prot · GY0961 · 2011-02-17 00:00:00 — Det viktigaste vi kan göra är att på olika sätt stödja barnens föräldrar så att de kan få jobb och så att det finns ett fungerande trygghetssystem. Alliansregeringen har genomfört flera reformer för att underlätta för dem som står långt från arbetsmarknaden att komma tillbaka i jobb. Flera exempel har nämnts, till exempel instegsjobb, nystartsjobb, jobb- och utvecklingsgaranti, etableringslotsar för invandrare. gavs dessutom tillfälliga statsbidrag till kommunerna på 17 miljarder för att skapa fler arbeten. ges 5 miljarder. 4 miljarder har satsats på arbetsmarknadspolitiska insatser. integrationspolitik har varit minst sagt misslyckad. Mottagandet i har inte fungerat. genomför vi den största förändringen av integrationspolitiken . Nyanlända ska redan från dag ett få ta del av insatser för att få arbete. Om föräldrar med utländsk bakgrund snabbare kommer i jobb betyder det mycket för att minska den ekonomiska utsattheten för barnen. Regeringen gör också riktade satsningar till barnfamiljer med bostadstilläggen och flerbarnstilläggen. Bostadsbidragen kommer att höjas . Vi vet att drygt 180 000 barnfamiljer fick bostadsbidrag . Två tredjedelar av dem var ensamstående föräldrar med barn. Vi måste vara beredda att också pröva nya vägar för att undvika att barnfamiljer blir långvarigt beroende av ekonomiskt bistånd för sin försörjning. Vi i vill att den som har fått försörjningsstöd ska få behålla av en ökad arbetsinkomst , bara för att den inte ska påverka försörjningsstödet. Barn som lever i ekonomisk utsatthet upplever att skolan inte fungerar. Vi vet att många av barnen har sämre skolresultat än andra, och de sociala relationerna i skolan är också bräckliga. Där har alliansregeringen lagt fram många förslag, bland annat positiva förväntningar på barn i skolan, en förskola med hög kvalitet, tidig uppföljning av hur det går i skolan. Barn med särskilda behov ska stöttas, och det ska finnas en bredare elevhälsa. Allt detta gynnar barn som lever i utsatthet. Förutom den ekonomiska utsattheten lever många barn även i social utsatthet. Där har alliansregeringen dessutom genomfört en stor tillsynsreform för att beakta barnens rättigheter och barnperspektivet. har fått en starkare tillsynsroll. Vi har även antagit en strategi för att stärka barns rättigheter. Där tas frågan om respekten för integritet, rätten att uttrycka sina åsikter och delaktighet upp. Insatser mot vräkning av barn initierades redan under förra mandatperioden. Satsningar har även gjorts inom barn- och ungdomspsykiatrin för att säkra en god tillgänglighet. Barnfattigdomen måste angripas från många håll, från politiker på alla nivåer, från vuxna, från myndigheter, från ideella organisationer. Barnens rättigheter och barnens bästa får inte bara bli läpparnas bekännelse. 85 (C): I min bisyssla som barnläkare träffar jag inte sällan dem som den här debatten faktiskt handlar om, nämligen barn som lever i familjer med mycket små ekonomiska marginaler. träffade jag en treårig kille från . Han hade hög feber. Diagnosen blev lunginflammation och behandlingen penicillin. Hans mamma, som var ensamstående och arbetslös, hade inte pengar att hämta ut medicinen. Det fick lösas på annat sätt. Med den erfarenheten har jag lite svårt att se glädjen i att konstatera att antalet fattiga barn är kanske 70 000 färre än . Bakom varje pinne i statistiken döljer sig ett enskilt barn med en alldeles egen historia. Rädda Barnens rapport om barnfattigdomen talar ett tydligt språk och måste tas på allvar. Den visar två tydliga trender. har klyftorna i ökat, den relativa fattigdomen har ökat. När klyftorna ökar kan det ha två olika anledningar. Om klyftorna ökar beroende på att fler människor kommer i arbete, att lönerna ökar kraftigt, ser jag inte som ett problem. Allt fler människor arbetar och tjänar pengar. Det leder till att mer skatt betalas som sedan kan användas till viktiga gemensamma ändamål. Om däremot klyftorna ökar beroende på att de som har det svårt får det sämre är det ett stort problem. som den relativa fattigdomen har ökat har också den absoluta fattigdomen minskat. I Social rapport från pekar de flesta kurvor åt rätt håll. halverades andelen fattiga med inkomster under socialbidragsnormen. Därefter kom den ekonomiska krisen som ledde till en snabbt stigande arbetslöshet, vilket ledde till att de sämst ställda fick mindre att leva på mätt i kronor och ören. Även om det är så att antalet som lever med inkomster under socialbidragsnormen har halverats, och uppgången som vi har sett till stor del kan förklaras med den ekonomiska krisen, är det ändå berättigat att fråga vad vi ska göra för att minska barnfattigdomen. För mig och för handlar det om insatser på sex olika områden. För det första måste vi se till att fler människor kommer i arbete. Barn som växer upp i fattiga familjer har i stort sett alltid en eller två arbetslösa föräldrar. Underlätta för dem som vill starta företag. Ge bättre villkor för företag som vill anställa. RUT-avdrag, ROT-avdrag, sänkt restaurangmoms, sänkt arbetsgivaravgift, förändringar i LAS; de är alla åtgärder som leder till minskad barnfattigdom därför att mamma eller pappa får jobb. De leder också till ökade skatteintäkter som säkrar förskola, socialförsäkringar, försörjningsstöd och annat som är så viktigt för gruppen. För det andra är många av de fattiga barnen barn till invandrare som inte har kommit in på arbetsmarknaden. Det är inte okej att det ska ta för en familjeförsörjare som har kommit till att få ett jobb. Här måste mer riktade insatser till. För det tredje krävs förändringar i skolan. Gemensamt för många av de fattiga barnfamiljerna är att mamma eller pappa inte har en fullgjord gymnasieutbildning. Den nya gymnasieskolan med en tydlig yrkesförberedande del och med tydliga lärlingsinslag kommer att minska barnfattigdomen. För det fjärde måste revorna i välfärdstäcket sys igen. Det är inte okej att mer än en miljon står utanför a-kassan. I många av de fattiga barnfamiljerna finns föräldrar som är arbetslösa. De har inte blivit medlemmar i en a-kassa. Kanske ännu vanligare är att de inte arbetat för att få ersättning. Det är dags att vi nu tar steget till en allmän arbetslöshetsförsäkring. Den som blir arbetslös ska alltid ha rätt till ersättning från en arbetslöshetsförsäkring. För det femte är det en klok politik att höja flerbarnstillägget, som vi gör , och dessutom höja barndelen i bostadsbidraget. Vi måste också, som sade, se över kommunernas försörjningsstöd, socialbidraget, så att inte familjer hamnar i en fattigdomsfälla med i marginaleffekter. För det sjätte anser jag och att sjukförsäkringsreformen måste korrigeras så att inte människor hamnar mellan arbetsförmedling och försäkringskassa helt utan ersättning. har ett mycket gott läge i förhållande till de allra flesta andra länder; en mycket stark ekonomi och en förhållandevis låg barnfattigdom. Möjligheten borde därför finnas att med hjälp av kloka åtgärder beslutade av regeringen och i den här kammaren göra så att färre barn ska behöva leva i fattigdom. 86 PER RAMHORN (SD): Jag är glad att vi har debatten om barnfattigdom . Den är viktig. Det är en fråga som vi måste föra fram . Mer än 200 000 barn i lever i familjer med mycket låg inkomst eller som har försörjningsstöd. I vårt samhälle innebär barnfattigdom, tack och lov, att barn mycket sällan behöver svälta eller frysa av ekonomiska skäl. Det handlar snarare om att de inte har samma möjligheter som de flesta barn har i . Det är ett problem som vi absolut inte får blunda för utan måste ta på största möjliga allvar. Ekonomisk utsatthet är ofta förknippad med känslor av skam och rädsla. Familjer med knapp ekonomi försöker i många fall undvika situationer där föräldrar eller barn riskerar att bli betraktade som fattiga eller avvikande. Det kan innebära att man tackar nej till ett födelsedagskalas eftersom det saknas pengar att köpa en present för. Men det kan också innebära att dessa barn får avstå från avgiftsbelagda fritidsaktiviteter eller till och med att åka bort . Enligt organisationen fick 23 000 barn avstå från glasögon därför att deras föräldrar inte hade råd att köpa några åt dem. Trots synfel fick de alltså inga nya glasögon. Man vet också att det finns ett starkt samband mellan barns ekonomiska utsatthet och risk för försämrad hälsa. Barn med knappa ekonomiska uppväxtvillkor riskerar i högre grad än andra att utveckla diabetes, fetma och hjärt-kärlsjukdomar. Risken att utsättas för våld är så stor för barn i ett bostadsområde med låg inkomst jämfört med genomsnittet. Barnfattigdomen varierar starkt mellan kommuner, från i till i min hemkommun . Det är viktigt att komma ihåg att det finns ett starkt samband mellan kommuner som har ett stort antal människor med utländsk bakgrund och kommuner som har hög barnfattigdom. Barnfattigdomen är mer än fem gånger så hög bland barn med utländsk bakgrund som bland barn med svensk bakgrund. Risken för ekonomisk fattigdom är störst i familjer som är relativt nyanlända till , vilket i och för sig kanske inte är så konstigt. Men det som är viktigt att påpeka är att skillnaden mot familjer med svensk bakgrund är tydlig även i . Detta är naturligtvis oerhört allvarligt. Hur man än vrider och vänder på det här kan man inte blunda för att detta är en del av en misslyckad integrationspolitik som har förts i och fortfarande drivs. håller på att splittras och glida isär just i detta avseende. Man känner det inte minst i min hemkommun , där nästan vart tredje barn lever under ekonomiskt knappa förutsättningar. I stadsdelen är det som lever under dessa usla förhållanden. Det är ett bostadsområde med hög arbetslöshet där våld och kriminalitet är vanligt, där av fyraåringarna är trångbodda och lever under svåra förhållanden och där många barn och ungdomar ser kriminalitet som den enda utvägen. Det finns naturligtvis inga snabba lösningar på dessa problem och utmaningar som vi befinner oss i och står inför. Som jag ser det kommer vi att behöva ett helt batteri av åtgärder för att komma till rätta med detta, alltifrån riktade åtgärder mot de allra sämst ställda barnfamiljerna till en ansvarsfull invandringspolitik men också en jobbskapande politik. Det bästa sättet att bekämpa barnfattigdom är en politik som ger jobb till föräldrarna och till barnen den dagen de blir stora, en politik som får svensk arbetsmarknad att fungera bra oavsett konjunkturläge. Vill man hjälpa dem som har det sämst gäller det att ge dem bättre möjligheter att söka arbete. Kommer vi inte till rätta med det här kommer att få betala ett högt pris för att hundratusentals barn och ungdomar får en dålig start i livet. 87 Statsrådet (KD): har debatten låtit lite som den gjorde i valrörelsen . Det är en hel del myter som sprids, så jag tror att det är viktigt att vi tillrättalägger den statistik som medvetet eller omedvetet blev lite fel från talarstolen. Andelen personer som hade socialbidrag 2009 var . Det är samma andel av befolkningen som 2006, alltså samma andel som under den socialdemokratiska regeringstiden, med rådande högkonjunktur. När Alliansen sedan tog makten minskade socialbidragen. Vi är en regering som bekämpar fattigdom därför att vi gynnar att fler kommer i arbete. minskade antalet hushåll som var beroende av försörjningsstöd. Antalet barn i hushåll med försörjningsstöd minskade. Ja, det är till och med så om man tittar på helheten trots att det skedde en ökning av antalet barn . Men tittar man på perioden 20062008 är det fortsatt så att antalet fattiga barn i familjer med försörjningsstöd minskade med 2 500. Den mytbildning som Socialdemokraterna gärna kungör, nämligen att socialbidragen ökade på ett dramatiskt sätt när Alliansen kom till makten, stämmer inte. I lågkonjunktur är det naturligt att socialbidragen ökar när arbetslösheten ökar. Det har vi sett i varje lågkonjunktur. Men jämför den högst måttliga ökning som har skett 2008 med den under 90-talskrisen! Återigen: Antalet hushåll med försörjningsstöd var dubbelt så stort 1996 som det var 2008. Ändå talar vi om den djupaste krisen . Varför blev det så pass milda effekter? Ja, det beror på att regeringen hade lagt i ladorna i slutet på 2006 och framför allt när det var goda tider. Det gjorde att vi hade reserver och kunde ge kommunerna statsbidrag för att de skulle klara att vidmakthålla den generella välfärden och jobben ute i kommunsektorn. Vi rustade oss för att möta utmaningen. Det vi nu ser är att arbetslösheten sjunker snabbast i vårt land jämfört med hela . Det är goda nyheter, och jag beklagar att ni inte vill ta in dem. Det har ett klart och tydligt samband med barnfattigdomen. När fler kommer i arbete minskar fattigdomen och utsattheten. Jag var förvånad över att inte hade ett enda förslag med sig i bagaget. Hon kanske tror att det här handlar om vem som är bäst på att leka arga leken, men det gör det inte. Det handlar faktiskt om att man måste ha åtgärder med sig som stimulerar och möjliggör för fler människor att komma i arbete. Då kan fler få en egenförsörjning, då kan bidragsberoendet minska och då kan de ekonomiska möjligheterna för den enskilde öka. Det var under din regering, , som av hushållen hade socialbidrag 1996. Det var under vår regering som hade det 2008. I detta anförande instämde (KD) och (M). 88 (V): Statsrådet sade att det börjar likna valrörelsen. Det gör det inte alls. Då var vi ganska ensamma om att prata om barnfattigdom. Det var ingen av er som pratade om den. Det var ingen av er som pratade om de ökande sociala klyftorna. Jag gjorde det vid vartenda torgmöte och i varenda debatt. Men för er var det inte ett problem värt att lyfta upp i valrörelsen. , när begär en särskild debatt, är ni välkomna att vara med i den debatten. Men kom inte och påstå att ni pratade särskilt mycket om barnfattigdom eller sociala klyftor i valrörelsen! Fattigdom är ingen egenskap. Fattigdom är inget karaktärsdrag. Inte heller är det en naturkraft eller någon sorts olycksfall i arbetet. Fattig blir man när samhället inte längre klarar av att fylla människors grundläggande behov. Fattigdom är en konsekvens av orättvisorna i samhället. Det är så vi måste se det. Då blir man lite fundersam på sättet att använda språket och hur debattörer här ivrigt instämmer i beskrivningen av fattigdomen som förfärlig och säger att man vill göra någonting åt den, som man låtsas som om det är mer av samma som behövs. säger att barn inte har råd att idrotta. Nej, och här i föreslår det moderata borgarrådet med ansvar för idrott att man ska ta bort bidrag till idrottsföreningar, så att avgifterna måste höjas. Oj då, det var inte meningen, säger ofta ansvariga borgerliga politiker när de ser effekterna av sin egen politik. säger också att vi ska ha mer av jobbskatteavdrag. innebär er politik att man mycket medvetet försöker sänka löner. Det visar dokument från finansministern, det visar all praktik, och det säger också . Dessutom vill ni inte lagstifta om rätten till heltid. Men det vore en åtgärd som skulle vara riktad till just dem som förvägras rätten till en heltidslön. Jobbpolitiken och arbetslinjen, som ni kallar den, är massarbetslöshet. Vi har fortfarande över 7 procents arbetslöshet. Enligt finansplanen kommer den kanske att vara neråt . Det är massarbetslöshet. Det är klart att det inte kommer att bekämpa barnfattigdomen eller fattigdomen bland vuxna på något avgörande sätt. tror att RUT-avdraget är lösningen. Jag kan tala om att er politik i så fall kommer att misslyckas. Vad ni har gjort är att försämra just för dem som redan hade minst. Det hänger naturligtvis ihop med att ni har gynnat dem som redan hade mest. Ni låtsas som om rikedom inte är något problem, men i ett samhälle där de rika inte längre bidrar solidariskt för att bekämpa fattigdom och skapa generell välfärd, där ökar fattigdomen och där ökar marginaliseringen bland dem som har minst. Och när ni sänker ersättningsnivåerna, när ni förhindrar att människor är med i a-kassan och när ni försvårar för solidariska lösningar blir effekten flera fattiga som har det svårare att leva ett gott liv. Är underrättad om att nu kommer att ansluta sig till oppositionen och kräva att sjukförsäkringsreformen rivs upp? Jag hoppas det. Nej, vad vi behöver är en handlingsplan med jämlikhet som målsättning, en handlingsplan med tydliga mål baserad på och med ett tydligt barnrättsfokus. Vi ska inte ha ett välgörenhetssamhälle. Vi ska ha ett solidariskt, gemensamt finansierat välfärdssystem som utrotar fattigdomen. Jag har beskrivit hur det kan gå till. 89 (S): Jag är förälder med försörjningsansvar för flera barn. Jag delar den situationen med många av oss som deltar i debatten här i kammaren . Hur gör vi föräldrar när vi råkar ut för problem, när vi drabbas av arbetslöshet eller sjukdom och tvingas leva på en lägre inkomst? Vi sätter oss tillsammans och säger: Vi ska försöka skydda barnen. Vi drar ned, du och jag, men vi ska se till att barnen kan fortsätta med sina aktiviteter så ograverat som möjligt. Men går det inte längre att göra så, eftersom den borgerliga regeringen medvetet har raserat arbetslöshetsförsäkringen och försämrat sjukförsäkringen, så att allt fler familjer inte har någon möjlighet att skydda barnen när man drabbas av svårigheter. Då blir det så igen att man hamnar i en situation som vi trodde att vi hade lämnat bakom oss, där barn tvingas säga till fotbollslaget: Jag ska sluta med fotbollen det är förresten inget kul med fotboll längre. Men det är för att man faktiskt inte har råd. Det kan vara två barn i klassen som säger: Jag ska inte åka med på skolresan jag tycker inte att det verkar något roligt att åka till . Men sanningen är att man inte har råd. lyssnade jag på en kvinna i som är och alltså har halva arbetslivet kvar. Hon har tre barn att försörja. Hon ska leva på . Behöver jag säga att hon är arbetslös? Hon tvingas söka försörjningsstöd för att få ihop det. Vad gör då regeringen för hennes skull? Jo, hon ska jobba gratis i fas 3. Utan slut och utan utvecklingsmöjligheter ska hon gå i fas 3, som inte leder till arbete. Jag ska be att få korrigera några uppgifter som har varit i debatten. Det är inte så att regeringen bekämpar arbetslösheten. Det är inte så att det är flera som kommer i arbete med regeringens politik. Sanningen är att vi har rekordhög arbetslöshet. Den arbetslöshet som rådde , när ni tillträdde och som ni då kallade massarbetslöshet har ni själva som mål att komma tillbaka ! Den som blir arbetslös får inte aktiva insatser för att komma tillbaka. Jag besökte en arbetsförmedling . Där berättade handläggarna vad man gör för de personer som finns i jobb- och utvecklingsgarantin, det som är regeringens program för att, som man säger, bekämpa långtidsarbetslösheten. De berättade att det för många grupper var så att de kunde träffa personerna en gång . fick de träffa sin handläggare på Arbetsförmedlingen. Är det konstigt om dagarna tickar ut och man sedan hamnar i fas 3, där det är förbud mot att delta i någon utbildning? fick vi i arbetsmarknadsutskottet höra om en utvärdering från IFAU, som visar att av dem som deltar i jobb- och utvecklingsgarantin, som ska vara en heltidssysselsättning, deltar de flesta mellan en och . Det är inte aktiva insatser! Det är inte att göra insatser för att människor ska komma tillbaka till arbete. Er jobbpolitik har misslyckats. Det syns på att långtidsarbetslösheten biter sig fast. Det är därför det är så allvarligt, för den viktigaste vägen för att bekämpa barnfattigdom går via full sysselsättning, att människor får chans att försörja sig själva genom eget arbete. Då krävs en helt ny jobbpolitik! I detta anförande instämde (S). 90 (M): Jag vill börja med att kommentera lite av det som sade. Jag vill gärna ge honom rätt i att skola och utbildning är viktig, kanske det viktigaste för att långsiktigt motverka fattigdom. Däremot vill jag korrigera några av de påståenden som du hade om att man kan läsa upp sina betyg på komvux. Men det kan man visst göra. Vi ökar antalet platser på komvux på olika sätt. Det står öppet för alla. Vi har ökat antalet platser på yrkesvux. Vi gör massor med konkreta saker för att förbättra svensk skola, så att folk ska få jobb och inte hamna i ett utanförskap och i arbetslöshet. Ett exempel är den nya gymnasieskolan, som startar . Den ska mycket bättre än den nuvarande gymnasieskolan leda till att man får ett jobb. Men den reformen är tyvärr emot. är det största reformåret för skolväsendet . Det handlar om massor med saker för att förbättra kvaliteten i skolan. Men det är en annan debatt än den här. är ihärdig i att påstå att vi har en rekordhög arbetslöshet och en ökad långtidsarbetslöshet. Det lät faktiskt som om det var ett gammalt anförande som hade. Jag tittade på ett pressmeddelande från . Där är rubriken: Nedgång i antalet sysselsatta återhämtad. Det var 136 000 fler som jobbade än . Det står i meddelandet: De senaste årens nedgång i antalet sysselsatta är därmed återhämtad. Det står vidare: Långtidsarbetslösheten minskar. Det var en minskning med 44 000 personer jämfört med motsvarande månad föregående år. Hur kan stå här och påstå något annat? Vet hon inte hur det ser ut i verkligheten, eller försöker hon vilseleda svenska folket? Jag vet ärligt talat inte vad som egentligen är värst. Det jag saknade från de röda i oppositionen är konkreta åtgärder. Det fanns ju ingenting! Jo, det fanns en sak: Överge jobbpolitiken! Det är det enda som ni har som förslag. Jag tycker också att det är lite märkligt att ingen på vänsterkanten kommenterar det faktum att skatterna har väldigt stor betydelse för i synnerhet dem som har väldigt lite pengar. var skatten ofta den största utgiften för en låginkomsttagare skatten var störst! Men så är det inte längre. Miljonärerna klarade sig alltid, men för dem som hade lite pengar var skatten det tuffaste. Det är för dem som vi har sänkt skatten. Det har kraftfullt bidragit till att fler klarar sig. vill Socialdemokraterna och höja skatten för låginkomsttagarna. Kan inte , till exempel, i sitt sista inlägg försöka förklara för dem hur de ska få det bättre och klara sig bättre när de får höjd skatt? Vad är det de ska ge avkall på för det är den verkliga frågan om, förbjude, ni någonsin kommer till makten igen? Ni kommer att höja skatten för i synnerhet låginkomsttagarna. Det gick bra för regering att sänka skatten för miljardärer så att de inte flydde från landet. Det gick bra att ta bort arvsskatten. Det gick bra att sänka skatten för utländska forskare. Men för fattiga människor i ville ni aldrig någonsin sänka skatten. Det gör vi i Alliansen. 91 (MP): Den här debatten handlar om barnens och om framtid. Det är svårt att tänka sig en viktigare debatt eller en viktigare fråga. Men statsministern gick precis innan debatten började. Finansministern är någon annanstans. Och läktaren gapar nästan tom. Jag tror att det beror på att debatten förs så långt ifrån dem som vi debatterar. Diskuterar vi industrin är industrin alltid på plats. De har organisationer, lobbyister, . Samma sak är det på sitt sätt med idrotten, pensionärerna, kulturen, småföretagarna, arbetarna, kommunerna och så vidare. Men det finns inget fack för fattiga, och det är på ett sätt naturligt. Fattig är ingen identitet. Det är ingenting man är utan tvärtom någonting man i det längsta försöker undvika att vara. Men det blir ett problem om vi börjar diskutera dem som hamnat i olika svårigheter i livet som vore det ett naturfenomen. Det blir ett problem om man bara blir talad om och aldrig med. Organisationer som Makalösa Föräldrar, och Majblomman arbetar med att låta människor och barn själva berätta hur knappa resurser påverkar dem. I rapporter tillåts man utveckla sina erfarenheter och idéer utan att behöva göras till offer i mediernas dramaturgi. I den politiska debatten gör vi ofta tvärtom. Ofta förvandlas svåra samhällsproblem till individuella tillkortakommanden.