prot · GY0973 · 2011-03-16 00:00:00 — Utskottets betänkande justerades efter att frågan beretts . Det handlar om att tillse att vi har en väl fungerande postverksamhet i hela landet såväl i glesbygd som för många småföretag. Med en börsintroduktion och en minoritetspost har vi avsagt oss detta inflytande. Utskottets ordförande meddelade delar av utskottet att ett aktieägaravtal mellan den svenska staten och den danska staten som har varit hemligt för utskottet innehåller paragrafer som står i strid med förslaget till beslut från majoriteten i utskottet. Mot den bakgrunden kallades utskottet till ett möte med finansmarknadsminister . Vid mötet framkom att regeringen för utskottet hade hemlighållit ett aktieägaravtal från med en paragraf som skulle hindra från att kunna bibehålla sin ägarandel i . , som bereder alla näringsutskottets propositioner och motioner, har inte fått ta del av avtalet. Detsamma gäller utskottets ledamöter. Det är särskilt anmärkningsvärt eftersom behandlingen av betänkandet hade pågått från . Partierna hade redogjort för sina ståndpunkter och det var klart att det fanns en majoritet som skulle gå på den av S och MP lagda motionen om att ta tillbaka bemyndigandet att minska ägandet i bland annat . Beredningen pågick ända till då betänkandet justerades. gjorde dessutom regeringen ett tilläggsavtal till det tidigare nämnda aktieägaravtalet för att tillmötesgå den danska regeringen. Inte heller detta avtal blev känt för utskottet. Regeringen har på ett flagrant sätt nonchalerat sin informationsskyldighet till näringsutskott och har efter att näringsutskottet justerat sitt betänkande försökt göra gällande att staten på grund av detta förslag till beslut skulle bli skadeståndsskyldig. Vår uppfattning är att om regeringen finner att beslut är ett problem så får man återkomma till . Det får aldrig bli så att regeringen i efterhand ska försöka sätta sig över demokratiska beslut fattade av riksdag. Från detta ska ansvarigt statsråd hålla tassarna borta. Det är kanske därför har strukit sig från talarlistan. När det gäller energiomställningen har regeringen ett särskilt ansvar för som helstatligt bolag. Vi menar att det behövs en vision om att energiförsörjning på ska baseras helt på förnybar energi. Enligt vår reservation ska vara ledande i omställningen av energisystemet och pådrivande i energiomställningen i och på alla de marknader där bolaget verkar. Det gäller även deras dotterbolag. Vidare ska bolaget öka sina investeringar i förnybar energiproduktion och inte bygga nya kol- eller kärnkraftverk. Tyvärr har vi en borgerlig regering som med två rösters majoritet så sent som i drev igenom ett beslut om att satsa på ny kärnkraft i , ett kortsiktigt beslut som omgående behöver omprövas. Kärnkraften har sedan återkommande drabbats av olyckor där människors liv satts i fara, som senast i i . Men kom ihåg att riskerna finns också i . Det var brist på säkerhet som gjorde att var stängt under större delen av 2005. Vi kan vara glada för att regeringen sedan avvecklade kärnkraftverket, som låg felplacerat vid en stor befolkningskoncentration. Det har kanske också fallit i glömska att Forsmark hade stora problem med kylningen av en reaktor på grund av elfel så sent som . Trots ett omfattande säkerhetsarbete drabbas kärnkraften av nya olyckor. Man simulerar risker och garderar sig för sådant man vet, men mot det oförutsedda finns det inga garantier om att kärnkraften är säker. som stor ägare av svenska kärnkraftverk ska därför inte som regeringen vill ges i uppdrag att planera och bygga nya kärnkraftverk. har tvärtom goda förutsättningar att bygga ny energiproduktion, inte minst inom vindkraft. Vårt budskap är därför tydligt till och regeringen att man ska stå i främsta ledet när de nya energikällorna skapas. Det är bra både för miljön och för tillväxten i . Socialdemokraterna, och har också lagt fram ett förslag som går i denna riktning. Centerpartister som börjar säga att de vill avveckla kärnkraften har en ny möjlighet att ta ställning för en avveckling genom att rösta för vår reservation. I detta anförande instämde , , och (alla S). 68 (KD) replik: Det fanns en del inslag i anförande som det finns anledning att bemöta, inte minst när säger att regeringen är någon sorts förvaltare som bara väntar på att slakta de här företagen. Det är precis tvärtom. Regeringens förvaltning, oberoende av om den sker på eller på , är att utveckla företagen. Det har vi också visat. Vi fick långt mer för de företag som är sålda än vad någon trodde. Det sker alltså en mycket omsorgsfull förvaltning och utveckling av de här företagen. Det andra är när talar om eventuella köpare av delar av Sonera. Vi ska komma ihåg att staten äger av bolaget. Det finns alltså redan ett antal aktörer. Det som är solklart och det har denna kammare slagit fast är att staten inte kommer att gå ifrån sitt huvudägande och sitt dominerande inflytande förrän det är helt säkerställt att de försvars- och säkerhetspolitiska dimensionerna i nätet är helt säkrade. Där behöver inte oroa sig. När det gäller aktieägaravtalet håller jag med om att det hade varit bra om utskottet hade fått information tidigare om aktieägaravtalets utformning, men egentligen är det inget nytt i detta avtal. Det framgår av både propositionen och betänkandet att det kan komma att bli en börsintroduktion och en nyemission. Det framgår av avtalet och också av både proposition och betänkande att den svenska staten inte behöver sälja aktier. Det gäller fortfarande. Det kan visserligen bli en utspädning om det sker en nyemission, men det ligger i sakens natur. 69 (S) replik: Det är uppenbart att regeringen vill sälja ut statliga företag. Det är ju därför vi har dagens debatt. Vi anser att det är mycket märkligt att man har lämnat över hela frågan om kopplingen till näringspolitik när det gäller statliga företag. Vi har en annan syn på det. Vi ser dem som en viktig del i näringspolitiken. Därför tycker vi att man ska ha en samlad ägarpolitik. Problemet är att ni vill sälja ut. Ni bortser från andra faktorer, som att det till exempel är bra att vi har på bolånemarknaden. Man kan styra ett våra bolånekunder. Vi kan till exempel agera med ett statligt Sonera när det gäller accessnätet. Även om ni säger att ni ska kontrollera den frågan innan ni säljer finns de ju med på säljlistan. Ni har redan sagt att de ska vara där. Vi talar om ägarspridning när det gäller . Vi hade även vd i utskottet för sedan. Då berättade han mycket tydligt att den investeringsbudget som man har , ca 165 miljarder, kommer man att klara utan ägartillskott. Ni går dock ut och påstår att det krävs ett ägartillskott, och därför vill ni öka aktiespridningen i bolaget i stället för att vara aktiv ägare i bolaget. När man gör sådana uttalanden undrar också de statliga företagen vad som är regeringens, alltså ägarens, uppfattning. Det är egentligen allvarligt att man driver statliga företag på det viset och säger att man ska sälja ut dem i stället för att ge nya riktlinjer för hur de ska kunna utvecklas. Det är det som är poängen i den här diskussionen. 70 (KD) replik: Jag är lite förvånad över att inte tycks komma ihåg att regeringen har lagt fram nya ägardirektiv för för att just gå i riktning mot en mer hållbar energipolitik som också tar större hänsyn till energiomställningen, som är en viktig målsättning för den här regeringen. Breddningen av ägandet i handlar om att vi har ett avtal som var mycket tydligt redovisat. Jag håller med om att det hade varit bättre om utskottet tidigare hade fått utförlig information om detta, men det ändrar inget i sak i förhållande till vad som står i propositionen och i det betänkande som utskottet behandlade under förra mandatperioden. Den stora skillnaden är att Socialdemokraterna, och uppenbarligen också nu anser att de statliga företagen ska vara något slags spelare i en näringspolitik. De ska ges andra villkor än andra företag har på en gemensam marknad. Det tror vi leder fel. Det finns alldeles för många exempel på den typen av statlig styrning ta 80. Det finns hur många sådana exempel som helst där politiska, ideologiska ambitioner har gått ut över vad som är sunt och långsiktigt hållbart i näringslivet. Det är där vi skiljer oss. Vi tror att det är bättre att det är människor av kött och blod som riskerar egna surt förvärvade pengar än att vi tar skattebetalarnas pengar. Visst har vi väldigt duktiga statstjänstemän, men skulle aldrig ha skapats av statstjänstemän. Det krävs entreprenörer av kött och blod för att företagsamheten ska utvecklas. 71 (S) replik: diskuterar vi inte att förstatliga hela näringslivet. Vi diskuterar viktiga statliga bolag på områden som är viktiga för välfärd och utveckling. Vi talar om naturtillgångar. Det är möjligt att vill sälja också , som är en stor gruvindustri i . Det är möjligt att han vill sälja också, som äger en stor del av svensk skog och har stor betydelse för hur skogsnäringen utvecklas i landet. Att man vill sälja ut delar av är uppenbart. äger en stor del av vattenkraften i . Vi tycker att den ska vara kvar i statens ägo. Vi tycker att vi ska utveckla företagen. Som jag har sagt går dessa företag inte med underskott. De ger överskott till statskassan dryga 20 miljarder . Om vi hade behövt lägga in extra pengar för att de här företagen ska kunna leva på en marknad hade det varit en annan diskussion, men det är inte så . De här företagen har utvecklats under såväl socialdemokratiska som borgerliga regeringar. Jag noterar nu att ni vill avveckla ägandet successivt. Jag vill nog ändå påstå att finansmarknadsministerns uttalande som ansvarig för statens ägande återkommande har varit: Mitt uppdrag är att sälja ut statliga företag för att reducera statsskulden. Det är ju så man resonerar, men det är bara snack i grunden. Vi blir ju inte rikare för det. Vi blir fattigare. Vi kommer inte att få någon aktieutdelning och får ingen del av värdetillväxten i de här statliga företagen, som successivt har ökat i värde. Det är Ebberöds bank att sälja ut. 72 (M): Jag vill börja med att yrka bifall till reservationerna 1 och 4 och i övrigt bifall till utskottets förslag. Vi är här i kammaren för att behandla näringsutskottets betänkande avseende redogörelse för företag med statligt ägande, en redogörelse från avseende samt ett antal motioner med koppling till dessa frågor. Med 57 statligt ägda företag är staten största företagsägare. Den statliga företagsportföljen värderas till . Ägandet medför därmed förstås ett stort och viktigt ansvar. I dagens debatt riktas fokus på särskilt viktiga kärnfrågor som handlar om var gränserna ska dras kring det statliga ägandet. Vilka företag bör staten egentligen äga och varför? Vilka risker finns med statligt ägande i vissa fall? Vilka fördelar kan finnas i andra fall? Alliansregeringen och allianspartierna i menar att det av flera skäl är extremt viktigt att sätta gränser för vad staten kan, bör och ska göra när det gäller att äga företag. Dels sätter staten ofta spelreglerna på marknaden och bör därmed inte själv vara en aktör, dels är det förknippat med stora ekonomiska risker att driva företag. Låt mig börja med det första huvudskälet. För mig är det självklart att staten har en viktig uppgift när det gäller att ange ramar och regler för näringslivet och att se till att det finns en fungerande lagstiftning och ett rättsväsen som kan upprätthålla lagstiftningen och säkerställa att marknaden fungerar. Det är dock inte rimligt att den som både sätter reglerna och dömer är en aktör på marknaden. Det blir ungefär som om utöver att spela i allsvenskan ensamt skulle få bestämma vilka regler som ska gälla och dessutom döma alla matcher inklusive sina egna. Det är inte rimligt. Det tycker nog inte ens , även om han är från . Staten bör inte själv vara en aktör på välfungerande marknader. Statligt ägande av företag är i princip bara motiverat när det finns ett särskilt samhällsuppdrag som är svårt att hantera på något annat sätt. Det andra huvudskälet handlar om ekonomi. Vi menar att staten bör minska sin låneskuld, alltså statsskulden, så att vi står bättre rustade för kommande kriser. I praktiken innebär nämligen kombinationen av en statskuld på och ett innehav av statliga företag till ett värde av att staten lånar pengar för att äga företag. Låt mig vara tydlig med att ägandet i många fall kan vara väl motiverat. Det är dock viktigt att komma ihåg att statsskuldens värde är fast medan värdet på företag varierar kraftigt beroende på konjunkturen. Som exempel kan nämnas att statens Nordeaaktier var värda ungefär 30 miljarder mindre under finanskrisen än . Intäkterna från försäljningen av statligt ägda företag ska alltså användas för att betala av på statsskulden, vilket stärker ekonomiska förutsättningar att klara en ny kris. Detta är särskilt viktigt eftersom vi ser ett tydligt samband mellan olika länders skuldsättning och hur hårt de drabbats av den finansiella krisen. Vi ser hur länder som och som var högt skuldsatta när den finansiella oron spred sig nu behöver hantera kraftiga budgetunderskott. Att äga exempelvis finansiella tillgångar är dessutom förknippat med extra stora risker eftersom värdet kan förändras mycket snabbt. Med lägre statsskuld minskar sårbarheten för oro på kreditmarknader och stigande räntenivåer. Det skapar bättre förutsättningar och utrymme att agera i ekonomiskt tuffare tider. Försäljningen av Nordeaaktier är ett exempel på detta. Intäkterna innebar en rejäl förtjänst för staten som användes för att betala av på statsskuld och därigenom minska statens skuldsättning och räntekostnader. Tittar vi på de tre aktuella bolagen, där det finns en samlad opposition mot försäljning, verkar alla tre på fungerande marknader. Man kan säkert definiera statliga kärnuppgifter på många olika sätt, men det kan rimligen inte anses vara statliga kärnuppgifter att dela ut post, leverera telefonitjänster och tillhandahålla bostadslån särskilt inte då det finns gott om andra aktörer på marknaden som kan leverera dessa tjänster. finns ett samhällsuppdrag som står inskrivet i bolagsordningen. Den kan inte ändras så länge staten äger av bolaget, vilket vi tycker att staten ska fortsätta göra. När det gäller regleras tillgången till det så kallade kopparaccessnätet inte genom ägandet utan genom annan lagstiftning. Som vi ser det borde dessa bolag vara helt oproblematiska att sälja i enlighet med det bemyndigande som regeringen har. När det gäller finns det anledning att vara extra fundersam. I andra länder, exempelvis , har vi sett hur statliga bolåneinstitut har bidragit till att blåsa upp en bostadsbubbla genom att tillhandahålla konstlat billiga lån. Den internationella finanskrisen har visat vilka katastrofala effekter detta kan få för enskilda, för företag och för stater. I förs nu en diskussion om huruvida vi också har en bostadsbubbla. var tidigt ute med att ta bort dyra topplån, att erbjuda bottenlån av bostadens värde och att erbjuda lån även till handpenningen. Man kan inte bortse från risken att bolaget med staten som ägare i ryggen bidrar till att driva fram ett ökat risktagande även hos andra långivare. Ska staten verkligen medverka till denna typ av risktagande och spekulationer? Svaret borde vara nej. Jag kan bara beklaga att det verkar finnas en majoritet för en annan linje i kammaren . Utöver de nämnda bolagen har Socialdemokraterna och förslag om att på samma satt återkalla bemyndigandet att minska statens ägande i Nordea. Detta förslag är om möjligt ännu mer obegripligt. Det finns åtskilliga aktörer på den svenska bankmarknaden, och det finns dessutom internationella aktörer. Konkurrensen är hård och hårdnande, vilket betyder att riskerna är stora och ökande. Det är direkt olämpligt att staten är en aktör här. Staten kan dessutom agera med större trovärdighet gentemot banksystemet, exempelvis vad gäller synen på risktagande, hur banker marknadsför olika produkter eller hur kreditgivning ska hanteras, om man inte själv är en stor aktör och därmed spelar dubbla roller. Försäljningen av vissa statliga företag är en del av en ansvarsfull ekonomisk politik för att rusta för framtida utmaningar. Det yttersta syftet är att värna skattebetalarnas intressen på bästa möjliga sätt. Agerandet från de rödgröna partierna tillsammans med riskerar tyvärr att försvaga ekonomiska stabilitet. I detta anförande instämde (M). 73 (S) replik: talar om stora ekonomiska risker med statligt ägande. Men har de statliga bolagens utdelning till staten varit på mångmiljardbelopp. räknar regeringen med 24 miljarder. Ingen gång har staten behövt skjuta till pengar. De statliga bolagen ger överskott. När besökte utskottet berättade ordföranden att man hade betalat in 95 miljarder till staten. Jag har svårt att tro på talet om ekonomiska risker. Men det är klart att om regeringen blir ännu passivare och inte styr kan sådana situationer uppstå. Vår utgångspunkt är dock att man som ägare har en skyldighet att utveckla sina företag. Det är en grundförutsättning oavsett om man är privat, statlig eller kooperativ ägare. Man ska äga företag för att utveckla dem. De företag vi nu talar om har stora möjligheter på den svenska marknaden och i en del fall också på den internationella marknaden. Att då avhända sig detta och säga att det är sådana stora risker att man inte vågar hålla på med det längre visar på en form av inkompetens. Så inkompetenta kan ni väl ändå inte vara på den borgerliga kanten? Ni talar ju ofta om era nära relationer till näringslivet. Då borde ni veta hur man driver företag så att den typen av stora risker inte uppstår. Ta möjligheten, använd ägandet och styr och utveckla företagen! 74 (M) replik: I värld är det uppenbart att det alltid är positivt att äga och att det alltid är riskfritt att äga. Det är tydligen bara att plocka hem utdelningarna på miljardbelopp. Låt mig då påminna om det jag sade i mitt huvudanförande: , exempelvis, var värda 30 miljarder mindre under finanskrisen än . Detta understryker att det också finns risker med ägandet. tycker att det är en god affär för staten att äga bolag, till och med på välfungerande marknader med tuff konkurrens. Om det nu är en så god affär och så låg risk att äga exempelvis Nordea utgår jag från att lever som han lär och själv lånar pengar för att köpa bankaktier. Jag utgår från att det också är det råd som du ger till familj, släkt och vänner. För varför tycker annars att staten ska ta dessa risker, om han inte själv är beredd att göra det? 75 (S) replik: Om vi tittar på ligger de på en utdelning till staten på 9 miljarder. Sedan har den under gett utdelning till staten. Detta har också varit en bra affär för staten. Dessutom har värdet på aktien hela serien om vi räknar ökat. Även detta är alltså en större tillgång än det var 2004, och så är det med företag efter företag som ni har med på den så kallade säljlistan. Jag har svårt att se att man inte använder sig av sitt ägande och styr företag. Dessutom är inte alla företag enbart en marknadsfråga. Posten , till exempel, har ett samhällsuppdrag. Det är inte bara en marknad som vem som helst kan sköta, utan det finns ett tydligt uppdrag att se till att posten finns i hela landet och att alla har tillgång till den. Det gäller småföretagare i glesbygd etcetera. Då måste man styra ett företag så att det får denna inriktning. Jag har tidigare talat om . Det är en oerhört viktig aktör på energimarknaden. Vi vill att ska vara en föregångare och inte ses som en av många aktörer. ska vara en föregångare när det gäller energiomställningen och möjligheten att utveckla ny energi. ska inte bygga ny kärnkraft. Där ger vi tydliga besked från oppositionens sida. Jag vet att ni har en annan inställning. Ni tycker att detta bara är en marknad. Om man har den inställningen spelar det naturligtvis ingen roll om det är staten som äger de här företagen. Men vi tycker att det är viktigt att staten är en aktiv aktör på dessa områden. Vi menar att staten ska vara det. Jag har lång erfarenhet av kommunalpolitik i , och jag kan bara upplysa om att vi har sett till att exempelvis det kommunala energibolaget i ägs av kommunen. På det sättet kan vi utveckla ny bioenergi i detta bolag. Precis på samma sätt skulle man kunna använda sig av för att utveckla nya energiområden. 76 (M) replik: och jag är nog överens om att så länge staten är ägare är det oerhört viktigt att staten tar ägaransvaret på allvar för att utveckla bolagen. I vissa fall finns det också särskilda uppdrag. Du nämner Posten. Detta är också inskrivet i bolagsordningen, vilket jag nämnde tidigare. Men huvudpoängen kvarstår: Det finns starka skäl att fortsätta minska statsskulden för att se till att vi står bättre rustade för framtida kriser. Frågan är när man i så fall kan göra det. Om man ska sälja bolag menar jag att det är viktigt att se till att göra det , när konjunkturen är god och när det finns ett värde i bolagen. Det är svårt att realisera pengarna när landets ekonomi befinner sig i fritt fall. Vi kan återigen ta exemplet Nordea, där värdet sjönk rätt tydligt. Ett statligt ägande är motiverat i ett antal fall, men när det inte är det tycker jag att man måste se över när man ska sälja. Man kan inte köpa en försäkring när huset redan brinner, och man kan inte sälja statliga bolag mitt under en kris. Det måste göras i förväg. Regeringen är mån om att agera ansvarsfullt med medborgarnas gemensamma resurser. En del av detta är att sälja vissa av de statliga företagen för att därmed betala av på statsskulden. 77 (MP): Under tidigare mandatperioder har regeringen av dåvarande riksdagsmajoriteter fått bemyndigande att sälja hela eller delar av statliga företag, bland annat , Sonera och Posten. Vi har från oppositionen olika syn på statliga företag och statligt ägande. Men vi har en majoritet i utskottets betänkande för att återta några av de bemyndiganden som regeringen har fått. Det gäller just , Sonera och Posten. För Sonera handlar det om att begränsa det bemyndigande som regeringen har . Jag delar till viss del regeringens uppfattning att vissa statliga bolag bör och kan säljas och att det finns ett problem med att staten har ett stort ägande i företag. Framför allt handlar det om att staten går ut och är en konkurrent på en öppen marknad där staten själv sätter reglerna. Det har vi sett exempel på när det gäller just Sonera. Staten fick idén att man inte längre skulle ha ett fast telenät i hela landet och började diskutera detta. Om man inte erbjuder ett fast telenät i hela landet är det förstås i de områden där enbart Telias mobilnät fungerar som det fasta nätet kommer att försvinna först. Det blir ett problem när det är staten som äger just detta bolag eftersom man gynnar sig själv på en marknad. Det är uppenbart att staten skulle kunna sälja bolag som SAS utan att det skulle utgöra något hot, såvitt vi kan bedöma, mot vare sig statens ekonomi eller mot kommunikationerna i landet. Vi från sida ser att det ibland finns problem med att staten äger bolag, och vi menar att det ska finnas särskilda skäl för att staten ska ha ett ägande i bolag. I dessa skäl räknar vi inte in att man bara vill ha vinsten. Om detta vore ett tillräckligt skäl för staten att äga bolag skulle staten kunna ge sig ut och spekulera på börsen, försöka vinna pengar och satsa i bolag som går bra. Det anser de flesta av oss är ett orimligt agerande. Däremot finns det skäl som kan vara tillräckligt tunga för att staten ska äga bolag. Det gäller till exempel om det råder bristande konkurrens på en marknad där staten kan gå in som aktör och förbättra konkurrensen, där det finns risk för privata monopolbildningar eller där det finns naturliga monopol på områden som är viktiga samhällsintressen. Vi menar att det finns orsak till att återta bemyndigandet när det gäller just dessa tre bolag. ser vi som ett viktigt verktyg för att skärpa konkurrensen på bolånemarknaden. När det gäller Sonera handlar det framför allt om kopparnätet, som är en resurs av stort samhälleligt värde.