prot · GY0983 · 2011-04-06 00:00:00 — Både och jag är angelägna om ett förebyggande arbete och ett folkhälsoarbete. Den erfarenhet jag fått av vårdvalet och etableringsfriheten är att det inte var en fråga för landstingen att själva bestämma över, utan de var påtvingade detta. Jag får som enskild person inte välja vilken vårdcentral jag ska gå till, vilket jag fått göra tidigare, utan företagen kan själva välja var de vill etablera sig. Jag besökte vårdcentraler och då sade man: Det är viktigt för oss att jobba förebyggande. Vi har samarbetat med kommun, socialtjänst och skola, men är nu borta. Det utrymmet finns inte. Ett annat problem som jag mött är, när man talar om , att det tvärprofessionella har försvunnit eftersom man nu så stenhårt betonar läkarbesöken. Ytterligare ett problem är att om man inte tydligt kvantifierat kuratorer och psykologer upptäcker man att i stället för att tidigare ha haft dem har man dem numera eftersom det inte står mer än så i avtalet. Jag känner mig orolig för att det förebyggande arbetet, att jobba med andra och ta ett områdesansvar, håller på att urholkas av den fria etableringsrätten, speciellt av de vårdvalssystem som är av Stockholmsmodell och betonar läkarbesöken. 114 (FP) replik: Landsting och kommuner har alla möjligheter att i LOV och i upphandlingar lägga in detta. Det ska dock erkännas att där finns en del brister. Därför tillsattes en utredning om just upphandling. Jag tror att den ska vara färdig 2012. Man har nämligen sett att lägsta pris har fått för stort genomslag på bekostnad av kvalitet. Samma sak gäller beträffande LOV. Det är kommuners och landstings ansvar att lägga ribban så att den även inrymmer de förebyggande insatserna. Här tror jag, precis som , att vi måste lägga ned mycket jobb framöver. Om vi ska klara behoven hos dem som har störst behov av hälso- och sjukvård samt omsorg får inte en krona gå ut på fel sätt. Det gäller alltså att förebygga skador, att förebygga felaktig läkemedelsanvändning och att förebygga allt vad vi kan hos såväl unga som medelålders och äldre. Det blir en nödvändighet för att vi ska kunna tillgodose behoven, inte minst hos de allra äldsta. 115 (C): Ett av problemen i svensk hälso- och sjukvård är att tillgången varierar mellan fattig och rik, mellan akademiker och arbetslös och mellan den som är född i och den som är född i . Bilden av som ett land där vi lever i jämlikhet bleknar. I en OECD-jämförelse var ett av de länder i den rika världen som hade minst jämlik vård, mätt i hur läkarbesöken fördelades mellan hög- och låginkomsttagare. , när Socialdemokraterna hade ansvaret, hade en kvarts miljon valt att teckna en privat sjukvårdsförsäkring. Då är det lite märkligt, fru talman, att från talarstolen höra Socialdemokraternas företrädare utmåla detta som ett helt nytt problem som verkar ha kommit och dessutom helt låta bli att göra en analys av vad det kan bero på. Den ojämlika fördelningen av hälso- och sjukvård har flera orsaker. Den fråga man måste ställa sig är dock hur det kommer sig att även i en internationell jämförelse skiljer sig från de flesta andra . Den bristande tillgängligheten och de långa köerna till sjukvården är bland de viktigaste bidragande orsakerna. För att öka jämlikheten i svensk sjukvård är en köfri sjukvård därför det kanske allra viktigaste. Oavsett om det handlar om brödköer i eller sjukvårdsköer i gynnas den som har kontakter eller kontanter. Alliansen har gjort flera viktiga reformer som leder mot en mer jämlik vård. Vårdvalet, LOV, är den viktigaste. Den har stärkt kvaliteten och ökat tillgängligheten inte minst i primärvården. Den nationella patientenkäten som kom visar att patienterna är mer nöjda med primärvården . Det har i hög grad gjorts möjligt på grund av ökad konkurrens och ökad patientmakt. har i landet valt en privat vårdgivare. I flera landsting är de privata vårdgivarna nu ett förstahandsval. Vi ser fler och fler landsting som prövar sig fram även när det gäller vårdval för specialister, som blir nästa område där patientmakten kommer att stärkas. Det är förstås en utveckling som drivs av medborgarnas vilja att själva kunna bestämma. Det är en utveckling som vi i ser som central på alla livets områden. Antalet vårdmottagningar inom primärvården har sedan införandet av vårdvalet ökat med 233 stycken. Vårdvalet har inneburit att ytterligare omkring en halv miljon människor har fått en andra vårdmottagning inom fem minuters bilavstånd från bostaden. Den reella valfriheten har alltså ökat för i stort sett alla invånare. Även för många invånare som har längre restider har det skett en positiv förändring. I flera landsting framförs nu att vårdmottagningarna har utökat sina öppettider, att tillgängligheten för patienterna har förbättrats och att vårdgivarna tycks ha blivit bättre på att tillgodose patienternas behov. Det har gett nya möjligheter att bedriva primärvård i glesbygd och har öppnat för entreprenörskap och småföretagande. Inte minst har vårdvalet ökat tillgängligheten, vilket ökar jämlikheten i den svenska sjukvården. I betänkandet behandlas en fråga som är mycket viktig för en liten grupp människor. Det handlar om rätten till insemination för ensamstående kvinnor. har lesbiska par en självklar rättighet att bli gravida genom insemination. En ensamstående kvinna har haft rätt att adoptera ett barn. Däremot har fortfarande inte en ensamstående kvinna rätt att bli gravid genom insemination. Hon tvingas åka utomlands för sin insemination. Det är kanske inte något större problem för henne, men konsekvensen blir desto större för barnet. I finns, baserat på , rätten för ett barn som tillkommit genom insemination att få veta sitt biologiska ursprung. De barn som blir till genom insemination i ett annat land får inte den rätten. anser det självklart att lagen måste ändras så att även ensamstående kvinnor ska ha rätt till insemination. Men vi väljer att inte rösta för oppositionens reservation eftersom vi vet att det inom pågår ett arbete med att inhämta kunskaper och erfarenheter av insemination för ensamstående. Vi utgår från att regeringen återkommer till i frågan. Den absolut största förändringen inom svensk sjukvård är införandet av lagen om valfrihetssystem, LOV, och Vårdval . Det är den lagstiftningen som är grunden för den positiva utveckling som vi ser i svensk äldreomsorg och framför allt inom primärvården. Den ger makten till brukaren, till patienten, och öppnar för kvalitetskonkurrens och entreprenörer. Här ligger också den stora skillnaden mellan Alliansen och framför allt Socialdemokraterna. Medan vi ser utvecklingen som något positivt skriver Socialdemokraterna i sin reservation så här: Enligt vår mening har lagen (2008:962) om valfrihetssystem, förkortad LOV, stora och avgörande brister. Det är medborgarna som ska ha rätt att välja vårdgivare, inte vårdföretagen som ska få välja patienter. Socialdemokraterna säger sig vilja ha patientens valfrihet men inte etableringsfriheten. Socialminister har sagt att det är lika begåvat som att säga: Jag vill gärna ha en ny , men hjulen behöver jag nog inte. Samtliga landsting som Socialdemokraterna styr deklarerade när LOV och Vårdval presenterades att man var motståndare till det nya. Den ideologiska skillnaden blir glasklar. Socialdemokraterna vill tillbaka till hur primärvården fungerade . vill fortsätta att ge makten till patienten och bejaka entreprenörskapet inom vård och omsorg. När vi talar om kvalitet och patientperspektiv halkar Socialdemokraterna tillbaka till ett utförarperspektiv där landstingens makt blir det centrala. skriver i sin reservation att privatiseringen av sjukvården i är oroande. Men vilken privatisering är det är orolig för? av landets primärvård bedrivs privat för att patienter valt en privat utförare. Är det den privatiseringen som MP är orolig för, eller är det när landstingen öppnar för patienter som stått länge i kö för sin höftoperation att söka ett privat alternativ? Den privat finansierade vården, det vill säga den vård där patienten betalar allt ur egen plånbok, är en marginell företeelse i och utgör av den totala vården. Är det detta spöke som man är rädd för inom ? reservation i socialutskottets betänkande är också talande. I reservationens första stycke tar upp vad man ser som det absolut största problemet i svensk sjukvård. Det är inte de mest sjuka äldre, inte heller bristerna i psykiatrin. Det är inte patientsäkerheten och definitivt inte bristerna i tillgänglighet. Det första och därmed största problem som ser i hela den svenska hälso- och sjukvården är att det finns enheter som går med vinst. Jag tycker att det är ett klargörande besked och har stor respekt för att är konsekvent i sin politik. Privata företag är av ondo, framför allt de företag som producerar vård och omsorg och dessutom går med vinst. I värld ser man på något vis som ett eldorado av privatiseringar inom sjukvården. Om man orkat höja blicken över den svenska nationsgränsen hade man sett att och är undantagen, som är unika i det att merparten av den öppna hälso- och sjukvården produceras i offentlig regi. I alla andra länder har man en i stort sett helt privat producerad öppen hälso- och sjukvård, men med offentlig finansiering. De andra länderna har heller inga köer. enda reservation är mycket talande för partiets politik eller avsaknad av politik. Det betänkande som vi debatterar berör hela den svenska hälso- och sjukvården, från distriktssköterskans mottagning till neurokirurgin, från patientsäkerhet till synen på vinster i vården. Det är ett av politikens absolut viktigaste områden, som handlar om liv och död och omsätter . Inom hela hälso- och sjukvårdspolitiken har en enda fråga som de driver: De säger nej till manlig omskärelse. ställningstagande baseras på den islamofobi som partiet tagit till sig. De tror att endast muslimer omskär sina gossebarn. bortser från att majoriteten av jordens manliga befolkning är omskuren. I omskärs de flesta gossebarn vid födseln. Manlig omskärelse rekommenderas också av WHO ur smittspridningssynpunkt. När sedan likställer manlig omskärelse med kvinnlig könsstympning visar de på ett flagrant sätt sin stora okunskap på området. Att tar strid för att förbjuda manlig omskärelse är också klargörande ur ett ideologiskt perspektiv. En enda gång i modern europeisk historia har manlig omskärelse förbjudits. Det var i genom de så kallade Nürnberglagarna. Jag yrkar bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på samtliga motioner. 116 (V) replik: Jag är glad åt inställning när det gäller insemination, men vad jag undrar är: När kommer det något beslut i den frågan? Här har många talat om att det blivit bättre kvalitet efter att vi infört LOV och vårdvalet och allt vad det är. Jag brukar ibland höra på professor , som är en väldigt kunnig person som tycker mer som jag än som . Han säger bestämt att det inte finns någon forskning som har tittat på kvaliteten. Man kan inte sätta likhetstecken mellan kvaliteten i vården och tillgängligheten, för det är inte alltid alldeles samma sak. Många vårdcentraler på och i har väldigt god tillgänglighet, medan har blivit av med flera miljoner eftersom man tog bort de socioekonomiska faktorerna i . Får Rinkebyborna bättre kvalitet på sin hälso- och sjukvård? Jag skulle gärna vilja få de föreslagna utvärderingarna på forskningsgrund som visar att det är bättre kvalitet, eftersom du och andra här har hävdat det. Då handlar det inte om att man frågar människor om de är bra bemötta och kommer fram, för det är inte hela kvaliteten. Det vet du som är läkare själv. Hela socialutskottet har varit på studiebesök i . Där har man blivit påtvingad etableringsfriheten och vårdvalet. Jag menar inte att människor inte ska få söka sig till vilken vårdcentral de vill; det ska de få. Men man har blivit påtvingad att man inte ska kunna styra ekonomiskt var. Det hade tagits fram en modell där man fick ta hela ansvaret; i glesbygd har vi inte plats för mer än en, sade de. Denna modell får ofta kritik, inte minst av vårdföretagarna, som tycker att det är för svårt att starta eget. Men vilket är viktigast, att befolkningen får en helhet eller att vårdföretagarna får starta fler företag när de vill? 117 (C) replik: Det är tre viktiga frågor som ställer. Den första är frågan om insemination. Vårt partis, , ställning i den frågan är glasklar. Vi tycker att ensamstående kvinnor ska ha rätt till insemination. Vi samarbetar som bekant oerhört väl i Alliansen. Vi har styrt . Vi är fyra partier med stora skillnader i vissa frågor, men vi klarar av en sak, och det är att hitta en gemensam lösning. Frågan om insemination av ensamstående kvinnor är just en sådan fråga där det finns olika uppfattningar mellan våra partier. Det är solklart för alla. Det viktiga för oss i är att vi tar ytterligare ett steg mot det mål som vi har gemensamt med och , nämligen att kvinnorna ska ha rätt till den här inseminationen. Men vi är inte beredda att spräcka ett samarbete på detta. Vi har nyckeln till hur man kan regera , och det är det som gör att vi hittar en väg framåt i detta. Den andra frågan gällde kvalitet i primärvård. Kvalitet är, precis som säger, ett väldigt svårfångat begrepp. Men ett sätt att fånga det är just via den nationella patientenkäten, för kvalitet är också något subjektivt. Det är hur jag som patient upplever att jag har blivit bemött och på vilket sätt jag har blivit hanterad i primärvården. Där är det mycket tydligt att patienterna är mycket nöjdare med det bemötande de har fått efter vårdvalets införande. Den tredje frågan gällde exemplet . Där blir det allra tydligast hur viktigt det är för glesbygden att vi stiftade denna lag i riksdag och tvingade alla landsting att införa vårdval. Det har lett till att man nu har fått en etablering uppe i norra , i . Till och med där har det etablerats en privat vårdgivare, med mycket aktivt motstånd från den socialdemokratiska landstingsledningen. 118 (V) replik: Tycker då att det är okej att landstingen säger att det ska finnas områdesansvar, ett tvärprofessionellt jobb, ett förebyggande arbete och de olika funktionerna? Eller tycker du, , att det hindrar konkurrensen? Apropå detta med kvalitet vill jag säga att det är mycket vanligt i landstingen att människor kramar sina små sjukhus. Professionen brukar däremot säga att man för svårare operationer, behandling av svårare sjukdomar etcetera, behöver ett bredare underlag och specialisering. Man vill operera på tillräckligt många patienter och så vidare. Om man frågar människor skulle de dock säga att den bästa kvaliteten är att få ha kvar de små sjukhusen. Därför tycker jag att du förenklar oerhört när du hänvisar till patientenkäten om bemötandet. Att jag blir bra bemött är oerhört viktigt det håller jag med dig om men jag vill också ha bästa möjliga vård. Jag vill ha en läkare som har tid för mig, och jag vill ha ett tvärprofessionellt arbete. När nu psykisk ohälsa är så framträdande är det också viktigt att det finns en bred kompetens också med psykolog och kurator, och sjukgymnaster är viktiga i arbetet med människor som har psykosomatiska symtom. Då är kvaliteten mycket mer än bara bemötande, nämligen att det finns en bredd bland dem som ska ta sig an min sjukdom och mitt hälsotillstånd, att det finns en kunskap och en kvalitet och att jag kan lita på att jag får alla de undersökningar som jag behöver. Det var en diskussion i om att några vårdcentraler inte skickade remisser till sjukgymnaster för att de inte hade egna sjukgymnaster. Man kan fundera på vad det berodde på. Men är inte kvalitet mycket mer än det som mäts i patientenkäten? 119 (C) replik: Vårdvalets utformning har vi låtit landstingen besluta lokalt. Det finns fördelar med det, men det finns också uppenbara nackdelar. En nackdel ser vi till exempel i i , där man har beslutat om ett regelverk som gör att det blir oerhört svårt att etablera privata mottagningar på de mindre tätorterna. Detta är förstås en avvägning som man får göra i det enskilda . Jag tycker ändå att det var bra att man öppnade för möjligheten att fatta detta beslut. Men ytterst vill jag att makten ska ligga hos patienten. Det är patienten som bestämmer vad som är gott bemötande och vad som är kvalitet. Det gör patienten genom sitt val vilken enhet man väljer att gå till. Det är där paradigmskiftet i svensk sjukvård har skett. Från att ha legat hos politiker, tjänstemän och personal ligger den nu hos den enskilda patienten. för också ett intressant resonemang om kvalitet och om hur man kan mäta detta svårfångade begrepp. Nationella patientenkäten tycker jag är ett utmärkt sätt att mäta det på. Ett annat sätt att mäta det är att titta på vilka anmälningsärenden som kommer till . Jag vet inte om det finns någon skillnad där. Däremot vet jag hur det ligger till med anmälningarna till de lokala patientnämnderna. Om man ser till primärvården i stämmer det inte att det skulle göras mycket mer anmälningar av privata hälso- och vårdcentraler än av offentliga. När patienterna själva fattar beslut är de också så kloka att de väljer en enhet där man har hört att andra får ett bra bemötande och möts av profession och kvalitet. 120 (KD): Det betänkande vi nu behandlar och debatterar handlar om en lång rad motioner som tar upp hälso- och sjukvårdsfrågor. Det råder ingen tvekan om att hälso- och sjukvården engagerar. Det är frågor som berör människor och människors liv och vardag. Vi har själva erfarenheter av hälso- och sjukvården. Vi vet hur anhöriga har fått del av hälso- och sjukvården eller om det har funnits brister. Vi har kunnat följa barns och barnbarns behov av hälso- och sjukvård, och många av oss följer också våra föräldrars behov av hälso- och sjukvård. Det råder ingen tvekan om att hälso- och sjukvårdsområdet är en viktig del och grund i det välfärdssamhälle som vi vill ge dem som bor i vårt land. Jag vill därför som företrädare för ange våra utgångspunkter för besvarandet av motionerna men också för den målsättning vi har när det gäller att utveckla hälso- och sjukvården. Det handlar i grunden om fyra områden: Det handlar för det första om att skapa en köfri sjukvård. Det handlar för det andra om att skapa en säker sjukvård ur ett patientperspektiv. Det handlar för det tredje om att skapa en jämlik hälso- och sjukvård. Det handlar för det fjärde om att skapa en valfri hälso- och sjukvård. Utifrån en köfri, säker, jämlik och valfri hälso- och sjukvård vill jag i likhet med mina allianskamrater slå fast att vi arbetar utifrån en solidarisk finansiering. Det är den som ligger som bas för att vi vill öka medborgarnas trygghet och öka kvaliteten och inflytandet för den enskilde patienten. Inledningsvis vill jag säga att den övergripande målsättningen är att skapa en köfri sjukvård. På denna punkt har kömiljarden varit en viktig faktor för att nå en utveckling där patienter inte tvingas stå i ständig väntan på läkarbesök och behandling. I en internationell jämförelse är detta ett av sorgebarn. med alliansregeringen och med som socialminister har vi fått en uppryckning och kan nu se att vi steg för steg kortar vårdköerna. Målsättningen får aldrig vara något annat än en köfri sjukvård. I den överenskommelse som regeringen har träffat med landstingen via Kommuner och Landsting om de kriterier som gäller för att få del av kömiljarden , och som utskottet hänvisar till på s. 20 i betänkandet, uttrycks en tydlig ambition från regeringen som jag verkligen vill hälsa välkommen. För att få del av kömiljarden måste landstingen leverera vård betydligt snabbare än vad som krävs i vårdgarantin. Detta är bra. Detta är uttryck för regeringens tydliga patientperspektiv. Skärpningen av kriterierna för att få ut medel från kömiljarden visar vart regeringen vill. Det är glasklart att patienternas behov står i fokus för framtidens sjukvårdspolitik. Jag är övertygad om att den linje som alliansregeringen nu intagit är något som tillhör framtiden och har ett starkt stöd bland patienter, vårdpersonal och anhöriga, och den välkomnas som en utvecklingsfråga. Nästa område jag vill ta upp är behovet av en säker hälso- och sjukvård. Vi har levt i förhoppningen att svensk hälso- och sjukvård är patientsäker. Detta har tyvärr delvis varit en mytbildning. Därför är jag glad för att den debatt vi haft när det gäller patientsäkerhetsfrågorna nu har mynnat ut i ett tydligt lagförslag som vi har behandlat här i kammaren och som trädde i kraft . Förutom denna lag tillfördes dessutom nya resurser som stimulerar landstingen att sätta fokus på de förbättringar som kan göras för att ge oss en säkrare hälso- och sjukvård, vilket vi också framhåller i detta betänkande från socialutskottet. när den nya lagen trädde i kraft hade 2 300 patientklagomål liggande. För att snabbare ska klara att beta av dessa får de nu en extra resurstilldelning. Jag välkomnar därför detta regeringsbeslut som en följd av våra tidigare beslut här i . Det är viktigt att patientens rätt och patientsäkerheten står i fokus. Som patient i vården måste man kunna känna sig trygg i att vården är så säker som det bara är möjligt. Men även för personalen är det viktigt att veta att deras arbetsgivare har ansvaret för att skapa goda rutiner och för att hitta de åtgärder som gör att de riskmoment som finns i dagens komplicerade sjukvård undanröjs. Det handlar om att ha ett patientfokus också i det viktiga patientsäkerhetsarbetet. Ett tredje område som jag vill lyfta fram är målsättningen att forma en jämlik hälso- och sjukvård. Det är många som har trott att vi har levt i det mest jämlika samhället och att detta också skulle ha gällt hälso- och sjukvården. Så är det tyvärr inte. Även om vi har haft denna mytbildning som är avslöjad är det viktigt att påminna om det lyfte fram: visar med all tydlighet att när man skrapar på ytan finns det inte någon jämlikhet eller några verkliga utjämnande faktorer. Tvärtom har många andra europeiska länder en betydligt bättre jämlikhet i sitt hälso- och sjukvårdsutbud än vad vi har lyckats med. Detta är något som vi måste ta oss an. Det är också något som gläder mig att vi inte bara avslöjar en mytbildning utan också att regeringsarbetet har påbörjats för att skapa en jämlik hälso- och sjukvård. I budgetpropositionen som utskottet hänvisar till på s. 49 i det här betänkandet framgår att regeringen anser att det är viktigt att den vård som erbjuds är jämlik. Det handlar om att vården ska hålla en bra kvalitet för alla och att tillgängligheten ska vara god för både kvinnor och män och för både utrikes födda och inrikes födda, oavsett ålder, bostadsort, utbildning och ekonomiska förutsättningar. Vidare ska kvinnors respektive mäns villkor och behov beaktas. Jag välkomnar regeringens besked att man nu är beredd att utvidga och utveckla de öppna jämförelserna som har varit en viktig utvecklingskraft i sjukvården till att inkludera mätningar där man också redovisar jämlikheten utifrån faktorer som inkomst, utbildningsbakgrund, kön, ålder och bostadsort. Detta arbete kommer att vara viktigt och kan ge oss verkligt jämlik hälso- och sjukvård, något som är en av mina målsättningar för det sjukvårdspolitiska arbetet. Den fjärde punkten jag vill lyfta fram handlar om valfri sjukvård. Vårdvalet har gett patienterna ett tydligt inflytande i svensk hälso- och sjukvård, vilket flera av mina allianskamrater redan har påpekat. Primärvården är första linjens hälso- och sjukvård, och det är bra att vi ökar valfriheten där. Det handlar ju om att ha hög kvalitet, fokus på hälsa och det förebyggande arbetet och att ha ett värdigt bemötande. Jag är övertygad om att prioriteringen av vårdvalet och primärvården är en viktig del för att öka tilltron till sjukvården men också för att människor ska uppleva att det finns en närhet och ett eget inflytande och att vi har en prioritering av utvecklingsarbetet inom hälso- och sjukvården. Dessutom vill jag säga att jag välkomnar regeringens initiativ att satsa på de mest sjuka äldre, dem vi ibland kallar multisjuka.