prot · GZ0946 · 2011-12-12 00:00:00 — Som vi har hört jag nämner det igen hade under början av 2000-talets ett av världens sjukaste folk. Ryggproblem, depression, ångest och stressrelaterade symtom var de vanligaste skälen till sjukskrivning. Det var en orimlig och givetvis ohållbar situation som regeringen ansåg sig tvungen att åtgärda. tecknade regeringen därför en överenskommelse med Kommuner och Landsting om en rehabiliteringsgaranti. Syftet är att patienter i åldern ska få tillgång till behandling och rehabilitering för att lättare kunna återgå i arbete vid en eventuell sjukskrivning. Garantin har också ett förebyggande syfte eftersom den omfattar personer som riskerar sjukskrivning. Den medicinska behandlingen ska ha vetenskapligt stöd, och den är inriktad på de stora diagnosgrupperna bland långtidssjukskrivna sjukdomar i rörelseorganen samt lindrig och medelsvår psykisk ohälsa. Redan nu börjar vi se resultatet av regeringens insatser. Landstingen rapporterar att tillgången på just multimodal rehabilitering och KBT har ökat och fortsätter att öka. kunde , , som utvärderat reformen i en rapport, visa att risken för att hamna i sjukersättning eller förtidspension, som det fortfarande heter i folkmun mer än halveras för dem som tagit del av just rehabiliteringsgarantin. Det går också att påvisa en signifikant förbättring av den självskattade hälsan och arbetsförmågan. Att människor kan komma tillbaka till arbetslivet innebär stora samhällsekonomiska vinster, men det har också betydelse för den enskilde i form av fortsatta arbetsgemenskaper, självkänsla och välbefinnande. Det går givetvis inte att sätta en prislapp på. Rehabiliteringsgarantin ska förstås ses som en naturlig del av arbetslinjen, vilket också förklarar varför just vår regering har infört denna viktiga åtgärd. gav Socialdemokraterna 90 miljoner till rehabilitering. Det bör alltså ställas i perspektiv till att alliansregeringen bara ger tio gånger så mycket, nästan 1 miljard, till medicinsk rehabilitering och KBT. Lägg därtill sjukskrivningsmiljarden, psykiatrimiljarden och kömiljarden så kommer vi upp i en ännu högre summa. Det är väldigt mycket pengar, och det visar att regeringen tar krafttag för att minska utanförskapet. Svensk sjukfrånvaro närmar sig numera en nivå jämförbar med andra europeiska länder. För oss är det dock självklart att fortsätta driva en politik som tar ansvar för . I det ingår att hjälpa dem som är eller riskerar att bli sjuka. Alla är vinnare på en sådan politik. Regeringens satsningar inom rehabiliteringsområdet är historiskt stora och omfattande. Utmaningar kvarstår det ska sägas men ambitionsnivån när det gäller att hjälpa människor att få adekvata insatser och en möjlighet att komma tillbaka till arbetslivet är mycket hög. Jag är helt övertygad om att vi går i rätt riktning. I detta anförande instämde , och (alla M) samt (FP) och (C). 143 (MP) replik: Vi har hört prata om rehabilitering. Rehabiliteringen är dock splittrad på tre olika huvudmän precis som om vi har tydliga gränser för vad som är vad och som om individen består av tre olika delar. Faktum är dock att individen befinner sig i en situation. Konsekvensen av införandet av rehabkedjan är att det heter att man jobbar med hela människans behov, men det finns inga pengar till att köpa någon annan form av rehabilitering än det som är utanför den medicinska rehabiliteringen. Konsekvenserna har blivit att enheter och företag som jobbade med rehabilitering utifrån ett helhetsperspektiv har lagts ned. Ett exempel är Alftagården. Enheter som försöker jobba med en helhet, som utreder varje människas unika behov och sätter in insatser för det, har oerhört svårt att få finansiering. En arbetsgivare kan betala för det, men den som inte har någon arbetsgivare finner inte alltid någon som vill betala. har inga pengar. Arbetsförmedlingen har pengar och kan köpa insatser, men det ska bara vara till arbetslivsinriktad rehabilitering. För det som ligger i gränslandet finns ingen finansiering. Min fråga till och är: Är ni nöjda med den splittring som finns i rehabiliteringsansvaret, eller ser ni också att det finns en risk att delat ansvar är inget ansvar? 144 (M) replik: Först och främst måste jag säga att det gläder mig att just rehabiliteringen har kommit så pass mycket i fokus bland flera partier. Det är bra. Jag vill också framhålla att de satsningar regeringen gör just är samverkan. Vi kan se på de nya medel jag tidigare redovisade: Det är i nya medel till samverkan mellan . Samverkansformerna är alltså till för att ingen ska hamna mellan stolarna och att man koordinerar rehabiliteringsinsatserna. Vi har den totala summan på 738 miljoner och ökningen med 424 miljoner i samma syfte att göra rehabiliteringen adekvat. frågar om vi kan ha andra behandlingsformer än de evidensbaserade. Regeringen har gjort en stor satsning har tagit del av den via uttalande på vikten av att ha evidensbaserade behandlingsmetoder via KBT eller andra medicinska rehabiliteringsformer. Denna del är viktig. Det finns alltid alternativ, men satsningen från regeringen härrör sig från dessa delar, där vi vet att forskning ligger till grund för insatser. Självklart ska det också utvärderas kontinuerligt om det är rätt metoder och så vidare, och det görs också allt för att säkerställa det vi ger de personer som har behov av det. 145 (MP) replik: Nej, det jag talar om är inte andra behandlingsmetoder än evidensbaserade. Det jag talar om är just evidensbaserade metoder, som bland annat har utvärderats av på SLU i . Det handlar om exempelvis grön rehabilitering, som har visat sig väldigt verksam vid stressrelaterade sjukdomstillstånd och utbrändhet. Den sortens behandling, där man ser på en helhet och hela individens situation, finns det inga tydliga medel att köpa tjänster för om inte eller någon annan ställer upp och gör det. Man måste alltså platsa i något av de tre facken. Det är det som är problemet med att splittra rehabiliteringsansvaret på tre olika myndigheter. För del ser vi det som viktigt att man har evidensbaserade metoder, men man måste också titta lite utanför den här boxen med myndigheterna. Visst är det bra att myndigheterna samverkar. Men det handlar ju om att ge rehabilitering till den enskilda individen, och där har vi ett problem. Finsam gör jättemycket som är bra för dem som omfattas av Finsamverksamheten, men de allra flesta som är sjukskrivna är ju inte med i Finsam. De kan ha behov av rehabilitering men kanske inte har en arbetsgivare som är beredd att betala. Det är viktigt att utgångspunkten för rehabiliteringen är att den utformas individuellt efter varje människas behov. Därför kanske det skulle finnas en möjlighet att ha ett samlat ansvar för rehabiliteringen så att den enskilda individen kan få rehabilitering oavsett varifrån man köper tjänsten. 146 (M) replik: Självklart ska det vara både individuella utredningar och planer. Det här är ingenting nytt, utan den viljeansatsen finns . Det är säkert så att det finns förbättringsområden också på den sidan, men detta ska förstärkas ytterligare. Ett samlat ansvar är också det som är andemeningen nu och framåt. tar upp medel för metodutveckling till Arbetsförmedlingen och . Det är till forskningsprojekt kring ny evidens och behandlings- och rehabiliteringsinsatser, 41 miljoner till rehabiliteringsprojekt och forskning kring kvinnors sjukfrånvaro. Regeringen söker evidens för vad som har bäst effekt för de personer som behöver insatser. Det finns förslag på andra delar, men har man valt den här delen. Vi inväntar också mer undersökningar och forskningar vad gäller vilka satsningar man ska göra. 147 (S): I dagens betänkande, utgiftsområde 10, Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp, behandlas också frågan om arbetsskadeförsäkringen, eller det stora arbetsskadelotteriet som Dagens Arbete väljer att kalla den nästan alla drar en nitlott. I reportaget i Dagens Arbete, som är , skrivs om en man som enligt en professor haft det tyngsta jobbet som funnits i . Sedan den dagen han inte kom upp ur sängen har han varit sjukskriven på hel- eller halvtid. Men på grund av den nya förändringen i sjukförsäkringen har han utförsäkrats och har inte längre rätt att vara sjukskriven. Grundtanken med arbetsskadeförsäkringen är att individer som får en skada eller sjukdom som orsakats av arbetet inte ska drabbas ekonomiskt. Dess värre är arbetsskadeförsäkringen en försäkring som av många inte längre uppfattas som vare sig jämställd eller jämlik. Inspektionen för socialförsäkringen gav ut en rapport som visade att i de ärenden som prövade om sjukdom som orsakats genom skadlig inverkan i arbetet bifölls av ansökningarna från kvinnor och av ansökningarna från män. Med andra ord: Den är inte jämställd. Trots att ändrade lagen 2002 i syfte att göra försäkringen jämställd och att bevisbördan vid bedömning av arbetsskada skulle lättas har förändringen inte fått den effekt som lagstiftaren velat åstadkomma. I sin rapport skriver IFS, , följande: Det förekommer att yrkestitel och diagnos är avgörande för rätten till livränta. Den försäkrade saknar information om för vilka yrken och besvär det inte görs någon individuell prövning. Därmed blir beslutet om livränta oförutsägbart och rättsosäkert för den försäkrade. Det finns anledning att vidare utreda fördelar och nackdelar med att införa någon form av lista över godkända arbetssjukdomar och riskfyllda exponeringar. Uppgifterna i register är inte tillförlitliga, vilket innebär begränsningar i arbetsskadeförsäkringens ersättningsmönster och begränsningar i att möta försäkringens effekter för kvinnor och män. Antalet individer som ansöker om och beviljas livränta på grund av arbetssjukdom har minskat markant . Det har genomförts stora förändringar i sjukförsäkringen. Det är angeläget att granska hur förändringarna i sjukförsäkringen har påverkat både ansökningar om ersättning och handläggning av arbetsskadeförsäkringen. Detta skriver IFS. Då kan man ställa sig frågan, eftersom i sitt anförande nämnde att arbetsskadeförsäkringen är en del av det som man borde titta närmare på, hur arbetsskadeförsäkringen genom privatisering skulle göras mer jämställd och jämlik. Jag hoppas kunna få svar på det, för i utskottets betänkande pekar man på att just en privatisering av försäkringen är någonting som den stora socialförsäkringsutredningen ska titta på. För att synliggöra problematiken i arbetsskadeförsäkringen ska jag lyfta fram några enskilda exempel. En kvinna som arbetar inom äldreomsorg skadar sig vid ett olycksfall. Hon blir omplacerad på grund av ryggproblem efter olycksfallet. avslår ansökan om livränta med motiveringen att det är degenerativa förändringar, det vill säga att hon har blivit gammal, och att ryggsmärtor är vanliga hos hela befolkningen detta trots att kvinnan före olyckan aldrig haft problem med ryggen. I ett annat fall där en kvinna skadat sig via ett olycksfall avslår ansökan om livränta med motiveringen att olycksfallet inte kunnat ge upphov till de skador man kunnat fastställa. Trots att kvinnan inte har skadorna har skadorna inte kunnat ge upphov till smärtsyndrom, enligt . När det dessutom visar sig att inte längre gör några arbetsplatsutredningar mer än i undantagsfall ställer jag mig frågan hur man ändå kan uttala sig om orsakssamband. Det är med andra ord inte så konstigt att arbetsskadeförsäkringen inte uppfattas som rättssäker och att många pekar på att den är rättsosäker. Därför anser vi socialdemokrater att det är nödvändigt att försäkringen nu ses över inom ramen för den parlamentariska socialförsäkringsutredningen. 148 (M): Mycket har sagts om detta viktiga utgiftsområde så jag ska fatta mig kort. Vi har en lång kväll framför oss. Men jag vill gärna säga några ord om Finsam, det vill säga finansiella samordningsförbund, som ligger mig väldigt varmt om hjärtat. Finansiell samordning inom ramen för samordningsförbund finns nu i de flesta kommuner, runt 215 eller så, och detta samarbete går framåt. Jag konstaterar med tillfredsställelse att denna verksamhet får ett eget anslag i budgeten . Förutom att det blir en ökning av anslaget till blir det nu lättare att planera framåt. Det har blivit ett eget anslag och följer inte längre kopplingen till av sjukpenningsanslaget. Det gör att arbetet med fleråriga projekt blir väldigt mycket lättare för samordningsförbunden. Målgruppen för insatserna är de som bedöms ha sammansatta problem och som är i behov av samordnade rehabiliteringsinsatser. En prioriterad grupp är unga med aktivitetsersättning. Jag är själv ordförande i vårt samordningsförbund i min hemkommun och har varit med om att starta upp detta arbete. Jag ser fördelarna med att samarbeta på detta sätt med två statliga myndigheter, Arbetsförmedlingen och , samt i vårt fall med . Det var lite byråkratiskt i början för att få ihop rutinerna mellan statliga myndigheter, ett landsting och ett par kommuner, men flyter samarbetet jättebra. Det sägs från många håll i landet att samarbetet fungerar bättre och bättre. Min syn är att denna typ av samarbete gynnar alla, både de inblandade parterna och framför allt de grupper av människor som får ta del av insatserna. Det finns ett väldigt engagemang och man talar ofta om att jobba med individen i centrum. Metoder för utvärdering är något som livligt diskuteras bland annat under våra olika nätverkskonferenser. Även ISF har påtalat att utvärderingen av insatserna på något sätt bör centraliseras. Man kan konstatera att här finns mer arbete att göra. är förbunden så pass små att det är svårt att ha en kontrollgrupp och svårt att få vetenskaplighet i utvärderingen av insatserna. Därför avser regeringen att ge och Arbetsförmedlingen i uppdrag att utveckla förbättrade arbetsmetoder. Jag kan med stor tillfredsställelse konstatera att regeringen lyssnat på oss angående momsfrågan, som varit en ganska stor fråga. Tanken har varit att dessa samordningsförbund skulle vara att jämföra med kommunalförbund. Det syns också i registreringen av förbunden som sådana, men ordet kom inte med i lagtexten i en av paragraferna till . har alltså inte kunnat medge avdragsrätt för moms då begreppet saknas i den lagtext som de är tvungna att följa. Vi inom samordningsförbunden har tyckt att det är ganska dumt att man först får ett anslag med pengar och sedan ska det tillbaka i form av moms. Till slut lyckades vi få med oss alla på båten. Detta rättas därför nu till och samordningsförbunden får avdragsrätt. Dessutom föreslås att ändringen ska gälla från men ska tillämpas . Det är ett glädjande besked till alla, inklusive mig som jobbar med dessa frågor på hemmaplan. Sammanlagt rör det sig om 3040 miljoner. Det är alltså inga småpengar det handlar om. Jag vill avslutningsvis yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet utom den del som återfinns i reservation 6, som jag härmed också yrkar bifall till. I detta anförande instämde Finn och (båda M) samt (FP) och (C). 149 (S): Som siste man ut i debatten med startnummer 14 vill jag debattera ur en annan vinkel, inte socialförsäkringens direkta verkan utan förutsättningarna för finansieringen av socialförsäkringen. Det är allmänt känt, hoppas jag, att våra generella försäkringar finansieras solidariskt av alla löntagare på den svenska arbetsmarknaden genom att de avstår en del av löneutrymmet och på sätt säkrar försäkringarnas existens. Det avstådda löneutrymmet kallas sociala avgifter. Under sina vid makten har borgarna hårt angripit det solidariska generella finansieringssystem som vi har, eller man kan kanske säga som vi har haft. Successivt har man flyttat en del av löneutrymmet från specifika ändamålsenliga avgifter till skatter. Under detta år har den allmänna löneavgiften varit uppe i . kommer den att ligga på ungefär samma nivå. Om vi tittar , 2009 och 2010 ser vi att man haft i den allmänna löneavgiften, som alltså gått direkt till den skattekista som finansminister disponerar 255 miljarder som löntagare trodde att de avstod för att få en generell trygg försäkring. Man kan tro mycket när det gäller Alliansen, åtminstone när det gäller retoriken hos Alliansen. Då kan man fråga sig, herr talman, hur det kunde hända. Hur kunde alla dessa hundratals miljarder hamna någon annanstans och inte i försäkringen? Med genomtänkta manövrer och ett antal politiska beslut har man demonterat den svenska modellen, demonterat den solidariska modellen, solidariteten mellan alla löntagare i , mellan arbetare och tjänstemän. Besluten har lett till att endast en av tio löntagare som mister jobbet får av sin tidigare inkomst en av tio! Besluten har lett till att man riskerar att bli utan försäkring även när medicinsk expertis inte kan kämpa mot sjukdomen. Också då riskerar man att bli utan försäkring. Sådana beslut har lett till ett antal begränsningar i försäkringarna, och dessa begränsningar, ett dussin sådana, har försämrat försäkringarna. Å andra sidan har det blivit möjligt att flytta pengar till en skatt, till någonting som finansministern själv får disponera, från det löneutrymme som avstods. Det var det som inträffade, herr talman. Det finns ett samband. Alla socialavgifter som finansierar det generella systemet har angripits. Endast en avgift har fredats, och det är den avgift som var och en av oss sparar i en egen pension, pensionsavgiften. Varje löntagare sparar till sin egen pension, och den har fredats. Vi vet vad pensionärerna fått. De har fått högre skatt. I själva avgiftssystemet har man fredat den eftersom den inte är generell utan individanpassad. Frågan är vad man gjort med 255 miljarder . Jag frågade om det gick att spåra de 255 miljarderna som , av de fem åren vid makten, tagit vägen någon annanstans. De gick inte att spåra. Jag frågade finansministern här i kammaren. Han iklädde sig rollen av ekonom och vägrade att svara vart miljarderna hade tagit vägen. Den ekonomiska krisen sprider sig som en epidemi över . Risken finns att den knackar på dörren hos ett exportland som . Krisen drabbar länder dit vi exporterar, och därmed kan den också komma till oss. I så fall är nedskärningarna ett faktum. Frågan är vilka grupper som kommer att drabbas mest. Det finns ett antal grupper som nätt och jämt klarar sig, nämligen sjukskrivna och arbetslösa. löntagare hade avstått löneutrymme för att garantera trygghet. Med de försvunna hundratals miljarderna är det de grupperna som drabbas först om krisen kommer till . Det är en besk sanning. Det skulle kanske ha varit annorlunda om Alliansen ville lyssna på oss och bestämma sig för att rösta på reservationerna 1, 3, 8 och 14 som jag nu yrkar bifall till. Utgiftsområde 11 Ekonomisk trygghet vid ålderdom 150 (S): Vi ska gå över till att prata om pensioner utifrån de aktuella sjukförsäkringsfrågorna. Vi lever ett allt längre och friskare liv. Många pensionärer lever ett gott liv och man vill som pensionär förverkliga sina drömmar. Vi socialdemokrater vill att alla ska kunna se fram mot ett givande och tryggt liv som pensionär. Vi ska ha ett starkt gemensamt pensionssystem. Alla ska kunna lita på pensionssystemet och att det ska ge en trygg inkomst även på ålderns höst. Pensionssystemet har en stabil politisk förankring. Det är värdefullt för . Det har vi sett inte minst i den tid vi lever . Pensionssystemet är ekonomiskt robust, men studier visar på låga statliga pensionsnivåer för breda grupper av löntagare. Det påverkar naturligtvis förtroendet för det gemensamma systemet. Pensionssystemet står därför inför stora utmaningar . Den demografiska utvecklingen innebär att de som förvärvsarbetar måste försörja allt fler. Med en hög långtidsarbetslöshet försämras förutsättningarna att långsiktigt finansiera pensionerna. Vi får därtill en växande grupp medborgare som riskerar att få mycket låga pensioner till följd av att de utförsäkrats eller ställts utanför arbetsmarknaden . De kraftiga försämringar som genomförts i sjukförsäkringen och arbetslöshetsförsäkringen kommer att påverka pensionen för många av de här personerna, men det kommer att visa sig först . För att långsiktigt stärka pensionssystemets hållbarhet och trygga bra pensioner för breda yrkesgrupper är det viktigt att sysselsättningen ökar och att åtgärder vidtas för att möjliggöra för många löntagare att arbeta längre. Arbetslivet måste vara utformat så att människor faktiskt orkar arbeta tills de blir . Det krävs ökade resurser i form av kontroller, forskning, rehabilitering och utveckling av arbetsmiljöarbetet. Men det krävs också förbättrade insatser för rehabilitering och omställning för att förhindra att man slås ut. Det är alldeles för lite diskussion om arbetslivets villkor och arbetet ute på arbetsplatserna när det gäller sjukförsäkringen. Pensionsgruppen, som består av ledamöter från de partier som står bakom pensionsöverenskommelsen har till uppgift att kontinuerligt följa utvecklingen när det gäller pensionssystemet. Vi har tillsatt en utredning som ska se över de pensionsrelaterade åldrarna och möjligheten till ett längre arbetsliv. Det är viktigt för att det ska hålla framöver. Det behövs en grundligare analys av effekten av förändringen av åldrar för att få pensionssystemet att hålla. Jag har påtalat att det är viktigt med en dialog med arbetsmarknadens parter och att den ska genomföras inom ramen för den breda pensionsöverenskommelsen över blockgränserna. Det kommer att ha stor betydelse . Syftet bör vara att trygga goda pensioner och slå vakt om ålderspensionssystemets långsiktiga ekonomiska stabilitet. Dagens höga arbetslöshet är ett mycket starkt hot mot vårt pensionssystem och våra pensioner. Vårt pensionssystem byggdes med helt andra förutsättningar än den massarbetslöshet som vi har . Det kommer att påverka dagens pensioner men det kommer att slå igenom kraftigt för dem som drabbas av arbetslöshet den dagen det är dags för dem att ta ut sin ålderspension. De kommer att få en låg ålderspension men de kommer också att gå miste om de kollektivavtalsbaserade tjänstepensionerna. Pensionärer ska inte beskattas hårdare än löntagare. En väl fungerande arbetslinje kräver att det ska löna sig både att arbeta och att ha arbetat. Den borgerliga regeringen har medvetet skapat och behållit en skatteklyfta mellan lön och pension. Vi vill successivt sluta denna klyfta genom att höja grundavdraget för pensionärer. I det socialdemokratiska budgetalternativet tar vi ett första viktigt steg i den riktningen. Den föreslagna förändringen innebär en skattesänkning på för inkomster . Pension är inget annat än uppskjuten lön, och det finns ingen rättvisa i att pensionärer ska beskattas högre än löntagare. Mina frågor till de borgerliga debattörerna blir därför: Kommer ni att behålla skatteklyftan mellan lön och pension även ? Om ni tänker göra det hur stor tycker ni att skillnaden ska vara? Det faktum att kvinnor generellt sett har lägre lön än män påverkar också pensionen. En övervägande del av gruppen med garantipension är kvinnor. Kvinnorna har haft lägre inkomster än män. Det är kvinnor som har förvärvsarbetat minst och arbetat mest deltid. Dessutom utför de ett obetalt hemarbete. För att komma till rätta med det måste jämställdheten öka både i hemmet och i arbetslivet. Kvinnor drabbas särskilt hårt nu när sjukförsäkringen inte riktigt fungerar som . Rehabilitering tillbaka till arbete är bristfällig för många kvinnor. Vi ser även där en skillnad mellan män och kvinnor. Många lever på försörjningsstöd trots att de är sjuka och borde få tillgång till sjukförsäkringen. Vi hör vittnesmål om att kvinnor tvingas ta ut pension för att kunna försörja sig. Risken är stor för en återverkning på pensionens storlek för dessa kvinnor. Det är en grupp som vi måste följa. För de sämst ställda pensionärerna är bostadstillägget ett viktigt tillskott till ekonomin. Redan inför valet föreslog vi att bostadstillägget skulle höjas, och vi välkomnar att regeringen nu följer vårt förslag. kan vi konstatera att regeringens åtgärder inte på något sätt kompenserar den klyfta i beskattning som regeringen skapat.