prot · GY0945 · 2011-01-21 00:00:00 — Då är kanske inte coachningen det som har visat sig vara mest effektivt, även om tog upp det som ett väldigt bra stöd. Jag undrar hur många har varit ute och träffat som har haft stöd av coachning. Jag har varit ute och träffat jättemånga, och den berättelse jag får höra är att man träffas , man filar på sitt cv, men några jobb eller åtgärder som leder vidare till jobb får man inte. Jag skulle vilja höra om de goda exempel som påstår att han har träffat, för att vara ung, och för all del också äldre, arbetslös och vara hänvisad till en coach som man träffar så och där den huvudsakliga sysselsättningen är att fila på ett cv leder inte till någonting över huvud taget. Statsrådet tar också upp yrkesvux i sitt svar. Det är en jätteviktig åtgärd, men kom rapporter från Skolinspektionen om att de som går på yrkesvux inte får tillräckligt med praktikplatser. Då måste vi ändå ställa oss frågan hur man egentligen följer upp de åtgärder som finns. Man kan inte bara tillsätta och sedan inte vidta åtgärder när det inte fungerar. Jag var på ett lärcenter i , apropå utlandsföddas problem, som statsrådet tog upp alldeles . På lärcentret i har man fått pengar från för att utveckla metoder för att snabbare få ut utlandsfödda i arbete. Man har skapat ett omvårdnadsprogram, SAS, för dem som har svenska som andra språk. Det har fallit väldigt väl ut. Det vore lite spännande att få veta hur statsrådet egentligen gör för att följa upp sådana goda exempel och om man kommer att lägga mer pengar på att följa upp hur man kan sprida sådana goda exempel vidare ut i . Jag vill ändå slutligen, fru talman, fråga statsrådet om hon avser att arbeta för att fördela arbetsmarknadsresurserna i riktning mot mer av kompetenshöjande åtgärder i stället för mot coachning. 8 (S): När jag lyssnar på arbetsmarknadsministern hör jag att hon är nöjd med situationen. Det som behöver göras är redan gjort. Vi har väl inga problem på arbetsmarknaden. Är det kanske så att de problem med rekrytering, matchning eller flaskhalsar som finns på arbetsmarknaden kommer att lösa sig själva? Är arbetsmarknadsministern nöjd med att det, trots en så pass stark uppgång på arbetsmarknaden, rinner ut 5 000 nya långtidsarbetslösa personer i jobb- och utvecklingsgarantin? Är det en situation där det inte krävs några nya åtgärder? Arbetsmarknadsministern räknar upp hur många personer som deltar i utbildning, och det är ju många. Dess värre är arbetslösheten rekordstor. Över 400 000 människor är arbetslösa, av arbetskraften. Tyvärr, trots att många människor deltar i utbildning, är det bara en liten bråkdel av dem som är arbetslösa som får en chans att bygga en brygga över till ett annat arbete. I sitt skriftliga svar säger arbetsmarknadsministern så här: Det är inte görligt att via kortsiktiga politiska beslut ändra kompetensen hos befolkningen. Det är också ett sätt att uttrycka det. Det är klart det inte är det med kortsiktiga beslut. Men det är möjligt och görligt med långsiktiga beslut. De kompetensproblem som vi nu bara börjar se på arbetsmarknaden kommer att förvärras. Vi har en demografisk utveckling som kommer att göra att färre personer ska försörja fler. Vi kommer att ha brister inom allt fler områden. räknar med att 16 miljoner nya jobb för högkompetenta kommer att behövas och att 12 miljoner för lågkompetenta kommer att försvinna. Jag tror inte att prognosen är så mycket annorlunda i . De demografiska utmaningarna är ju inte kortsiktiga. Dem kan man förutse väldigt långt innan. Trots det väljer regeringen att inte agera. Det är ett ganska fegt svar att säga att det inte är görligt med kortsiktiga beslut. Jag har noterat att arbetsmarknadsministern inte svarade på min fråga om ungdomarna och TCO:s förslag om en utbildningsgaranti för ungdomar så att de ska få en ny chans. Jag tänkte ägna min åt att ge några kommentarer till . , som är ordförande i arbetsmarknadsutskott, är här en strålande företrädare för nånannanismen. Det är tydligen inte regeringen eller regeringspartierna som är ansvariga för att göra någonting åt den situation och de problem vi har på arbetsmarknaden. Det är oppositionen. Vi tar gärna det ansvaret och vi har konkreta förslag på hur man bör göra, men jag tror att det vore lugnande för alla de arbetsgivare och alla de arbetslösa som faktiskt känner en stor oro över utvecklingen om också , som ordförande i arbetsmarknadsutskott, kunde ta på sig lite ansvar för att göra någonting åt situationen. Jag vill också säga något om kvaliteten i skolan och min tid som skolminister, eftersom säger att vi lade grunden för flumskolan. Det jag gjorde som skolminister var att föra över förskolan från och socialtjänstlagen in i , in i skollagen, och att ta fram en egen läroplan för förskolan. Jag införde kunskapsrelaterade betyg i stället för de relativa. Vi gjorde storsatsningar på kompetensutveckling av alla lärare. Vi gjorde stora satsningar på matematik och naturvetenskap, och vi genomförde en unikt stor satsning på vuxenutbildning i form av flumskola! Tänk på vad du säger! 9 (S): Eftersom vi nu skulle ägna tid åt att referera till vad som skedde och kanske framåt eller bakåt skulle jag kunna påminna statsrådet om vilka stora nedskärningar den borgerliga regeringen gjorde i vuxenutbildningen och arbetsmarknadsutbildningen i början av förra mandatperioden. Jag skulle kunna ägna tid åt att påminna statsrådet om de otaliga debatter som vi har haft i kammaren där vi har påtalat faran i att inte rusta och ge människor nya och fler chanser i de olika utbildningssystemen. Ändå tror jag faktiskt att bevisen talar sitt eget språk . Massarbetslösheten har spritt ut sig och långtidsarbetslösheten biter sig fast. Unga människor far ut och in i tillfälliga jobb, och allt fler människor fullständigt rasar in i fas 3. Där hamnar människor i ett näst intill permanent utanförskap. ropar arbetsgivare och företag efter kompetent arbetskraft. Man vill ju anställa. Jag undrar liksom var logiken finns i allt detta och hur statsrådet tänker agera för att bryta den kompetensbrist som breder ut sig och faktiskt också ge människor som rasat in i fas 3 nya chanser till jobb. Eftersom vi nu också ägnar oss åt lite sifferexercis kan jag påminna statsrådet om att arbetslösheten faktiskt är . Men eftersom jag är från inland kan jag säga att siffrorna blir lite lägre. Det finns en basindustri i det här landet som levererar in pengar till välfärden, bland annat gruvorna och malmen. har det varit diskussion om att det ska starta en ny gruvbrytning i . har en befolkning på 6 000 människor. 6 000 människor bor i , och här ska vi starta en ny gruva som förhoppningsvis ska ge nya intäkter till välfärdssamhället. I , som består av 6 000 invånare, finns det 168 arbetslösa. Endast 9 av de 168 får en arbetsmarknadsutbildning. 125 Pajalabor finns i jobb- och utvecklingsgarantin och 46 personer har rasat in i fas 3. Här ska det nu startas en helt ny gren i basindustrin som är själva ryggraden i vår exportindustri, som ser till att vi har pengar till att bygga upp välfärden. Var finns logiken i det? Var finns den borgerliga regeringens ambitioner att faktiskt se till att basindustrin, som står för så mycket av tillväxten, har kompetent arbetskraft? Det är det jag menar, det finns otroliga regionala skillnader och även lokala. Jag är fullständigt övertygad om att ministern förstår att utmaningarna är stora, men jag menar att det borde finnas ett nationellt intresse. Det borde finnas ett intresse från statsrådet att se till att det till båda de branscher som jag har pratat om, biltestbranschen under halva året i min hemkommun och gruvindustrin, som är en stor del av basindustrin, finns arbetskraft som faktiskt kan ta de jobben när de kommer, så att det inte blir så att man flyger in människor och flyger ut dem igen. Det är ingen god utveckling vare sig för samhället eller för i dess helhet. Det är klart att statsrådet och den borgerliga regeringen har ansvar för att det finns stora brister i kompetensen bland arbetskraften. Man kan inte säga att man är nöjd när arbetslösheten ändå är det är ju massarbetslöshet och människor rasar in i fas 3. De fastnar där och får inte nya chanser, nya möjligheter och möjligheter till utbildning så att de kan komma igen på arbetsmarknaden. Hur man än vrider och vänder på sig, arbetsmarknadsutskottets ordförande, är det den borgerliga regeringen och den borgerliga politiken som har ansvar för det som sker på svensk arbetsmarknad . Som oppositionspolitiker har jag förslag, men jag är fortfarande i opposition. Det är faktiskt ni som bestämmer. Varsågod och gör något! 10 (M): Nog kan vi gärna ta ansvar för den situation befinner sig i. Vi skäms inte över att ligger i topp i världen när det gäller tillväxt. Vi skäms inte över att det finns 46 000 lediga jobb man talar om rekord i . Det är inte siffror vi skäms över, och det är resultatet av ett ansvarstagande för svensk ekonomi och en tydlig arbetslinje. Det jag däremot pekade på var att det är svårt att få kortsiktiga effekter i skolpolitiken. Det vore förmätet av mig att säga att så fort ett nytt betygssystem är infört får vi se en temporär höjning av skolresultaten och det är bara Alliansens förtjänst. Sanningen är att skolpolitiken är lite mer långsiktig. Man går i grundskola och i gymnasium. Det kommer att ta tid att utvärdera. Vi kan däremot se att den tidigare skolpolitiken den som grunden lades för har misslyckats. Flera företrädare inom socialdemokratin har erkänt det. Jag fick en fråga från om stödet från coacher. Det är en relevant fråga. Fungerar kompletterande coacher? Känner sig deltagarna nöjda? Där har vi fått ta del av undersökningar i arbetsmarknadsutskottet. Det har visat sig att ungefär fyra av fem av dem som får ett coachstöd är nöjda eller tycker att coachen har gjort ett bra arbete. Ungefär 20 000 personer har tack vare en coach snabbt kommit in i arbete. Det är ett bra resultat. Sedan ska man vara ärlig och säga att det kan finnas ytterligare bekymmer inom coachsystemet, och det ska vi noga följa upp. Men låt mig vara tydlig med att om det är vi behöver mycket coachstöd är det nu när 46 000 jobb väntar på arbetslösa människor som vill komma in i en arbetsgemenskap. 11 (S): Jag begärde ordet när arbetsmarknadsminister sade att det förmodligen är facken som kommer att bli arbetsförmedlare . Det är kanske sant. Det är kanske facken som ska ta ansvar. Jag tänkte ge kammaren några exempel från där vi har jobbat med praktikringar. I finns två och . Totalt sett har över 5 000 av våra blivit arbetslösa under krisen. Vi lärde oss att det fanns inga som helst åtgärder att få från samhället för de arbetslösa. Många arbetslösa har funnits i framför allt tillväxtindustrin. De har jobbat kanske med bristande kompetensförsörjning . De har stått vid i stort sett samma maskin utan att få förändrade arbetsuppgifter, och de kommer ut på en arbetsmarknad som de inte är förberedda för. Tillsammans med Teknikarbetsgivarna i gjorde upp om att starta praktikringar där arbetslösa, med bibehållen a-kassa, fick komma ut på de företag som faktiskt fortfarande fungerade och fick lära sig nya arbetsuppgifter. har nog en poäng med att det kanske är fackföreningsrörelsen som får ta över arbetsmarknadspolitiken eftersom det verkar som att regeringen inte klarar av den. Lite grann är det samma sak i fråga om coacher. Det hjälper inte med en coach om du inte har rätt förarbevis, körkort eller licens eller om du inte kan engelska som förmodligen arbetsgivaren på din nya arbetsplats kommer att kräva och som förmodligen reglerna på arbetsmarknaden kräver, det vill säga du är tvungen att ha ett visst körkort eller förarbevis. Då hjälper det inte med hur många coacher vi än tillsätter. Då är det bättre med Socialdemokraternas förslag, nämligen att använda pengarna till arbetsmarknadsutbildningar. 12 Arbetsmarknadsminister (M): Välkommen till debatten, ! Det du nämner är bra exempel på samarbete och samverkan. Det är det som är grunden i vår svenska modell. Jag syftade på att det ska finnas en valfrihet inom arbetsmarknadssystemet. Det ska inte finnas bara en statlig arbetsförmedling. Där kan vi se en mängd aktörer som kommer att växa fram . Det här är ett lysande exempel. Det behövs fler goda lokala exempel. Nej, , i fråga om arbetslöshet är jag långt ifrån nöjd. Regeringen är långt ifrån nöjd med arbetslösheten, som enligt arbetskraftsundersökningen var . Vi är långt ifrån nöjda. Det här är en av de största utmaningarna. Men jag är nöjd och stolt över det vi har åstadkommit i fråga om att vi faktiskt har resurser och möjlighet att satsa på en aktiv arbetsmarknadspolitik. Vi satsar nästan under det här budgetåret på en aktiv arbetsmarknadspolitik. Två tredjedelar av den satsningen går till aktiva åtgärder, till skillnad mot i många andra länder inte minst inom där man brukar satsa betydligt mindre på aktiva åtgärder. Låt mig komma in på vad vi satsar på. Coachning är en liten del i hela sammanhanget. Det finns en palett av åtgärder, men det finns ingen quick fix. Det finns inte heller, som tycks tro, en möjlighet att skifta personer som kommer in i arbetskraften från långa sjukskrivningar och utanförskap. Det är inte enkelt att säga att någon kan passa bra i gruvindustrin eller på biltestanläggningen. Det är viktigt att se till varje individs förmåga och ta till vara det personen vill och kan utveckla. Det går inte att skifta fem arbetslösa ingenjörer till att göra något helt annat. Det är ingen enkel procedur. Vi måste se till individens förutsättningar, hur den lokala arbetsmarknaden ser ut och vilka möjligheter som finns att röra sig geografiskt i landet. Vi satsar på rehabilitering, arbetspraktik, arbetsträning, arbetsmarknadsutbildning, coachning och matchning. Coachens uppgift är viktig. Alla de som i livet har haft det lite tufft har haft behov av och känt ett enormt stöd av att ha någon att bolla frågor med. Vad är jag bra på? Vilka är mina förmågor? Vad har jag för möjligheter? Har man varit arbetslös eller sjuk tappar man självförtroendet och tron på att man kan och vill. Jag mötte en person från som hade fått jobb på . Han hade fått sitt första jobb . Han sade att det var bättre än att vinna högsta vinsten på . De frågade efter vad han kunde och fokuserade inte på vad han inte kunde på grund av hans funktionshinder. Det var en solskenshistoria som visar att vi måste ändra fokus och se till varje individ. Coachning innebär att coacha personer till olika former av verksamheter, till exempel praktik, och att inspirera och motivera personer att utbilda sig. Det är aldrig för sent att söka en kurs, att lära sig mer engelska, att skifta fokus, att komma in på yrkesvux och utbilda sig till ett bristyrke, rörmokare eller snickare eller något annat man är intresserad av. Allt som skedde var inte helt lysande, inte minst att arbetslösheten bet sig fast. Det försöker vi undvika nu genom våra reformer. Det var en enorm tillväxt i , men det var också det som kallas jobless growth, det vill säga att det inte skapades några jobb. Sysselsättningsnivån är bättre. är 100 000 fler sysselsatta. Ekonomin vänder stadigt uppåt. säger att den är stark som . Vi är inte nöjda, och alla våra reformer är inte perfekta. Vi måste ständigt förbättra och utveckla oss, men vi är på rätt väg. Det behövs flera delar i arbetsmarknadspolitiken. 13 (S): Det hjälper inte, , att ha 46 000 lediga jobb om det inte finns kompetenta att anställa till de lediga jobben. Det är om detta vi har ställt frågor och ännu inte fått några svar på. och statsrådet sade att många är nöjda med coachningen. Det är bra. Men frågade också: Vad gör man om man under coachningen upptäcker att det behövs kompetenshöjande åtgärder, det vill säga när mycket av pengarna till åtgärderna går till coachningen och inte till kompetenshöjande åtgärder? Jag blir väldigt trött på debatter som handlar om vem som har gjort vad eller inte gjort vad. Jag skulle önska att vi i stället talade om vad vi vill framöver. Jag har flera personer i min närhet där jag kan se konkreta resultat av en tidigare mycket lyckad arbetsmarknadspolitik. Jag bor i en gränskommun, i . Där vi har en mycket stor befolkning, nästan 1 000 personer av 10 000 invånare, som jobbar i där arbetsmarknaden är betydligt bättre. Tyvärr är det en kommun med låg utbildningsnivå. Men vi har ändå haft en väldigt låg arbetslöshet. Det har berott på att många har gått färdigt sin skola och sedan haft ganska lätt att få jobb. De har varit i väg och haft ett jobb och sedan kommit tillbaka och varit arbetslösa. De har då upptäckt: Jag behöver en spetsutbildning inom något område. Det kan till exempel vara inom något elprogram, VA eller vad det nu kan vara. Byggsektorn är väldigt vanlig hos oss. De har gått till Arbetsförmedlingen som arbetslösa och har fått den påbyggnadsutbildningen. Så har det varit, men så är det inte just . fungerar det inte så. får alla som kommer till Arbetsförmedlingen beskedet: Det finns inga pengar. Det finns pengar till coachning. Men för det de i coachningen kommer på att de behöver finns inga mer pengar. Det är märkligt. Jag måste ställa min sista fråga till statsrådet. Hur kommer statsrådet att verka för att alla dem som tyvärr har valt fel väg i skolan kommer att bli anställningsbara? 14 (S): Det är bra att regeringen inte är nöjd med att vi har en arbetslöshet på och problem med kompetensbrist, arbetsmarknadsministern. Då måste regeringen också agera. har arbetsmarknadsministern bara haft sin roll och har kanske lite tid på sig. Men det börjar bli hög tid att agera för att ta hand om de problem som finns på arbetsmarknaden och som såvitt jag förstår kommer att förvärras om vi, som vi hoppas, kommer att ha en fortsatt uppåtgående konjunktur. Dessutom kommer ovanpå det demografiska utmaningar som kommer att ställa oss inför svåra kompetensförsörjningsutmaningar. tog mycket riktigt upp att det är vackert och bra att vi ska se till de individuella behoven hos varje arbetslös. På den punkten är vi överens. Det vi inte är överens om är att det inte finns tillräckliga resurser för att kunna möta de individuella behoven och kunna rusta människor så att de har möjlighet att ta de nya jobb som kommer. Jag vill avsluta med att för tredje gången ställa en fråga. TCO tog fram en rapport som var mycket intressant om problemet med ungdomar som inte har tillräcklig kompetens. De har inte bara svårigheter på arbetsmarknaden, som jag tror att arbetsmarknadsministern sade i sitt svar, utan de har en utomordentligt dålig prognos på arbetsmarknaden när de saknar gymnasiekompetens. Med ett helt liv framför sig är det inte bara ett arbetslöshetsproblem utan i allra högsta grad ett utbildningsproblem. Jag vill återkomma till arbetsmarknadsministern med frågan: Är hon beredd att genomföra en utbildningsgaranti för ungdomar som är ? 15 (S): Jag tycker inte att det är bra nog när arbetsmarknadsministern står i kammare och talar med mild röst om att de som rasat in i fas 3 inte kan gå från det ena jobbet till det andra och att man måste vara lite försiktig och att det måste finnas tid. Jag vet inte om statsrådet har glömt att ni har försämrat på många områden i a-kassan. Ni har också försämrat för människor att göra omställningar, utan dag ett när du är arbetslös ska du packa ihop och flytta. Det kanske statsrådet inte riktigt kommer ihåg. De som företräder den borgerliga politiken brukar länge och kärleksfullt beskriva marginaleffekter och inlåsningseffekter av skatter. Det brukar vara ett mycket kärt ämne för nästan alla borgerliga politiker. Men sällan eller aldrig får jag höra att de talar med känsla och beskriver inlåsningseffekterna för alla de människor som rasar in i fas 3 utan jobb och utbildningsmöjligheter i sikte. Den sortens bekännelse får vi från oppositionen klämma fram. Det finns människor som rasar in i fas 3 som är en arbetskraftsresurs. Man borde med känsla och ambition kunna hjälpa och se till att de rustas för de nya jobben. Men då måste man titta på hela kedjan. Man kan inte försämra ersättningarna i a-kassan och göra dem mer stelbenta och ha stelbenta regler i sjukförsäkringarna. Många av dessa människor har kanske också en skör hälsa. Vi har talat om kompetens och att människor behöver nya utbildningsmöjligheter. Men det behövs också ett politiskt krafttag för att höja, bredda och verkligen försäkra sig om att många människor kan få möjligheten att få sina kompetens- och utbildningsbehov fyllda. Precis som sade finns det en att titta på när det gäller unga . Där tror jag att det kommer att bli stora bekymmer . 16 (S): Ni har gjort ett stort nummer av att ni har ändrat skollagen, . Det var också ni som ändrade den förra gången, och det gick inte helt bra. Vi har varit överens om att de stora felen är att skillnaderna över landet är alltför stora. Enligt Lärarförbundets egen rankning hamnar de åtta bästa skolkommunerna i och . Det kan vi vara stolta över. Men vi är inte nöjda med vår egen skola. Då förstår vi att det är alltför mycket sämre på alltför många andra håll. För att lyfta upp någonting positivt i kan jag säga att väldigt många av våra entreprenörer har fått möjligheter att få jobb i tack vare att det uppe i går som tåget. Där går faktiskt tåget, om vi ska vara lite lustiga. Där finns väldigt stora möjligheter för dem som vill, kan och har förmågan. Som vi har hört här från fattas det just nu en hel del kompetenser. Det finns fortfarande en hel del arbetslösa i hela landet som skulle kunna ta dessa jobb i framför allt om de hade rätt kompetens. Jag ser ingen annan möjlighet i varje fall på kort sikt än att man ska ha en arbetsmarknadsutbildning för att ordna spetskompetensen. Vi har väldigt lång leveranstid i ett utbildningssystem. Om de som går i årskurs 9 ska gå på gymnasiet och kanske någon tilläggsutbildning är vi framåt, och då vet vi inte hur det är. Då har vi tappat många möjligheter. Fundera på det. 17 Arbetsmarknadsminister (M): Jag vill tacka för en intressant debatt. Jag ska svara på fråga om TCO:s rapport. Det TCO vill, om jag minns rapporten rätt, är att bygga upp ett parallellt tredje utbildningssystem i landets alla drygt 290 kommuner. Vi tror att det är fel väg att gå. Vi ska bygga ut den reguljära skolan och göra den så mycket bättre. De hade flera olika förslag i rapporten som kanske delvis var inspirerade lite grann av . I har man tuffa tag mot föräldrar som inte stöttar sina barn. Man kan dra in barnbidrag och sådana saker. Man kan också tvinga människor till olika utbildningsinsatser. Jag tror att det är fel väg att gå. Man måste vara motiverad för att vilja utbilda sig. Ett av problemen inom skolans värld är att ungdomar inte är likadana. Vissa vill har mer av praktik, vissa vill ut och jobba och vissa vill plugga och plugga vidare på universitet och högskola. Vi måste bli mer individuellt inriktade på alla håll och kanter och inte minst inom skolans värld men också inom Arbetsförmedlingen och se till varje individs förmåga, vilja och möjligheter. Jag tror inte att TCO:s modell är rätt väg att gå. Man talar om garantin och att om människor inte går utbildningen skulle de inte få några ersättningar. Tvång är mindre bra för att motivera till att lära sig, tror jag generellt. Det som vi gör för ungdomar är att vi nu ger dem ett förhöjt studiebidrag. Har man lämnat eller gymnasiet utan fullständiga betyg och blir motiverad, kanske med hjälp av föräldrar eller en coach, att gå tillbaka till utbildning får man det förhöjda studiebidraget som är . Det är ganska mycket pengar, och det tror jag är en bra drivkraft. Då är det viktigt att arbetsförmedlare, föräldrar och coacher motiverar och säger att det är jätteviktigt för dig, om du ska bli anställningsbar , att gå tillbaka till skolan. Det här är en väg. Det finns väldigt många utmaningar inom arbetsmarknadspolitiken, och som jag nämnde är jag inte nöjd. Enligt , som håller i den officiella statistiken, är arbetslösheten , vilket är alldeles för högt.