prot · GZ0952 · 2011-12-20 00:00:00 — I de här 2 miljarderna har vi lagt in en stor satsning på sommarjobb åt ungdomar från årskurs 9 fram till och med alla årskurser i gymnasiet. Det har ni sagt nej till. Ni tycker inte att det behövs. Vi säger också att vi vill satsa på barnomsorg på obekväm arbetstid. Det har ni också sagt nej till. Det möjliggör för föräldrar som jobbar vardagskvällar, och nätter att faktiskt jobba mer. Det gäller framför allt många ensamstående som är beroende av barnomsorg även på obekväm arbetstid. De har inte en chans att få det i den utsträckning de borde . Det säger ni också nej till. Vilka politiska ambitioner har , och alliansregeringen när ni faktiskt sätter käppar i hjulet för gymnasieeleverna att utvecklas och få jobb framöver? Ni sätter käppar i hjulet för ungdomarna att få sommarjobb i större utsträckning än . Ni sätter också käppar i hjulet för barnomsorg på obekväm arbetstid, som skulle kunna växa betydligt mer. Vad vill egentligen alliansregeringen med kommunala och landstingskommunala sektorn? Tycker ni verkligen att det är så viktigt, eller är det bara tom retorik från ? 14 (M) replik: En sådan här debatt blir lätt lite förvirrad och svår att följa. Det finns olika beslutsnivåer. är vi i och vi talar om de allmänna bidragen till kommunerna. Många av de frågor som berörs har kommuner full beslutanderätt för. Jag är själv ordförande för barn- och skolnämnden hemma i . Där har vi så sent som för fattat beslut om att ge möjlighet till barnomsorg . Det är ett beslut som man får fatta på nivå och då göra en avvägning av de resurser som finns och vad man vill satsa på. Om det gällde frågan vad tycker i frågan om det nu skulle vara intressant har han visat i handling hemma i sin kommun att han delar uppfattning i just frågan om barnomsorg på obekväm arbetstid. Jag tror att det är viktigt att vi försöker hålla isär nivåerna. Vi behandlar ofta frågor från EU. Då har vi en så kallad subsidiaritetsprövning. När vi sätter på oss den Sverigehatten är vi noga med att den högre nivån inte ska ned och detaljstyra den lägre nivån. Men det blir lite lustigt när vi helt plötsligt blir riksdagspolitiker. Då verkar det finnas en dragningskraft av att härifrån tala om exakt hur kommuner ska göra. Jag tycker att vi ska vara lite försiktiga där. Det är ett bra ledarskap att vara tydlig om vilken nivå som ansvarar för vad och sedan se till att ha ett bra regelverk och lita på de företrädarna. Då får vi leva med att de gör olika i , i eller i . 15 PER (MP) replik: Jag börjar med att välkomna att precis som jag uppskattar om det finns långsiktiga förutsättningar för kommuner och landsting att verka. Det är en bra grundläggande ambition. Sedan kan man diskutera huruvida regeringen verkligen bidrar till att ge sådana långsiktiga förutsättningar eller inte. Vi anser att det inte görs tillräckligt mycket. hänvisar till en utredning som föreslår att kommunerna ska få spara överskott och därmed jämna ut konjunkturer. Det är någonting som vi välkomnar. Vi skulle gärna se att regeringen så snabbt som möjligt kommer fram med ett sådant förslag. Det vore bra. Men det är inte en hel lösning för att ge kommunerna långsiktiga förutsättningar. Många kommuner har inte något överskott att fördela som kan sparas till sämre tider. Där kan vi se att det statliga stödet faktiskt kan göra stor skillnad för kommunerna. Jag redovisade i mitt anförande att de pengar som föreslår, de generella stöd vi har finansierat i vår budget, skulle ge 12 500 arbetstillfällen i kommuner och landsting så att man inte behöver göra sig av med personal. Vi noterar också att finansministern har kritiserats av tunga ekonomer för att han inte i budgeten föreslår en stimulans av en vikande konjunktur med hjälp av till exempel infrastrukturinvesteringar eller i form av bidrag till kommuners och landstings verksamhet. Vad är fel i tanken, , med att redan från början när man ser att konjunkturen börjar vika gå in och förstärka kommunernas ekonomi, just för att kunna värna välfärdstjänsterna och se till att kommuner och landsting inte börjar avskeda människor på grund av den ekonomiska kniven mot strupen? Varför är det en felaktig tanke? 16 (M) replik: Att förutse konjunktursvängningar är inte helt enkelt. I utredningen som gjordes om att spara i goda tider för att ha i dåliga tider gjorde man en stor studie där man tittade på de gånger som man har försökt att göra en bedömning. Sedan lades beslutandeprocessen på, det vill säga trögheten som finns från att man vill en sak till att pengarna har gått igenom hela transaktionsmekanismen. Då konstaterade man att i många fall kom pengarna när konjunkturen hade svängt upp igen. Det gäller att ha korta beslutsvägar. Då är antagligen lösningen, precis som i andra sammanhang, att lägga beslutet så långt ned i organisationen som möjligt, inte att först ska fatta beslut om tilläggsbudget för att sedan gå alla stegen nedåt och sedan kommunfullmäktigebehandling. Därför är lösningen som föreslås i utredningen bättre, det vill säga ett flexiblare regelverk som gör det möjligt för kommunerna att bygga upp bufferten och att själva besluta om användandet. Jag vill dock ge en varning. Per säger att det här inte fungerar vid underskott om det inte finns något överskott att spendera. Det är en helt riktigt analys; då fungerar det inte. Men då gäller det att återigen titta utanför den egna dammen och se på den eurokris som pågår. Det finns de länder som har hamnat i svårigheter. Det har de gjort för att de inte har haft ordning på de strukturella frågorna, inte har byggt upp något överskott att spendera. Så vill vi väl inte att våra kommuner ska göra? 17 PER (MP) replik: Jag kan förstå att inte sätter tilltro till bedömningar av hur konjunkturer ska utfalla framöver med tanke på misskalkyleringar av hur stort överskottet skulle vara i kommuner och landsting. Den beräkningen slog fel. Man kan också konstatera att regeringen har försökt att gå in med pengar till kommuner och landsting, precis som pekar på, och det har skett alldeles , på ett sätt som har gjort att pengarna inte har kunnat användas för att behålla anställda i välfärdstjänsterna i offentlig sektor. Det är just det jag kritiserar just , att regeringen upprepar precis samma misstag en gång till. Man står och avvaktar och gör ingenting. Man väntar tills den ekonomiska konjunkturen verkligen har dippat nedåt. Då är risken att precis det beskriver kommer att hända igen, att man kommer in med stödet , så att man inte möter konjunkturen när den är som lägst utan att effekterna i stället kommer när konjunkturen håller på att vända. Det är just det jag föreslår att man ska undvika. Men problemet är inte bara det, utan problemet är att regeringen gör precis tvärtom. Man försämrar kommunernas ekonomi aktivt i då de flesta bedömare ändå räknar med att ekonomin kommer att gå ned, på global nivå men också i kommuner och landsting i . Man ser hur arbetslösheten ökar med regeringens politik. Eftersom trygghetssystemen har försämrats innebär det att fler och fler blir hänvisade till försörjningsstöd som kommunerna tvingas betala ut. Och när kommunerna tvingas betala försörjningsstöd går det ut över andra verksamheter. Man ser hur regeringen genomför en gymnasiereform och skär ned på stödet till kommuner och landsting på grund av det. Många bedömare, inte minst Kommuner och Landsting, säger att det snarare kommer att öka kostnaderna och att kommunerna kommer att få en försämrad ekonomi på grund av regeringens politik inte en förbättrad. Det är något som jag verkligen beklagar. Från sida har vi precis motsatt inställning. Vi ser att ekonomin är på väg att försämras, och då vill vi gå in med stöd som gör att kommunerna kan behålla anställda och behålla sin välfärdsverksamhet. 18 (M) replik: Det här blir en ganska intressant debatt. Det blir närmast teoretisk ekonomi förmågan att bedöma konjunkturer. Det är klart att om man är en renodlad keynesian, bokstavstrogen och teoretisk, då kan man tro att det går att sitta någonstans på och göra de här bedömningarna och dessutom se så långt fram att man hinner före med hela riksdagsbehandlingen, med vår budgetprocess, den hanteringen, med beslut i och ned till kommunerna och att alla beslut skulle kunna komma så att när man i har klubbat igenom detta i kommunfullmäktige, då finns pengarna där precis för att möta den svängande konjunkturen. Om man har den förmågan är man mycket användbar som rådgivare i . Och jag tror att man skulle kunna tjäna väldigt mycket pengar på finansmarknaden om man har den förmågan att förutse. Det är tyvärr så att teorierna möter en praktikens bistra verklighet. Saker blir inte alltid så lättbedömda och möjliga att prognostisera. Därför är det mycket viktigt att inte lägga besluten för högt upp. Det är mycket bättre att göra så som utredningen säger, ge befogenheter längre ned, så att den som också har att stå i skiten, när det inträffar, är den som har beslutanderätten över pengarna. Flytta inte beslut uppåt i organisationen! För samma politik i riksdag som ni för när ni talar om EU! 19 (FP): Så ska vi hat! Men var ska vi tat? Det är den grundläggande frågan för all verksamhet. En annan grundläggande fråga är: Kan den kommunala ekonomin och landstingsekonomin utvecklas på ett avgörande annat sätt än den svenska ekonomin i dess helhet? Man behöver inte vara Nobelpristagare i ekonomi för att kunna svara på den frågan, för svaret är nej. Det helt avgörande för den kommunala sektorns ekonomi är själva sysselsättningsgraden. Det är väldigt lätt att se det. Hur får kommuner och landsting sina pengar? Jo, till två tredjedelar är det skatteintäkter från de arbetande människorna. Vi tar ut väldigt höga kommunala och landstingskommunala skatter i landet. På varje tjänad hundralapp tar kommunerna numera ut , och landstingen tar ut , något höjt, för skatterna höjs just på ett par ställen. Det är alltså uppåtriktat. Sammanlagt är det , ända , som man får betala i någon kommun. Det är väldigt hög skattebelastning för vanliga medborgare som inte tjänar så mycket. Då ska man veta att kommunerna tar en väldigt stor del av det. , fru talman, får vi väldigt mycket för de pengarna. Välfärden, i den mening som de flesta människor upplever den, är verksamhet. Det är sjukvård, skola, förskola, vägar och vad det nu är alla dessa olika kostnadsposter. Dess bättre är de svenska kommunerna genomgående mycket välskötta med högkompetenta medarbetare över lag. Det finns få undantag. Jag tycker att man ska säga att antalet kommuner som inte är välskötta här i landet är väldigt få. De medborgare som väljs till de kommunala församlingarna och kommunfullmäktige har alla ett gemensamt: De ska sköta den kommunala ekonomin så gott det någonsin går inom de ramar som inte minst vi i ställer upp för deras möjligheter att göra det. , fru talman, var det bara 17 kommuner i landet eller till och med 16 som gick med underskott. Ungefär 160 kommuner visade bättre resultat är . När man har så goda resultat är det klart att det går nedåt, och det kommer det säkert att göra för många kommuner, beroende på statsbidragsändringar och annat som kommer. Men totalt sett här måste jag något polemisera mot kan man se, om man läser den fina skrift som säkert också har läst, nämligen Om kommunernas och landstingens ekonomi , som man måste säga är en rafflande skrift, att prognoserna för , trots alla de bekymmer som finns, ändå är att i stort sett alla kommuner och landsting kommer att klara sig med överskott av icke betydande omfattning. Överskottet är inte alls så stort som , som det var , men det är ändå , och det är ganska mycket i de här sammanhangen. Under detta år har två viktiga utredningar om kommunernas ekonomi presenterats. Den ena, som jag själv hade tillfälle att sitta i, var . Den bereds , som så mycket annat, i för att kunna träda i kraft . I den kommittén var vi eniga i många avseenden, möjligen eftersom vi var bundna av direktiven, att det inte fanns mer pengar, som alla oppositionspartier just nu anslår hej vilt, mest naturligtvis , som anslår 19,6 miljarder utöver vad regeringen har föreslagit. Det betyder inte att det inte kommer att ske stora saker i utjämningssystemet. Men jag tror att det viktigaste som föreslog var att vi ska slå fast att man ska kunna bo var som helst i landet även och kunna räkna med god social service. Vi ska också ha ett utjämningssystem när det gäller intäkter som gör att människor kan känna trygghet. Jag tycker att vi i på en punkt lyckades visa att det finns en skillnad mellan statistiken och verkligheten. Det är att ganska många välmående förortskommuner har väldigt höga inkomster det gäller faktiskt också kommuner som har höga inkomster från industrier, som och . Det är höga inkomster, men kostnaderna ligger någon annanstans. Detta är någonting som vi inte fullt ut kunde beakta med hänsyn till realiteten. Man ser nu också kommuner som får väldigt höga kostnader för till exempel trafikinvesteringar som har gått upp . Detta är en oformlighet i själva utjämningssystemet som regeringen bör fundera på. Den andra utredning som kom, fru talman, heter Spara i goda tider. Det handlar om balanskravet. Det är viktigt för många kommuner att de kan se till att spara överskott och hantera dem på ett klokt sätt. Det nuvarande balanskravet är alltför snävt för många kommuner i det avseendet. Också denna utredning är under beredning, och man kommer säkert att komma fram till klokare förslag än vi har . Jag ska inte ta upp gymnasiereformen, för den har Kommuner och Landsting rett ut på ett bra sätt med hänsyn till demografin. Det som sägs här från talarstolen tar inte hänsyn till den demografiska utvecklingen. Det gör däremot Kommuner och Landsting, för det måste man göra i varje kommun och landsting. Man måste se hur antalet elever utvecklas. Det är avgörande på den punkten. Det gäller också de äldre. Men jag ska läsa vad Kommuner och Landsting har skrivit . Rubriken är: Kommunsektorn klarar skuldkrisen. Sedan står det: Kommuner och landsting har förutsättningar att klara omvärldens ekonomiska oro relativt väl. Resultatet faller visserligen kraftigt jämfört med , men det förklaras till stor del av engångskostnader och minskande statsbidrag. Totalt beräknas kommunsektorn få ett överskott på 2 miljarder. Jag menar att det är det viktigaste, att vi kommer att kunna klara den allmänna välfärden också 2012, under förutsättning att vi klarar sysselsättningen, och det finns goda förutsättningar för det. 20 PER (MP) replik: började sitt anförande med att säga: Så ska vi hat! Men var ska vi tat? Det är en bra fråga när det gäller kommunernas ekonomi. hänvisar till de prognoser som Kommuner och Landsting har tagit fram men glömmer eller bortser från de förutsättningar som ligger till grund för de prognoserna. Kommuner och Lansting påpekar själva tydligt att de bygger på att eurokrisen kan hanteras snabbt och utan att det blir vidare problem. Det är svårt att sia om, men det finns, hävdar jag, ganska mycket som pekar på att det inte kommer att bli det här positiva utfallet utan att det kommer att fortsätta att vara en negativ påverkan på den europeiska ekonomin och därmed också på ekonomi framöver. Därmed tror jag att man kanske ska rusta lite grann för sämre tider än vad som förutsägs i Kommuner och Landstings prognoser. Men frågan tycker jag ändå landar i hur mycket kommunerna och landstingen ska tvingas skära i sina verksamheter för att kunna hålla budgeten. Det finns krav på kommuner och landsting att de ska hålla budgeten de ska inte gå med underskott. Har man då försämrade intäkter kommer det att gå ut över verksamheterna. Vi såg hur vi förlorade 22 000 arbetstillfällen i kommuner och landsting till följd av krisen 20082009. Då såg vi också tyvärr att regeringens insatser i form av konjunkturstöd kom för sent för att kunna ha verkan och för att man skulle kunna bevara många av de arbetstillfällena. Det tycker jag är väldigt tråkigt. Frågan till är: Hur mycket tycker att det är lämpligt att man skär ned den här gången, om konjunkturen viker vidare? 21 (FP) replik: Ställer man frågan på det sättet måste man få ett enfaldigt svar. Det är klart att ingen i alliansregeringen eller i allianspartierna eller i något annat parti vill skära ned välfärden. Det är en fråga. Jag har inget svar, för jag vill inte skära ned välfärden. Jag vill gå den andra vägen, . Vi ska upprätthålla god kvalitet och god service. Det finns väl inget parti som har en ambition att skära ned för nedskärandets egen skull? Jag fattar inte frågan över huvud taget. Jag tycker uppriktigt sagt att det är oförskämt att ställa den till mig, som om jag skulle vilja skära ned. 22 PER (MP) replik: Det är upp till hur han uppfattar det, om han tycker att det är en oförskämd fråga eller inte. Jag tycker att den i allra högsta grad är relevant. Även om man inte har ambitionen att skära ned på välfärden jag välkomnar om inte har den ambitionen kan de handlingar som man utför och den ekonomiska politik som man har faktiskt påverka kommunsektorn på det sättet att de tvingas skära ned. Om 22 000 personer förlorar sin anställning i kommuner och landsting är det inte avgörande om man har haft andemeningen att skära ned eller om man hoppats på att det inte skulle bli några nedskärningar. Resultatet blir detsamma i alla fall. Det blir försämringar i välfärden. Om man nu har ambitionen, som säger, att man inte vill göra nedskärningar undrar jag: Är det inte rimligt att man lär sig av tidigare misstag? Vi har ganska gått igenom en försämrad konjunktur, en ekonomisk kris, 20082009. Vi såg vilka effekter det fick i form av försämrad ekonomi för kommuner och landsting. Regeringen ansåg sig till slut så pressad att man gick in med ett tillfälligt konjunkturstöd på . Men de flesta bedömare är eniga om att det stödet kom alldeles för sent för att kunna ge en verklig effekt. Har man ambitionen, som ganska upprört nu säger att han har, undrar jag: Är det inte lämpligt att man lär sig av det misstaget och inte väntar tills konjunkturen har blivit alltför dålig med att gå in med konjunkturstöd? Det handlar om att man försöker gå in tidigt när konjunkturen börjar vika, precis som vi föreslår i vår budgetmotion, med stöd till kommunerna för att de ska kunna rusta sig för en sämre ekonomisk situation och för att de ska kunna undvika uppsägningar, som faktiskt blev följden av den förra konjunkturnedgången 20082009. Även om upprört hävdar att han inte alls har ambitionen att skära ned i kommunernas och landstingens verksamhet blev det följden förra gången. Då är det faktiskt en befogad fråga, om det inte är lämpligt att göra någonting annorlunda den här gången för att inte göra samma misstag en gång till. 23 (FP) replik: Jag reagerade mot den insinuanta frågan. Det är det enda jag har reagerat mot i det här sammanhanget. Per får ställa vilka frågor han vill. Sedan ska jag gå över till sakfrågan. Man kan naturligtvis alltid diskutera hur man ska sätta in ett extra stöd. Det var behövligt. Och som Per sade kom det , som har gjort att landstingen och kommunerna tillsammans hade ett överskott av betydande mått, i samma storleksordning. Det finns väl ingen vetenskaplig sanning om exakt när man bör göra detta. Men man kan ändå konstatera att välfärden i har klarats av en anledning. Det handlar inte om de 17 miljarderna, utan om att vi lyckades hålla uppe sysselsättningen totalt sett i ekonomi. Det är det som har gjort att vi har kunnat klara den kommunala ekonomin så bra. Och det var det här som min fråga handlade om. Kan den kommunala ekonomin avvika mycket från ekonomin totalt sett? Jag tror att Per och jag i grunden är ganska eniga om att det inte går. Men det är klart att det är viktigt hur man sköter olika delar av ekonomin, inklusive kommunerna. Per har som före detta borgarråd stora insikter till exempel om att har väldiga överskott. Andra kommuner har det väldigt svårt. Vi i den kommunalekonomiska utjämningskommittén hade verkligen anledning att fundera kring hur vi ska klara välfärden i dessa kommuner. har andra problem. Man kan säga att det var ett misstag förra gången. Men jag tror att man nästan måste vara minst Nobelpristagare i ekonomi för att veta exakt när man ska sätta in olika åtgärder för den kommunala sektorn. 24 (C): Kommunsektorn med över 1 miljon anställda är av avgörande betydelse för vår dagliga välfärd och har därmed en central roll i det svenska samhället. Det är kommuner, landsting och regioner som bär upp välfärdens kärna vård, skola och omsorg. ger det kommunala utjämningssystemet förutsättningar för en likvärdig och god grundservice i hela , utjämning av skillnader i skattekraft och medverkan till kostnadsutjämning. Grunden för den kommunala ekonomin är ökad sysselsättning genom fler och växande företag. När allt fler jobbar och driver företag ökar skatteintäkterna som behövs för att bedriva välfärd runt om i landet. Alliansregeringens fokus på arbetslinjen och företagarlinjen ökar skatteintäkterna som behövs för att bedriva välfärd. När man läser oppositionspartiernas skuggbudgetar kan man konstatera att alternativet hade varit betydligt sämre. Finanskrisen och den djupa lågkonjunkturen som följde i dess spår drabbade kommunsektorn ganska hårt. Med 1990-talskrisen i färskt minne, då 150 000 jobb försvann i kommuner och landsting, blev det en av alliansregeringens främsta prioriteringar att värna kvaliteten i vård, skola och omsorg och förhindra uppsägningar. Under den förra mandatperioden tillförde vi en historiskt stor satsning. Enbart handlade om extra till kommunsektorn. Minskningen i den kommunfinansierade sysselsättningen blev också begränsad. Man beräknar att ca 5 000 försvann . har dock antalet arbetade timmar ökat och ohälsotalet sjunkit. Det är en mycket positiv utveckling som innebär att vi , trots krisen, får mer kommunfinansierad välfärd för pengarna. bedömer regeringen att den kommunalt finansierade sysselsättningen är tillbaka på samma nivå som före finanskrisen. Detta står i skarp kontrast till situationen i många av våra europeiska grannländer, där stora besparingar sker i den offentliga sektorn som de offentliganställdas löner sänks. uppgår de tillfälliga bidragen till kommunsektorn till 3 miljarder. Dessa ska ju fasas ut, men den permanenta höjningen på 5 miljarder uppväger detta vilket kommer att gynna kommunsektorn även framöver. kan vi tydligt se resultaten av regeringens kraftfulla politik. I återhämtningens spår och i takt med att sysselsättningen tog fart stärktes kommunsektorns ekonomi , och skatteunderlaget återhämtar sig. Denna positiva utveckling har fortsatt även . Detta är viktigt att konstatera, särskilt eftersom av kommunsektorns intäkter ju kommer just från skatt och upptag av skatt. Ju fler arbetade timmar i fler växande företag, desto mer skatteintäkter och mer pengar till vår gemensamma välfärd. Det här är ett självklart samband, men det tål att upprepas, inte minst eftersom Socialdemokraternas representant i den här diskussionen hävdade att det som gjorde skillnad var statsbidrag. Finanskrisen gick snabbt över i en skuldkris. står vi återigen på tröskeln till bistrare ekonomiska tider och därmed en försvagning av ekonomin. I sin prognos från räknar dock SKL med att skatteunderlaget, trots lägre tillväxt och vikande sysselsättning, kommer att ligga på en högre nivå 2012 än vad som bedömdes i prognosen . Till viss del motverkas de ökade skatteintäkterna av högre priser och löner, men sammantaget är det goda nyheter. Även bedömer att kommunernas skatteintäkter förbättras och 2012. Eftersom konsumtionsutgifterna väntas utvecklas mer återhållsamt tror KI att balanskravet för kommunsektorn som helhet kommer att uppfyllas båda dessa år. Detta är prognoser. Vi har talat om prognoser i den här diskussionen, och även detta är så klart kvalificerade gissningar. Det gäller att följa utvecklingen noga och vara öppna för att skjuta till ytterligare statsbidrag om det blir en långvarig konjunkturavmattning. har debattens vågor om kvalitet i välfärden gått höga.