prot · GZ0946 · 2011-12-12 00:00:00 — Men med mindre än att ni löper hela linan ut kan detta definitivt inte betraktas som ansvarsfullt. De övriga oppositionspartiernas inlägg kommer efter mitt. Utskottet delar bedömningen att mycket av oppositionens långtgående önskemål om förändringar väl hanteras inom ramen för den parlamentariska socialförsäkringsutredningens arbete. Jag avslutar därför med att yrka bifall till förslaget i betänkandet, med stöd för alliansreservationen nr 6. (Applåder) I detta anförande instämde , , och (alla M), (FP), (C) samt (KD). 86 (S) replik: Det var intressant att höra Finn referera till rättssäkerhet. Jag kan påminna om att den lagstiftning som han just försvarade drog den borgerliga utskottsmajoriteten igenom i på två och en halv dag. Man beredde lagförslaget över en helg. Då var det inte tal om rättssäkerhet och utredningar. När det gällde att göra försämringar i sjukförsäkringen var det uppenbarligen väldigt bråttom. Jag beklagar att inte är här och kan försvara sig. Jag vet inte hur hon har blivit feltolkad ibland medvetet, ibland säkert omedvetet. Hon skrev en utredning som heter Mera försäkring och mera arbete. Vi kan konstatera att det med den här regeringen har blivit både mindre försäkring och mycket mindre arbete eftersom långtidsarbetslösheten biter sig fast. fick vi en kraftigt minskad sjukfrånvaro, utan utförsäkringar och utan sänkta ersättningar. Det är möjligt att Finn minns historien fel. Han sällar sig då till raden av moderata företrädare däribland som minns fel både när det gäller kampen mot apartheid och rösträttens införande. har vi en ökad ohälsa. Det är fler unga förtidspensionärer. Det är inte egenmakt som många känner utan vanmakt. De känner vanmakt över att det alltid är den som är mest utsatt som ska vara ansvarig när det är finansiell oro. Det är det man hänvisar till i stället för att ta ansvar. Jag har två grundläggande frågor till Finn . Han hänvisar till oskälighetsprövningen, det vill säga att om det inte anses oskäligt ska man kunna göra undantag från de regler som den borgerliga majoriteten har röstat igenom i . Hur många bedömer Finn kommer att omfattas av oskälighetsrekvisitet? Den andra frågan ställer jag med anledning av det som jag inledde mitt anförande med. visar att en tredjedel av deras medlemmar förlorade när de blev utförsäkrade. Tycker Finn att det är rimligt? 87 FINN (M) replik: Jag kan inleda med att kommentera lite grann kring 180-dagarsprövningarna eftersom det var en central punkt i det som tog upp i sitt anförande. Det är lite intressant att fundera på den beskrivning som gör av verkligheten. Det låter alltid som om det är förfärligt många personer som drabbas. När regeringen skulle komma fram till hur man skulle fortsätta att utreda och komma med ett rättssäkert lagförslag gjorde man inom ramen för den departementsskrivelse som kom en analys av de människor som nådde 180-dagarsgränsen. Det var ca 55 000 individer. Av dem bedömdes sakna förmåga i relation till den reguljära arbetsmarknaden och fortsätter alltså inom ramen för sjukförsäkringen. har en möjlighet att kanske prövas mot den reguljära arbetsmarknaden. Av dem omfattas av just undantagsskäl, bland annat oskälighet, som nämndes av . Det innebär att det var som fick sin sjukpenning indragen. Det är 1 650 personer. Många av dem går ändå tillbaka till sina arbeten. Det finns alltså möjlighet att de har en arbetsförmåga som gör att de kommer tillbaka till sitt reguljära arbete. Jag kan tänka mig att det oskälighetsrekvisit som sedan nämns av handlar om , alltså de . Detta kommer naturligtvis nu att prövas efter att man har fattat beslut om det. Det är svårt att sia om det. Men givet möjligheten att det fanns sådana rekvisit redan under 180-dagarsprövningen som utnyttjades förväntar jag mig att detta kommer att göra att en större individuell prövning kommer att ske. hann jag inte svara på andra fråga, men det får jag göra i min nästa replik. 88 (S) replik: Jag undrar om det inte kan vara på sin plats att påpeka att faktiskt extrainkallades . Jag tror inte att någon undgick att vi extrainkallades och att det var en debatt som handlade om arbetsförmågeprövningen och att majoritet också ogillade det som regeringen lade fram som förslag. Att det skulle vara en överraskning och att det nu skulle anses förhastat att ta ett sådant beslut är helt orimligt. Min fråga är: Vad har regeringspartierna sysslat med ? De har haft gott om tid på sig att utreda detta och lägga fram förslag. Jag är förvånad över att man inte i budgetpropositionen fullföljer beslut. Det är därför som vi nu så tydligt markerar att det behöver läggas ett lagförslag på bord, och det behöver läggas fram . Jag noterar också att det inte kom något svar på frågan om hur många som kommer att omfattas av frågan om oskälighet. Vi ska komma ihåg att det var en eller två individer som kom att omfattas av det förra oskälighetsrekvisitet. När generaldirektör var i utskottet och berättade om denna nya lagstiftning var han noga med att betona att han bedömde att det rör sig om enstaka fall. Så är det. Det är enstaka fall som möjligtvis kan undantas i ett läge där flera borgerliga debattörer ibland hävdar att detta minsann ska göra försäkringen lite mjukare. Så är det inte. Det verkar vara så att det överordnade besparingsbetinget är viktigare än att få en försäkring som individuellt vågar möta människors behov av stöd och hjälp när de är som mest utsatta. Min sista fråga inväntar jag med spänning svar på från Finn . Jag gissar att det kan vara svårt för personer som har varit vana vid andra inkomster än de som medlemmar har att föreställa sig vad det innebär att förlora . Men det är väldigt mycket pengar, och det är en mycket stor andel av lönen. Är det ett tillräckligt ekonomiskt incitament för att man ska komma tillbaka i arbete? Det är så det brukar heta på ekonomspråk. För min del tycker jag att det är helt orimligt att man har betalt in en försäkring under hela sitt liv och sedan inte omfattas av den utan blir utförsäkrad. Vad tycker Finn om de ? Är det rimligt? 89 FINN (M) replik: Jag kan börja med att ta upp det som kallas för ett fåtal undantag. Det nya oskälighetsbegreppet som syftar på den bortre parentesen av försäkringen måste naturligtvis få testas på sedvanligt sätt då myndigheten får möjlighet att göra bedömningar. Då kan vi ta ställning till om detta ändå har gett den individuella flexibilitet som vi till viss del värnar. Men måste vi också av rättssäkerhetsskäl ha en ganska strikt ordning så att det blir lika bedömningar. Just detta med få individer tycker jag kan speglas i ett annat intressant uttalande av som har farit land och rike runt inför denna debatt och talat om att cancersjuka utförsäkras. Vi roade oss då med att fråga på den punkten hur det var med dem som hade tumörsjukdom och inte hade beviljats någon förlängning vid , till och med . Det visade sig vara elva fall där det pågick cellgiftsbehandling i bara ett enda fall, och i detta enda fall var personen i fråga , vilket innebär att man inte har försäkringsskydd av de skäl som också Socialdemokraterna har skrivit under på. I de andra tio fallen hade man godtagit och var införstådd med besluten och har inte överklagat dem. Det visade sig också att denna tumörsjukdom, som inte ens behöver vara en cancersjukdom, faktiskt var en tumörsjukdom som inte var primärdiagnos när man utredde möjligheten till arbetsförmåga. Jag vill påstå att om dessa uppgifter stämmer som kommer direkt från har varit ute och gjort många människor osäkra, människor som har rätt att bli bedömda utifrån en tumörsjukdom. Jag tycker inte att det är riktigt så som man kan hantera en ansvarsfull ställning, allra minst om man är vice ordförande i utskottet. 90 (MP): Golv i sjukförsäkringen och slopat sjuklöneansvar är två viktiga förändringar i alternativa budget som vi tyvärr inte har fått majoritet för. vid makten har den borgerliga regeringen genomfört omfattande förändringar i trygghetssystemen som förändrat villkoren för många människor. När regeringen ändrade sjukreglerna 2008 försvann möjligheten till sjukersättning för sjuka som inte har haft något jobb, det vill säga att det inte ens har kommit in med en fot på arbetsmarknaden men likväl blivit sjuka innan de ens fått ett fast jobb. Sedan de nya reglerna trädde i kraft har drygt 47 000 personer kastats ut ur sjukförsäkringen. Ekonomisk och social trygghet är i folkhälsoforskningen välkända faktorer för att främja människors hälsa och välbefinnande. Det blir inte lättare att tillfriskna om man ska oroa sig över sin ekonomi. Vi har fått en socialförsäkring vid vägs ände. Att vara människa innebär att ha drömmar om framtiden. Att vara människa innebär att vilja delta i samhällslivet och att känna sig behövd. Men att vara människa innebär också att vara sårbar. Alla människor kan drabbas av sjukdom eller bli arbetslösa. Det finns tider i livet då vi av olika skäl inte kan arbeta. Så är det, och så måste det kunna få vara. Men hela livet ska vi som människor och medborgare kunna utvecklas genom att våga pröva nya saker och anta nya utmaningar. För att vi ska lyckas med det behöver vi konstruktiva förutsättningar och stödjande strukturer. De så kallade tidsgränserna är inte det om det inte erbjuds verklig hjälp tillbaka. De allra flesta människor vill arbeta och bidra till samhällets utveckling. Alla vill vara delaktiga och känna att de befinner sig i ett sammanhang, inte utanför. har vi inte ett socialförsäkringssystem som i stora delar harmonierar med dessa tankar och med människors behov. Vi har ett socialförsäkringssystem som inte fungerar inkluderande och dynamiskt utan snarare stigmatiserar, exkluderar och passiviserar. Man måste till exempel ha varit sjukskriven på heltid för att kunna få en lönebidragsanställning. Men den som har jobbat deltid och har varit halvt sjukskriven straffas och kan inte få något lönebidrag. Vi i menar att samhällets regelverk måste anpassas till de situationer som verkliga människor befinner sig i. bygger ersättningen vid arbetslöshet och sjukdom enbart på lönearbete som är någorlunda stabilt. Ersättningen är helt och hållet kopplad till antalet timmar man har jobbat samt den lön man har fått för det. Den som inte kommit in på arbetsmarknaden får ingen ersättning, utan blir fortsatt nollklassad även med de regeländringar som föreslås i dagens betänkande. Det behövs ett nytänk i socialförsäkringarna som gör att systemen kan bidra till en känsla av sammanhang och att man kan få komma in på arbetsmarknaden. Vi måste sätta det friska i fokus för att se möjligheterna hos varje individ i stället för att stämpla människor som utförsäkrade. De marginella förändringar som regeringen gör, att införa ett nytt oskälighetsbegrepp, kommer inte att innebära att fler får stanna kvar i sjukförsäkringen , den så kallade stupstocken. Det har varit mycket noga med att tydligt påpeka. Den åtgärden är bara ett plåster på ett i grunden sjukt system. Vi behöver en arbetslivstrygghet, en försäkring för alla. vill införa ett helt nytt trygghetssystem som är enkelt, överskådligt, inkluderande och jämlikt. Vi vill se en försäkring som gäller vid både arbetslöshet och sjukdom. Människor ska inte behöva bollas runt mellan och Arbetsförmedlingen. Vi vill se en väg in i trygghetssystemen och många vägar ut. Med trygghet föds kreativitet. Vi måste våga tänka nytt. Vi vill, som sagt, införa ett system där arbetslöshetsförsäkring, sjukförsäkring och försörjningsstöd slås ihop och där det finns en garantinivå. Arbete ska löna sig men även räknas bredare än , så att även studenter, egenföretagare och familjehem kan omfattas av en vettig försäkring. Den som inte har möjlighet eller förmåga att arbeta ska aldrig någonsin få degraderas till en andra klassens medborgare. Att de som står utanför a-kassa och sjukförsäkring hänvisas till kommunernas socialkontor för att få försörjningsstöd är bekymmersamt, inte bara för den enskilde utan också för kommunerna som får svårt att få ekonomin att gå ihop, vilket i slutändan innebär omedelbara nedskärningar i välfärden i skolan, i vården och i omsorgen. De olika reglerna i de här systemen sätter krokben för individer och handläggare. Arbetsförmedlingen har sitt stuprör, a-kassorna sitt, sitt och sitt. Även om och Arbetsförmedlingen nu ska jobba mer tillsammans det är bra, som ett enigt utskott har påpekat i betänkandet är det fortfarande två olika regelverk. Människor får ersättningen antingen från a-kassan, som räknas på ett sätt, eller från sjukförsäkringen, som räknas på ett annat sätt. Eller också får den enskilda individen ingen ersättning alls, och då uteblir ofta insatserna från . driver förslag här i om en samlad arbetslivstrygghet just för att man också ska kunna få hjälp och stöd att komma tillbaka. Ja men, säger ni, nu införs ju en ersättning för nollklassade. Nja, det är inte helt sant. Det gäller dem som har varit inne i systemet tidigare, alltså bara vissa. Under galgen tvingas regeringen införa det eftersom det var ett av de riksdagsbeslut som togs . Vårt förslag om ett golv i sjukpenningen berör 15 000 personer, det vill säga alla nollklassade, inte bara de 3 000 som tidigare haft ersättning. Med införandet av ett golv skulle ingen behöva bli nollklassad. Med en lägsta ersättning kan människor koncentrera sig och fokusera på sin rehabilitering i stället för att oroa sig om de kan betala hyran . hade några av oss förmånen att vara i den parlamentariska socialförsäkringsutredningen, där en forskare redovisade olika effekter. Det finns en hel del intressant forskning när det gäller vad incitament är. Trygga försäkringar leder faktiskt till att man vågar mer. saknas helt en lägsta ersättning i sjukförsäkringen. En grundnivå finns i föräldrapenningen, arbetslöshetsförsäkringen och garantipensionen, men inte längre i sjukförsäkringen bara om du får en så kallad permanent sjukförsäkring. Den lägsta nivån eller golvet i arbetslöshetsersättningen är per dag under förutsättning att man har uppnått arbetsvillkoret. Man skulle kunna införa motsvarande i sjukförsäkringen. Det finns individer som inte har en upparbetad sjukpenninggrundande inkomst och som därför, med det regelverk vi har , inte får varken sjukpenning eller rehabiliteringspenning om de skulle drabbas av sjukdom. Likväl kan det vara så att de var precis på väg in på arbetsmarknaden och just skulle börja på ett jobb men hann aldrig. Dessa individer tvingas söka sin försörjning från annat håll. Många av dem tvingas leva på försörjningsstöd eller möjligtvis på maka eller make. Ett golv i en sjuk- eller rehabiliteringspenning skulle innebära att även dessa personer kan få hjälp och stöd att komma tillbaka. Det andra förslaget som jag nämnde i min inledning är ett slopat sjuklöneansvar för småföretagare med upp till tio anställda. En stor majoritet av är relativt små. Företag med tio anställda eller färre utgör av det totala antalet företag. Många av dessa företag upplever att just kostnaderna för sjuklön är betungande. Hälften pekar dessutom ut småföretagarnas sjuklöneansvar som särskilt orättvist. En undersökning visar att åtta av tio småföretagare känner oro inför att någon anställd ska bli sjuk och att de ska stå med tunga kostnader för både sjuklön och ersättare. Syftet med förslaget är att öka småföretagens möjligheter att växa och anställa. Fler anställda leder till sänkt arbetslöshet och bättre offentliga finanser. Förslaget gynnar även den grupp som står längst ifrån arbetsmarknaden: arbetssökande med en lång sjukdomshistoria. Ett slopat sjuklöneansvar kan bidra till att man upplever det mindre riskabelt att anställa före detta långtidssjukskrivna. I de förslag som vi har att ta ställning till finns två förslag till tillkännagivande till regeringen, alltså uppdrag till regeringen. Det ena är ett uppdrag angående den så kallade 180-dagarsregeln, hur man ska bedöma arbetsförmågan. Trots beslut har regeringen ändå inte gjort det sade, och därför kommer utskottet nu med en förnyad begäran. Det är snudd på nonchalans. Vi har tidigare i debatten hört av om de många turerna kring detta. Det andra är ett förbättrat samarbete mellan och Arbetsförmedlingen. lanserades att Arbetsförmedlingen ska komma in redan vid 90 dagars sjukskrivning, och det är bra. Men det är viktigt att regeringen säkerställer att samarbetet sker inom ramen för ordinarie arbete, inte bara i projektform, som det har varit. Där finns det förhoppningsvis ändå möjligheter att Arbetsförmedlingen och jobbar mer effektivt tillsammans. Till syvende och sist handlar det om människor, som inte ska behöva bollas runt mellan systemen. I den gröna budgeten, förslag till budget, föreslår vi en kraftigt förbättrad sjukförsäkring där vi lägger mer pengar så att ingen ska behöva bli nollklassad, där vi lägger mer pengar så att man inte ska behöva bli utförsäkrad. Vi tar också de första stegen för att avskaffa en av de värsta skamfläckarna i samhället, den växande gruppen barn som lever i fattiga familjer. Även de som är sjukskrivna kan ha barn. Vi kan välja mycket i livet, men inte vilken familj vi föds i. För är budgetöverskott och varsamhet med statens finanser inte målet med politiken, men de är ett verktyg för att skapa ett hållbart samhälle med mindre klyftor och en god miljö ett samhälle som vi med gott samvete kan lämna över till kommande generationer. Vi vet att ett samhälle med små klyftor genererar mindre ohälsa. Det borde vara inriktningen för socialförsäkringspolitiken, inte att ge enskilda människor piskor för att de ska söka jobb som inte finns. Självklart står jag bakom samtliga reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 2 om allmänna principer för sjukförsäkringen och reservation 3 om trygghetssystem för studenter och unga. 91 FINN (M) replik: Jag tycker att företräder många intressanta aspekter på förändringar på sjukförsäkringsområdet. Men som jag sade i mitt huvudanförande tror jag att man för många av dem faktiskt har behov av se på den parlamentariska socialförsäkringsutredningens bollande av frågan för att man ska kunna landa rätt. Men det var inte därför jag gick upp i replik utan det var när som i övrigt hade ett väl avvägt anförande började nämna detta med regeringens nonchalans som jag blev lite upprörd. Jag tycker det är lite förvånande att man kan beskriva det som nonchalans när man får ett uppdrag från , tar det på största allvar, bearbetar det i en departementsskrivelse, tillfrågar myndigheter som är inblandade och har kunskap på området, dessutom frågar många fler personer och kommer fram till att detta är en komplex materia även juridiskt att reda ut och att det tidigare arbetsmarknadsbegreppet, som man prövades mot, enligt regeringens bedömning inte är lättvindigt eller ett säkrare system för att få en bättre sjukförsäkring än det som gäller . Att man i det läget ber att avvakta till för att få en utredning av den myndighet som är allra mest skickad, , och för att sedan också få en remissrunda på detta kan jag inte förstå hur man kan betrakta som nonchalant. Jag har frågat er som har skrivit under detta tillkännagivande som en bräcklig majoritet varför ni inte själva tar ansvaret för att också stifta denna lag, när det nu verkar vara så enkelt att göra det ganska snabbt och rappt. Det är väl i så fall nonchalans, framför allt om man inte är beredd att ta ansvar för vad en sådan lagstiftning kan visa sig leda till. Som jag beskrev var den tidigare lagstiftningen, som hade detta begrepp, hela orsaken till att såväl som statsminister som socialförsäkringsministern, som då var generaldirektör och utredare och som alliansregeringen sedan agerade för, gjorde den nödvändiga och viktiga reformeringen av sjukförsäkringen. 92 (MP) replik: Det är väldigt märkligt att Finn lyfter upp frågan på det sättet. När tidigare frågade gång på gång om det kommer att bli så att fler får ersättning, med detta oskälighetsbegrepp, uppfattade jag inte att Finn hade ett tydligt svar på frågan. I det här fallet, om 180-dagarsregeln, gör regeringen uppenbarligen bedömningen att man inte ska lyssna på . Det är min tolkning, eftersom det beslut som fattades i kammaren , , var att regeringen skulle återkomma i budgeten med ett förslag. Så skedde inte. I stället gavs ett annat uppdrag, som skulle redovisas . Vi tycker inte att det uppdraget har varit tillräckligt, utan vi tycker att det behöver fattas tydliga beslut här. Då måste man göra det , för att man ska kunna ändra begreppet . Ska man återigen ha en remissrunda kan vi lika gärna lägga frågan i . Men det kanske är det som är ert syfte egentligen. Så till frågan om att stifta lag här i , som Finn pratade om. Det är väldigt ovanligt. som jag har varit i utskottet jag är inne på min andra mandatperiod har det ägt rum bara en gång. Det var när ni över en helg tog fram underlag för att göra en ny lagstiftning, då vi i princip fick helgen på oss, för att vi skulle justera . 93 FINN (M) replik: Att stifta lag i är ovanligt. När vi gjorde det förra gången var det för att ge större möjligheter till undantag som vi redan från början kände att man behövde ha. Det tror jag inte att oppositionen hade särskilt mycket emot. Man kan naturligtvis alltid konstatera vad som är vanligt och ovanligt här i . Det är faktiskt så att tillkännagivanden från utskott i parti och minut också är väldigt ovanligt, i alla fall om man lyssnar på . Den typen av frågeställningar i någon seriös agenda har samtliga partier i sagt ska användas med restriktivitet och när det verkligen finns en anledning att låta påskynda något som annars är å färde. I det här läget kan man väl säga att regeringens förhållningssätt är att vara just så ansvarskännande så att en lagstiftningsförändring löper den principiellt viktiga gången via både en utredning, om än det blir ett snabbspår fram från , och sedan en remissrunda, så att vi får stämma av de två lagrummen mot varandra. Allt annat vore väldigt konstigt, måste jag tycka. Det var därför som jag frågade varför den här punkten nu har blivit så viktig för den på denna punkt men inte i övrigt samlade oppositionen att lyfta fram till regeringen, när man till exempel från de rödgröna lyfte fram att vi minsann inte skulle ha tidsgränser. När jag nu tittar på förslagen från bland annat , som jag till viss del uppskattar, och även från både Socialdemokraterna och , ser jag att de innebär just att stanna upp och se om tidigare rehabiliteringsåtgärder kan sättas in. Det är just därför man måste ha de här tidsgränserna. Det verkar skönt att vi har släppt den frågan, som är betydligt mycket viktigare och där ni envist och hårdnackat stod emot en möjlighet att göra tidig intervention och belysa hur individer bättre ska hjälpas tillbaka till en arbetsmarknad. Frågan kvarstår varför man har fastnat i att använda begreppet nonchalans när regeringen seriöst ser på frågeställningen i ett tillkännagivande medan frågan inte behandlas seriöst av oppositionen. 94 (MP) replik: Finn redovisar att syftet med beslutet om att stifta lag i var att skaffa större möjligheter till undantag. Det var vi överens om i utskottet. Det var bra att man försökte göra det. Problemet var att tanken var så men att det inte blev så. har vi att ta ställning till ytterligare en förändring. ska vi ha in en formulering om oskäligt. Det är bra att vi gör förändringar. Men grundproblematiken är fortfarande, som jag försökte beskriva i mitt inledningsanförande, att vi lappar och lagar. Vi sätter plåster efter plåster på olika delar av systemet, som i grunden är helt sjukt. Vi har inte längre en arbetsmarknad som ser ut som , när de här systemen konstruerades. Vi har en helt annan verklighet. Att då förvänta sig att arbetsförmågeprövning skulle kunna lösas upp, ja, man skulle kunna göra det tydligare genom att gå tillbaka, och det var det vi faktiskt beslutade . Men det ville inte regeringen, och det är det jag tycker är lite förvånande att man från majoritetens sida inte vill gå med på det som faktiskt beslutade.