prot · GY0988 · 2011-04-14 00:00:00 — Det var ju inte länge sedan som den beslutade att dra tillbaka förslag till miljösmarta kostråd, efter kommissionens muttrande om att de innehöll råd att i vissa lägen konsumera närproducerade livsmedel, något som inte föll kommissionen på läppen, eftersom det kunde strida mot den inre marknaden. Men vem vet, om utlåtandet skickas till i riksdagsdirektörens namn kanske det är lättare att få gehör. Med detta, fru talman, föreslås att grönboken läggs till handlingarna. Men för säkerhets skull yrkar jag bifall till utskottsmajoritetens förslag. 13 (M) replik: Jag skulle vilja ställa en fråga till . Jag hade egentligen inte tänkt gå upp, eftersom det är ungefär samma åsikt som vi diskuterar fram och tillbaka. Men så kom vi in på detta med djurhållning. Du redovisade att du har pratat med lantbrukare som säger att de gärna vill ställa krav på god djurhållning, som man självfallet önskar att det är. Men då skulle det handla om att göra som i , men det är inte lagligt. Det är då vi kommer in på protektionism: Vi ska kunna sälja till alla, men ingen ska sälja i . Det blir problematiskt. Att man ser över djurhållningen i brett kan jag förstå. Men det går inte utan att riva upp lagstiftningen att säga att man ska göra som i . Det finns ingen som vill göra det, skulle jag tro, för alla vill väl göra som de gör hemma, och då kommer vi till det protektionistiska. 14 (V) replik: Det gäller att formulera upphandlingskraven på sådant sätt, till exempel i fråga om god djurhållning, att de gäller för alla leverantörer. Men de kraven kan ju vara likvärdiga med dem som vi har i . Då måste leverantörer, oavsett om de är svenska eller utländska, följa de reglerna. Då är det inte de svenska reglerna, men det är motsvarande regler. Jag betonade det som också tas upp i utskottets utlåtande som ett exempel, att det också handlar om att bli bättre på att använda de möjligheter som finns. Det ställer stora krav på kompetens hos de upphandlande myndigheterna. 15 (M) replik: Jag håller med dig, , om att det ställer stora krav på kompetens. kan man ställa dessa krav genom att man har tydliga krav på vad man vill ha. Då kan man ju fråga efter bättre kvalitet i stället för till exempel lägre pris. Då kan man uppnå det man vill. Jag bara blev lite förvånad när du nämnde , för då blir det fel enligt rättsläget. Det var det jag ville poängtera. 16 (V) replik: Jag ville betona möjligheterna och behovet av att använda de möjligheter som finns för att ställa olika krav. Det kan gälla sociala krav, miljökrav, arbetsmiljökrav och krav på djurhållning. Det är viktigt att den kompetensen finns. Men den finns knappast i tillräcklig utsträckning för att kunna bland annat ställa krav på god djurhållning på de grisprodukter som vi köper och använder i , oavsett om de är producerade i eller i andra länder. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 16 §.) 10 § Ny lag om europeiska företagsråd Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande 2010/11:AU6 Ny lag om europeiska företagsråd (prop. 2010/11:60). 17 (S): Vi ska nu behandla arbetsmarknadsutskottets betänkande 2010/11:AU6 med anledning av proposition 2010/11:60, som handlar om en ny lag om europeiska företagsråd. Propositionen innehåller förslag till hur EU:s direktiv /38/EG om inrättande av europeiska företagsråd ska implementeras i svensk lag och därmed säkerställa ett mer effektivt utövande av arbetstagarnas rättigheter samt gränsöverskridande information och samråd, öka andelen europeiska företagsråd som inrättas inom EU och förbättra rättssäkerheten. En ny lag ersätter den tidigare lagen om europeiska företagsråd med anledning av de förändringar som har gjorts i direktivet. I den nya lagen föreslås bland annat ett förtydligande av begreppen gränsöverskridande fråga, information och samråd. Det föreslås också nya bestämmelser som gäller förhandlingen om inrättandet av ett företagsråd eller annat samrådsförfarande samt att gemenskapsföretaget eller det kontrollerande företaget i företagsgruppen får ansvar för att ge arbetstagarrepresentanterna utbildning. Enligt förslaget kommer gemenskapsföretag och företagsgrupper med vissa avtal i huvudsak att vara undantagna från den nya lagen. Den nya lagen föreslås träda i kraft . betänkande innehåller utskottsmajoritetens förslag till beslut. I betänkandet finns en gemensam reservation från Socialdemokraterna, och . Med denna inledande presentation överlämnar jag nu ärendet till för debatt, behandling och beslut. 18 (S): Jag vill börja med att yrka bifall till reservationen från Socialdemokraterna, och när det gäller lagen om europeiska företagsråd. Från Socialdemokraternas sida tycker vi att det är bra att den här revideringen av den tidigare lagstiftningen har kommit fram. Den känns mer modern än den som har gällt. Men vi vill göra en del justeringar i det förslag som föreligger för beslut i kammaren. Jag tänkte lite översiktligt gå igenom de justeringar som vi föreslår. Den första justeringen som vi föreslår i vår reservation handlar om att vi vill stärka rätten för arbetstagarsidan att avge ett yttrande. Det är en betydlig skillnad jämfört med att lämna synpunkter, som det nu står i lagtexten. Det är viktigt, tycker vi, att de fackliga organisationerna och framför allt arbetstagarna, naturligtvis, ges en möjlighet till ett reellt inflytande. Vi skulle alltså gärna vilja ha en skärpning i den delen. Den andra punkten som vi trycker på, av de sju som vi har, handlar om innebörden av väsentlig omstrukturering och gränsöverskridande fråga. Det här handlar om de företag som ingått ett avtal när det gäller det nya direktivet. Där vill vi likaledes att man tydliggör att det ska finnas ett krav på omförhandling av avtalet och att det också regleras i den här delen. När det gäller gränsöverskridande fråga tycker vi att det är viktigt att man förstärker det i lagförslaget för att kunna garantera arbetstagarpartens inflytande. Jag tror att vi alla är betjänta av att ha så jämbördiga parter som möjligt när det gäller allt koncernfackligt arbete. Den tredje punkten som vi trycker på i vår reservation handlar om företagets ansvar att begära och inleda förhandlingar. Ofta kommer förhandlingsinviterna från arbetstagarsidan, och det är relativt vanligt att många företag intar en passiv hållning när det gäller förhandlingsplikten. Vi vill att man också förstärker detta i lagtexten. Den fjärde punkten som vi trycker på handlar om avtalstexten, alltså så kallade stupstocksregler. Vad är det som händer när man inte tecknar något avtal? I det förslag som ligger ska det vara i den här delen innan man gör det. Vi tycker att man bör förstärka det med rejäla stupstocksregler för att detta ska kunna hanteras på ett bättre sätt. Den femte punkten handlar om reglering av mötesfrekvens för arbetsutskott och företagsråd. Ska det finnas ett företagsråd, vilket vi instämmer till fullo i, måste det också finnas en semidispositiv regel om att man har minst fyra möten för att sköta den löpande verksamheten. Det bör vara ett minimikrav. Det är nämligen viktigt, återigen, att man ges ett inflytande och garanteras möjligheter att följa arbetet i den här delen. Den sjätte punkten som vi pekar på handlar om arbetstagarrepresentanternas rätt att välja utbildning. Där kommer jag återigen till att det är viktigt för arbetsmarknaden i sin helhet att man har jämbördiga parter. Då finns det naturligtvis alla skäl till att de parterna också ska vara så välutbildade som möjligt för att kunna följa sitt arbete i företagsrådet. Vi ser det också som självklart att det är arbetsgivarparten som betalar den utbildningen, och det bör naturligtvis vara de fackliga företrädarna eller arbetstagarna som väljer vilken utbildning som ska ges och under vilka former. Den sjunde punkten som vi har handlar om tystnadsplikten. Man kan tolka den här lagstiftningen som att en före detta arbetstagarrepresentant eller expert under återstoden av sitt liv kan åläggas tystnadsplikt och skadeståndsansvar. Det tycker vi är orimligt. Man kan ju lämna företaget av olika anledningar. Det känns inte särskilt modernt att man då ska ha det här kravet på sig. Det, fru talman, är våra förslag i den gemensamma reservationen från Socialdemokraterna, . Jag vill yrka bifall, återigen, till vår reservation. 19 (V): Ett alltmer internationaliserat näringsliv kräver också mer av gränsöverskridande fackligt arbete. påverkas anställda i allt oftare av beslut som fattas av en företags- eller koncernledning som sitter i ett helt annat land. Detsamma gäller naturligtvis åt andra hållet. De europeiska företagsråden är en av flera viktiga arenor för att ge löntagarna möjlighet till insyn och inflytande i sådana här gränsöverskridande företag. Inte minst är de viktiga för att förhindra att löntagare i olika länder i samma företag eller samma koncern ställs mot varandra i syfte att pressa ned löner och arbetsvillkor i samband med neddragningar och omstruktureringar, som vi tyvärr har sett exempel på tidigare. Därför tycker vi i att det är bra att det här nya direktivet nu har kommit. Vi tycker att det är bra att det nya direktivet innehåller en del förstärkningar och förbättringar jämfört med hur det har sett ut . Vi tycker också att det är bra att direktivet är utformat som ett minimidirektiv så att det ges utrymme för medlemsstaterna att anpassa regelverket efter sin nationella arbetsmarknadsmodell och att faktiskt förstärka löntagarinflytandet i den nationella lagstiftningen, om man så önskar. Tyvärr måste vi konstatera att den , när man har valt att implementera den här lagstiftningen, i stället har valt att lägga sig så nära direktivets minimikrav som möjligt och att man faktiskt till och med på en punkt väljer att försämra lagstiftningen jämfört med hur den ser ut . Det här är tyvärr helt i linje med hur den borgerliga regeringen har agerat ända . I retoriken säger man sig värna den svenska modellen och löntagarnas rättigheter, men i praktiken väljer man konsekvent att i stället urholka löntagarnas rättigheter och dessutom påfallande ofta helt strunta i de fackliga organisationernas åsikter. Lite ironiskt är det då att det är just arbetstagarrepresentanternas rätt att formellt uttrycka sin åsikt om ett förestående beslut som är en av de punkter där regeringen valt en väldigt svag skrivning i lagtexten. I stället för att ange det som faktiskt står i direktivtexten, nämligen att arbetstagarrepresentanterna i ett företagsråd ska ha rätt att avge ett yttrande, står det nu att de har rätt att lämna synpunkter. De borgerliga partierna i utskottet avfärdar den kritik som och Socialdemokraterna framför mot det här, som om det handlade om något slags språkfråga eller en liten detalj i samband med översättningen. Om det vore så enkelt kan man verkligen fråga sig: Varför kan man inte lika gärna byta ut ordet synpunkter mot yttrande? Alla de tre fackliga centralorganisationerna påtalade faktiskt i sina remissyttranden att det är en väsentlig skillnad mellan att få lämna synpunkter och att avge ett yttrande. Att de fackliga centralorganisationerna valde att säga så beror inte på att de ägnar sig åt språkvård eller översättning, utan det beror på att de har erfarenhet därför att de sitter i MBL-förhandlingar och i sådana här företagsråd och vet att det är skillnad mellan de här båda begreppen. Det är mycket starkare att ha rätt att avge ett yttrande än att få lämna synpunkter. Man kan säga att skillnaden mellan de här två begreppen illustrerar sig själv lite grann i det här sammanhanget. Om de fackliga centralorganisationerna i stället för sina skriftliga remissyttranden om det här förslaget bara hade fått lämna synpunkter på ett möte med regeringen i kanslihuset hade deras åsikter knappast varit på bordet i den här debatten. De hade inte ens varit allmänt kända. Då kan man fråga sig om det är regeringens egen önskan att slippa ha fackföreningarnas inlagor på bordet som ligger bakom att regeringen har valt att skriva på det här sättet. Hur som helst går det liksom inte riktigt att tolka regeringens val av begrepp på något annat sätt än som att man faktiskt vill begränsa arbetstagarrepresentanternas rättigheter i enlighet med det här direktivet till det absolut minimala. Vi anser från sida att det bör vara tydligt i en sådan här lagstiftning att arbetstagarna ska ha rätt att inkomma med ett yttrande. Ett av de största problemen med de europeiska företagsråden är att de har varit alldeles för få. Det är inte ens hälften av de företag som borde inrätta företagsråd som har gjort det. För oss i är löntagarinflytande på alla nivåer en central och viktig fråga. Vi tycker därför att det är på sin plats att ställa tydligare krav på företagen, att det är de som har ansvar för att ta initiativ till och inleda förhandlingar om att inrätta ett företagsråd. Det bör också finnas en tydlig tidsgräns för när de här förhandlingarna ska ha inletts. Det skulle öka pressen på företagen att ta sitt ansvar i den här processen, och det skulle förhoppningsvis leda till att fler anställda i gränsöverskridande företag fick en möjlighet till insyn och inflytande. Det här var också en sådan sak som de fackliga organisationerna påpekade i sina remissyttranden. Jag tycker inte att det går att tolka det på något annat sätt än att regeringen inte tycker att det är något stort problem att det är så få företag som inrättar företagsråd och att man därför inte valt att skärpa de här kraven. Det intrycket förstärks ytterligare, eftersom regeringen har lämnat ett par rejäla kryphål i den nya lagstiftningen. För det första, precis som var inne på tidigare, har man inte brytt sig om att definiera vad en väsentlig omstrukturering innebär. Trots att det står i direktivet har man inte brytt som om att skriva det i lagen. För det andra har man inte heller brytt sig om att skriva någonting i lagtexten om vad som ska definieras som en gränsöverskridande fråga. Det här ger ett väldigt brett utrymme för fri tolkning för ett företag som vill slippa undan denna process. Det vore tråkigt om förhandlingar om att tillsätta ett företagsråd och börja med den här viktiga samrådsprocessen skulle bromsas upp av tvister om definitioner. Vi tycker att det är oerhört onödigt att lämna öppet för den typen av pseudotvister, om nu målsättningen är att man ska få till stånd fler företagsråd. Dessutom är det som sagt var en försämring som genomförs i den här lagen jämfört med hur det ser ut , och det är för vad som gäller när ett gammalt avtal löper ut och fram till dess man kommer fram till ett nytt. träder den så kallade stupstocksregeln in om inget nytt avtal har träffats . Men i den nya lagen finns inte den regeln kvar, utan i stället ska parterna traggla sig igenom hela den långa processen med förhandlingar från scratch, och det kan pågå . Problemet är att under hela den här långa treårsperioden finns det då inget avtal, och det finns ingen arena för inflytande och medbestämmande. Det är en väldigt då löntagarna ställs helt utanför vad som regleras i direktivet. Återigen kan man konstatera att regeringen väljer, om man har möjlighet, att utforma lagstiftning så snålt som det bara går ur löntagarnas synvinkel. Om man hade haft en vilja att främja löntagarinflytandet och bildandet av fler företagsråd hade man väldigt enkelt kunna genomföra dessa förändringar i lagstiftningen som man har fått påtalat för sig av remissinstanser tidigare. Jag ska inte gå in på alla de punkter där vi vill ha förändringar eller ger kritik. har föredömligt gått igenom dem när det gäller rätten att välja utbildningar, en regel om antal möten för arbetsutskotten, när det gäller tystnadsplikten och så vidare. Jag kan bara konstatera att det börjar bli lite tröttsamt att lyssna på borgerliga politiker som låtsas värna om den svenska modellen och de fackliga rättigheterna och sedan gör vad de kan för att undergräva och minimera bådadera. Med det, fru talman, vill jag yrka bifall till reservationen. 20 (M): Det vi debatterar är ett förslag till ny lag om europeiska företagsråd. Den nya lagen innehåller vissa förändringar. Bland annat är det vissa begrepp som förtydligas. Vi kan också se vissa nya bestämmelser när det gäller förhandlingar och när man ska inrätta ett europeiskt företagsråd. Det finns även nya bestämmelser när det gäller arbetstagarrepresentanternas rätt till utbildning. Men det är inte så stora materiella förändringar i den nya lagen jämfört med den lag som gäller . Min uppfattning är att den här typen av regler egentligen borde regleras av arbetsmarknadens parter. Jag tycker inte att det här är frågor som borde ligga på EU-nivå, och jag är i grunden skeptisk till den här typen av direktiv från EU. Jag tycker att det finns en fara i att EU blandar sig i mer och mer av det som jag menar att vi borde bestämma själva här i . Jag tycker att vi ska vara stolta över den svenska modell som har varit bra för . Det finns en fara i att alltid ropa på mer lagstiftning och säga att man står upp för den svenska modellen. Vi har en viktig tradition i som innebär att parterna ska ha frihet att själva på bästa, på det mest effektiva och på det mest rättvisa sättet hitta de bästa lösningarna. ser vi att världen förändras, och vi ser också att allt fler bolag får internationell karaktär. Jag kan då se vissa behov av europeiska företagsråd, och jag tror att den här typen av regler ibland kan vara nödvändiga, bara man har ett sunt kritiskt förhållningssätt till den här typen av EU-direktiv. Om man har stora skillnader mellan länderna kan det skapa oklarheter i företag som har verksamhet i många länder, och jag tycker att det finns en rad förbättringar i den lag vi har att debattera jämfört med lagen . I den nya lagen stärker vi arbetstagarnas rättigheter. Vi förbättrar rättssäkerheten, och vi löser också en del praktiska tillämpningsproblem. Man kunde välja att införa direktivet antingen i form av avtal mellan parterna eller genom lag. Regeringen har efter samråd med arbetsmarknadens parter gjort bedömningen att det inte var lämpligt att implementera eller genomföra direktivet via avtal och att man därför var tvungen att gå fram med en ny lag. Jag tycker att det hade varit bättre om man hade kunnat lösa detta via avtal och att vi inte hade behövt gå fram med en ny lag för att uppfylla direktivet, men jag tror att regeringen har gjort en riktig bedömning, och jag litar på den bedömning som regeringen gjort, att man är tvungen att gå fram med en lag. Det är också så, och det tycker jag är viktigt att poängtera, att reglerna som gäller europeiska företagsråd är regler som är dispositiva i förhållande till kollektivavtal. Det innebär att man i stället fullt ut kan låta kollektivavtal gälla under vissa förutsättningar. Det gäller att kollektivavtalet inte innebär mindre förmånliga regler än det som är reglerat i lagen. Men det är också viktigt för vidkommande att vi slår vakt om och upprätthåller möjligheten att låta kollektivavtal ha företräde, och det är därför jag är positiv till att de här reglerna är just dispositiva. Reglerna i den nya lagen omfattar också samma företag som den gamla lagen. Det är dels gemenskapsföretag som har minst 1 000 arbetstagare i EES-stater, varav minst 150 arbetstagare i var och en av minst två EES-stater, och det är också företagsgrupper med ungefär samma kriterier. Som jag sade inledningsvis är det inte väldigt stora materiella förändringar, utan i själva verket är det små förbättringar som stärker arbetstagarnas rättigheter. Det är någonting positivt. Jag vill dock lyfta upp två förslag som jag tycker är särskilt bra i den nya lagen. Det första är att man i den nya lagen skriver in att företagen är skyldiga att ge arbetstagarrepresentanterna utbildning. Det tycker jag är bra. Man kan behöva kunskap inom ekonomi, juridik och en rad andra områden. Det är bra att det blir tydligt att det är företagen som är skyldiga att se till att man får den utbildning som krävs för att man ska kunna göra ett bra jobb. En annan viktig nyhet i lagförslaget är att arbetstagarnas förhandlingsdelegation har rätt till sammanträde enskilt, både före och efter varje möte. Man har också rätt till tolkar, och man har rätt att kalla in experter för att kunna göra en så bra bedömning som möjligt. Dessa två nya förslag stärker arbetstagarnas rättigheter att kunna göra ett bra arbete och kunna skapa sig inflytande. I lagen poängteras också företagens stora ansvar. Det står i den nya lagen, liksom i den gamla, att det är företagssidan som aktivt ska verka för att inrätta europeiska företagsråd, och om man inte gör det inom de tidsramar som är uppställda kan företaget blir skadeståndsskyldigt. Det är också så att 100 arbetstagare kan ta initiativ till och begära den här typen av förhandlingar. Det är bra att man i lagen understryker att företagen har ett stort ansvar och att man också ger arbetstagarna en möjlighet till initiativ. Avslutningsvis vill jag säga följande. Allt fler företag har en gränsöverskridande karaktär. Det är därför rimligt att vi har en lag som reglerar europeiska företagsråd. Men det är oerhört viktigt att vi kan göra nationella anpassningar till hur vår arbetsmarknad ser ut. Det är viktigt att vi värnar den svenska modellen och att vi då gör klokast i att lägga oss på lägstanivån. När jag läser Socialdemokraternas, och reservation blir jag lite oroad. Ni brukar ofta säga att ni värnar den svenska modellen. Men så fort det kommer en möjlighet att gå in med lagstiftning ska man lagstifta mer och mer. Enligt den svenska modellen är det arbetstagarna och arbetsgivarna som ska komma överens i denna typ av frågor. Det är beklämmande att oppositionen nu är ute på en väg där man kräver alltmer lagstiftning på detta område. Den nya lagen är välbalanserad. Den stärker arbetstagarnas möjligheter till insyn, och den sätter också ett starkt krav på företagen. Men det är också bra att den är dispositiv till förmån för kollektivavtalen och att vi kan anpassa den utifrån de villkor som gäller på den svenska arbetsmarknaden. Jag tycker att det är helt korrekt och rimligt att vi lägger oss på miniminivån i direktivet. Jag yrkar därför bifall till utskottets förslag till beslut. (Applåder) I detta anförande instämde , , och (alla M). 21 (S) replik: Jag har några frågor till utifrån lovorden till lagstiftningen. Det var verkligen många lovord. Först och främst skulle jag vilja höra vad du och anser om koncernfackligt samarbete. Jag tyckte att du var lite tvetydig i det som du sade i debatten om detta. Jag vill gärna höra vad du och kanske framför allt har för bild av koncernfackligt arbete just när det gäller att stärka och skydda arbetstagarna. I ditt inlägg lät det som om detta var en lagstiftning som på något sätt har tillkommit under galgen. Det var något nödvändigt ont att man lagstiftade i i denna del. Vi från oppositionens sida Socialdemokraterna, vill att vi ska ha en stark skyddslagstiftning för arbetsmarknadens parter. Att man sedan kan täcka upp ytterligare med kollektivavtal är bra. Men vi anser att det är viktigt att man ändå har en stark skyddslagstiftning. Jag förstår inte riktigt den logik som du försökte ge uttryck för här när det gäller kollektivavtalen och att vi i oppositionen vill att går före och kräver en starkare lagstiftning än vad man vill ha i EU-sammanhang. Jag har också svårt att förstå varför lägger sig på denna miniminivå. Vi säger bägge två här att vi värnar den svenska modellen. Men det känns lite grann som om du knyter dina fingrar bakom ryggen när vi talar om den svenska modellen. Jag har mina på bordet. 22 (M) replik: Som jag sade i inledningen av mitt anförande är jag i grunden skeptisk till att denna typ av regler ska komma fram på EU-nivå. Jag tycker att det är viktigt att vi nationellt kan ta ansvar för de typer av lagstiftning som vi anser ska finnas på arbetsmarknadsområdet. Jag tycker också att det är viktigt att man någonstans resonerar lite djupare om vad den svenska modellen faktiskt innebär. Den innebär att man inte alltid ska ta fram en massa lagstiftning.