prot · GZ0952 · 2011-12-20 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . 2 § Anmälan om återtagande av platser i Tredje vice talmannen meddelade att (M) skulle återta sin plats i , varigenom uppdraget som ersättare skulle upphöra för (M), att (S) skulle återta sin plats i , varigenom uppdraget som ersättare skulle upphöra för (S) samt att (M) skulle återta sin plats i , varigenom uppdraget som ersättare skulle upphöra för (M). Tredje vice talmannen meddelade att (M) ansökt om ledighet den 12 mars22 . Kammaren biföll denna ansökan. Tredje vice talmannen anmälde att (M) skulle tjänstgöra som ersättare för . 4 § Anmälan om kompletteringsval till miljö- och jordbruksutskottet Tredje vice talmannen meddelade att Moderata samlingspartiets riksdagsgrupp anmält som suppleant i miljö- och jordbruksutskottet under ledighet. Tredje vice talmannen förklarade vald den 12 mars22 till suppleant i miljö- och jordbruksutskottet (M) 5 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades EU-dokument KOM(2011)785 till kulturutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . KOM(2011)788 till utbildningsutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . 6 § Samhällsekonomi och finansförvaltning Föredrogs finansutskottets betänkande 2011/12:FiU2 Utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och finansförvaltning (prop. 2011/12:1 delvis och skr. 2010/11:138) 1 PER (MP): Under utgiftsområde 2 som vi nu debattera hanteras bland annat statlig förvaltning, offentlig upphandling, statliga arbetsgivarfrågor, fastighetsförvaltning, och med mera. Jag vill i anförandet lyfta fram en fråga som är av mycket stor vikt för och också för möjligheten att få ett gott samhälle, nämligen jämställdheten. Under detta utgiftsområde ingår som sagt staten som arbetsgivare. Här anser vi att det finns mycket att göra för att öka jämställdheten, betydligt mer än vad regeringen tyvärr gör . Statsministern berörde i sitt jultal ganska mycket mäns våld mot kvinnor. Det tycker vi är väldigt välkommet. Det är ett stort samhällsproblem som förstör livet för tusentals kvinnor och skapar otrygghet i familjer runt om i vårt land. Vi har en stor förhoppning att regeringen kommer med nya initiativ för att bekämpa det våld som kvinnor utsätts för. Men det är också viktigt att se att det inte är tillräckligt för att nå ett jämställt samhälle att åtgärda de akuta problemen. Det krävs många fler åtgärder, och det krävs ett långsiktigt arbete. En av de viktigaste åtgärderna som måste genomföras är att minska de orättfärdiga löneskillnaderna mellan män och kvinnor. Vi ser att den politik regeringen har fört sedan den tillträdde i stället har ökat den ekonomiska skillnaden mellan kvinnor och män. Skattesänkningar har gjorts för de högavlönade som har betalats med försämringar i trygghetssystem för sjuka och arbetslösa. Under förra mandatperioden fick den rikaste tiondelen av befolkningen en större inkomstökning än vad den halva befolkningen som tjänar minst fick tillsammans. av de skattesänkningar som gjordes gick till män. har kvinnor i högre grad än män drabbats av försämringarna i exempelvis sjuk- och föräldraförsäkringarna. Regeringen har också på andra håll försvårat jämställdhetsarbetet. Ett exempel på det är lönekartläggningar som på grund av nya regler har minskat. presenterade en ny undersökning som visar att antalet lönekartläggningar har minskat betydligt sedan lagen ändrades. Man ändrade det så att de bara behöver genomföras och inte som . Rapporten från Unionen visar att antalet företag som genomför lönekartläggning nu har minskat från till . Det är ganska självklart att utan lönekartläggningar är det betydligt svårare att uppmärksamma orättfärdiga löneskillnader och åtgärda dem. Vi ser också att fördelningen av föräldraledighet är ojämn i . Det är tydligt att reformen att införa pappamånader fick stor effekt i att jämna ut skillnaderna mellan kvinnor och män. Men trots det väljer regeringen att inte gå vidare och avsätta fler pappamånader för att uppmuntra fler pappor att vara hemma med sina barn en större del av föräldraledigheten. Från sida ser vi det som ett problem och föreslår att man ska tredela föräldraledigheten så att en tredjedel går till varje förälder och en tredjedel kan användas fritt. Från regeringshåll hör man snarare tongångarna att de nuvarande pappamånaderna ska tas bort. Regeringen har också avbrutit det arbete som tidigare bedrevs för att ge rätt till heltid för alla de tiotusentals kvinnor som ofrivilligt arbetar deltid runt om i . Regeringens politik för oss alltså längre bort från ett jämställt samhälle, vilket vi djupt beklagar. Ekonomi är helt centralt i jämställdhetsarbetet. En egen lön och egen försörjning handlar i grunden om möjlighet till självständighet och frihet. En lägre värdering av kvinnors arbete och yrkesval gör att kvinnor begränsas i löneutveckling, ges sämre karriärmöjligheter och får lägre pension än män. Vi vet också att kvinnors lägre löner spiller över i familjernas prioriteringar så att kvinnor tar ut mer av föräldraledighet och ledighet för vård av sjuka barn. Det i sin tur gör det svårare för kvinnor än för män att göra karriär. Åtgärder för jämställda löner är därför helt avgörande för att vi ska kunna nå ett jämställt samhälle. Enligt är kvinnors löner, sett till hela arbetsmarknaden, av männens löner. När en man tjänar en hundralapp tjänar en kvinna alltså i genomsnitt . Det är en oacceptabel skillnad i ett modernt land som . Ungefär hälften av den här löneskillnaden kan förklaras av att kvinnor och män har olika utbildning, befattningsgrad, olika arbetstid och finns inom skilda yrken. Men även om dessa skillnader räknas bort återstår fortfarande en löneskillnad mellan kvinnor och män på som inte kan förklaras på annat sätt än att traditionellt kvinnliga arbeten värderas lägre än mäns arbeten. Det här är ett mönster vi måste göra allt för att bryta. Ser man till den del av arbetsmarknaden som styrs av det politiska systemet, staten och landets kommuner och landsting, finns också där motsvarande löneskillnader. Löneskillnaden i kommunerna ligger på medan det i staten handlar om i löneskillnad. Här har vi som politiker ett direkt arbetsgivaransvar för de anställdas arbetsvillkor och lön. Genom att skjuta till mer resurser för att höja kvinnors löner i statlig verksamhet kan staten föregå med gott exempel och leda vägen för att utplåna löneskillnaderna mellan män och kvinnor. Det är av den anledningen vi från sida i vår budgetmotion, som kallas Ansvar för framtiden, har föreslagit att det i statsbudgeten ska avsättas för att minska löneskillnaderna mellan män och kvinnor i den statliga verksamheten. vill avskaffa den könsrelaterade lönediskrimineringen på arbetsmarknaden. Men då gäller det också att arbetsmarknadens parter tar sitt ansvar. Men staten har ett övergripande ansvar att gå före och leda utvecklingen mot jämställda löner. Hur ska det övriga samhället kunna lita på våra vackra ord om jämställdhet om vi inte visar också i ekonomiska prioriteringar att vi menar allvar? Regeringspartierna hävdar i sitt utlåtande som svar på våra motioner att utvecklingen går åt rätt håll och föreslår inga nya åtgärder för att minska löneskillnaden mellan män och kvinnor i statlig tjänst. Det anser vi är en väldigt passiv hållning, och jag beklagar att regeringen inte har högre ambitioner på jämställdhetsområdet än så. Eftersom tidigare har slagit fast ett utgiftstak för utgiftsområde 2 hindrar det oss från att genomföra vår politik fullt ut. Vi har högre ambitioner än regeringen på området. Men eftersom det skulle överskrida den nivå har fastslagit kan vi inte föreslå det som ett skarpt beslut. Eftersom jämställdheten är ett väsentligt område för väljer jag att i stället för en reservation lägga fram ett särskilt yttrande om politik på området. Det är en politik som på allvar tar steg för att minska ojämställdheten mellan män och kvinnor i . 2 (V): i modern tid, , blir antalet nytillträdande ungdomar lägre än åldersavgångarna från arbetsmarknaden på riksplanet. Det är den första indikatorn på att tillgången på arbetskraft är på väg att begränsas i landet. Under tidigare årtionden har antalet nytillträdande alltid varit betydligt högre än åldersavgångarna. För att bibehålla nuvarande försörjningsbörda per person måste antalet personer i arbete öka med 330 000 fram . 40 000 träder till, men vi har 260 000 långtidsarbetslösa 2013. Det finns alltså människor som kan och vill jobba men som behöver utbildning. Den kommande generationsväxlingen på arbetsmarknaden har diskuterats . är de stora pensionsavgångarna här, men inte mycket har blivit gjort för att möta utmaningarna. Välfärdsverksamheterna inom kommunsektorn har högst antal pensionsavgångar och har svårt att få tag på utbildad arbetskraft. På grund av de brister som finns inom äldre- och barnomsorg arbetar många, framför allt kvinnor, deltid. av all omsorg till äldre som bor hemma ges av familj, släkt och vänner. Av denna anhörigvård står kvinnorna för . Ca 100 000 kvinnor har gått ned i arbetstid eller har slutat jobba helt på grund av detta. Ca 1,6 miljoner människor kommer att lämna arbetsmarknaden av åldersskäl . För kvinnor finns en stor obalans mellan tillträdande och åldersavgångar. Det hänger samman med att kvinnor har ett lägre arbetskraftsdeltagande och lämnar arbetsmarknaden tidigare än männen. Gapet mellan tillträdande och åldersavgångar bland kvinnor växer successivt ända fram , då det är som störst. För männen uppstår inget liknande gap, utan tillflödet balanserar i stort sett åldersavgångarna fram . Fler kvinnor skulle alltså kunna delta i arbetslivet. Här finns stora outnyttjade möjligheter, framför allt i gruppen utlandsfödda kvinnor men också bland alla de kvinnor som tvingas arbeta deltid . har det demografiska tillskottet i arbetskraften uppgått till ca 15 00025 000 . Men kommande årtionden ändras förutsättningarna drastiskt. Den demografiska effekten på arbetskraftsutbudet kommer att sjunka till 2 500 i genomsnitt. Vissa år kommer tillskottet till och med att vara negativt. Det finns stora regionala skillnader i antal pensionsavgångar och ny arbetskraft till arbetsmarknaden. Lägst åldersavgångar fram har . Högst har med , tätt följt av , , och . Nästan alla skogslän, som mitt eget hemlän , , och liksom och beräknas få stora åldersavgångar inom den offentliga tjänstesektorn. Störst antal åldersavgångar sker generellt i kommuner med mindre än 12 500 invånare. Lägst andel åldersavgångar har storstäderna. 13 kommuner har fler pensionsavgångar enbart inom den offentliga sektorn än nytillskottet av ungdomar på arbetsmarknaden. Hit hör till exempel , , , , och . Det är dags att ta ett helhetsgrepp, och det finns möjligheter. En ökning av det genomsnittliga arbetskraftsdeltagandet bland utlandsfödda till den nivå som råder i en kommun med högst arbetskraftdeltagande bland utlandsfödda motsvarar ett arbetskraftstillskott på ca 200 000 personer. Skillnaden mellan kvinnors och mäns sysselsättningsgrad uppgår till . Sysselsättningsgapet indikerar att en ökning av kvinnors förvärvsfrekvens är helt avgörande för den framtida personalförsörjningen. Men för att locka fler att arbeta i välfärden behövs också andra åtgärder bättre arbetsvillkor, mer inflytande och demokrati på arbetsplatserna, mer kompetensutveckling, högre löner och slut på delade turer. Det finns till och med kommuner som har tredelade turer. Det behövs också en lagstiftning om rätt till fasta jobb på heltid. I detta läge har regeringen valt att dra ned på antalet arbetsmarknadsutbildningar och på komvux . Man drar nu även ned på antalet högskoleplatser, det vill säga precis helt tvärtemot vad som behövs för att möta den stora generationsväxlingen på arbetsmarknaden. Dessutom ökar antalet elever som går igenom gymnasieskolan utan fullständiga betyg. har i stället föreslagit fler i arbetsmarknadsutbildningar, fler lärare i och utbyggda yrkesutbildningar och komvux. Vi har också föreslagit att man ska inleda en generationsväxling på arbetsmarknaden. Vi ska ta till vara den kompetens som finns bland de äldre anställda. Därmed tycker vi att staten skulle kunna stå för halva lönekostnaden för äldre anställda om företaget eller kommunen tidigarelägger en anställning av en yngre person. menar nu att det är dags att ta ett övergripande ansvar i frågan och vill tillsätta en med uppdrag att föreslå åtgärder och insatser för att lösa personalförsörjningen inom välfärdsverksamheterna i hela landet. Kommissionen bör bestå av företrädare för kommuner och landsting, de fackliga organisationerna, forskare inom arbetsmarknads- och genusfrågor och företrädare för de politiska partierna. Vi menar att det till kommissionen bör knytas organisationer som arbetar med landsbygdsfrågor eftersom det ser väldigt olika ut beroende på om man befinner sig i storstad eller på landsbygd. Just på landsbygden behövs en rad insatser för att skapa bättre förutsättningar för att hela landet ska leva. Till det hör självfallet frågan om personalförsörjning. Därmed yrkar jag bifall till vår reservation om jag tror att det är reservation nr 2. 3 (M): Jag börjar med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på motionerna i betänkandet Utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och finansförvaltning. Efter en resa i och för som var fullspäckad med möten med politiker, centralbanker, IMF och många andra blev det allt tydligare för mig varför vissa av de här länderna har en tuff resa framför sig. Det finns många uppenbara förklaringar, som att de har låtit utgifterna skena, de har inte tagit tag i grundläggande behov av strukturreformer med mera. I mötet med en del grekiska parlamentariker från olika partier insåg jag också att det politiska motståndet mot att på allvar ta itu med problemen är stort. En annan viktig orsak till att deras resa kommer att bli tuffare än den resa vi upplevde är att de inte har lika väl fungerande institutioner som vi har. I tror jag att det hade varit en omöjlighet att skulle gå ut i en massiv demonstration och barrikadera så att tjänstemännen inte kunde fullfölja sina arbetsuppgifter. Det skulle vi inte kunna tänka oss. Detta skedde i . Jag vet att många där kallade det för demokrati, och det är det säkert också. Men frågan är hur effektiv den typen av demokrati kan vara. I , till skillnad från i och , finns ett relativt gott förtroendekapital hos medborgare för olika myndigheter. Här ligger till exempel högt på listan över de institutioner som svenska folket har förtroende för. i och tror jag knappast skulle hamna på en sjundeplats i en förtroendeliga, som gör i . I finns också ett relativt stort förtroende mellan politiker och medborgare, mellan politiker och institutioner och vice versa. Det gör också att beslutsfattande underlättas i svåra tider. Vad vill jag då säga med allt detta att vi är fantastiska? Våra myndigheter har sina och vi politiker har våra fel och brister. I betänkandet nämner vi SCB:s kvalitetsbrister som har funnits tidigare. I budgetpropositionen redogör regeringen för olika åtgärder som har vidtagits för att komma till rätta med de kvalitetsbrister som SCB har uppvisat. Jag tror ändå att de flesta av oss är överens om att i fungerar väl i ett internationellt perspektiv. Jag ska kanske inte ens i sammanhanget jämföra SCB med den grekiska motsvarigheten, men jag tror att alla förstår vart jag vill komma. Jag vill hävda att vi har en stark förvaltningspolitisk tradition i att vara stolta över. Vi är brett överens om att den offentliga förvaltningen har en central roll i utveckling. Vi är överens om att en rättssäker och effektiv förvaltning stärker demokratin. Vi är måna om att förvaltningspolitiken fortsätter att utvecklas. behandlar vi den del av budgeten som berör just samhällsekonomi och finansförvaltning. Här ingår bland annat den statliga förvaltningspolitiken och viktiga funktioner som offentlig upphandling, statliga arbetsgivarfrågor, statistik och prognos- och uppföljningsverksamhet. Här finns också centrala myndigheter som , , , , och . Om allt det här som jag räknat upp finns det väldigt mycket att säga, men eftersom tiden är knapp och både julen och andra betänkandedebatter knackar på dörren vill jag bara lyfta fram några särskilda delar som vi i utskottet lyft fram i vårt ställningstagande. Det finns två övergripande mål för det här utgiftsområdet. Det ena handlar om förvaltningsområdet och det andra om det finansiella systemet. Utskottet och fattade i anslutningen till budgetpropositionen 2009 beslut om ett nytt mål för det finansiella systemet. Det handlar helt enkelt om att det finansiella systemet ska vara effektivt och tillgodose såväl samhällets krav på stabilitet som konsumenternas intresse av gott skydd, något som är viktigt i dessa tider. För att följa upp detta föreslår utskottet att regeringen ska återkomma till oss här i med resultatskrivelser om just det här målet för det finansiella systemet. Jag vill också lite särskilt lyfta fram en budgetpost där vi nu stärker en av myndigheterna avsevärt. Det är som får ökade medel eftersom kraven på när det gäller tillsyn, regelgivning, det internationella arbetet och statistik har ökat. Den här utvecklingen förutsätter både ökade resurser och en effektivare verksamhet. ökades anslaget tillfälligt, och föreslår regeringen och utskottet att de här medlen ska tillföras permanent . Jag ska inte förlänga den här debatten. Jag kan bara konstatera att det är glädjande att det i grunden finns en så samstämmig syn på betydelsen av en effektiv förvaltningspolitik, på fungerande myndigheter och ett effektivt och stabilt finansiellt system. Det har tjänat oss väl här i , och det kommer att tjäna oss väl i tider av hårda stormar som kan slå in mot oss . 4 PER (MP) replik: Jag vill ställa en fråga om en del av det som pratade om, nämligen staten som arbetsgivare och arbetsgivarpolitiken. Det berör det som jag också lyfte fram i mitt anförande, nämligen jämställdhetsfrågan. Jag hoppas att vi kan vara överens om att ekonomiska villkor är avgörande för att vi ska få en ökad jämställdhet mellan kvinnor och män i . Eftersom vi som politiker är ansvariga som arbetsgivarpart för dem som arbetar inom statlig verksamhet är det mycket väsentligt vilken politik man för för att minska löneskillnaderna mellan män och kvinnor. Man kan konstatera att det går åt rätt håll när det gäller löneskillnader mellan män och kvinnor i statlig verksamhet. De minskar, men jag tycker att de minskar i en oroväckande långsam takt. Jag försökte göra en liten huvudräkning i bänken. De siffror som finns visar att löneskillnaderna har minskat från till . Med den utvecklingen skulle vi inte nå jämställda löner förrän framåt 2030 eller 2040. Jag tycker att det är en takt som inte är acceptabel. Vi behöver fatta politiska beslut för att minska löneklyftan mellan kvinnor och män i statlig verksamhet. Om inte staten visar att vi faktiskt menar allvar med att minska ojämställdheten mellan män och kvinnor kommer kanske inte heller resten av samhället att anpassa sig på det sätt som skulle behöva ske. Min fråga till är om hon delar uppfattningen att det behövs åtgärder för att minska ojämställdheten mellan män och kvinnor. Hur ska det behöva ta innan vi får jämställda löner i statlig sektor? 5 (M) replik: Per lyfter fram en otroligt viktig fråga. Det är glädjande att vi kan se att just den statliga sektorn är den mest jämställda sektorn i hela samhället. Målet är att löneskillnaderna ska vara noll. Det är det myndigheterna ska jobba efter. Om vi tar bort de mätbara skillnaderna finns det oförklarliga skillnader på . Dessa ska bli noll. Detta har sakta sjunkit år för år, men jag tror att det var ett avbrott . Så ska det fortsätta att vara. Myndigheterna och hela den statliga sektorn har ett mycket tydligt mål, nämligen att jobba mot full jämställdhet. Man ska ha samma lön för samma jobb. Det ska inte finnas några oförklarliga skillnader över huvud taget. Jag tycker att det målet räcker i det här läget. Vi är mycket tydliga mot myndigheterna, och jag tror att det är så vi ska fortsätta att jobba. Jag tycker också att det är glädjande att andelen kvinnliga chefer ökar kraftigt i staten. Det är fortfarande alldeles för dåligt, men anställde regeringen 31 myndighetschefer det är ändå viktigt hur det ser ut på toppen och 16 av dem var kvinnor. Det tycker jag är glädjande. Så förväntar jag mig att regeringen ska fortsätta att arbeta när det gäller myndighetscheferna, och jag förväntar mig att myndighetscheferna därefter ska fortsätta att arbeta på den tydliga linje som vi har slagit in på och som jag tror att vi är väldigt överens om här i riksdag. 6 PER (MP) replik: Jag gläds åt att vi gemensamt ser problembilden och att någonting behöver göras. Sedan kan jag tycka att de åtgärder som föreslår är bra men inte tillräckliga. Vi vet alla att offentlig verksamhet över huvud taget, och det gäller även statlig verksamhet, inte har hur mycket ekonomiska resurser som helst. Om arbetsgivaren vill höja kvinnors löner kommer det att gå ut över andra verksamheter. Ett sätt att möta det är att från politiskt håll skjuta till extraresurser. I vår budgetmotion föreslår vi att man skjuter till som ska satsas på en rejäl höjning av kvinnors löner i statlig sektor. Jag delar inte riktigt uppfattning att staten är den sektor som ligger bäst till i samhället. Enligt de siffror som jag har sett det verkar som om det beror en del på hur siffrorna tas fram ligger kommunerna före, och staten ligger faktiskt ganska långt efter kommunsektorn när det gäller jämställda löner. Vi behöver inte käbbla om det. Vi kan konstatera att läget inte är tillräckligt bra som det är , utan det behöver göras mer. Vi tycker att ett tillskott av resurser visar att vi politiker prioriterar jämställda löner högt. Vi tycker att det är synd att inte regeringen är beredd att gå in med mer resurser för att visa att vi från politiskt håll menar allvar. Det skulle vara ytterligare ett tydligt tecken till exempelvis förvaltningschefer i statlig verksamhet att kvinnolönerna behöver höjas för de statliga anställda. Vad är problemet med att angripa detta genom att skjuta till pengar för få en rejäl höjning av kvinnolönerna, ? 7 (M) replik: Det är ett sätt att arbeta med frågan. Låt mig säga något kort om och statlig verksamhet. Det är en enorm skillnad mellan de här två verksamheterna. Man har till exempel inte alltid möjlighet att jobba heltid i den kommunala sektorn, vilket kanske är det största jämställdhetsproblemet som många kommunpolitiker borde ta på mycket större allvar, precis som var inne på tidigare. Även vi här har naturligtvis ett ansvar att sätta ett tryck i den frågan. När det gäller den statliga sektorn tror jag inte att det handlar så mycket om pengar. Det mätbara skiljer . Det skulle man kunna täcka upp, men främst handlar det om det som man inte kan mäta. Hur uppmuntrar man kvinnor att våga ta andra befattningar? Hur uppmuntrar man kvinnor att ta plats? Hur ger man dem möjlighet till det? Vad finns det för strukturer som döljer sig? Jag har bara jobbat inom staten , men min erfarenhet är ändå att det här är ett arbete som pågår. Jag har jobbat med jämställdhetsplaner inom många myndigheter, på universitet och på vanliga myndigheter. Jag tror att vi är på rätt väg. Jag är inte säker på att det är just dessa som föreslår som skulle göra den stora skillnaden. Men jag tycker att det är positivt att vi är mycket brett överens om att det finns mycket kvar att göra. Vi fortsätter tills skillnaden är noll. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 15 §.) 7 § Allmänna bidrag till kommuner Föredrogs finansutskottets betänkande 2011/12:FiU3 Utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till kommuner (prop. 2011/12:1 delvis). 8 (S): För oss handlar det här om välfärden och vilken färdriktning vi vill ha.