prot · GZ0930 · 2011-11-11 00:00:00 — 1 § Anmälan om inkomna uppteckningar från EU-nämndssammanträden Förste vice talmannen anmälde att uppteckningar från följande EU-nämndssammanträden inkommit: 2 § Anmälan om inkommen faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen Förste vice talmannen anmälde att följande faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen inkommit och överlämnats till utskott: 2011/12:FPM24 Strukturfondsförordningar för perioden 20142020 KOM(2011)607, KOM(2011)610, KOM(2011)611, KOM(2011)612, KOM(2011)614 och KOM(2011)615 till näringsutskottet 3 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2011/12:85 Till Interpellation 2011/12:85 Översvämningsrisk i och av (V) Interpellationen kommer att besvaras . Miljöministern har inte möjlighet att besvara interpellationen inom anvisad tid på grund av redan inbokade engagemang. (C) Enligt uppdrag och rättschef 2011/12:102 Till Interpellation 2011/12:102 position i förhandlingarna under Durbanmötet av (V) Interpellationen kommer att besvaras . Miljöministern har inte möjlighet att besvara interpellationen inom anvisad tid på grund av redan inbokade engagemang. (C) Enligt uppdrag och rättschef 4 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Motioner 2011/12:So4 och So5 till socialutskottet EU-dokument KOM(2011)656 till finansutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . 5 § Svar på interpellation 2011/12:55 om kassationen av livsmedel 1 Landsbygdsminister (C): har frågat mig vilka åtgärder regeringen planerar för att halvera kassationen av livsmedel , vilka åtgärder regeringen planerar att vidta för att komma åt problemen med bästföredatum samt vilka åtgärder jag avser att vidta för att minska kassationen av färsk frukt och grönsaker mot bakgrund av att det finns uppgifter om att slängs bort innan det når slutkonsumenterna. Det är ett viktigt område som tar upp, och personligen har jag engagerat mig i denna fråga. Det är nödvändigt att vi alla genom vårt eget agerande ser till att minska svinnet. Det är också viktigt att vi kan vidta åtgärder för att kunna föra en ansvarsfull politik på det här området, det vill säga en politik som innebär att kommande generationer också kan bruka och tillvarata de resurser som vi tar för givna. Jag vill lyfta fram olika aktiviteter som pågår inom mitt ansvarsområde. arbetar till exempel för att frågor om matsvinn integreras vid måltider inom förskola, skola, vård och omsorg. Verket är i slutskedet av att utarbeta råd till hushållen om hur livsmedelssvinnet kan minskas genom bland annat bra förvaring av livsmedel och god planering. Vad varje enskild individ gör i sin vardag har stor betydelse. Verket avser också att ge vägledning till storhushåll och butiker om hur gällande livsmedelslagstiftning kan tolkas, i syfte att minska livsmedelssvinnet. har även påbörjat ett arbete med att försöka identifiera områden där ändrad tillämpning av livsmedelslagstiftningen skulle kunna leda till minskat livsmedelssvinn utan att livsmedelssäkerheten äventyras eller försämras. Inom satsningen det nya matlandet pågår fyra olika projekt som rör matsvinn. En nationell samverkansgrupp för minskat matavfall har bildats med syftet att minska svinnet genom samverkan i hela livsmedelskedjan. I samverkansgruppen ingår aktörer från myndigheter, forskare, intresseorganisationer och livsmedelsbranschen. Europeiska kommissionen har för avsikt att specifikt lyfta fram matavfallsproblematiken och i samband med detta också göra en översyn av användningen av bästföremärkning. Jag vill också påminna om det arbete min kollega, miljöminister , ansvarar för i den av regeringen tillsatta parlamentariskt sammansatta beredningen Miljömålsberedningen. Beredningens övergripande uppdrag är att utveckla strategier med etappmål, styrmedel och åtgärder inom av regeringen prioriterade områden. Det nya miljömålssystemet innebär att de tidigare delmålen ska ersättas med etappmål och att dessa etappmål kan vara delar i strategier som behövs för att lösa miljöproblemen inom en generation. redovisade Miljömålsberedningen ett betänkande (SOU 2011:34) med bland annat etappmål på avfallsområdet om en ökad resurshushållning i livsmedelskedjan till 2015 genom att matavfallet minskar med jämfört med av matavfallet från hushåll, storkök, butiker och restauranger behandlas biologiskt så att växtnäring och energi tas till vara av fosforföreningarna i avlopp tas till vara och återförs till produktiv mark, varav minst hälften återförs till . Betänkandet har varit ute på remiss och behandlas inom . Regeringen kommer naturligtvis att i denna fråga återkomma till med information om vilka åtgärder som regeringen bedömer behövs för att målen ska kunna nås. arbetar med att färdigställa en nationell avfallsplan över åtgärder som behöver genomföras av olika aktörer för att uppnå en ökad resurshushållning bland annat i livsmedelskedjan. Med alla de aktiviteter och projekt som pågår är jag övertygad om att alla inblandade aktörer känner ett stort ansvar för frågan och arbetar för att resurserna ska tas till vara på bästa sätt. Det är med olika etappmål som ett långsiktigt arbete och målsättningar kan förverkligas. Jag bedömer att förutsättningarna är mycket goda för att de förslagna etappmålen kommer att nås. 2 (S): Jag vill tacka landsbygdsministern för svaren. Det är också bra att redovisa de framtida målsättningarna, men som alltid måste även målformuleringar grundas i aktiv handling. Det är okej att hänvisa till övriga aktörer, men jag ställer frågor om vad regeringen avser att göra och vilka konkreta åtgärder som kommer att vidtas. De många frågorna kring livsmedelsförsörjningen hänger ihop. Vi lever i en värld där befolkningen väntas öka till nio miljarder , och vi måste öka livsmedelsproduktionen för att klara av den växande befolkningens behov av mat. Två av sju är undernärda. Det finns uppenbara orättvisor i fördelningen av mat. Många av utvecklingsländerna visar stora framgångar i att öka graden av självförsörjning när det gäller livsmedel, men många fler har fortsatt stora utmaningar inte minst kopplat till de växande klimatutmaningarna. och hela EU har ett stort ansvar att genom aktiv handling förbättra fördelningen av livsmedel inom EU och givetvis globalt, med syftet att den växande befolkningen ska ha tillgång till mat. Detta bör ske som vi optimerar och klimatanpassar primärproduktionen och logistiken fram till konsument så att mer mat når människorna och en betydligt mindre mängd mat kasseras av olika skäl. Vi behöver omvärdera och se över regelverket för bästföredatum och överväga en helt ny märkningsterminologi. Minst-hållbar-till är ett förslag som finns i debatten. Många är väldigt styrda av livsmedelstillverkarnas bästföredatummärkning. Det är problematiskt. Givetvis ska den mat som vi konsumerar vara tjänlig och ätbar, men är bästföredatumet en signal om att det är dags att slänga innehållet och handla en ny förpackning mjölk eller dylikt. Det finns alltså inget frivilligt incitament för livsmedelstillverkare och andra till att fixa till minst-hållbar-till-märkning eftersom det sannolikt minskar försäljningen av färskvaror som mjölk, bröd och kött. Vi behöver i samarbete med livsmedelindustrin och detaljhandeln utarbeta en plan för hur mängden mat som slängs kan minska. Visst är det bra ifall det kan ske en förändring på frivillighetens grund, men i vissa fall måste vi kanske ta till politiska styrmedel för att minska spill, svinn och kassation. Vi måste diskutera ett nytt miljömål, till exempel om minskad mängd slängd mat. Det är också ett delmål för att minska avfallsmängden. Jag är inte främmande för fler styrmedel. På kommunnivå använder man ju viktbaserad avfallstaxa, alltså att man helt enkelt betalar mer om man slänger mer. Enligt statistik fördelas matavfallet så här: livsmedelindustrierna , grossister och butiker , restauranger och storkök och hushållen . Det intressanta i sammanhanget är att hushållen står för av matavfallet. Det betyder att innan maten ens nått konsumenterna går en stor del till spillo, helt i onödan kan man tycka. Inom EU slängs det mat motsvarande per person och år. I är siffran något bättre, per person och år. Men slängs det bort mat per person och vecka. Det är ganska alarmerande. Det här manar till eftertanke. För varje onödigt slängd matportion brister vi i effektivitet avseende livsmedelsförsörjning. Det handlar alltså om att vi faktiskt ökar CO2-utsläppen inom EU med som en följd av allt svinn och all kassation. En tredje faktor är kostnaderna eller omvänt samhällsvinsterna. Enligt skulle de samhällsekonomiska vinsterna bli 1123 miljarder om vi minskade livsmedelssvinnet enormt mycket pengar som kunde användas till annat. 3 Landsbygdsminister (C): I brukar vi arbeta genom våra myndigheter, myndigheter som lyder under regeringen. Jag tycker att det är ett bra sätt att arbeta. Vi använder våra myndigheter i det här sammanhanget på ett flertal sätt, som jag nämnde i mitt interpellationssvar. Inom projektet det nya matlandet finns det, som jag sade i svaret, ett antal projekt i gång för att komma till rätta med den problematik som jag tror att och jag är helt överens om att vi måste göra något åt. Bland annat pågår det inom projektet det nya matlandet arbete genom och bioteknik, , som arbetar med projektet svinn i livsmedelskedjan ett helhetsgrepp, som de har döpt sitt projekt till. Där undersöker man mängden svinn men också orsaken till att det finns svinn och möjliga förbättringsåtgärder för att minska svinnet i hela livsmedelskedjan. Det pågår också ett projekt som är döpt till Minska svinnet genom att hantera kylda och djupfrysta produkter. Det finns också ett projekt som är benämnt Du kan vinna på att låta svinnet försvinna. Det handlar om att kylda och frysta produkter jämförs och data inhämtas från olika aktörer i kedjan. När arbetet i projekten är klart är det självklart att det kommer att användas i den så kallade praktiska verkligheten. Och jag vill betona de här arbetena av ett specifikt skäl, nämligen att projekten är medfinansierade av intressenterna i branschen. I det senare fallet är till exempel livsmedelsföretagen involverade som delfinansiärer, vilket tyder på att de också är intresserade av att ta tag i den här problematiken. Ett annat projekt som jag också gärna vill nämna i sammanhanget står för. Där har man lagt upp en webbportal som är döpt till mindrematsvinn.nu och bygger på erfarenheter. Men där redovisas också goda exempel som finns på den lokala och regionala nivån. Den är alltså en utmärkt idébank för den som är intresserad, den intresserade konsumenten men också aktörerna i kedjan kan ha användning av att ta vara på de goda exempel som finns på det här området detta sagt utöver vad som är redovisat i mitt svar. Detta är alltså en del av det miljömålsarbete som bedrivs inom ramen för Miljömålsberedningen. 4 (S): Vid LRF är man bekymrad över att har en hög livsmedelsimport. Ur en primärproducents perspektiv är det givetvis tufft att konkurrera med oftast billigare importerade livsmedel, som mycket av den producerade maten aldrig exponeras för konsumenten. Det här är inget nytt fenomen utan en trend som pågått . Men det hänger ihop med hela resonemanget kring matsvinnet. Någonstans brister det i hela produktionskedjan när väldigt mycket mat blir bortslängd, ofta också importerad mat. Logistiken blir därmed ologisk. Det transporteras mat i och övriga EU-länder som sedan kastas bort. Det är ett systemfel som har många aktörer och som kräver politisk styrning när aktörerna av olika skäl inte kan inse eller har förmågan att med paraplyblick överblicka slutresultatet. Det är ett slöseri med livsnödvändiga resurser som med rätt styrning och motivation förhoppningsvis kommer fler till godo. Vad är då orsakerna till svinnet och kassationen inom livsmedelsindustrin? Jo, det finns naturligtvis ett flertal faktorer. Leverans av skadade varor, byte av produkter i produktionslinjen, viktvariationer, defekta produkter, produkter som har ramlat av transportbandet eller retur från butikerna. I en rapport från Avfall har kassationen från livsmedelsindustrin granskats, främst för att se vilka förpackningar som kan återvinnas. Här syns tydligt att de största kassationerna finns i mejerierna och bagerierna. I butikerna handlar det nästan uteslutande om passerat bästföredatum, som i sin tur beror på felbedömningar vid beställningen, oregelbundna köpmönster hos kunderna, konkurrenters eller egna kampanjer som leder till överblivna varor, ofördelaktig produktplacering i butikshyllorna och butiker som medvetet håller ett brett beständigt sortiment för att kunna rikta sig mot en bestämd kundkrets. Enligt Avfall är kassationen alltid störst av mjölk- och bageriprodukter. Vad är det då som händer med avfallet? Enligt en svensk emissionsdatarapport om livsmedelsindustrins matavfall går av matavfallet från livsmedelsindustrin till rötning och kompostering. Det är bra. återvinns hushållens matavfall till biologiskt. Resten bränns eller energiåtervinns. Men mycket kommer aldrig den industrin till godo, och det är inte så bra. Kan vi göra något politiskt? Landsbygdsministern har också visat på ett antal bra exempel. Men jag vill ändå poängtera att det finns så mycket mer att göra. Det kräver också en aktiv politisk handling, inte bara genom att tala via myndigheterna. Det finns studier i till exempel som visar att man har goda möjligheter att minska hushållssvinnet genom att coacha familjer till en hållbarare livsstil. Att ändra datummärkningen från bästföre till minst-hållbar-till har enligt EU:s miljödirektorats rapport 2010 den bästa effekten och beräknas bara den kunna minska livsmedelssvinnet . Det är några relativt enkla åtgärder som kan genomföras kommunalt men också nationellt med tydliga initiativ över hela landet. När det handlar om bästföredatum är det sannolikt svårt att ändra livsmedelshandlar- och konsumentbeteende utan att märkningen ändras, till exempel till minst-hållbar-till. Det skulle minska incitamentet hos livsmedelstillverkare att överproducera varor med syftet att sälja mer än vad som egentligen behöver konsumeras. Den offentliga upphandlingen av mat och hanteringen av densamma kräver också tydlig styrning i produktionsleden men också i slutförbrukarleden äldreomsorg, hälso- och sjukvård och skolor. Det behövs betydande insatser, inte minst från , avseende vilken kvalitet som bör handlas in för att råvarorna ska hålla en kvalitet som lockar brukarna till att äta måltiderna, som storköken måste arbeta envetet med att producera måltider som faktiskt äts upp. 5 Landsbygdsminister (C): Låt mig upprepa meningen: Du kan vinna på att låta svinnet försvinna. Det gäller i alla led. Det gäller för oss konsumenter och självklart i alla led mellan jord och bord. Ingen aktör i denna kedja är intresserad av att göra något annat än att ta vara på så mycket som möjligt av det som tillförs kedjan. Det ligger ekonomi och pengar i detta för oss konsumenter och för alla led i kedjan. Därtill kommer problemet att det svinn som uppstår av olika skäl, vilket redovisade på ett förtjänstfullt sätt, är kostsamt om man inte gör något bra av det som ändå uppstår till följd av att något hänt utefter kedjan. Låt mig redovisa några andra projekt som vi har i gång för att ta till vara det svinn som trots allt uppstår. Man ska nyttiggöra det i stället. Det är ett av skälen till att regeringen har gett myndigheter i uppdrag att under detta år redovisa vad man kan göra och hur man kan förbättra användningen av det svinn som finns. Det är viktigt att vi ser avfallet som en resurs. Denna resurs kan användas till att till exempel producera biogas som är en nyttighet för vårt samhälle. kommer med en rapport som är beställd av regeringen om hur man har gjort för att nyttiggöra avfallet i ett trettiotal kommuner runt om i landet. Rapporten är ännu inte publicerad i sin helhet, men man kan ändå få fram ett antal goda exempel på insamlingsproblematik och teknik på större och mindre orter för att som sagt nyttiggöra den produkt som är både ett miljöproblem och ett resursproblem. Jag ser rapporten som ytterligare en möjlighet att komma till rätta med den problematik som är under debatt . Vi ska på alla sätt hjälpas åt för att få ned det resursslöseri som det är att inte använda sig av produkter i vårt samhälle. 6 (S): Landsbygdsministern pekar på ett antal viktiga och nödvändiga åtgärder, och det gläder mig. Vi har säkert en samsyn i det mesta. är det viktigt att poängtera att frågan är av sådan karaktär att jag förväntar mig att landsbygdsministern efter denna interpellation ser till att i stor utsträckning möta livsmedelsindustrin och primärproducenterna. Jag vet att landsbygdsministern ofta möter dem, men det går inte nog att understryka värdet av dessa kontakter. En massa samhällsvinster kan göras. I kan vi spara bara genom att minska mängden matavfall och göra bra saker av det, till exempel biogas, eller inte producera så mycket eftersom det ändå inte kommer konsumenterna till godo. Detta har också tagits på stort allvar i som försöker hitta en strategi för att halvera matavfallet inom EU . Jag vet att den signalen har nått regeringen, men även om vi är duktigare än genomsnittet i EU på att ta hand om vårt matavfall producerar vi ändå matavfall per person och år. Det är tillräckligt mycket för att det ska vara ett stort problem. Det är illa att det är sådana brister i hela produktionsledet. Det gläder mig att det har tagits initiativ, men det är inte tillräckligt. Jag utgår från att landsbygdsministern i allt väsentligt och då detta kommer upp driver på, tar ett stort ansvar i samhällsdebatten, visar ett stort engagemang och ger tid för dessa viktiga nationella, europeiska och inte minst globala livsmedelsförsörjningsfrågor. 7 Landsbygdsminister (C): Jag tackar för interpellationen. Jag anser att frågeställningen är av sådan vikt att vi tillsammans ska försöka göra vårt bästa för att lösa problemet. Det är viktigt av resurshushållningsskäl och även av ekonomiska skäl för oss konsumenter och för andra aktörer i kedjan. Därtill kommer de etiska skälen. Det är omkring en miljard människor i vår värld som inte kan äta sig mätta. Då är det förfärligt att det slängs och försvinner så mycket mat i kedjan från jord till bord. Låt oss därför göra vad vi kan och hjälpas åt för att få bort så mycket svinn som möjligt och nyttiggöra det svinn som trots allt uppstår så att det inte blir ytterligare ett problem. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2011/12:56 om för införsel av djur 8 Landsbygdsminister (C): har frågat miljöministern om hon avser att verka för att EU:s påbud gällande villkor för införsel av hundar till ska följas. Om så inte är fallet frågar vad miljöministern avser att göra åt situationen. frågar också om miljöministern kommer att verka för att ska vägra följa EU:s påbud. Interpellationen har överlämnats till mig. Först vill jag påpeka att det inte stämmer att har föreslagit att avmaskning inte längre ska vara obligatoriskt. Tvärtom har kommissionen antagit en förordning om obligatorisk avmaskning av hundar före införsel till länder som är fria från rävens dvärgbandmask. Denna förordning väntas träda i kraft då nuvarande övergångsregler upphör att gälla. Det kommer således fortsatt att vara obligatoriskt att avmaska hundar före införsel till de EU-länder som har dokumenterat att de är fria från dvärgbandmasken. Jag anser att det är av stor vikt att de länder som betraktas som fria från rävens dvärgbandmask får fortsatt möjlighet att skydda sig från parasiten. När ett land väl är smittat kan det dock ifrågasättas om generell avmaskning av alla hundar före införsel har någon större riskminskande effekt. Jag anser i likhet med att det är mycket olyckligt att rävens dvärgbandmask nu finns i . Det är viktigt att vi hanterar riskerna som detta kan leda till på ett ansvarsfullt sätt. efter att parasiten hade påvisats gav regeringen och i uppdrag att tillsammans med övriga berörda myndigheter och organisationer utreda vilka åtgärder som är nödvändiga för att skydda folkhälsan. Av myndigheternas rapport, som överlämnades till regeringen , framgår att riskerna för folkhälsan är låga och att de sannolikt kommer att fortsätta att vara låga. Myndigheterna arbetar för att bemöta den oro som parasiten ändå kan väcka hos människor och för att kunna hantera de risker som kan uppstå om parasiten får en större spridning i landet. En utökad övervakning kommer att genomföras för att klarlägga smittans utbredning och för att klarlägga om parasitförekomsten ökar. En handlingsplan kommer att tas fram för att kunna hantera situationen om parasitförekomsten lokalt skulle bli hög. Oavsett utbredningen av smittan hos räv i är det enligt rapporten troligt utifrån erfarenheter från andra länder att smitta till människa kommer att vara ovanlig. Kunskapen om de viktigaste smittkällorna är bristfällig, men risken att smittas via bär bedöms vara mycket liten enligt svensk och internationell expertis. Tyvärr har det förekommit en hel del överdrifter i rapporteringen, och just bärplockning har utmålats som en stor risk. Jag beklagar detta och anser att det är viktigt att vi baserar information och åtgärder på experternas råd. Myndigheterna kommer att vidta åtgärder för att informera om parasiten och hur den sprids. Det är bland annat viktigt att människor är medvetna om att avföring från räv kan innehålla parasitägg och att det därför till exempel är olämpligt att mata rävar i trädgården. Det är också viktigt att informera hundägare att hundar som äter sork kan vara smittade och att risken kan undanröjas genom avmaskning. Enligt finns det däremot ingen anledning för människor att ändra sina vanor gällande bärplockning. 9 (SD): Jag tackar landsbygdsministern för svaret. Landsbygdsministern säger just det som jag varnade för i min interpellation. Jag citerar vad jag skrev och det som SVT tog upp: när dvärgbandmasken dykt upp i tillåter inte längre kravet på att hundar och katter ska vara avmaskade när dom förs in. Något som man på tycker är mycket olyckligt. Att reglerna tas bort tror man kommer innebära att smittan kommer sprida sig fortare . Eftersom det nu har konstaterats att har fått in dvärgbandmasken är det enligt EU:s egna regler, som landsbygdsministern konstaterar i sitt svar, endast obligatoriskt för länder där denna parasit ej påträffats. I har den påträffats, alltså får det inte längre vara obligatoriskt med avmaskning i . Det är grunden till mina frågor, som därmed kvarstår. Landsbygdsministern sade i sitt svar: När ett land väl är smittat kan det dock ifrågasättas om generell avmaskning av alla hundar före införsel har någon större riskminskande effekt. Som jag tidigare redovisat anser alltså att smittan på grund av detta kommer att sprida sig fortare . Det vore konstigt annars. Det är knappast till hjälp för bekämpningen av smittspridningen att snällt följa EU:s påbud som innebär att man inte får avmaska. Hur skulle det påverka situationen positivt? Om ett eller flera sådana djur förs in i ökar smittan per definition i . Statens veterinärmedicinska anstalts slutsats är därför högst befogad och logisk. Därför oroar det mig att ministern verkar tro att kommissionens förordning hjälper när den i stället stjälper eftersom obligatoriet inte längre gäller i . Det är alltså en direkt försvagning av vår ambition att hålla den svenska naturen så fri som möjligt från parasiter. Ministern delar inte Statens veterinärmedicinska anstalts bedömning som ju framstår som logisk och rak. Frågan är varför man över huvud taget har fått för sig att det inte ska vara obligatoriskt med avmaskning. Det är givetvis för att EU lägger sig i igen. Man pratar om att det ska vara fri rörlighet inom EU. Även med denna princip måste man väga fördelarna mot nackdelarna.