prot · GY0961 · 2011-02-17 00:00:00 — Som statsminister anser jag att vi inte skall prata så mycket om dem som är fattiga Vi skall koncentrera oss på dem som har det bra och inte lider någon nöd Inte vill de fattiga heller bli påminda om sin fattigdom Fattigdomen är trist, grå och oestetisk Många fattiga har också förlorat tron på en förändring Att rösta förändrar ingenting, tror de Om man ändå röstar kan man lika väl rösta på dem som har det bra Om man inte har något arbete hör man väl inte längre till arbetarklassen Och är det vi rika som representerar arbetarklassen Vi rika representerar hela folket Varför då orda så mycket om dem som är fattiga och mår illa Om alla röstar på oss som har det bra leder det nog till att vi alla får det bättre Vi måste tro för utan tron på en bättre framtid blir det kaos och en rödgrön sörja Inte ens de fattiga vill ha något sådant Så långt . Jag hoppas att dagens debatt ska visa att vi inte bara talar om fattigdomen, att vi inte bara lyfter fram den i ljuset, utan att vi faktiskt också ser det politiska ansvaret för att bekämpa fattigdomen bland barn. 79 Statsrådet (KD): Jag tackar för möjligheten att delta i denna viktiga debatt om barnfattigdom. Ett barn har enligt rätt till en trygg uppväxt. Då behövs vuxna som kan ge barnet kärlek och omsorg. Då behövs en bostad, ett hem. Då behövs också ekonomiska förutsättningar för att få mat på bordet och kläder på kroppen. Vad borde då en debatt om barnfattigdom handla om? Om definitioner och statistik? Tyvärr blir det ibland sifferexercis där vi blandar relativa och absoluta mått. Statistiken är inte ett självändamål. Jag menar att debatten bör handla mer om orsakerna till barnfattigdom, eftersom den analysen måste göras för att hitta lösningarna. Debatten bör framför allt handla om just lösningarna på problemet. Det är min förhoppning att deltagarna här är beredda att leverera sina förslag till lösningar. Dem vill jag lyssna på. Till det kommer jag också att använda merparten av min talartid. Men först vill jag ändå säga några ord om statistik. hade vi det lägsta antalet barn som levde i hushåll med ekonomiskt bistånd . Även 2008, under den djupaste ekonomiska kris som vi skådat , var antalet hushåll med försörjningsstöd bara hälften av vad det var 1996. Det är ett gott resultat efter en djup ekonomisk kris. Dess värre har inte alla länder i kommit så väl ut. Icke desto mindre är det viktigt att fokusera på dem som lever i ekonomisk utsatthet. Orsakerna till att barn gör det är flera. De flesta av dessa bor i familjer där föräldrarna är arbetslösa. Flera av dessa barns föräldrar är också ensamförsörjare. En hel del av dessa barn har föräldrar med invandrarbakgrund. I många fall finns det sociala problem kopplade till familjesituationen, som missbruk eller psykisk sjukdom. Men vi vet också att hälften av alla lämnar försörjningsstödet än . Vårt allra största fokus måste därför läggas på de av barnen som 2009 hade en långvarigt ekonomiskt utsatt situation. Låt oss då tala om åtgärderna, om lösningarna. Vi är en regering som bekämpar fattigdom. Vi ser allvarligt på långvarig ekonomisk utsatthet och gör allt vi kan för att bekämpa den. Vi vet också att den enskilt viktigaste faktorn för förändring är att få ett arbete. Då behövs goda förutsättningar för ett expansivt näringsliv och särskilda stödinsatser för dem som varit länge utanför arbetsmarknaden. Jobbcoacher, instegsjobb och nystartsjobb är viktiga åtgärder. Jobbskatteavdraget har medfört att fler har arbete. Glädjande nog är ett av två länder i hela EU där arbetslösheten nu sjunker allra snabbast. Utbildning är en annan nyckelfaktor. Med fullföljd skolgång och ett fullständigt betyg får man en biljett in på arbetsmarknaden. Det gäller både föräldrar och barn. Alla satsningar på skolan som regeringen nu gör för att fler elever kan få en lyckad och avslutad skolgång. Upprustningen av psykiatrin som vi har påbörjat är också en del av lösningen. , som snart är avslutad, ska bidra med lösningar för en bättre missbrukarvård. Allt detta har betydelse. Låt mig avslutningsvis också nämna hur viktig den ekonomiska familjepolitiken är. Utan den skulle vart fjärde hushåll med barn ha låg ekonomisk standard. Den faktiska siffran är alltför många. Särskilt viktigt är stödet för ensamstående. Därför har regeringen höjt flerbarnstillägget från . Därför planerar vi en höjning av bostadsbidraget . Har man tre barn kommer det att ge mer . Till alla barn som längtar efter ett bättre barnliv i ekonomiskt avseende vill jag säga: Vi gör allt för att dina föräldrar ska kunna få ett jobb. Vi gör allt för att dina föräldrar ska kunna få missbrukarvård. Vi gör allt för att du ska få en bra utbildning. Vi vill göra allt för att bekämpa fattigdom. I detta anförande instämde (KD). 80 (V): Jag tycker att minister hade ett ganska bra anslag: ska vi se till orsakerna, och ska vi lyssna till förslagen. Men sedan fick vi en minister som i princip ansåg att allting som regeringen har gjort har varit bra. Låt mig då upplysa ministern om följande. minskade barnfattigdomen i . ökar den igen. Det stämmer inte som sade att vi efter den ekonomiska krisen har en låg andel fattiga barn. var av den ekonomiska krisen. Vi är ganska säkra på att fattigdomen bland barn har ökat både 2009 och 2010. Hur ser då barnfattigdomen ut? Det är till exempel pojken som kommer tillbaka till skolan och ska skriva uppsats om sitt sommarlov. Då skriver han om hur han har varit i och till och med på Legoland i . Det är bara ett problem: Han ljuger. Han har varit hemma , men han skäms för att berätta för sina klasskamrater hur det är. Det kan också vara som skriver på bloggen Fattigsverige. Hon berättar så här om sin uppväxt i ett fattigt hem: Jag gick upp och åt frukost själv , men jag visste att mamma var vaken och lyssnade. Vi hade brödet i frysen, och så tog vi upp det och tinade i mikron . För att brödet skulle räcka längre vred jag på reglaget till mikron, så att det plingade och mamma trodde att jag hade ätit. Så lämnade jag brödet till henne och gick till skolan utan att äta frukost. Så ser fattigdomen bland barn ut. Det kan också vara som med flickan som sjukskrev sig från skolresan för att det kostade att följa med, och hennes mamma hade inte råd att betala. Hon sade: Det är ingen fara, mamma. Jag känner mig lite krasslig . Jag stannar hemma. Så ser fattigdomen bland barn ut. En vän till mig som är författare, , har beskrivit hur det är att vara barn och fattig och hur den skuld och skam som grundläggs då följer en hela livet. Man kommer aldrig ur den. Det handlar om hur man som barn tar ansvar för sina föräldrar och försvarar dem och accepterar att leva med sämre kläder, sämre mat, inga restaurangbesök, inga resor och inga biobesök och hur man känner att man jämförs och kommer sämre ut. Så ser fattigdomen bland barn ut. Vad behöver vi då, ministern? Tänk om ministern hade stått här och sagt: ska vi göra en handlingsplan för att bekämpa fattigdomen bland barn! Tänk om ministern också hade haft några idéer om vad en sådan handlingsplan ska innehålla. Tänk om ministern hade funderat lite grann före debatten om vad det är som behöver göras. Fattigdomen bland barn grundläggs nämligen genom fattigdom bland vuxna. Det är så fattigdomen bland barn ser ut. Det är föräldrar som inte har råd, och de föräldrarna är i väldigt stor utsträckning ensamstående, kvinnor och invandrade. När regeringen då sänker ersättningsnivåer i sjukförsäkringen, monterar ned arbetslöshetsersättningen och ser till att människor hamnar mellan stolarna och inte får hjälp från vare sig försäkringskassa eller arbetsförmedling är det barnen som drabbas i förlängningen. Det börjar nästan bli komiskt med en regering som säger: Oj, blev det så här? Vi ville ju någonting annat! Det handlar ju om effekter av er politik. Om man sänker skatten mest för de rika och bestraffar de sjuka och arbetslösa får man också en ökad barnfattigdom. Det borde även inse. En sådan handlingsplan behöver innefatta massor med åtgärder, till exempel fasta jobb med rätt till heltid, så att framför allt kvinnor och andra som hindras från att jobba heltid ska kunna få rätt till en heltidsinkomst att stärka socialförsäkringarna och att se till att människor inte bestraffas för att de är sjuka eller arbetslösa att höja underhållsstödet och bostadsbidraget riktade insatser för just de grupper som har svårast för att klara av utgifterna i vardagen att se till att läxläsning sker i skolan med pedagogiskt stöd i stället för att hänvisas till hemmen, där många barn saknar dator och saknar föräldrar med kunskaper och möjlighet att hjälpa till att ha barnomsorg på obekväma tider att minska storleken på barngrupper i förskolan att låta barnen få äta sig mätta i skolan. Jag har fått mejl från föräldrar som berättar att deras barn kommer hem från skolan och säger: Jag fick bara ta två fiskpinnar i skolan , men det gör inget för jag får äta mig mätt hemma sedan. Men det finns barn som kanske äter sitt enda lagade mål mat per dag i skolan. Det handlar också om att fortsätta värna den allmänna förskolan och tillgången till fritidsgårdar, liksom att satsa på föreningslivet för barn och ungdomar. Det handlar också om att förbättra arbetslöshetsförsäkringen. Det finns förslag, ministern, om man menar allvar med att göra något åt den fattigdom som är en skam för . 81 (S): I vårt land är arbetslösheten just nu rekordhög. Trots att vi har en starkt uppåtgående konjunktur och trots att det skapas många nya jobb biter sig långtidsarbetslösheten fast. Trots att man kan se tiotusentals nya jobb som skapas ökar antalet personer i långtidsarbetslöshet i den så kallade jobb- och utvecklingsgarantin. Där finns nu närmare 100 000 personer. För många av dem tickar tiden i väg så att de hamnar i fas 3 där de ska arbeta gratis hos någon arbetsgivare. Fas 3 ökar med ungefär 50 personer varje arbetsdag. Arbetsförmedlingen berättade för oss i arbetsmarknadsutskottet att man räknar med att under denna högkonjunktur kommer fas 3 att fortsätta att öka dramatiskt , 2015 för att sedan permanentas där. Det är 112 000 av dem som är arbetslösa som har barn. Det betyder att ungefär 200 000 barn lever med en arbetslös förälder. En tredjedel av dem lever med en långtidsarbetslös förälder. Vi fick också veta att av dem som är arbetslösa är det som får ett fullgott skydd från a-kassan, det vill säga som får ut av en heltidslön. Det är som inte får det. En majoritet av de arbetslösa ska försörja sig på . Det är före skatt. Detta är effekterna av en medveten politik från regeringen. Regeringen har medvetet raserat trygghetssystemen, och man underlåter att göra någonting åt långtidsarbetslösheten. Vi kunde vid en hearing höra hur arbetsmarknadsministern är nöjd med en utveckling som hon tycker går åt rätt håll. Den går åt rätt håll när antalet personer i fas 3 förväntas fördubblas under stark högkonjunktur när nya jobb skapas. Vi ser också att socialbidragen ökar. som har suttit i regeringen har socialbidragen ökat i både högkonjunktur och lågkonjunktur. Det är av dem som söker socialbidrag som anger att de gör det för att de är arbetslösa. Det är huvudskälet till att de måste söka försörjningsstöd. När vi talar om långtidsarbetslösa talar vi om hundratusentals personer. Vi talar om statistik, tabeller och diagram. Men det handlar om människor precis som vi. Det är män och kvinnor, människor med olika åldrar och olika bakgrund precis som vi. Det är inga andra människor. De är mammor och pappor precis som vi. De vill inget hellre än att jobba och försörja sina barn och sig själva med eget arbete. De behövs i arbetslivet och i samhället. Men regeringens politik förpassar många av dem långt bort från den ordinarie arbetsmarknaden i en återvändsgränd som bara leder till fattigdom och inte leder till arbete. Man skulle kunna tycka synd om som uppenbarligen saknar inflytande över regeringens politik och med uppgift att stå med huvudet lite på sned och säga vänliga saker i kammaren. Men man skulle också kunna bli väldigt arg. Det är din regering, , som skapar fattigdom och ökade klyftor. Det är din regering som nonchalerar långtidsarbetslösheten. En rapport från visar just att under era år i regeringen har ni med er politik medvetet ökat klyftorna i samhället. står vi i en situation med alarmerande hög fattigdom bland barn. har inget annat att komma med än att sätta huvudet på sned och säga tomma ord. 82 (M): Vi moderater vill vara den främsta kraften för frihet, humanitet och framtidstro i svensk politik. Därför ser vi fattigdom, och i synnerhet barnfattigdom, som en av de viktigaste utmaningarna. Fattigdom är världens största gissel och motsatsen till allt det vi står för. Fattigdom är ofrihet och maktlöshet. Det kan leda till oförsonlighet och hat mellan människor och grupper. Det går förstås inte riktigt att jämföra fattigdom i med fattigdom i . Men ekonomisk utsatthet finns också i även om den tar sig lite andra uttryck. Här blir det vanmakt och socialt utanförskap, ohälsa och dåliga framtidsutsikter. Tusentals familjer lever så på marginalen att de inte har råd med ens en liten oförutsedd utgift. Många barn kan inte vara med i fotbollsklubben eller gå på bio därför att deras föräldrar inte har råd. De kan aldrig berätta för sina klasskompisar vad de gjort , för de har aldrig gjort något. När vinterkylan kommer, som den gör ute , har inte alla råd med varma kläder. Så ska det naturligtvis inte vara i välfärdens . När detta är sagt vill jag ändå säga att vi moderater ändå är optimister. Vi ser att många har det svårt. Men vi gläds åt att utvecklingen går åt rätt håll. konstaterar att andelen av världens befolkning som lever i fattigdom har halverats . I minskar också fattigdomen. Enligt levde 430 000 barn i ekonomiskt utsatta familjer 1997. har det stadigt blivit färre ända tills finanskrisen slog till med våldsam kraft över världen . Då är ändå rätt fantastiskt. Mitt i den värsta ekonomiska krisen lyckas vi skydda de mest utsatta. Det var färre fattiga barn än under den brinnande högkonjunkturen 2005 och 2006. Det var färre fattiga barn 2008 än någonsin när Socialdemokraterna styrde och var ansvarig socialminister. Det innebär inte att vi är nöjda. återstår en hel del att göra för att människor ska få mer makt över sina egna liv och sin egen framtid. För det är just det som den här debatten borde handla om. Fattigdom hindrar människor från att förverkliga sina drömmar. Vår strategi för att motverka fattigdomen är tvådelad. Den första delen handlar om konkreta åtgärder för att de som har det mest knapert ska få mer pengar i plånboken. Vi vill göra det genom nya jobbskatteavdrag för lågavlönade så att flera klarar sig på sin egen lön. Vi har redan sänkt skatten för ett vårdbiträde med . Denna extra månadslön gör stor skillnad och har bidragit starkt till att många har klarat sig under krisen. höjer vi barnbidraget och bostadsbidraget med sammanlagt för en fyrabarnsfamilj. Tillsammans är det ganska träffsäkra insatser som verkligen kommer att ge mer pengar i portmonnän för den ensamma mamman. Den andra delen handlar om att bygga bort fattigdomen. Då är jobbpolitiken och skolan helt avgörande. Har man inget jobb är man mer utsatt. Därför är arbetslinjen så oerhört viktig. Det är 136 000 fler som jobbar nu än enligt , som kom med det beskedet . Jag ser nu att går. Hon hade ett helt annat anförande alldeles som verkade vara skrivet . Det ökade antalet människor som jobbar kommer att synas i fattigdomsstatistiken framöver. Men framför allt känner alla människor som har fått ett jobb skillnaden. Jobben är den verkliga fattigdomsbekämparen. Vår politik bör leda till att barnfattigdomen pressas ned från, tror jag, dagens 140 000 barn som behöver socialbidrag för att klara sig till förhoppningsvis under 100 000 . Det är ambitiöst men realistiskt om vi håller fast vid arbetslinjen och inte ersätter den med de rödas bidragslinje. Lika viktigt är det naturligtvis att förkorta tiden i ekonomisk utsatthet. Mot oss i Alliansen står en bakåtsträvande och högljudd men ganska tomhänt och oenig opposition. Visst instämmer vi i målet om att bli av med fattigdomen, men jag tycker nog att ni på vänsterkanten oftare bekämpar rikedom än ni bekämpar fattigdom. Ni har ett förslag om att höja skatten för fyra miljoner inkomsttagare i för handelsanställda, för vårdbiträden och för andra som inte tjänar så bra. Det innebär att marginalerna för de här människorna blir mindre och mindre. En del kommer att puttas över gränsen och tvingas gå till socialen för att klara sig. Kan inte ni i oppositionen försöka förklara hur höjda skatter gör människor rikare? 83 (MP): är ett fantastiskt land. För många finns här möjligheter att växa upp i trygghet. Vi har en skola och universitet som är gratis. Vi har rätt att bilda familj med den vi älskar. Här får många förverkliga sina drömmar. Även om det är kallt vet vi nog varför vi bor här. Här tar vi hand om varandra, som vi ger varandra utrymme att bli de bästa vi kan vara. Det här, herr talman, är resultatet av tidigare generationers slit. Våra mor- och farföräldrar föddes i ett helt annat där var och av vem du föddes avgjorde din framtid. Man växte upp i armod. Man var beroende av andras välvilja. Man stängdes in i ett skrå förutsättningar som man vägrade att ha så man förändrade det som man föddes in i och byggde till ett av världens rikaste länder. Det är för att vi älskar detta fantastiska där alla får en chans som vi blir oroliga när vi förstår att sådant som man trott att man lämnat bakom sig, byggt bort, bakvägen har kommit tillbaka. 220 000 barn i växer upp i fattigdom en fattigdom som självklart inte ser ut som fattigdomen förr men som minner om det som varit, som minner om en fattigdom som handlar om att man är trångbodd, om att man inte har möjlighet att göra läxan, om att man inte har råd med glasögon och om att man utesluts från gemenskapen därför att man inte kan delta i fritidsaktiviteter. Det handlar om barn som förlorar framtidstron. Jag saknar faktiskt finansministern nu i denna kammare men inte för att det inte är trevligt att är här det är alltid att trevligt att träffa dig, utan därför att det vi diskuterar i grunden handlar om svensk ekonomi, om ekonomis framtid. Barnfattigdomen är nämligen inte ett problem bara för de familjer som hamnar i den situationen utan för oss alla. Ett litet land på en global marknad har inte råd att förlora några talanger. Vi behöver varenda en som vi kan uppbringa. I Rädda Barnens rapport citeras Cako. Om man redan är fattig, säger han, vill man inte låna pengar för att studera. Och om man är fattig ser man kanske inte möjligheterna som till exempel en utbildning skulle kunna leda till. I den så kallade PISA-mätningen en internationell jämförelse med skolresultat i olika länder visar det sig att har blivit sämre på att ge alla barn en chans i skolan. Vi ligger till och med lägre än OECD-snittet när det gäller att utjämna barns uppväxtvillkor och skillnader i skolresultat. När nyfattigdomen hindrar människor från att studera hindrar den från att utvecklas. Samhällskostnaden, herr talman, för ett enda barn som tidigt hamnar vid sidan av är beräknad till . Barnfattigdomen har en prislapp, inte bara i form av den hopplöshet den skapar utan också för oss som land. Därför skulle finansministern nu ha behövts här. Att minska den sociala utslagningen och att ge alla en ärlig chans är den stora ekonomiska utmaningen för framtiden. Finansministern har verktygen för att komma åt barnfattigdomen. Försämringarna i trygghetssystemen och utförsäkringen av sjuka liksom att allt färre arbetslösa får del av a-kassan skapar barnfattigdom. Det ger oss fler barn med 15-miljonersprislappen. All välvilja, ja, all välvilja i världen räcker inte för att ändra det faktum att när sjuka föräldrar utförsäkras växer fler barn upp i fattigdom. Försämringarna i systemen har dessutom inneburit att kostnader övervältrats på kommunerna. Kostnaderna för försörjningsstödet stiger när två av tre arbetslösa ändå inte får a-kassa. Utan tillgång till försäkringarna är man hänvisad till fattigdom. Till och med glasögon till ens barn kan ses som en onödig uppgift som behöver granskas av byråkratin, och en skolresa är utesluten. När kommunerna då behöver lägga mer pengar på försörjningsstödet minskar utrymmet för att anställa lärare och specialpedagoger, för att hålla öppet på fritidsgården eller öppna och för att ge föreningsidrotten möjligheter att göra sitt jobb. Hela den infrastruktur som är särskilt viktig för barn som lever med knappa resurser bryts ned. Ska alla få en ärlig chans att göra det de vill med sitt liv måste vi ha ett utbildningssystem som ger människor möjligheter, som inte stänger dörrar. Hade finansministern varit här hade han, tror jag, nickat. Han har själv läst upp sitt mattebetyg på komvux. Det är någonting jag verkligen unnar honom. Det gav möjlighet att ta del av den matematiska talang som är. Men , herr talman, har man inte rätt att få lärarstöd för att läsa upp sitt betyg på komvux. Man har inte möjlighet att använda sin arbetslivserfarenhet när man söker till en högre utbildning. Man behöver extra pengar från föräldrarna eftersom studiemedlen inte längre räcker till. Vi har ett utbildningssystem som stänger dörrar snarare än öppnar dörrar. Vi behöver ett utbildningssystem som öppnar dörrar. På andra sidan måste det finnas möjligheter till jobb. Egentligen är det inte jobb som saknas, utan hur mycket som helst behöver göras. Vi måste lägga järnvägsräls och rusta upp miljonprogrammets bostäder och skolor. Vi måste modernisera energisystemen. Vi måste ha fler lärare i skolan och ha fler fritidsgårdar öppna. Mycket behöver, som sagt, göras. Det gäller bara att våga satsa och investera snarare än att förvalta och administrera. På så sätt handlar den här debatten om ekonomi och om att tänka långsiktigt. Det handlar om att ta till vara varje talang. När en gång lyckades vända fattigdom till framtidstro var det möjligt därför att man slutade se de fattiga som ett problem och i stället såg dem som en del av lösningen. När också de som hade utestängts fick en ärlig chans kunde vi bygga ett rikare land. Ett land som ger upp i fråga om att vara fantastiskt för alla är snart inte fantastiskt för någon. I detta anförande instämde (MP). 84 (FP): Folkpartisten deklarerade som politiker att en av de viktigaste politiska uppgifterna var att just förbättra förhållandena för det glömda . Målet då var att inte bara göra människors ekonomiska levnadsförhållanden bättre utan också göra människor delaktiga i samhället. De orden gäller i högsta grad för oss folkpartister även . I artikel 2 i slås det fast att alla barn har samma rättigheter och lika värde oavsett föräldrarnas ställning. Men vi vet att barnfattigdom begränsar barnets chanser till en gynnsam och positiv utveckling på många sätt. Barn som lever i fattigdom och ekonomisk utsatthet drabbas i högre grad av sämre skolgång och sämre hälsa bland annat genom fetma och diabetes. De barnen löper också större risk att bli utsatta för våld. Över huvud taget lever de mer utsatt under barn- och ungdomstiden. I Rädda Barnens rapport kan vi läsa att trenden bröts 2008 och att antalet barn i ekonomiskt utsatta miljöer ökade igen. Då var mitt inne i en finanskris. Det har sannolikt påverkat resultatet. är igenom krisen på ett ganska bra sätt med en arbetslöshet på en betydligt lägre nivå än vi hade kunnat tro. Men kampen för en lägre arbetslöshet fortsätter. Den ekonomiska utsattheten hänger delvis ihop med konjunkturen. Men det riktigt allvarliga är att över 200 000 barn , oavsett om det varit socialdemokratisk regering eller alliansregering, har levt under knappa ekonomiska omständigheter detta enligt rapporter som kommit från . Mest drabbade är dessutom barn i familjer med utländsk bakgrund och barn som lever med ensamstående föräldrar. Vad har vi gjort och vad kan vi göra för att minska barnfattigdomen?