prot · GZ0952 · 2011-12-20 00:00:00 — Då har man dock förbisett att riskkapitalbolagen har kvar vinsterna i bolagen för att vara attraktiva vid en försäljning. Det är vid försäljningen man gör den stora vinsten. Det är bara att inse att välfärden inte passar som marknad. Näringsliv och Samhälle kom i en rapport fram till att välfärden inte blir bättre. Det blir inte bättre kvalitet, och det blir inte mer effektivitet. Det handlar i stället framför allt om ideologi. Det finns ingen annan förklaring till den långtgående privatiseringen. Jag yrkar bifall till reservation 1 och vill ta upp att vi förordar ett förbud mot vinstdrivande bolag i välfärden. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 15 §.) 8 § Statsskuldsräntor m.m. Föredrogs finansutskottets betänkande 2011/12:FiU4 Utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m. (prop. 2011/12:1 delvis). 32 (S): Jag ska försöka att inte tala om statsskuldsräntor i . Jag yrkar bifall till utskottets förslag men vill ta upp några synpunkter angående utgiftsområdet. har anfört att anslagsberäkningarna bör göras tydligare när de redovisas för och pekat på behovet av en närmare redovisning av motiven för de föreslagna nivåerna. I förra årets behandling av ärendet sade jag, liksom , att också tar ställning till en historisk information. S-riksdagsledamoten , som sitter här på första bänk, tog upp detta i debatten om höständringsbudgeten . Enligt regeringens proposition berodde kostnaderna på 10,2 miljarder i huvudsak på valutakursförluster och förändrade låneplaner. När man studerar detta ser man att det inte är riktigt korrekt 1 ½ miljard beror på valutakurseffekter, och 4 miljarder förklaras av en ändrad låneplan. Det är en tillfällig kostnad som uppstår när Riksgälden sätter om lån till lägre ränta och väljer att betala ränteskillnaden direkt. Valutakursförändringar och förändrad låneplan förklarar dock bara 5 ½ miljard. Då återstår 5 miljarder att hitta ett förtydligande till, och förklaringen är enkel: Man gjorde en felaktig bedömning av den ekonomiska utvecklingen. Regeringen har som sagt inte ändrat sin redovisning av motiven för den föreslagna anslagsnivån i årets proposition. Däremot noterar nu regeringen finansutskottets önskemål. Regeringen hänvisar i sin skrivelse till att man ska se över detta. Man ska komma tillbaka till med en skrivelse om statens upplåning och skuldförvaltning för 20072011, som kommer att lämnas till oss . Utifrån denna får vi alltså se om vi inte behöver ha denna debatt igen. 33 (M): Låt mig konstatera att jag i allt väsentligt instämmer med det min kollega anförde. Detta ärende handlar alltså om utgiftsområde 26, det vill säga kostnaden för statsskuldens förvaltning. Det är ett enigt utskott som ställer sig bakom regeringens förslag om anslagets storlek i detta avseende. Utskottet understryker dock vikten av tydlighet i anslagsberäkningen och behovet av en närmare redovisning av motiven för den föreslagna nivån på anslaget. Jag inser att det innebär en viss svårighet att göra beräkningarna, särskilt i dessa osäkra och oroliga tider. Vi vet väldigt lite om framtiden. Det är ett flertal osäkra variabler som slutligen avgör storleken på denna kostnad. Förutom det mest uppenbara, att anslagets storlek beror på statsskuldens nivå och på ränteläget, påverkas anslaget också av valutakurser och av upplånings- och skuldförvaltningsteknik. Det kan innebära stora svängningar mellan olika år, vilket kan ha skäl i större förfall av gamla lån, förtida lösen, bättre villkor i nya utgivningar beroende på över- och underkurser och realisering av valutakursdifferensen. För att få en rättvis bild krävs en djupare analys av den egentliga årliga kostnaden. Det kan därför vara svårt att få en klar bild av vilka beräkningar anslagets storlek är baserad på, även om en god redovisning sker av det historiska utfallet, dels genom en skrift från , dels finns för den med intresse i ämnet en löpande redovisning på hemsida om statsskuldens storlek och om upplåningsbehovet. Jag vill också påminna om att riksgäldsdirektören har besökt utskottet och redogjort för Riksgäldens överväganden och fattade beslut. Jag vill påstå att vi har bra möjligheter att utvärdera de historiska övervägandena och besluten men att det med historien som grund är svårt att värdera storleken på anslagsförslaget i budgetpropositionen. Just därför understryker utskottet vikten av att en tydlig redovisning sker av anslagsberäkningarna och motiven för övervägandena om anslagsnivåer. : uppgift är att förvalta statsskulden så att kostnaden för skulden långsiktigt minimeras som en robusthet upprätthålls och där riskerna i högsta grad beaktas. I jämförelse med de flesta andra länder i vår närhet är detta för tillfället en tacksam uppgift. Det är få som har en så lyckosam situation att kostnaden för statsskuldens förvaltning är så förhållandevis låg. Det innebär inte alls att vi kan luta oss tillbaka, slå oss till ro och tro oss oberörda av vår omvärld. Det kommer att vara fortsatt viktigt att göra uppföljningar och att bevaka utfallen, och jag förutsätter att detta kommer att ske. Med detta sagt vill jag yrka bifall till utskottets förslag till beslut. Jag vill också ta tillfället i akt att önska alla en god jul och ett gott nytt år med hopp om avkopplande , då ni alla får chansen att visa era nära och kära den omtanke och den uppskattning som de förtjänar. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 15 §.) 9 § Avgiften till Europeiska unionen Föredrogs finansutskottets betänkande 2011/12:FiU5 Utgiftsområde 27 Avgiften till Europeiska unionen (prop. 2011/12:1 delvis). 34 (SD): har betalat i avgift till Europeiska unionen. För enbart 2012 uppgår EU-avgiften till . Enligt regeringens budgetproposition väntas den svenska EU-avgiften öka med i storleksordningen framöver till följd av kommissionens förslag till en ny flerårig budgetplan där nya satsningar aviseras som förslag till nedprioriteringar helt saknas. Vi kan i detta specifika fall förvisso konstatera att regeringen ser med oro på den svällande EU-budgeten och att man också motsätter sig densamma. Men vi frågar oss likväl vad regeringens motvilja får för betydelse i praktiken. Den har ju i EU-sammanhang visat sig vara allt annat än en slagkraftig förhandlingspartner. Regeringens inställning i förhandlingsfrågor på internationell nivå tycks vila på lite lätt dumsnäll majoritet. När regeringen representerar ger man därför gärna vika och avstår från att värna våra egna intressen i alltför hög grad, förhoppningsvis i utbyte mot lite goodwill. Vi ser exempelvis i frågan om den enhetliga EU-momsen att även mindre, ideella föreningar kommer att momsbeskattas av en mindre sympatisk icke folkvald . Regeringens inställsamma linje fungerar säkert alldeles utmärkt i en utopisk värld där alla vill varandra väl och gott och kämpar för varandras rättigheter. I verkligheten behövs dock pondus och beslutsamhet tillsammans med en benhård vilja att värna de sina och i det här fallet svenska folkets intressen. Tillåt mig i detta sammanhang uttrycka en viss skepsis mot att vår nuvarande regering har den vilja som fordras för att uppnå konkreta resultat vid förhandlingsbordet. Resultatet imponerar föga. Låt mig också poängtera att lyckats förhandla fram en avsevärt lägre per capita-avgift än . Det finns alltså ingen naturlag som hävdar att just ska tillhöra de allra största nettobidragsgivarna i Europeiska unionen. För att illustrera kostnaden för EU-medlemskap motsvarar nuvarande avgift drygt tre fjärdedelar av kostnaden för hela det svenska försvaret och kommer efter höjningen att motsvara i princip hela Försvarsmaktens årliga utgifter. Låt oss konstatera att EU-avgiften historiskt svällt något alldeles kollosalt. Bara under innevarande budgetperiod beräknar regeringen att vi ska betala . Avgiften väntas alltså öka än mer . fick vi knappt hälften av EU-avgiften, eller närmare bestämt , tillbaka i återflöde i form av bland annat jordbruksstöd, regionalt stöd samt socialt stöd. Större delen av EU-avgiften var således en direkt nettoförlust för de svenska skattebetalarna. Den del som vi trots allt får tillbaka i form av återflöde kan vi dessutom inte själva disponera. Tvärtom är dessa pengar öronmärkta för olika typer av satsningar som kanske inte ens vi själva valt att genomföra. Det får mig att ställa frågan: Är vi kapabla att hushålla med våra egna resurser, eller behöver vi verkligen förvaltas från likt livegna bönder under den nya tidens feodalherrar? I vårt sverigedemokratiska alternativ är svaret glasklart. I hade vi i stället själva fritt kunnat disponera kapitalet och alltså inte fått det förverkat eller tvångsförvaltat. Med tanke på hur situationen i hela EU ser ut med växande skuldberg och bristande finanspolitiskt ansvarstagande är det min och mitt partis bedömning att vi i allra högsta grad är kapabla nog att vara herrar i vårt eget hus utan inblandning från främmande makt. ambition är helt och fullt att kvarstå i den inre marknaden, vilket vi anser gynnar vår handel och därmed vårt gemensamma välstånd. Vi gör bedömningen att vi genom att omförhandla medlemskapet till att enbart omfatta EES kan ta del av alla fördelar relaterade till frihandel och fri rörlighet av varor och tjänster. Enligt skulle vi spara ungefär tre fjärdedelar av vår nettoavgift givet att vi förhandlade fram ungefär motsvarande villkor som vårt grannland . skulle det alltså motsvara en direkt nettobesparing på . , när vår nettoavgift alltså antas öka, kan vi dessutom anta att den potentiella besparingen ökar ytterligare. är dock, och har alltid varit, ett pragmatiskt parti. Att omförhandla vårt nuvarande medlemskap och träda ut ur unionen är en långsiktig process och kan med stor sannolikhet inte genomföras under nuvarande budgetperiod. Av den anledningen, enbart, väljer vi att i detta budgetförslag inte yrka på några andra satsningar än de som regeringen gör under utgiftsområde 27. Låt oss med detta sagt förstå att aldrig kommer att vika i frågan om självständighet. Vår målsättning är glasklar. ska återigen både bli och förbli en självständig stat där makten utgår från folket. Vi kommer därför att göra allt vi kan för att förmå att lämna EU. 35 (M): Låt mig börja med att yrka bifall till utskottets förslag till beslut. Det här är i grund och botten inte en debatt om huruvida ska vara medlem i Europeiska unionen. Låt mig ändå konstatera att medlemskap i på många sätt har tjänat oerhört väl. I en alltmer nära sammanflätad värld med stort beroende mellan länder är det uppenbart att internationellt samarbete är viktigt för att uppnå bästa möjliga tillväxt, välstånd och sammanhållning både här hemma och i världen runt omkring oss. Det har också blivit uppenbart för de allra flesta av oss att samarbetet inom EU krävs för att lösa de gränsöverskridande utmaningar som vi alla står inför, med miljöförstöring och brottslighet som några exempel. Isolering i kalla är ingen lösning. ska självklart fortsätta driva på för en moderniserad och återhållsam budget. Jag kan garantera att är ett av de länder som starkast driver på i denna riktning. För den breda majoriteten av partier är det uppenbart att ska fortsätta delta brett och aktivt i internationella samarbeten och inte minst inom Europeiska unionen. Jag yrkar som sagt bifall till utskottets förslag och önskar alla en riktigt god jul och ett gott nytt år. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 15 §.) 10 § Utlåtande över grönbok om möjligheterna att införa stabilitetsobligationer Föredrogs finansutskottets utlåtande /12:FiU19 Utlåtande över grönbok om möjligheterna att införa stabilitetsobligationer (KOM(2011)818). Kammaren biföll utskottets förslag att ärendet fick avgöras efter endast en bordläggning. 36 (S): En fastighetskris i blev en bankkris som påverkade svenska bankers möjligheter till upplåning. De blev tvungna att låna av som dramatiskt ökade sin balansräkning. bemyndigade att genom den så kallade reservtanken, NAB, utöka medlen för krishantering hos IMF. Så såg det ut. I efterdyningarna av finanskrisen godkände en utökning till vad gällde kapitalinsatsen till IMF med . Vad jag vill illustrera är att är ett litet land med en öppen ekonomi. Skulle betalningsströmmarna inte fungera är vi mycket utsatta. Hämmas tillväxten i vårt närområde hämmas också vår export. till händelseförloppet i och : Banker lånade ut pengar utan korrekt riskbedömning. Några länder har haft bostadsbubblor. Stater har lånat för mycket pengar i förhållande till sin betalningsförmåga, och de som har lånat ut har inte bedömt riskpremierna på ett korrekt sätt. Vad ska man göra för att lösa dessa problem? Det lär bli många lösningar som måste kombineras. Det diskuteras en utökning av kapital till IMF, regleringar på kapitalmarknaden och kapitalkrav på banker. Det kommer troligen att gå en våg av skattehöjningar och besparingar över . Det är bara att hoppas att de stater som måste göra detta inte drar in på investeringar för framtiden till förmån för en kortsiktig budgetsanering. Under processen för att lösa detta har det varit mycket förhandlingar. Vad ska vi då göra här ? Vi ska inte lösa eurokrisen utan svara på om möjligheter att införa en stabilitetsobligation i . Vi är som sagt ett litet land med en öppen ekonomi som är beroende av euroområdet. Några av våra största handelspartner är euroländer. Våra banker har stor del av upplåningen i euroområdet, som är i ett kritiskt läge. Vi socialdemokrater tycker att det är bra att det finns ytterligare beredskap att möta den sämre utveckling som kan komma. Det finns räddningsfonder som redan är beslutade. Ett möjligt alternativ är ett system med stabilitetsobligationer. Vi anser att ett sådant alternativ är en möjlighet för dem som har euro. Det kan vara en av lösningarna. Jag yrkar bifall till vår motivreservation om stabilitetsobligationer. Som tidigare talare vill jag önska herr talmannen, ledamöterna och åhörarna en god jul och ett gott nytt år. 37 (SD): Låt mig börja med att klargöra att den ekonomiska krisen inom EMU inte är en tillfällig finansolycka utan tydlig härledning uppkommen från en klar finanshimmel. Det är tvärtemot en högst medvetet politiskt skapad kris i syfte att genom skuldsättning ställa samtliga nuvarande fria och demokratiska EU- och EMU-nationer utom folklig kontroll. Strategin bakom implementerandet av bland annat en rad sydeuropeiska länder med behovet av en egen och anpassad penning- och stabiliseringspolitik i EMU grundar sig inte bara på att ta ifrån dessa länder deras egenmakt utan även på att ta ifrån de ekonomiskt mer konkurrenskraftiga länderna deras självbestämmande genom att låta dessa länder kvarstå länge nog på resan mot ruinens brant för de initialt mest utsatta länderna. Att redan från början var utdömt kan man utläsa inte minst genom att notera att det redan från starten endast var tre deltagarländer som uppnådde de så kallade Maastrichtkriterierna, det vill säga avtalet om att budgetunderskott och statsskuld inte får vara för höga och att inflation och långa marknadsräntor inte får avvika för mycket mellan medlemsländerna. Vad som hände därefter känner vi alla till. har samtliga deltagarländer inte bara brutit mot finanspakten, utan EU har dessutom förlorat kontrollen över utvecklingen och därmed gjort sig beroende av betydligt större och mer komplicerade lösningsformer. Politikerna och tjänstemännen i EU har med andra ord skapat ett system som inte fungerar och som de inte heller på ett enkelt sätt kan ta sig ur. Den slutsatsen drar inte bara jag utan även välrenommerade ekonomer som till exempel Hans Tietmeyer, som var den tyska chef . Att EU använder sig av denna av EU själv skapade ekonomiska kris för att stärka sin makt på de nationella parlamentens bekostnad beskrivs vidare i raka ordalag i denna grönbok. Här står bland annat att läsa att europeiska stabilitetsfonder får många konsekvenser som inte begränsas till de rent tekniska utan som även berör frågor som nationell suveränitet och processen för ekonomisk och politisk integration. I praktiken föreslår kommissionen med detta förslag en gemensam skuldhantering för , vilket innebär ett stort steg mot en situation där den självständiga finanspolitiken, den svenska modellen och välfärdsstaten får stå tillbaka till förmån för en kylig federalisering av . Denna inriktning är olycklig, inte bara på grund av att de mest centrala delarna av makten och politiken flyttas upp till EU-nivå utan även för att gemensamma emissioner av statsobligationer skulle medföra att medlemsstaterna för samman sina statspapper och de tillhörande intäktsflödena för att därefter dela på räntekostnaden. I ett läge där de svenska räntenivåerna tack vare ett strikt budgetramverk och en fristående penningpolitik ligger bland absoluta bottennivåer med drygt en halv procentenhet räntedifferens gentemot och gentemot skulle räntekostnader öka markant då högre räntenivå motsvarar . Det sker till priset av att de enskilda medlemsländernas budgetdisciplin sannolikt påverkas av att budgetsyndarna inte behöver ta konsekvenserna av sitt agerande då priset för att missköta sitt lands ekonomi skjuts över på dem som sköter sig. Då incitamentet att hålla ordning på statsfinanserna minskar ökar risken för att krisen blir ännu mer djupgående och att den så kallade integrationsprocessen snabbas på ytterligare. Det är naturligtvis till nackdel för de enskilda medlemsländernas självbestämmande över de finansiella instrumenten för att styra de egna ländernas politiska inriktning. Innan skulle folkomrösta om ett medlemskap i denna monetärunion som öppet står i lågor, hävdade eurofanatikerna att fördelarna i första hand var ekonomiska. Med ett svenskt deltagande skulle vi inte bara stärka våra offentliga finanser, vi skulle även sänka våra räntor och öka vår tillväxt. , , har vi facit hand. Våra offentliga utgifter har minskat , våra långa marknadsräntor har mer än halverats och är lägst i hela EU tillsammans med . Tillväxten har slagit eurogenomsnittet med . Medan EU:s länder har ökat sina statsskulder ser vi vår statsskuld minska. demokrati har klart triumferat över en europeisk elitisk teknokrati. Ändå har vi fortfarande två läger i . Endast två partier tar tydligt avstånd från EU- och som genom ovilja att be om lov steg för steg flyttar bort makten från svenska folket till EU:s tjänstemän och politiker. Man har till och med fräckheten att legitimera detta beteende genom att hänvisa till att man är för en fredsutveckling. Vi vet att den bästa garanten för fred är demokrati inte teknokrati. Euron är problemet, inte lösningen. Därför ska vi inte stödja den. Med det yrkar jag bifall till reservation nr 2. 38 (V): Jag yrkar bifall till vår motivreservation. Utskottsmajoriteten ifrågasätter grundtanken med att införa gemensamma statsobligationer i . Man menar att detta kan leda till bristande budgetdisciplin. Den nuvarande ekonomiska krisen i euroområdet beror inte på bristande budgetdisciplin. Det är inte en statsskuldskris utan en kris orsakad av finanssektorn och en felaktigt konstruerad valutaunion. , och hade överskott i sina offentliga finanser före finanskrisen 20072009. Eurokrisen är ett uttryck för valutaunionens inneboende svagheter. Utan möjlighet till självständig valutapolitik har flera sydeuropeiska länder fått se sin konkurrenskraft urholkad till följd av skillnad i produktivitetstillväxt bland valutaunionens länder. Detta har bidragit till stora underskott i bytesbalanserna och i de offentliga finanserna. Fel ränta och fel växelkurs bidrog först till överhettning och överutlåning från bankerna och till att länder sitter fast i ett skruvstäd av dålig konkurrenskraft. Det är sant att ett antal länder i eurozonen har betydande budgetunderskott och/eller stora statsskulder. Men det finns många andra länder, däribland , och som har lika stora eller större budgetunderskott och statsskulder utan att räntorna på deras statsobligationer har skjutit i höjden. Den främsta anledningen till detta är att de har egna centralbanker som agerar som långivare i sista instans. Länderna i euroområdet har inte det; det är anledningen till de stora skillnaderna i räntenivåerna. Den , , skulle kunna ta rollen som lender of last resort, det vill säga sista instans, men förbjuder i princip att ECB fyller denna funktion. Euron gör det därför dyrare för länder som saknar egen centralbank att låna upp pengar. EMU-länderna har beslutat att bankerna inte ska behöva stå för sin oansvariga utlåning; det ska skattebetalarna göra. Det är helt horribelt. De som starkt har bidragit till krisen krävs inte på sitt ansvar utan ECB går in och garanterar utlåning till bankerna med 1 procents ränta . Det är pengar som bankerna i sin tur till 6 eller 7 procents ränta kan låna ut till krisande länder som blivit skuldsatta på grund av bankernas bristande ansvar. ECB betalar alltså bankerna för att de har varit oansvariga och för att de har lånat ut pengar till länder som redan har stora problem och får betala skyhöga räntor. Det innebär att man kommer att förvärra krisen ytterligare. Den kris som vi nu ser i euroområdet blir snabbt allt allvarligare. Varningarna för recession blir allt fler. I , , och varnar man nu för att ekonomin ska börja gå bakåt. och är redan där. Skuldkrisen ser ut att bli akut i såväl som med risk för att länderna inte kan klara sin egen upplåning. Dessutom ska statliga lån motsvarande omsättas i nya lån . Vi har en stor social kris där människor blir arbetslösa, miljoner människor blir fattiga och människor ställs utan framtid och tvingas emigrera för att kunna försörja sig och sina familjer. Hemlösheten och köerna till soppköken ökar. Det finns en stor risk att eurokrisen blir en eurokollaps. Det är ingenting någon av oss önskar, men det är någonting som vi måste inse kan ske. Det är ett problem att borgerliga politiker inklusive finansminister och merparten av hans regering är anhängare av euron och i grunden vill att vi ska vara en del av valutaunionen. och går längst i sin vurm för euron och slår gärna följe med liemannen. Politisk prestige kan ställa till mycket oreda. Det finns redan tecken på att man förbereder sig för att euron kanske måste överges av flera länder. har instruerat sina ambassader att förbereda sig för att det kan bli en mycket allvarlig ekonomisk kris med både social oro och sammanbrott i betalningssystemen. Även deras banker har uppmanats att vara beredda att bistå engelska medborgare när euron kollapsar. förbereder sig rent tekniskt för att kunna börja trycka en egen valuta igen. Den slovakiska talmannen sade att man måste förbereda en återgång till slovakisk krona. I går kunde vi se att även ECB har uttalat sig om att det kan bli förändringar i EMU och att flera länder kommer att lämna. Det som vi inte kunde säga högt för sedan sägs nu högt av allt fler. delar utskottsmajoritetens syn att grundtanken bakom gemensamma statsobligationer kan ifrågasättas, men utifrån andra bevekelsegrunder. Vi menar att den främsta risken med gemensamma statsobligationer är att de skapar ett tryck på ökad överstatlighet i den ekonomiska politiken. Det är en utveckling som vi tar starkt avstånd från. Vi röstade nej till EMU och kan vi se att stödet för euron har minskat drastiskt; jag tror att det är som anser att vi ska gå med i . Svenska folket är klokt till skillnad från och . Jag yrkar återigen bifall till vår motivreservation. Jag önskar alla god jul och gott nytt år. 39 (M): Jag yrkar bifall till utlåtandet. Den ekonomiska krisen i har lett till flera viktiga gemensamma politiska beslut vad gäller det finansiella systemet, tuffare styrning och sanktionsmöjligheter på det finanspolitiska området. När antog lagstiftningspaketet om euroområdets ekonomiska styrning, det så kallade sexpacket, begärde man att kommissionen skulle undersöka om gemensamma emissioner var genomförbara, och man underströk att gemensamma emissioner av euroobligationer förutsätter att ytterligare steg tas mot en gemensam ekonomisk politik och finanspolitik.