prot · GY0996 · 2011-05-04 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . Tredje vice talmannen meddelade att (S) avsagt sig uppdraget som ledamot i finansutskottet, att (S) avsagt sig uppdraget som ledamot i trafikutskottet, att (S) avsagt sig uppdraget som ledamot i trafikutskottet och att (S) avsagt sig uppdragen som vice ordförande i parlamentariska råd, som suppleant i skatteutskottet, som suppleant i utrikesutskottet och som suppleant i fullmäktige i . Kammaren biföll dessa avsägelser. 3 § Anmälan om kompletteringsval Tredje vice talmannen meddelade att Socialdemokraternas riksdagsgrupp på grund av uppkomna vakanser anmält och som ledamöter i finansutskottet, som ledamot i trafikutskottet, som suppleant i skatteutskottet, som suppleant i utrikesutskottet, som suppleant i fullmäktige i och som suppleant i svenska delegation. Tredje vice talmannen förklarade valda till ledamöter i finansutskottet (S) (S) ledamot i trafikutskottet (S) suppleant i skatteutskottet (S) suppleant i utrikesutskottet (S) suppleant i fullmäktige i () suppleant i svenska delegation (S) 4 § Meddelande om ändringar i kammarens sammanträdesplan Tredje vice talmannen meddelade att skulle bordläggningsplenum äga rum. aviserat interpellationssvar kl. 9.00 skulle utgå. Tredje vice talmannen meddelade vidare att bordläggningsplenum skulle utgå. 5 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Propositioner 2010/11:97 till civilutskottet /11:132 till finansutskottet Motioner 2010/11:Sf6Sf9 till socialförsäkringsutskottet /11:Ju17 till justitieutskottet 6 § Fortsatt tillämpning i fråga om av lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner Föredrogs utrikesutskottets betänkande 2010/11:UU7 Fortsatt tillämpning i fråga om av lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner (prop. 2010/11:91) 1 (FP): Jag noterar att jag är den enda ledamoten som har anmält mig till den här debatten eller man ska kanske säga monologen. Det har att göra med att utrikesutskottet är helt överens i detta betänkande det finns inga reservationer. Men det är inte riktigt hela sanningen. Betänkandet rör det paket av sanktioner mot som Europeiska unionen beslutade om . För att det rådsbeslutet ska kunna tillämpas i krävs det vissa ändringar beträffande två lagar: sanktionslagen och en förordning om vissa sanktioner mot . Det handlar med andra ord om en anpassning av svensk lagstiftning till ett beslut som redan har fattats i ministerrådet. På den punkten är utrikesutskottet överens. Men det fanns olika uppfattningar från första början om huruvida Europeiska unionen över huvud taget skulle anta ett sanktionspaket mot . Därför anser jag att det är viktigt att klargöra några ståndpunkter i debatten. Regimen i är en av de största förbrytarna mot de mänskliga rättigheterna i världen. Den hänger sina medborgare i lyftkranar, fängslar oberoende journalister, torterar oppositionella, skickar det iranska folkets pengar till Hizbullah och Hamas och vill utplåna staten . Och detta sker utan att har kärnvapen. Vi kan bara fundera över hur utvecklingen skulle se ut om regimen i bemästrade hela kärnbränslecykeln och dessutom hade skaffat sig tillgång till atomvapen. Den fråga vi bör ställa oss är således: Kan vi acceptera att en av världens farligaste regimer får tillgång till världens farligaste vapen? Svaret på den frågan måste vara ett entydigt nej. Det finns flera andra argument för detta. Om får kärnvapen kommer det att bli ännu svårare att påverka regimen och ge stöd till landets demokratirörelse. Den dag nya oroligheter bryter ut i , till exempel till följd av ett prisfall på olja som i sin tur leder till livsmedelsbrist och indragna subventioner, kan den iranska militären och säkerhetstjänsten agera än mer brutalt, eftersom omvärlden inte kan ingripa. Kärnvapen riskerar att göra den iranska diktaturen immun mot omvärldens påtryckningar. Därmed försvåras också en demokratisering i landet. Om skaffar kärnvapen riskerar det dessutom att sätta i gång en rustningsspiral i . Grannländerna måste då vidta åtgärder för att garantera sin egen säkerhet, på medellång och i alla fall. Det gäller , , , och andra. Ett med kärnvapen skulle dessutom utsätta staten för ett direkt existentiellt hot. Europeiska unionens sanktioner mot följer de beslut som har tagit i flera steg , och de skärper dessutom FN-sanktionerna en aning. Syftet är att ska följa icke-spridningsavtalet, NPT, och fullt ut samarbeta med och därmed följa de principer som landet självt har anslutit sig till. Det innebär att inte får utveckla kärnvapen. Hur långt har kommit i urananrikningsprocessen, hur många anläggningar och centrifuger som där finns och andra mer detaljerade frågor kring processen har vi inga exakta svar på . Det kan handla , och det kan handla om än så. Sanktionernas innehåll och omfattning ger vid handen att detta inte ensamt kommer att hindra från att utveckla kärnvapen. Men det är fel att hävda vilket en del gör att sanktionerna är tandlösa, för det är de inte. Med de skärpningar som har gjorts har sanktionerna en inverkan på den iranska ekonomin. De är därmed också till sin karaktär bredare än att endast slå mot atomenergiprogrammet. Vaksamheten mot ekonomiska aktivitet ökar dessutom runtom i världen, vilket ökar möjligheterna att upptäcka när försöker kringgå sanktionerna genom att till exempel falskdeklarera varuleveranser eller sätta upp frontbolag för att genomföra transfereringar och annat. Tyvärr intog den tidigt en negativ attityd till EU-sanktioner mot . Det fanns flera argument för detta jag behöver inte gå in närmare på dem . Min uppfattning var att i stället borde ha välkomnat de skärpta EU-sanktionerna mot , oavsett om de hade varit EU-autonoma eller mer eller mindre bekräftat eller kompletterat sanktioner, som säkerhetsrådet har beslutat om. Det vore nämligen förödande om sanktionerna i stället skulle mildras eller lyftas. Det skulle sända signalen att omvärlden accepterar som en kärnvapenstat. Det skulle uppfattas som en viktig seger för och . Sannolikt skulle då öka sina ansträngningar att skaffa atomvapen. Om pressen på minskar ökar dessutom risken att andra stater agerar unilateralt mot . Den som inte vill se en väpnad konflikt mellan och andra stater gör därför rätt i att upprätthålla en så hård press på den iranska diktaturen som möjligt. Under den arabiska våren ser vi hur befolkningarna i en rad länder nu reser sig mot de regimer som har hållit dem i bojor. Men massiva demonstrationer är ingenting nytt i . Regimen vacklade till följd av studentprotesterna men lyckades stå kvar på båda benen då president valde att stå lojal med den regim han trots allt företrädde. Efter det riggade presidentvalet gick hundratusentals iranier ut på gatorna och protesterade, men protesterna slogs ned med skoningslöst våld från regimens sida. Förtrycket i tar sig en rad olika uttryck. Kvinnors rättigheter är bedrövligt eftersatta, både i praktiken och i lagstiftningen. Kurderna förtrycks, och deras partier tvingas ha sina högkvarter i irakiska , på andra sidan gränsen. Balucherna, som lever i skärningspunkten mellan , och , har förföljts. Religionsfrihet omfattar snart endast regimens mest lojala shiamuslimska fundamentalister. Enda sättet för att bli ett gott och välmående samhälle är att landet blir en demokrati. Att den diktatoriska eliten skulle få tillgång till kärnvapen vore ett allvarligt slag mot möjligheterna till just detta, att kunna bygga en demokrati i . Därmed hänger sanktionerna också ihop med strävan efter ett demokratiskt . I detta anförande instämde , och (alla FP). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 11 §.) 7 § Avfall och kretslopp Föredrogs miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2010/11:MJU17 Avfall och kretslopp. 2 (S): Stora mängder avfall är vardag i det moderna samhället. Detta har en stor påverkan på vår miljö. För att minska konsekvenserna måste vi arbeta på flera plan. Det handlar om att minska mängden avfall i sig, exempelvis genom att använda produkter tillverkade av mindre mängd material och förlänga produkternas livslängd, att minska avfallets farlighet, återanvända produkter och ta hand om det avfall som inte går att använda på ett säkert sätt. Producentansvaret innebär att producenterna ansvarar för att samla in och ta hand om uttjänta produkter. Ett exempel är förordningen om producentansvar för förpackningar. Syftet är att stimulera producenterna att utveckla förpackningar så att utsläpp av skadliga ämnen minimeras vid återvinning. avser förordningen att driva på utvecklingen av mindre och lättare förpackningar så att avfallsmängden på detta sätt minskar. De berörda parterna har en överenskommelse som ska ge en ökad återvinning i hela landet. I överenskommelsen ingick 200 nya återvinningsstationer som skulle etableras, och man skulle ha en beredskap för ytterligare 200. Avfallshanteringens parter lovade att löpande utvärdera sin service. Om och när graden av källsortering minskade i ett område skulle informationen till medborgarna genast förbättras. Trots att det finns en överenskommelse mellan de olika parterna har inte detta fungerat . Det har inte varit lönsamt att hämta visst material, eller så har man valt att hämta i mindre omfattning, vilket har inneburit att återvinningsstationer i kommunerna har varit överhopade. Kommunerna har själva fått ta hand om det avfall som inte har varit lönsamt att hämta för förpackningsindustrin. Eftersom detta blivit ett sanitärt problem har kommunerna också fått öka städningen runt återvinningsstationerna. Konsekvensen har blivit att kommunerna själva har tagit över eller håller på att ta över hanteringen av förpackningsmaterialet. när hjulen börjar snurra i igen och industrin börjar bli intresserad av sitt återvinningsmaterial finns till exempel inte det papper som industrin behöver. Man får gå ut på marknaden och handla upp återvinningspapper för en dyrare peng än om man hade tagit hand om det såsom överenskommelsen var från början. Producentansvaret måste fungera. Konsumenternas vilja att källsortera sina sopor ska mötas med respekt från kommuner, förpackningsproducenter och avfallsentreprenörer. Det ska vara enkelt att sortera och lätt att göra rätt. Detta är endast en av många frågor när det gäller avfall. På så väl detta som andra avfallsområden återstår mycket att göra. Vi socialdemokrater vill driva på utvecklingen av teknik och system för tillverkning, insamling och återvinning. Vi vill utreda möjligheterna att samla in avfall i materialströmmar och öka fokus på att förebygga uppkomst av förpackningsavfall. Vi anser att det är dags att på allvar tar sig an uppgiften att ta vara på resurserna i avfallet, inte bara som energi utan också ett steg högre upp i avfallshierarkin, på materialnivå. För detta kan det behövas både regeländringar och ekonomiska styrmedel så att man kan komma ifrån deponeringen av de stora mängderna hushållsavfall. Vi anser att man måste utveckla pantsystem för att minska råvarubehovet, materialsvinnet, nedskräpningen, miljöförstöringen, energiförbrukningen och belastningen på ekosystemen. Exempel på nya pantsystem är system för inbyggda batterier i presentartiklar, som tyvärr ofta hamnar i fel avfallsfraktion, och för hushållselektronik, som har blivit en snabbt växande del av våra sopor som lätt hanteras fel. Den ökade tillgängligheten till kontinenten och möjlighet till handel skapar också ett stort problem vad gäller aluminiumburkar. De tomma burkarna hamnar ofta i soporna eller, ännu värre, i vår natur. Burkarna utgör ett stort nedskräpnings- och miljöproblem eftersom aluminium inte bryts ned. Burkarna är också energikrävande att framställa, och de bör därför återanvändas eller återvinnas för att vi ska kunna spara energi. Därför anser vi att det behövs ett gemensamt pantsystem för aluminiumburkar inom EU och att regeringen på EU-nivå bör driva frågan om ett gemensamt pantsystem för aluminiumburkar i hela . finns det inga regler som hindrar båtar och fartyg från att släppa ut avfallsvatten rakt ut i havet när de befinner sig på internationellt vatten. I stället är det upp till de olika rederiernas eget samvete att välja vad de släpper ut eller inte. Men de frivilliga åtagandena är inte tillräckliga. Parlamentariska beslutade att rekommendera alla Östersjöstaters regeringar och Helcom att initiera åtgärder för att minska avfallsutsläpp från alla båtar i för att minska försurningen i havet. Det är viktigt att som föregångsland driver frågan om minskat utsläpp från båtar och fartyg i förhandlingarna om Helcoms aktionsplan för . En väg att gå kan vara att kräva obligatorisk avfallshantering i hamnarna och att erbjuda gratis tömning av tankar, exempelvis finansierat via hamnavgiften. Exporten av farligt avfall till fattiga länder är ett allvarligt miljö- och rättviseproblem. Att fattiga länder tar hand om de rikas farligaste sopor kan vi aldrig acceptera. Exporten av miljöfarligt avfall till fattiga länder måste upphöra. Vi vill därför skärpa producentansvaret i EU vad gäller miljöfarligt avfall som elektronikavfall eller avfall som innehåller tungmetaller. Sådant miljöfarligt avfall ska tas om hand inom EU och ska inte få exporteras till länder utanför unionen utan särskilt tillstånd. Tillståndet ska förutsätta att avfallet kan tas om hand på ett sätt som inte innebär miljörisker. I återvinner vi av allt vårt totala hushållsavfall. Vi är därmed en av de främsta återvinnarna i världen. Trots det förutspås att vårt sopberg 2050 kommer att vara fem gånger större än . Mellan av all vår mat äter vi inte upp, och den totala mängden onödigt matavfall från svenska hushåll beräknas till . Vi anser att matavfall från våra hushåll behöver tas om hand på ett bättre sätt än vad som sker så att vi kan utnyttja den potential som avfallet har. Matrester kan till exempel omvandlas till biogas och biogödsel. Vi förespråkar klimatinvesteringar lokalt till stöd för produktion av biogas från organiskt avfall. Kombinationen av avfallsförbränning med kraftvärme, biogasproduktion och kompostering är en bra mix för att minska utsläpp, vilket människa och miljö är i stort behov av. Vi står naturligtvis bakom samtliga våra reservationer, men jag yrkar bifall till reservation 5. 3 (MP): Vi debatterar ett betänkande som rör ett antal motioner om avfall och kretslopp. Jag ska inte lägga ut texten om hela detta politiska område utan göra några nedslag i de motioner som utskottet har behandlat. På radion hörde jag Lundaforskaren som menade att vi har nog med restavfall från hushåll, livsmedelsindustri och avloppsslam för att driva samtliga bussar i hela med biogas. Det låter som en positiv nyhet om det kunde bli verklighet eftersom bussarna i stadstrafik och i landsortstrafik i inte bara bidrar till fossila utsläpp av koldioxid utan också ganska mycket bidrar till hälsofarliga utsläpp i luft. Biogasdriften av tunga fordon är en oerhört effektiv och miljöbra satsning att genomföra. Tyvärr har vi inte de system som gör att vi effektivt utnyttjar det avfall som vi har och som kan göras till biogas så att vi driver alla dessa bussar med biogas. Det är både i distributionsledet och i det led som vi nu diskuterar kring avfallshanteringen, alltså insamlingen av dessa restprodukter, som skulle kunna göra betydligt mer. tycker att man ska samla in biologiskt avfall i alla större städer i från både hushåll och storkök. Då skulle vi få en bra resurs som vi kan använda i kretsloppet betydligt mer effektivt än att bara bränna upp det som görs med huvuddelen av det . En sådan konvertering skulle också kunna underlättas och stödjas av staten och regelverket i stället för att man drar denna fråga ytterligare i långbänk för att hitta lösningar på det lokala planet. Som den tidigare talaren nämnde kan man också ge ekonomiskt stöd för lokala lösningar som tidigare på biogasens område har visat sig vara ganska lyckade satsningar. Vi har åtminstone fått i gång en hel del biogasproduktion i med hjälp av de nationella investeringsstöd som har funnits i form av Klimp- och LIP-stöd. I den reservation som har skrivit tillsammans med Socialdemokraterna och om biologiskt avfall pekar vi just på att alla större städer ska få ett tydligt regelverk för att de ska samla in biologiskt avfall från hushållen. Då får man bort lite av den osäkerhet som finns kring hur man ska bygga upp dessa system. Vi ser nämligen att nästan hälften av kommuner har börjat eller redan har byggt ut insamlingssystem för biologiskt avfall. Det gäller i både större städer och i något glesare orter. Men finns hälften av kommunerna kvar. När vi behöver denna resurs för en gemensam energisatsning både till tung trafik och till andra energiområden borde det även ligga i intresse att underlätta för ett sådant regelverk. Den andra frågan som jag vill ta upp gäller de allmänna ansvarsförhållandena i fråga om insamlingen från hushållen av avfall. Vi överöses med mediala inslag om vilka resurser som ändå finns i våra soppåsar hemma i hushållen och som inte tas till vara i materialledet. Vi i är stolta över att vi inte lägger detta avfall på deponi längre utan förbränner det och i alla får energi av det. Men det skulle vara bättre om vi lyckades materialåtervinna betydligt mer än vi gör . Jag vill peka på att den kanske största vinsten är den pedagogiska, nämligen att man gemensamt i bostadsområden och bland befolkningen faktiskt känner att man gör rätt för sig och att man inte blir straffad för att man sorterar sitt avfall genom att man, som i , får gå flera . Det låter inte särskilt långt. Men med tanke på att alternativet är att man bär ut soppåsen till trapphuset straffar vi fortfarande dem som gör det miljöbästa valet, precis tvärtemot regeln om att det ska vara lätt och billigt att vara miljövän. Vi kan definitivt inte nöja oss med ett system där vi inte får till en lösning där den miljöbästa lösningen också är den lösning som var och en känner är den som är lättast att hantera. Jag tror att den samförståndslösning som man har börjat diskutera mellan aktörerna är en bra början. Men jag tycker inte att vi här ska nöja oss med det som majoritetspartierna förespråkar i detta betänkande genom att vi ska vänta på en segdragen beredning i . Den proposition som man hänvisar till i majoritetstexten när det gäller att dessa frågor ska tas upp igen har redan kommit till , men den visar sig inte innehålla någonting om dessa frågor. Jag skulle därför vilja ställa en fråga till majoritetsföreträdarna i denna debatt om hur de ser på hur vi ska komma vidare med ansvarsförhållandena för att bättre kunna materialåtervinna hushållens avfall och få ett bättre insamlingssystem som gör att man inte skiljer på metallhinken och konservburken utan ser metall som metall och som en viktig resurs att materialåteranvända och få in i kretsloppet så att vi slipper överutnyttja de ändliga resurser som finns på jorden. Jag står naturligtvis bakom samtliga våra reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation 5 om biologiskt avfall med mera. 4 (V): Jag skulle vilja lyfta fram några viktiga saker i denna debatt om avfall. Jag vill först understryka vikten av att ha ett fungerande pantsystem. Om man jämför med andra europeiska länder kan man se att vi har kommit ganska långt vad gäller pant på till exempel aluminiumburkar och petflaskor. Om man jämför insamlingsgraden av produkter som det finns pant på med insamlingsgraden av andra produkter där det bara finns ett insamlingskrav ser man att det lämnas in väldigt mycket mer produkter när det finns en pant. Pant är ett bra styrmedel och ett incitament för att vi ska samla in detta avfall. Därför tycker jag att reservation 1 från de rödgröna partierna är så viktig. Där skriver vi att vi vill utveckla pantsystemet och vill att fler produkter ska kunna införlivas i detta system. Jag personligen tycker att man också ska se över panttaxorna och att man kan höja dem på vissa områden. Det har man gjort på aluminiumburkar, vilket var helt rätt steg. Men man kanske kan höja mer än så, i synnerhet på petflaskor och på glasflaskor där panttaxorna ligger lågt. Väldigt mycket skulle vara vunnet om vi kunde ha ett gemensamt europeiskt pantsystem för aluminiumburkar. Det är tråkigt att partier som till exempel inte har tillstyrkt reservationen från Socialdemokraterna och . Detta skulle inte behöva innebära att vi på något vis måste äventyra eller försämra vårt svenska pantsystem, utan det handlar om att vi ska driva på de andra länderna så att de har ett system som liknar det som vi har i . Allt fler aluminiumburkar, inte minst med öl, kommer från andra europeiska länder till . Folk direktimporterar och fyller bilar och släpvagnar med öl från och . Alla dessa burkar kan inte tas om hand i . Då vore det bra om vi hade ett gemensamt pantsystem. Det är också viktigt att vi kommer till rätta med förpackningsansvaret i . är det producenterna som har ansvaret för att samla in förpackningar och returpapper. Jag tror att alla som har varit aktiva i politiken på det lokala planet vet att detta är en stor stridsfråga. Alla vi vet att kommunerna i själva verket tar ett mycket stort ansvar för denna insamling när det faktiskt är producenterna som ska ta detta ansvar. Jag kommer ihåg att Avfall , som kanske har ett visst intresse i denna fråga, i en genomgång konstaterade att så mycket som 60 och av insamlingen av förpackningar och returpapper bekostas av andra än förpackningsindustrierna. Därför vill vi i de rödgröna partierna enligt reservation 3 se över detta. Vi vill skärpa kraven på producenterna så att de faktiskt tar sitt fulla ansvar. Jag yrkar därför bifall till reservation 3. Avslutningsvis måste vi komma till rätta med den stora dumpningen av en stor del av avfallet, men inte minst elavfall mobiltelefoner, datorer och andra saker som helt enkelt dumpas i utvecklingsländer. Detta leder till att stora mängder kvicksilver, bly, kadmium och andra farliga kemikalier sprids i dessa länder. är det nästan fritt fram att fylla containrar på båtar och skicka dem till eller andra länder i som det oftast handlar om. Det här är helt i strid med EU:s ramdirektiv som säger att vi självklart ska ta hand om avfallet på hemmaplan. Ändå görs inte det. Därför måste vi här på hemmaplan hitta nya styrmedel för att vi ska konsumera mindre, inte köpa nya mobiltelefoner. Vi borde också hitta system för hur det kan bli lättare att reparera produkter. är det ju så att man går tillbaka till affären med en dator som man haft i ett eller och som behöver repareras. Om garantin inte längre gäller säger de i affären: Köp en ny! Det är för dyrt att reparera. Detta är ohållbart och extremt slösaktigt. Vi måste också se om det går att hitta strängare regler för kontroller och obligatoriska inspektioner i våra hamnar så att vi har kontroll över vilka produkter som skeppas ut från våra länder. Det har vi inte . Då är det en ny lagstiftning, en strängare lagstiftning, som vi talar om. Med detta sagt vill jag lyfta fram alla de rödgröna reservationerna, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 3. 5 (M): Avfall och kretslopp är frågor som alltmer diskuteras och som kommit allt högre upp på agendan. Det är glädjande då vårt avfall är en för vår miljö mycket viktig fråga. I första hand ska vi helt klart ha ambitionen att se till att mängderna avfall som vi producerar blir så små som möjligt. Därefter gäller att avfall som ändå uppstår tas om hand på ett ur miljö- och resurssynpunkt klokt sätt. Avfallshierarkin i ramdirektivet om avfall anger just denna ordning det avfall som uppstår ska i första hand återanvändas, i andra hand återvinnas eller användas för energiframställning och i sista hand deponeras. I är vi duktiga på att hålla sopmängderna nere. Vi är mycket duktiga på att återvinna vårt avfall. Vi tillhör de ledande i . I produceras ungefär avfall per person, vilket är något tiotal kilo mindre än som i genomsnitt gäller för EU-länderna. har vi i vårt land ökat andelen som återvinns och som används till energiutvinning från till .