prot · GZ0936 · 2011-11-24 00:00:00 — Men det får också konsekvenser för och ägande av kärnkraft i ett ägande som har gjort att man nu dras med stora förluster. Dessa kärnkraftverk har nämligen stått stilla på grund av att de inte har uppfyllt nödvändiga säkerhetskrav. Dessutom har man i också investerat miljardbelopp för att utveckla och säkerställa ägande av kärnkraften i . Det här kommer också att belasta ekonomi framöver. Dessa fakta och invändningar har vi nämnt gång på gång i olika debatter här i kammaren, i motioner och i debattartiklar. Men det verkar som om regeringen i stället för att ta tag i problemet med styrningen av de svenska statliga företagen försöker gömma undan dem i en ny utredning där man diskuterar att lägga de statliga företagen i holdingbolag, vilket ytterligare skulle minska insynen och möjligheten att påverka för den svenska . Vad vill då göra i denna bedrövliga situation? Vi har i vår motion om lagt fram ett förslag på ett nytt ägardirektiv med en ny styrning. Jag kommer inte att läsa upp förslaget i sin helhet, utan den som är intresserad kan ta del av det. Men jag ska läsa upp det centrala, nämligen portalparagrafen. Den lyder så här enligt vårt förslag: ska fortsätta vara ett helstatligt bolag. och dess dotterbolag ska bedriva energiproduktion som står i överensstämmelse med de av antagna miljömålen det gör man inte . ska vara det ledande energiföretaget i omställningen till en ekologisk, ekonomisk, affärsmässig och uthållig energiförsörjning inom samtliga de geografiska områden där bolaget är verksamt. ska genomföra en övergång till en hållbar energiproduktion baserad på förnybara energikällor. Detta bör stå med i portalparagrafen för att visa en tydlig inriktning. Varför gör vi detta? Jo, vi menar att om man tittar på styrningen av och på den portalparagraf och de särskilda paragrafer som finns ser man att det är fritt för tolkningar. Det går inte att förstå utveckling till en av de största utsläppsbovarna i när det gäller växthusgaser på något annat sätt. Avslutningsvis finns det också en särskild paragraf som jag ska ta upp. Jag kommer också att lyfta fram den i någon av mina repliker. Den lyder: ska inte bedriva påverkansarbete för kärnkraft i , , eller andra länder. Jag menar att det är precis vad gör . (forts. 16 §) Kammaren beslutade på förslag av förste vice talmannen att ajournera förhandlingarna till då votering skulle äga rum. 14 § Beslut om ärenden som slutdebatterats FiU11 Höständringsbudget Punkt 10 (Ändrade ramar för utgiftsområden och ändrade anslag) 1. utskottet 2. res. (SD) Votering: 271 för utskottet 18 för res. 5 avstod 55 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 93 S, 97 M, 24 MP, 17 FP, 17 C, 8 V, 15 KD För res. : 18 SD Avstod: 4 V, 1 - Frånvarande: 19 S, 10 M, 1 MP, 7 FP, 6 C, 1 SD, 7 V, 4 KD Boriana (M) anmälde att hon avsett att rösta ja men markerats som frånvarande. Övriga punkter Kammaren biföll utskottets förslag. FiU16 Kvothöjning och stadgeändring i Punkt 1 (Höjning av kvot i ) 1. utskottet 2. res. 1 (V) 3. res. 2 (SD) Förberedande votering: 15 för res. 1 19 för res. 2 262 avstod 53 frånvarande Kammaren biträdde res. Huvudvotering: 264 för utskottet 19 för res. 2 14 avstod 52 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 94 S, 98 M, 24 MP, 17 FP, 16 C, 15 KD För res. 2: 19 SD Avstod: 13 V, 1 - Frånvarande: 18 S, 9 M, 1 MP, 7 FP, 7 C, 6 V, 4 KD Punkterna 2 och 3 Kammaren biföll utskottets förslag. JuU3 associering till Kammaren biföll utskottets förslag. JuU4 Lagring av trafikuppgifter för brottsbekämpande ändamål Kommissionens utvärderingsrapport om direktiv /24/EG 1. utskottet 2. utskottets förslag till beslut med godkännande av motiveringen i res. 1 (V, MP) 3. utskottets förslag till beslut med godkännande av motiveringen i res. 2 (SD) Förberedande votering: 38 för res. 1 19 för res. 2 240 avstod 52 frånvarande Kammaren biträdde res. (M) anmälde att han avsett att avstå från att rösta men markerats ha röstat ja. Huvudvotering: 240 för utskottet 36 för res. 1 21 avstod 52 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 93 S, 98 M, 17 FP, 17 C, 15 KD För res. 1: 24 MP, 12 V Avstod: 19 SD, 1 V, 1 - Frånvarande: 19 S, 9 M, 1 MP, 7 FP, 6 C, 6 V, 4 KD JuU6 Ett EU-system för att spåra finansiering av terrorism 1. utskottet 2. utskottets förslag till beslut med godkännande av motiveringen i res. 1 (S, SD) 3. utskottets förslag till beslut med godkännande av motiveringen i res. 2 (V, MP) Förberedande votering: 110 för res. 1 39 för res. 2 148 avstod 52 frånvarande Kammaren biträdde res. (FP) anmälde att han avsett att avstå från att rösta men markerats ha röstat ja. Huvudvotering: 147 för utskottet 113 för res. 1 38 avstod 51 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 98 M, 17 FP, 17 C, 15 KD För res. 1: 94 S, 19 SD Avstod: 24 MP, 13 V, 1 - Frånvarande: 18 S, 9 M, 1 MP, 7 FP, 6 C, 6 V, 4 KD 15 § Beslut om ärende som slutdebatterats vid dagens sammanträde UU5 Översyn av den europeiska grannskapspolitiken 1. utskottet 2. utskottets förslag till beslut med godkännande av motiveringen i res. 1 (S, MP) 3. utskottets förslag till beslut med godkännande av motiveringen i res. 2 (SD) 4. utskottets förslag till beslut med godkännande av motiveringen i res. 3 (V) Förberedande votering 1: 19 för res. 2 14 för res. 3 265 avstod 51 frånvarande Kammaren biträdde res. Förberedande votering 2: 116 för res. 1 19 för res. 2 162 avstod 52 frånvarande Kammaren biträdde res. Huvudvotering: 147 för utskottet 118 för res. 1 33 avstod 51 frånvarande Kammaren biföll utskottets förslag. Partivis fördelning av rösterna: För utskottet: 98 M, 17 FP, 17 C, 15 KD För res. 1: 94 S, 24 MP Avstod: 19 SD, 13 V, 1 - Frånvarande: 18 S, 9 M, 1 MP, 7 FP, 6 C, 6 V, 4 KD 16 § (forts. från 13 §) (forts. NU5) 101 (M): Det hände en liten olycka. Om ni tycker att jag ser fläckad ut är det inte blod utan kaffe. Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande. Staten är största företagsägare. 58 bolag handlar det om, varav 44 är helägda och 14 delägda av staten. 3 av bolagen är börsnoterade. Den statliga företagsportföljen värderades 2010 till . Företagen hade en nettoomsättning på 373 miljarder och drygt 100 000 anställda. I samtliga fall är detta dessutom ökningar jämfört med hur det såg ut . Ägandet medför ett stort och viktigt ansvar. Det är regeringen som förvaltar företagen på uppdrag. Men företagen ägs gemensamt av hela svenska folket. Det är därför viktigt att staten är en aktiv och professionell ägare. I statens ägarpolicy redogör regeringen för uppdrag, mål, ramverk och en del viktiga principfrågor kring bolagsstyrningen. Ägarpolicyn tillämpas i alla majoritetsägda bolag. När staten är delägare verkar staten i dialog med övriga ägare för att ägarpolicyn ska tillämpas. Det övergripande målet är att aktivt förvalta tillgångarna så att den långsiktiga värdeutvecklingen blir så bra som möjligt och att särskilt beslutade samhällsuppdrag fullföljs i de fall sådana uppdrag finns. Men de statliga företagen ska också vara föredömen, och de är föredömen i många fall. Exempelvis gjorde av de statliga företagen hållbarhetsredovisningar . Det är en klar förbättring jämfört med , då gjorde det. Av börsens 100 största företag är det som gör en hållbarhetsredovisning. Det som mäts blir gjort, säger man . Hållbarhetsredovisningarna innebär ett viktigt verktyg i miljöarbetet. När man mäter och redovisar sitt miljöarbete ordentligt ökar också möjligheterna att bli ännu bättre i praktiken. Regeringen har också arbetat aktivt med jämställdhetsfrågorna när det gäller ledningen för de statliga företagen. Målet är att styrelserna ska ha av vardera kön i de helägda bolagen. , 2011, är av styrelseledamöterna och av styrelseordförandena kvinnor. Det är en tydlig ökning , och det är långt bättre än hos exempelvis börsbolagen. En fjärdedel av de verkställande direktörerna i statliga företag är kvinnor, och det är i ledningsgrupperna. Även detta är ökningar . En viktig del i att vara ansvarsfull och aktiv ägare är att gå igenom bolagens inriktningar och samhällsuppdragen. En annan viktig del är att gå igenom och se över det statliga ägandet som sådant och att också pröva skälen för fortsatt statligt ägande. Jag citerar ur budgetpropositionen: Det finns inte skäl att sälja bolag som utvecklas bättre med staten som ägare eller där marknadsförhållandena är sådana att en försäljning skulle försämra konkurrensen eller motverka en god sysselsättningsutveckling. Ett fortsatt statligt ägande kan också vara motiverat om det föreligger särskilda nationella intressen eller samhällsuppdrag som svårligen kan hanteras utan ett statligt inflytande. Vi menar, och det har vi framfört i debatter här tidigare, att det är både viktigt och rimligt att sätta gränser för vad staten kan, bör och ska göra när det gäller att äga företag. Om ett bolag verkar på kommersiella marknader med fungerande konkurrens och inte har ett särskilt beslutat samhällsuppdrag menar vi att det är rimligt att tänka sig att det bör säljas men att försäljningen bör ske då det bedöms vara gynnsamt för skattebetalarna. Rent principiellt är det självklart att staten ska ange ramar och regler för näringslivet, se till att det finns fungerande lagstiftning och ett rättsväsen och att marknaden ska fungera, men det är inte rimligt att den som både sätter spelreglerna och dömer är en aktör på marknaden. Jag kan tycka att det ibland har blivit lite mycket fokus på just försäljningsfrågan när huvuddelen av regeringens arbete handlar om att styra och utveckla de statliga företagen. Det är inte så att regeringen vill sälja alla de statliga bolagen, vilket man ibland kan få intryck av när man lyssnar på oppositionen. Regeringen har bemyndigande att sälja två bolag: SAS och Nordea. I båda fallen handlar det om börsnoterade bolag där staten endast är delägare. Beträffande SAS verkar det fortfarande finnas relativt bred uppslutning om försäljning, så det behöver vi nog inte orda så mycket om. Beträffande Nordea, där staten äger , finns det förslag från Socialdemokraterna, om att ta tillbaka försäljningsbemyndigandet. Vi menar att det är viktigt att fortsätta minska statens låneskuld, vilket vi vill använda försäljningsintäkterna till. Det är för att vi ska stå bättre rustade för kommande kriser. Det är inte minst aktuellt när man ser på hur läget ser ut runt omkring oss i . Det argumenteras ibland från oppositionen som om det alltid automatiskt skulle vara en god affär att äga företag. I många fall kan ägandet vara väl motiverat, men det är viktigt att komma ihåg att statsskuldens värde är fast medan värdet på företag varierar kraftigt beroende på konjunkturen. Det var något vi inte minst kunde se under finanskrisen, då statens Nordeaaktier sjönk i värde med ungefär 30 miljarder. Förslaget om att återkalla bemyndigandet är på många sätt obegripligt. Det finns åtskilliga aktörer på den svenska bankmarknaden. Det finns dessutom många internationella aktörer. Konkurrensen är hård. Det betyder också att riskerna ökar. Det är direkt olämpligt att staten är en aktör här. Under krisuppgörelsen fanns det en bred överenskommelse om att staten inte långsiktigt skulle äga banker. På ett sätt kan jag tycka att det är lite märkligt att Socialdemokraterna inte håller fast vid den linjen utan tycker att staten ska äga och driva bankverksamhet. Å andra sidan finns det kanske mycket som är märkligt med Socialdemokraternas förslag numera, inte minst på det här området. I reservationen anges till exempel att de totala utdelningarna från de statliga bolagen uppgick till . anges att de minskade räntekostnaderna från försäljningarna kan beräknas uppgå till ca 5 miljarder, vilket alltså är ett betydligt mindre belopp än de utdelningar som staten får från det statliga ägandet. Det blir ju i ärlighetens namn inte särskilt relevant eller ärligt för den delen att jämföra utdelningarna för samtliga bolag med räntekostnadsbesparing från försäljning av några få bolag. Betydligt mer allvarligt är att Socialdemokraterna här driver frågan att dra tillbaka bemyndigandet att sälja företag som de i sin budgetmotion fortfarande räknar med försäljningsintäkterna. Det betyder att Socialdemokraternas budget i realiteten försvagas med . Ni försämrar då både ert budgetsaldo och er skuldkvot. Ni lovade att inte lägga fram ofinansierade förslag. Ni lovade att lägga ett förslag som inte hade ett sämre budgetsaldo än regeringens, men det är just vad ni gör i och med detta förslag. Er politik håller helt enkelt inte ihop. Staten är en betydande företagsägare i och en ansvarsfull sådan. Alliansregeringen förvaltar detta ägande på ett föredömligt sätt. I detta anförande instämde , och (alla M). 102 (V) replik: Jag tackar för anförandet. Det var väldigt mycket bankfrågor och Nordea. En av de bärande tankarna i anförande var att man inte ska försämra konkurrensen någonstans, och därför ska man försälja och på det sättet också minska statsskulden, vilket är bättre än att få utdelning från det statliga ägandet. Statsskulden uppgår nu till av bnp. Den ligger alltså betydligt lägre än vad EU har satt som riktlinje, nämligen . Det som heller aldrig diskuteras när det gäller den svenska statsskulden är de tillgångar som staten, alltså vi gemensamt, äger. Det är detta som är det allvarliga med er politik. Ni försämrar faktiskt långsiktigt ekonomin i genom att sälja ut det som vi äger tillsammans. Det är olämpligt att staten äger banker, säger , för då blir staten både spelare och domare. Men så är det ju på många av de områden där staten är ägare. Det finns en fri konkurrens när det gäller mineraler och gruvor för . Jag undrar bara: På vilket sätt ökar konkurrensen inom banksektorn genom att staten säljer ut och gör sig av med ägande och inflytande över Nordea? Ni ville ju också sälja , men har tagit tillbaka det bemyndigandet. Men på vilket sätt ökar konkurrensen på bankmarknaden när ni på det här sättet säljer ut våra tillgångar? 103 (M) replik: Det är väl uppenbart för alla att synen på statsskuld kan variera en del mellan de olika partierna i den här församlingen. Erfarenheterna från vår omvärld lär oss att vi nog bör arbeta för att den ska vara ännu lägre än den är . Värdena kan snabbt förändras. Statsskulden är fortfarande uppemot 1 100 miljarder medan de företag som staten äger är värda ungefär 600 miljarder. I praktiken betyder det att vi lånar pengar för att äga dessa företag. talar om fri konkurrens och banker. Konkurrensskälet är ju ett argument för att staten inte ska äga företag. Det kan finnas olika skäl för det. Ett annat skäl är att det är ett stort risktagande. Jag menar att det är ett stort risktagande att vara en aktör på bankmarknaden, och det är ett huvudskäl till att inte fortsätta vara aktiv där. Det gäller både och Nordea. Förra gången vi stod här och debatterade ställde jag en fråga till , och jag vill gärna ställa den igen eftersom jag inte fick något svar då. Om det nu är en så god affär att äga banker som Nordea utgår jag från att du själv lånar pengar och köper aktier i och att det också är det råd som du ger familj och vänner att göra. 104 (V) replik: Jag måste säga att jag inte uppfattade någon fråga. Men låt oss gå tillbaka till detta med banksektorn och riskerna med den. Er politik utgår från att vinsterna ska hamna hos aktieägarna medan riskerna förlusterna när det går över styr, vilket har hänt ska skattebetalarna stå för. Då ska skattebetalarna gå in och rädda bankerna. Det vänder vi oss mot. Det blir givetvis allvarligt när man här har möjlighet att utöva inflytande över banksektorn genom Nordea och för att få till stånd en annan ordning. Ni säger och skriver själva både i budgetpropositionen och i betänkandet här att det ska vara socialt ansvarstagande och att ni ska driva en politik för att hålla nere utbetalningar i form av bonusar och liknande. Det har ni ju misslyckats med i rad. Det skriver också i sitt yttrande i översynen av er politik. svarar inte på min fråga: På vilket sätt ökar konkurrensen inom banksektorn genom att vi säljer av ytterligare medel? 105 (M) replik: Jag uppfattade att jag svarade på den frågan. Jag sade att konkurrens kan vara ett viktigt skäl att sälja ett företag. Det är dock inte det enda skälet. Det kan finnas andra skäl också. När det gäller banksektorn är huvudskälet inte konkurrensen i första hand utan att det är ett stort risktagande för staten. Jag menar också att staten har en viktig roll för att få en marknad att fungera. Det nämnde jag i mitt anförande. Det handlar om att det finns fungerande spelregler. Där har staten en viktig roll. Men jag tycker inte att det är lämpligt att staten är både spelare och domare på marknaden. Huvudskälet att inte äga banker är att det är ett risktagande. Det är bättre att använda de pengar vi kan få från en försäljning till att amortera på statsskulden. 106 (S) replik: För är det enbart en fråga om marknaden. För oss socialdemokrater är statligt ägande inte enbart en fråga om marknaden utan det handlar också om att bygga starkt för framtiden. Där kan vi se att statliga företag har en viktig roll. Det försökte jag påtala i min inledning tidigare. Därför är nu min fråga: Står ni fast vid att ni vill privatisera ? Står ni fast vid att ni vill sälja statens ägande i Sonera? Står ni fast vid att ni vill sälja ut ? Står ni fast vid att ni vill minska andelen i Posten ? Jag har också en fråga med anledning av den sista frågan. När vi behandlade den hotade finansmarknadsministern med jag utgår ifrån att det var på regeringens vägnar att eftersom majoriteten i inte ville gå med på att minska ägandet i Posten skulle det resultera i skadeståndsanspråk från den andra ägaren, det vill säga den danska staten. Vad har hänt med det? Har det blivit några skadeståndsanspråk, eller var det bara skrämselpropaganda som finansmarknadsministern hade vid det tillfället? 107 (M) replik: Socialdemokraterna och försöker framställa det som att det finns en stor skillnad i synen på de företag som staten äger. Det kan det nog göra i vissa fall. Jag menar att vi är helt överens om att det finns ett stort värde i att staten äger en rad av dessa företag. Diskussionen uppstår om de bolag där det finns delade meningar om huruvida vi ska äga dem eller inte. Nordea är ett av dem som vi här har varit inne på. När det gäller har det aldrig varit aktuellt att sälja hela. Det som diskuterades var att bredda ägandet, det vill säga att släppa in någon ägare ytterligare. Men att staten skulle behålla en majoritet var alltid alldeles klart. Det gäller också en del andra företag, till exempel som arbetar med stora delar av våra naturtillgångar. Jag tycker ändå att det är relevant att ställa frågan tillbaka till Socialdemokraterna om hur ni bedriver er politik. Ni lägger här fram ett förslag om att återkalla försäljningsbemyndigandet beträffande Nordea. räknar ni med att ni i er budgetmotion med att ni får in de intäkterna. Det betyder att om ni skulle få rätt med ert förslag så försvagar ni er budget med 1415 miljarder. Ni lovade att ni inte skulle lägga fram ofinansierade budgetförslag. Men det är precis det ni gör i praktiken, eller hur? 108 (S) replik: Jag fick inte svar på om ni stod fast vid att sälja Sonera, och Posten . Det är lite intressant med . Det handlade om att bredda ägandet, som du uttrycker det. Men jag betraktar det som att det handlar om att privatisera delar av . Det är intressant. Skälet till den diskussionen var att man var rädd för att man behövde kapitalisera ytterligare, det vill säga tillföra nytt kapital. Då blir frågan väldigt intressant. Vi kan nu konstatera att blev totala utdelningen från de statliga företagen 38 miljarder. Det är 14 miljarder mer än vad som fanns i budgetpropositionen. Då fanns det ett utrymme, om det nu fanns ett behov av att kapitalisera med 14 miljarder. tror jag inte att behovet var så stort. Men det fanns det utrymmet. Om man då driver en aktiv statlig ägarpolitik skulle man ha använt sig av den möjligheten. Det var pengar som man inte hade planerat för att behöva använda i sin budget som fanns genom att utdelningen blev så mycket större. Men det var ingenting som regeringen eller den borgerliga majoriteten tog fasta på. Återigen handlar det om en annan fråga, nämligen att ni vill minska det statliga ägandet väldigt mycket i . Om man jämför med hur det ser ut i övriga är det statliga ägandet i inte särskilt stort. Det är mindre än i våra grannländer och i andra länder i . Min fråga mot bakgrund av det är: Tycker att 3 ½ procent, eller dryga , är för mycket? Vad ska i så fall den procentuella andelen vara för att ska vara nöjda med det statliga ägandet? 109 (M) replik: Jag noterar att jag inte fick något svar på min fråga om ert förslag att sälja bolag där ni ändå räknar hem intäkterna i budgeten. Det får man ta som en bekräftelse att det är fallet. När det gäller handlar förslaget om en möjlighet till ägarbreddning. Det var inte säkert eller tvunget att det skulle bli på det viset, men den möjligheten skulle finnas. Möjligheten att kapitalisera, att använda pengar och att regeringen kan agera finns fortfarande kvar om det behovet skulle uppstå. När det gäller , och Posten är de förslagen inte aktuella just . De är inte uppe för behandling här. Jag vill vara tydlig med när det gäller Posten att det inte heller där handlar om att sälja hela Posten, vilket det ibland framställs som i debatten. Det har varit så att staten skulle behålla för att kunna säkerställa det samhällsuppdrag som vi tycker att det är väldigt viktigt att Posten utför. 110 (FP): Man ska vårda det man äger. Det är en gammal sanning som passar bra även på så stora och lite opersonliga saker som de statliga bolagen. Att vårda statliga bolag är att se till att de sköts på bästa sätt med professionella ledningar, tillräckligt med kapitalbaser och kloka ägardirektiv. Det kan också finnas ett samhällsuppdrag, som vi har talat om här tidigare, som bara ett statligt företag kan eller ska sköta eller ett naturligt monopol, men det är undantagsfall. Värdeskapande är ett övergripande mål med förvaltningen. Här vill jag säga att regeringens redogörelse har utvecklats över tiden och förbättrats avsevärt . Staten förvaltar stora värden, och därför är det mycket viktigt. Det finns flera exempel på statliga företag som sköter sig utmärkt, levererar pengar till statskassan och utför ett arbete som ingen annan än staten kan eller ska göra. Men det finns också gott om exempel på motsatsen företag som stör den goda konkurrensen på marknaden, företag som genom felaktig eller undermålig ledning förorsakar stora förluster, kräver ägartillskott och mycket annat stöd. Då kostar de oss i stället skattepengar, tid, energi och uppmärksamhet. Var och en inser att det inte är en bra situation. Det är helt enkelt inte bra för marknadens funktionssätt när en av aktörerna är både domare och en av spelarna. Ett statligt bolag är just denna hybrid, en sorts kameleont. Ett statligt företag är alltså alltid en risk oavsett om det sedan går bra eller dåligt. Den risken tvingas skattebetalarna bära. Man ska vårda det man äger, fru talman. Men ibland är den bästa vården att inte äga alls utan att släppa fri. Det finns alltså flera goda skäl till försäljning av statliga bolag. Konkurrensen blir sundare, statens roll blir mer renodlad, företagen får bättre utvecklingsmöjligheter och intäkterna från försäljningarna kan användas till att få ned statsskulden och därmed de stora räntor som tvingas betala för sina lån. Jag har också tidigare talat om det. Det i sin tur ger möjlighet till reformer och förbättringar som annars inte hade blivit gjorda. Skattepengar ska gå till förbättringar i , inte till stora räntekostnader i andra länder. Delar av oppositionen har inte detta synsätt. Tvärtom vill man i stället behålla statliga bolag och stoppa planerade försäljningar.