidoverksamheten med förmedling av lån, försäkringar eller vad det kan vara. Vi får också tydliga regler när det gäller möjligheterna för mäklaren att inträda som köpare, det vill säga att man helt enkelt inte får inträda som köpare till ett objekt som man har erhållit som mäklare. De anteckningar som mäklaren nu ska föra över förmedlingsuppdraget och inte minst när det gäller budsituationen, som gäller i nästan varenda fastighetsaffär, är också oerhört viktiga. Dessa anteckningar ska sedan lämnas över till både köparen och säljaren. Det är ingen tvekan om att den nya lagstiftningen är ett mycket bra steg i rätt riktning och till trygghet för enskilda personer som inte har vana vid stora affärer. Vad gäller reservationen från om mäklarens ställning som opartisk mellanman ansluter jag mig helt till vad min kollega har sagt här. Det finns ingen anledning att gå vidare, utan tvärtom tycker jag att det svenska systemet med en mäklare som ska ha skyldigheter mot både köpare och säljare är ett alldeles utmärkt system. Man kan möjligen tillägga att det naturligtvis blir ännu viktigare för att följa upp vad som händer på detta område, så att fastighetsmäklarna verkligen följer hela den lagstiftning som vi kommer att anta . Jag yrkar bifall till utskottets förslag till beslut och avslag på reservationen. 4 PER LODENIUS (C): Det har hänt mycket sedan den nuvarande fastighetsmäklarlagen trädde i kraft , både på marknaden och för mäklarrollen som sådan. Därför känns det bra att vi här i kammaren ska rösta för en ny fastighetsmäklarlag. För de allra flesta är köpet av en fastighet eller bostadsrätt den ekonomiskt mest betydande affär man gör i livet. Därför anser jag att det är viktigt att se till både säljare och köpare, inte bara för att öka tryggheten utan också för att öka servicen. Att mäklaren nu får en lagstadgad rätt att ägna sig åt viss sidoverksamhet blir i detta sammanhang betydelsefullt. Det kan handla om så enkla saker som att organisera flytt- och städtjänster eller medverka i finansieringsupplägg, något som mäklarsamfunden har efterlyst länge och som regeringen alltså har varit lyhörd inför. Huvudsyftet med fastighetsmäklarlagstiftningen är att både säljare och köpare ska känna trygghet när en mäklare förmedlar affären. Ändå upplever många konsumenter, särskilt köpare, problem när affären har förmedlats av en mäklare. Bland annat ifrågasätts emellanåt om budgivningen har gått rätt till. Därför är det bra att vi med den nya mäklarlagen stärker konsumentens insyn när det gäller budgivningen och övriga uppgifter som mäklaren utför. Den skyldighet som mäklaren får att föra journal och upprätta en förteckning över de anbud som lämnas kommer att gynna alla parter, även mäklaren, då denne lättare kommer att kunna visa att hans uppdragsgivare faktiskt har tagit del av vilka skyldigheter som finns. Med de nya kraven blir det lättare för alla att se vad som gjorts och inte gjorts, vilka råd som getts och vilka frågor mäklaren tagit upp och inte tagit upp. Som det är står ibland ord mot ord, vilket nu kan förebyggas. har väckt en motion om att se över mäklarens opartiska roll, vilket även tog upp. Frågan om säljaren och köparen ska ha var sin representant har debatterats vid ett flertal tillfällen och har fått ny aktualitet i samband med diskussionerna kring den nya fastighetsmäklarlagen. För mig är det då naturligt att fråga sig vad som är för- och nackdelar med respektive system och vad som skulle gagna konsumenterna bäst. Jag instämmer helt i utskottets ställningstagande om att fortsätta med den svenska modellen med mäklaren som opartisk mellanman. Enligt en mycket lång svensk tradition den kan ledas tillbaka ända ska mäklaren vara opartisk. I praktiken innebär detta att mäklaren inte får ge den ena parten en fördel som medför skada för den andra parten. Detta system är smidigt av många skäl. Mäklaren kan lättare medla mellan parterna och positionerna blir mindre låsta, eftersom mäklarens råd och förslag kan anpassas bättre till avtalsparternas förväntningar och uttalade positioner. Den som kan ha bådas förtroende i en förhandlingssituation kan sannolikt snabbare, mer ekonomiskt och mer precist komma fram till ett resultat som båda parter kan känna sig nöjda med eller i alla fall acceptera. Under marknadsföringsskedet kan och ska mäklaren naturligtvis i vanlig ordning försöka skapa efterfrågan för objektet, men de fakta och andra sakuppgifter som lämnas måste vara korrekta, och det ska konsumenten som läser mäklarens annons eller kommer på en visning kunna förlita sig på. Det som skiljer den svenska fastighetsmäklaren från mäklare i många andra länder är att där lämnar parterna mäklaren när marknadsföringsskedet och förhandlingsskedet nått fram till ett avtalsförberedande stadium. Då går parterna i stället till en jurist, vars uppgift är att upprätta de juridiska handlingar som behövs för överlåtelsen. Erfarenheter från andra länder visar även att framför allt köparna, som faktiskt är de konsumenter som har det största behovet av upplysningar och rådgivning, ofta inte anlitar vare sig en fastighetsmäklare eller någon annan rådgivare förutom kanske tekniska besiktningsmän i samband med sitt förvärv. I ljuset av detta, i mitt tycke, ganska omständliga system tycker jag att vi i stället ska värna vår svenska modell. I agerar mäklaren både fastighetsmäklare och jurist. Detta ställer naturligtvis särskilda krav på både utbildning och erfarenhet. Därför vill jag i denna debatt även poängtera vikten av att vi tänker på hur vi kan stärka fastighetsmäklarutbildningen och dessutom garantera att får de resurser som krävs för att bedriva en effektiv tillsyn av de registrerade mäklarna. Förutom konsumentperspektivet brukar ofta mäklarrollens ibland skamfilade rykte komma upp till ytan i sådana här sammanhang. Missbruk av så kallade lockpriser har länge diskuterats i medierna och bidragit till nedsvärtningen av mäklarkårens rykte. Jag inser att problemet finns men tror inte att lagstiftning i detta fall är rätt väg att gå. Att slutpriset överstiger det utsatta priset i en annons bidrar med all rätt till ilska hos köparna. slog fast att mäklarbranschen knappast har lyckats motverka oetiska lockpriser. Det är en uppfattning som jag inte riktigt delar. Problemet är, som jag ser det, att om man skulle lagstifta i denna fråga uppstår det en fara att mäklarnas värderingar skulle uppfattas som mer objektiva och säkra än vad de i själva verket är. Det måste i slutändan vara upp till köparna att avgöra vad som är det rimliga priset, precis som på andra självreglerande marknader. Problemet med lockpriser bör i första hand hanteras inom ramen för god fastighetsmäklarsed och god marknadsföringssed. Jag välkomnar därför de egna initiativ som kommer från branschen. Exempelvis vet jag att mäklare i ska testa jämförelsepriser för att få bort lockpriserna från bostadsmarknaden, efter en uppgörelse mellan de ledande mäklarföretagen. Med det, fru talman, vill jag yrka bifall till utskottets förslag och avslag på reservationen. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 19 §). 10 § Vissa ändringar i läkemedelslagen Föredrogs socialutskottets betänkande 2010/11:SoU7 Vissa ändringar i läkemedelslagen (prop. 2010/11:44). Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 19 §). 11 § Förskolan m.m. Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2010/11:UbU6 Förskolan m.m. 5 (MP): Förskolan är ett samhällsområde som borde vara mest stolt över. I förskolan erbjuder vi tidigt alla barn pedagogisk verksamhet, omsorg och lärande. Vi väcker nyfikenhet hos våra små och låter dem utveckla språket och sociala färdigheter. En bra förskola är dessutom det viktigaste för att uppnå ett mer jämställt och jämlikt . I stort är partier överens om politiken för förskolan. Det är bra, ja till och med mycket bra. Men det finns några aspekter där vi har olika uppfattningar. En aspekt gäller omsorg på obekväm arbetstid. finns det ett flertal föräldrar med barn i förskoleåldern som har obekväma arbetstider och är i behov av barnomsorg. I många kommuner finns det dock inte barnomsorg för barn vars föräldrar arbetar och . Nuvarande lagstiftning innehåller endast rekommendationer till kommunerna om att barnomsorg på obekväm arbetstid bör finnas. Lagen innebär inga förpliktelser. Regeringen är på det här området ganska luddig. Å ena sidan säger regeringen att det inte bör vara möjligt att generellt avskaffa tillgången till barnomsorg på obekväm arbetstid. Å andra sidan är det ingen rättighet att få omsorg på obekväm arbetstid, och föräldrarnas ansvar för att hitta lösningar på andra sätt kvarstår. Vad betyder det egentligen? Som en följd av regeringens luddighet och bristen på förpliktelser kan vi notera att många kommuner struntar i att garantera barnomsorg på obekväm arbetstid. Det är beklagligt, tycker jag. Föräldrar som har ett jobb som även omfattar kvällar och hänvisas i många kommuner till släktingar och vänner när de vill hitta en lösning för den barnomsorg de har behov av. Det finns många yrkesgrupper som diskrimineras direkt eller indirekt genom att kommuner inte erbjuder dessa föräldrar barnomsorg på samma villkor som föräldrar med ordinarie arbetstider. Några exempel på yrkesgrupper som har obekväma arbetstider är kulturarbetare, poliser, brandmän, personal inom vården, äldreomsorgspersonal samt personal inom handel, försäljning och service. Dagens barnomsorg förutsätter egentligen att en förälder arbetar mindre än heltid och att man är två som kan turas om att hämta och lämna barnet. Arbetssökande och deltidsanställda som vill utöka sina möjligheter att få ett arbete genom att utbilda sig eller får likaledes problem på grund av bristen på barnomsorg. Vi i anser att kommunerna ska vara skyldiga att erbjuda omsorg och för de föräldrar som arbetar på obekväm arbetstid. Ett annat område där vi har en annan uppfattning än regeringen gäller rätten till barnomsorg. Förskolan är framför allt barnets rättighet. Det är det första steget i ett livslångt lärande. I förskolan väcks nyfikenhet och barnet utvecklar sitt språk och sociala samspel. Därför är det fel ur ett barnperspektiv att ett barn inte får gå i förskolan i samma utsträckning som tidigare bara för att barnet får ett syskon eller för att föräldern blir arbetslös. Enligt den nya skollagen garanteras barn till arbetslösa eller föräldralediga rätt till endast förskola per dag eller . Vi anser att barn i förskolan inte ska behöva skiljas från sina kamrater och förskollärare för att föräldrarna blir arbetslösa eller för att barnet får ett syskon. Vi tycker att det är rimligt att utöka tiden så att barn till arbetslösa och föräldralediga får rätt i stället , som det är . Vi skulle också vilja stärka rätten till syskonförtur. Jag yrkar bifall till våra reservationer. 6 (V): Både svensk och internationell forskning visar att det finns ett klart och positivt samband mellan förskola av väldigt bra kvalitet och senare skolprestationer. Det är särskilt viktigt för barn som har svåra uppväxtmiljöer, för barn med annan etnisk bakgrund och för barn som kommer från fattiga familjer. Men för att det ska bli så bra för de grupperna av barn krävs det just att förskolan är av god kvalitet. Om förskolan har för många barn i förhållande till personalen ser att det precis tvärtom kan vara dåligt för barnen. Det är därför vi med stor oro ser på reformer som riskerar att urholka den goda förskola som vi alltså vet är bra för barnen. Vårdnadsbidraget och barnomsorgspengen är två saker som vi ser minskar möjligheterna för kommunerna att erbjuda just den goda förskolan. Resurserna till förskolan riskerar att minska, bland annat därför att det enligt regeringens beslut förs över pengar från den kvalitetssäkrade förskolan till olika former av barnomsorg som inte har samma krav på att man ska ha utbildad personal och inga krav på att man ska följa en läroplan. Det här är ytterst oroväckande. Man kan säga att en del av det här problemet inte är så stort, i alla fall inte , för enligt den senaste statistiken från SCB är det inte fler än av föräldrar till barn som använder sig av vårdnadsbidraget. Men av dem som gör det är kvinnor, och invandrade kvinnor är klart överrepresenterade, räknat i procent. Ett antal remissinstanser var kritiska på bland annat den här punkten inför vårdnadsbidragets införande. Flera undersökningar visar att antalet ansökningar om vårdnadsbidrag direkt kan kopplas till föräldrarnas socioekonomiska status, det vill säga om man har jobb eller inte, om man står långt från arbetsmarknaden eller inte. Och som jag sade visar undersökningar att det är just de här barnen som bäst behöver den goda förskolan. Vi ser ett problem med att barn till föräldrar som inte talar svenska kanske inte kommer i kontakt med svenska språket förrän de är . Ser inte regeringen och Alliansen det problemet? Vi ser det. Vi ser också att det finns stora problem med att företag driver förskolor och plockar ut vinster av våra skattepengar.