prot · GY0965 · 2011-03-02 00:00:00 — Problemet för mig och för många i vårt land är att vi har lite olika syn på vad valfrihet egentligen är. För många människor tror jag inte att valfrihet handlar om vem som är huvudman för den tjänst eller verksamhet som man ska köpa. Jag tror att det är här som man från borgerligheten går fel. Snarare handlar det nog om att när man är gammal och behöver äldreomsorg och hemtjänst vill man kanske välja vad man vill göra med . En solig dag som vill man kanske välja en promenad i stället för att få städat. När man kan läsa böcker själv kanske man vill att någon läser för en. Jag tror att människor vill välja till eller från menyn och vara säkra på att kvaliteten är bra oavsett hur de väljer. De bryr sig nog ganska lite om vem som faktiskt gör detta. Till syvende och sist kokar detta ned i att detta inte handlar om valfrihet. Det handlar inte om privat eller offentligt. Det handlar om att säkerställa att våra skattepengar används så effektivt som möjligt till det som det är tänkt. 92 (M) replik: Det låter nästan som om detta kommer att sluta med att vi är eniga. Jag tror att det råder bred enighet om att vi ska ha en gemensamt finansierad välfärd. Jag håller fullständigt med om att det för skattebetalarna eller för dem som brukar dessa tjänster patienterna och barnen i skolan är helt oviktigt vem som äger skolan eller sjukhuset. Det tror jag är en underordnad fråga. Det viktiga är vilken kvalitet man får, vilket bemötande man får och hur skolan eller sjukhuset fungerar. Kommer jag in till sjukhuset med en inflammerad blindtarm har jag mycket svårt att tro att min första fråga skulle vara: Vem är huvudman för detta sjukhus, och vem äger det? Det är i stället det bemötande som man får och den kvalitet som levereras som är det viktiga. Sedan är det mycket viktigt för dem som är satta att utveckla välfärdssektorn i kommuner och landsting att ställa rätt krav. Det gäller oavsett om verksamheten sker i egen regi eller i privat regi. Det är viktigt att man ser till att det finns en konkurrens mellan verksamheterna så att de sporras att utvecklas och därigenom leverera mer för samma skattepengar. Skattepengar som slösas bort är nämligen de sämsta skattekronorna. Verksamheten ska drivas så att den utvecklas. Men då kommer jag till det ord som en del tycker är hemskt. tror jag inte att alla socialdemokrater tycker det men kanske de flesta vänsterpartister, och det ordet är konkurrens. Det är konkurrens som har fört detta samhälle framåt, och den kommer förhoppningsvis att fortsatt göra det även inom välfärdssektorn. 93 (FP): I början och inträffade några saker i . Någonting som hette Pysslingen öppnades. Ännu värre blev det när någonting som heter öppnades av en entreprenör som heter . Det visade sig att det var möjligt att bota snuva i en helt privat verksamhet. Man behövde inte gå till en landstingsinstitution. Det sände en chockvåg genom hela det offentliga att det fanns andra möjligheter att bedriva sådan verksamhet. Verksamheten var visserligen skattefinansierad, men man kunde driva den utanför den kommunala eller den landstingskommunala räjongen. Vi är där . När jag lyssnar på denna debatt om vinster tycks det vara på det sättet att särskilt inte har läst sin ordentligt. sade att varje krona som inte är rätt använd är en stöld från folket. Det kan säkert vara många som är bekymrade över att det är en så otrolig lönsamhet i en del privata verksamheter. Det förstår jag. Men det stora problemet är ett annat, nämligen att vi har för dålig verksamhet inom den offentliga sektorn. Det är det som är problemet. Det är det, , som gör att det kan bli så stora vinster, alltså att verksamheten inom den offentliga sektorn inte är tillräckligt bra. Detta får effekter också på vanliga människors sätt att välja. Vi har problem till exempel i sjukvården i . Jag medger detta. Vad består de huvudsakliga problemen i? Det är att kortar köerna så att folk med starr och annat får detta åtgärdat mycket fort. Jag har aldrig hört en patient klaga på detta. Sophiahemmet, som är en annan privat institution eller stiftelse, klagar på detta. De är nästan utslagna på detta område. Vi har ett annat problem, nämligen som ägs av en stor riskkapitalist. Det är ett jätteproblem att så många människor väljer att gå till . Det är det som är problemet. Varför går de inte till , till eller till ? De väljer medvetet för att de vet att de får bra vård. Jag säger inte att detta är det enda problemet, men detta säger någonting om vart man ska rikta blicken. Man kan inte bara, som gör, rikta blicken mot vinsterna, utan man måste fråga sig varför folk väljer som de gör och helt enkelt väljer bort. Detta är det fundamentala problemet just . Den offentliga sektorn måste bli bättre på att tillfredsställa människornas behov av vård och så vidare. Så är det! Det är naturligtvis riktigt att det, ungefär som när vi hade övervinster inom skogsindustrin, är mycket bekymmersamt med de vinstmarginaler som finns i vården. Sådant sticker i ögonen på folk. Men man kan inte, som gör, skjuta på pianisten. Man måste också rannsaka sig själv och se vem som är kompositören. Tyvärr är det i stor utsträckning så att vi politiker inte har gett riktlinjer om att det är nödvändigt att få fram en bättre vård så att fler väljer den offentliga vården. Avslutningsvis: är det så när vi debatterar ekonomiska frågor att sverigedemokrater här läser upp sina anföranden. Sedan försvinner de. Det parti som gång efter annan önskat få debattera med andra partier det är tredje gången under detta som jag säger det från denna talarstol är alltså inte närvarande, så det går inte att debattera med dem. Vi som i mycket hög grad har ett ansvar för den offentliga sektorn måste fundera på vad uttalat. Hur använder vi varje krona inom den offentliga sektorn? Vi får, som sagt, sluta skjuta på pianisten. I stället ska vi fundera på vem som är kompositören. 94 (V) replik: Bättre kvalitet får man bland annat genom fler anställda inom vård, skola och omsorg. Men i stället ser vi nu en helt annan utveckling. Vi ser allt större barngrupper i förskola och skolbarnomsorg och också ett allt högre tempo inom äldreomsorgen. En av orsakerna till detta är att vi i stället för att lägga pengar på välfärdsverksamheterna låter pengarna gå till vinster. Just av den anledningen är det väl också en stöld från svenska folket. Om 10 miljarder kom in i skattepengar och om 9 miljarder i vinst i stället användes till välfärden skulle kvaliteten därmed väsentligt öka. Det är nu ett oerhört slöseri med skattepengar. Ca 20 miljarder, , av de pengar som du och jag lägger till vård, skola och omsorg går i stället framför allt till riskkapitalbolag. , , motsvarar rätt många anställda brutto till exempel 20 000 lärare. Det skulle behövas. Det är bara att se hur det ser ut. På 100 elever har Kunskapsskolan 4,6 lärare och Vittra 5,4 lärare. De privata aktiebolagen ligger mycket långt under den kommunala skolan. Visst finns det mycket att göra när det gäller att förbättra kvaliteten inom den offentliga välfärden. Men det blir inte bättre av att pengar som skulle kunna gå till kvalitetsförbättringar i stället går till privata vinster. Det är helt horribelt att äldreomsorgen har dubbelt så hög avkastning på eget kapital än elsektorn har. Många av dina kolleger är mäkta upprörda över elsektorns hantering av kundernas pengar. Men jag hör inte att någon är upprörd över hanteringen av skattebetalarnas pengar när äldreomsorgen har 33 procents avkastning jämfört med elsektorns . Snacka om att slösa med skattebetalarnas pengar, ! 95 (FP) replik: Någonting som är väldigt bekymmersamt är att en sådan som är en så fruktansvärt stor kommunalkramare. I går kunde vi se på nyheterna att en privat förskola stängts därför att den inte hållit en bra kvalitet. Det är väldigt bra lite grann är detta också ett svar till att åtgärder vidtas när kvaliteten är för dålig. Jag håller med om att det kanske behövs ytterligare åtgärder. Jag tror inte att vi skapat det perfekta samhället, utan det behöver säkert utvecklas mer. I har en annan skola stängts. Jag tror att skälet också där var dålig kvalitet. Vi måste upprätthålla kvaliteten. Men fortsätter som vore det perfekt inom den offentliga sektorn. skjuter hon på pianisten, på den som gör vinster. Också jag är bekymrad över de stora vinsterna, för sådant sticker, som sagt, i ögonen på folk. Men lösningen finns inte i att vidta åtgärder mot vinsterna, utan lösningen ligger i att den offentliga sektorns egen verksamhet måste bli bättre såväl pedagogiskt i skolan som kvalitetsmässigt i äldrevården och så vidare. Fler lärare behöver kunna anställas. Det går inte att bara skjuta in sig på ägarformen. Att göra det är, vill jag påstå, detsamma som en återvändsgränd. Våra gamla kommer inte att vara glada över att det om får bestämma inte finns någon valfrihet. Det är bra att det finns sådant som Pysslingen, etcetera. 96 (V) replik: Pysslingen ägs också, , av ett riskkapitalbolag. Jag vet inte var mångfalden finns när det är en total dominans av riskkapitalbolag. Var ligger då mångfalden och valfriheten? Kan du ge mig ett svar på den frågan? Det är inte fråga om pedagogisk mångfald; det har slagit fast. Det enda man har rätt att välja är hos vilket bolag man ska ha sitt barn till exempel. Man ser på det barnet som , som tidigare här jämförde med Volvobilar. Men att rycka upp sitt barn ur en skola är någonting väldigt stort, likaså att ta bort sitt barn från en förskola eller sin sjuka mor från ett äldreboende. Det är inte så vi ska behandla våra medborgare. Vi måste ta ansvar för att varje skattekrona som tas ut går till vad den är avsedd för, det vill säga till vård, skola och omsorg. Vet du, , att varenda skattebetalare i det här landet betalar som går till vinst inom sjukvården pengar som i stället skulle ha gått till sjukvård? är mäkta förbannad ursäkta uttrycket, fru talman över bankernas totala brist på ansvar. Bankerna har 20 procents avkastning på eget kapital. Det är mindre än vad den privata utbildningssektorn, den privata sjukvården och den privata äldreomsorgen har. Detta gäller alltså en verksamhet finansierad med dina och mina skattepengar, ! 20 miljarder handlar det alltså om. kunde i stället, om han skulle vilja det, sänka skatter. Det vore väl bättre än att pengarna går till ett riskkapitalbolag i något skatteparadis. Jag skulle använda pengarna till 20 000 fler sjuksköterskor, lärare, vårdbiträden eller personliga assistenter. under debatten har jag fått ett mejl från en kvinna som skriver: Kontrollera de här bolagen! De utnyttjar oss anställda totalt. Vi ses som en förbrukningsvara. Hon nämnde ett antal riskkapitalbolag. 97 (FP) replik: Ideologiskt har och jag olika syn. Jag sätter patienten respektive eleven i centrum. De pengar som också jag tycker att vi ska ta ur den offentliga kassan, från våra skatter, till detta måste vi utnyttja på allra bästa sätt. Det gör vi, menar jag, genom att öka kvaliteten framför allt inom den offentliga sektorn. Men vill inte riktigt se att huvudproblemet är att vi tyvärr inte haft den pedagogiska utveckling till exempel inom skolan som gjort att många föräldrar valt andra skolor. Det vi nu gör med skolan sätter sig naturligtvis först i de stora städerna, men det kommer sedan också på andra håll. Det är väldigt viktigt att vi har olika former av pedagogisk utveckling. gör gällande att det inte finns någon pedagogisk utveckling i de andra skolorna i , men så är det inte; det vet vi. Allra sist vill jag ta upp en sak som bortser från i det här sammanhanget, nämligen människors valfrihet. Man har möjlighet att välja något annat än den landstingskommunala verksamheten eller den rent kommunala verksamheten. Det är bra att det finns konkurrens, men valfriheten är det stora. Jag känner inte till att någon någonsin har klagat på att han eller hon har blivit behandlad på . Det är bättre att bli behandlad där än att stå i kö. Jag är helt övertygad om det. Man måste vara lite klarsynt ibland, fru talman. 98 PER ÅSLING (C): Det svenska välfärdssamhället är i stor utsträckning ett kommunalt välfärdssamhälle. I stort sett all den välfärd vi förväntar oss finansieras och produceras i regi. Det må vara i den egna kommunen eller i . Vård, skola och omsorg beslutas och betalas på nivå. Det är en enkel och självklar utgångspunkt, men det är också ett perspektiv som ställer krav på det lokala politiska ledarskapet och på förmågan att tillvarata medborgarnas intressen. Det ställer också krav på den nationella politiken att skapa både förutsättningar och utrymme för de lokala och regionala företrädarna att axla detta ansvar. Med den här utgångspunkten skulle jag vilja göra tre iakttagelser med anledning av det betänkande vi debatterar här . Den första och mest centrala handlar om det kommunala självstyret. Det är inte bara en grundläggande och omistlig del i det svenska folkstyret, utan det är också en samhällsorganisation som har de bästa förutsättningarna att svara upp mot medborgarnas behov och önskemål. Det är där, i kommunen, man ser behoven och känner prioriteringarna. Det är där möjligheten till ett reellt ansvarsutkrävande finns. Jag dristar mig till att säga att den närheten och den lokala förankringen kommer att bli allt viktigare i det moderna, globala och uppkopplade samhället. Min andra iakttagelse är att ett verkligt självstyre kräver reella resurser att axla det fulla ansvaret. Det leder mig till två slutsatser om den kommunala ekonomin. Den första är att staten inte kan vältra över kostnader på kommunerna utan att ta ansvar. Den så kallade finansieringsprincipen måste upprätthållas. Man kan tycka att det är ett onödigt påpekande då den kommunala sektorn går med överskott och behovet av statliga åtgärder minskar, men faktum är att det är som det är lättast att vältra över kostnader då den kommunala ekonomin likväl står stark. Jag kan konstatera att det är vi måste värna den finansieringsprincip som skyddar den kommunala ekonomin . Den andra slutsatsen är att det finns ett behov av ett starkt och rättvist system för skatteutjämning. Prioriteringarna må vara olika och önskemålen må skilja sig åt, men den grundläggande rätten till en fungerande skola, vård och omsorg är densamma för alla medborgare, oavsett var i landet man bor. För att klara dessa grundläggande åtaganden behövs ett robust skatteutjämningssystem som skapar likvärdiga förutsättningar att upprätthålla välfärden i landets alla delar. Dessutom, och det förtjänar att upprepas, är en rättvis och fungerande utjämning ett avgörande inslag i en politik för tillväxt och utveckling i hela landet. En fungerande service är en förutsättning för det lokala näringslivets styrka och förmåga att växa. Att urholka utjämningen innebär i förlängningen ett allt större beroende av statliga bidrag och stöd även i kommuner med de rätta förutsättningarna att uppnå tillväxt. Min tredje iakttagelse handlar om debatten om vinster inom välfärdssektorn. Oavsett om driften sker i offentlig eller privat regi måste mål och kriterier för verksamheten tydliggöras. Det är oacceptabelt om utdelning sker på bekostnad av verksamheten. Det finns inte plats för sådan kortsiktighet och girighet, men det är inget argument mot överskott som sådant. Precis som varje kommunpolitiker vet måste även offentlig verksamhet generera ett överskott för att möjliggöra investeringar och amorteringar. I den privata sektorn tillfaller delar av överskottet aktieägarna som avkastning på det kapital de satt in i verksamheten. I den offentliga sektorn kan motsvarande pengar falla ut som räntor till långivare eller så måste pengar för investeringar tas fram genom att andra investeringar prioriteras bort. Det finns inga enkla genvägar. De flesta torde vara överens om att välfärden ska vara offentligt finansierad och offentligt reglerad. Acceptansen för att delar utförs i privat regi är också stor. Det är inte heller kontroversiellt att konstatera att de privata alternativen i många fall bidragit till såväl högre kvalitet som högre effektivitet också i den kommunala verksamheten. Det har också bidragit till att bredda arbetsmarknaden, främst inom många kvinnodominerade yrken. Att visa samsyn kring de privata alternativens betydelse, styrformerna och välfärdens finansiering är att skapa de stabila förutsättningar som såväl kommuner som företag behöver för att planera och utföra välfärdsuppdraget på bästa sätt. Ett starkt kommunalt självstyre, rättvisa förutsättningar att upprätthålla välfärden och en förnuftig hållning till olika verksamheters utövande är alla delar i ett modernt, lokalt anpassat välfärdssamhälle. Det är också inriktningen i det betänkande som vi debatterar. Mot den bakgrunden vill jag yrka bifall till utskottets förslag. 99 (V) replik: Per Åsling pratar om närheten och den lokala förankringen som centralt . Det håller jag med om. Han pratar också om vikten av att staten inte övervältrar kostnaderna för olika verksamheter på kommunerna, men det är precis det som den här regeringen har gjort. Det vet Per Åsling mycket väl. Det statliga ansvaret för infrastrukturinvesteringar har överförts till kommunerna, och det är någonting som Per Åsling tyvärr har ställt sig bakom, vilket är mycket beklagligt. tvingas kommunerna finansiera statliga vägar i stället för att till exempel bygga ut förskolor eller förbättra kvaliteten i äldreomsorgen. Per Åsling pratar också om att mål och kriterier behöver tydliggöras så att inte utdelning sker på bekostnad av kvaliteten i verksamheten. Jag tror faktiskt inte att Per Åsling vet riktigt hur ett riskkapitalbolag fungerar. Det är inte så att det har en stor utdelning. Hela tricket går ut på att föra över pengar mellan olika bolag inom den här fonden för att undvika skatt och för att använda de pengarna för att köpa upp en än större verksamhet. Sedan, när man har lyckats bygga det här stora bolaget, styckar man upp det och säljer ut det. Jag vet inte heller hur du ska fastställa kvaliteten. Är 4,6 lärare på 100 elever ett bra kvalitetsmått? Ni är ute på väldigt farliga vatten, menar jag. Det här är en konstgjord marknad, Per Åsling. Skattepengar betalar både kundernas förbrukning och produktionen. Det är en totalt konstgjord marknad. Du säger att det här har lett till högre kvalitet. Jag vill säga att du inte har något bevis för det över huvud taget. Det finns ingen forskning som belägger det. Ta upp den i så fall! Presentera den här och ! Det finns snarare många rapporter om hur arbetsvillkoren har försämrats för de kvinnor du tar upp, hur antalet anställda har minskat, hur de får jobba för sämre löner och har sämre jourersättningar, sämre ob-ersättningar och så vidare. Per Åsling, var finns den forskning du hänvisar till? Jag skulle vilja ta del av den. 100 PER ÅSLING (C) replik: Jag tycker att du, , bör lyssna på den socialdemokratiska debattören här. Jag tycker att väldigt distinkt formulerade vad det är frågan om. Det är frågan om att nyttja skattebetalarnas pengar på bästa sätt. Det handlar om att uppnå bra kvalitet i verksamheter som finansieras med offentliga medel antingen det är skola, vård eller omsorg. För att uppnå en bra fungerande offentligt finansierad välfärdssektor är det viktigt att politiken ställer tydliga mål och sätter upp kriterier. Det är också viktigt att verksamheten bedrivs med effektivitet. Det är dessutom viktigt att det finns en långsiktighet i den offentligt finansierade verksamheten, att den tillhandahålls lika för alla och att den finansieras solidariskt. Därför tycker jag att det är angeläget att vi är öppna för förändringar och för att även andra aktörer än de offentliga ska finnas med som utövare. Jag tror också att det finns ett mycket stort intresse från samhällsmedborgare att om det passar ha en annan utförare av välfärdstjänsterna än vad det offentliga kan tillhandahålla. 101 (V) replik: Nysvenska enfald har numera blivit mångfald. Det är ju nästan enbart riskkapitalbolag som bedriver de här verksamheterna, och ändå försöker ni låtsas som om det vore någon form av mångfald. Jag får inte ihop detta. Du har inte heller presenterat en enda forskningsrapport. Jag tror inte att du har någon. Ni påstår gärna att det här har lett till ökad kvalitet och mångfald, men de underlag som finns visar på motsatsen. Det finns en stor utredning från som visar att man i den privata äldreomsorgen har mindre valfrihet än i den kommunala. De anställda har sämre arbetsvillkor, det är färre anställda och det är mycket mer stressande att arbeta där. Du begär till och med hjälp av Socialdemokraterna, , för att klara dig ur den här debatten. Du talar om att skattepengarna ska användas på bästa sätt. Innebär 33 procents avkastning på äldreomsorgen att pengarna används på bästa sätt? Näringsministern är mäkta upprörd över elbolagens avkastning på , men du tycker tydligen att det här är bästa sättet att använda våra skattepengar på 33 procents avkastning på eget kapital. Det är inte att undra på att miljöteknikbranschen har svårt att hitta riskkapital när man har hela välfärdsverksamheten där man kan skära guld skattepengar med kniv. Varför skulle man vilja gå in i något så riskabelt som miljöteknik, där man kanske inte får utdelning förrän , när man kan finnas här? Det ges till och med en rekommendation i att ge sig in i den svenska välfärdsbranschen. Tycker du att detta är att använda skattebetalarnas pengar på bästa sätt? Ta nu fram den där forskningsrapporten som du hänvisar till och som säger att det har blivit bättre kvalitet! Jag skulle vilja se den. 102 PER ÅSLING (C) replik: , jag betackar mig för att du lägger ord i min mun. Jag tycker att det är viktigt att skattebetalarnas pengar används på bästa sätt och att vi upprätthåller en hög kvalitet i de verksamheter som finansieras med offentliga medel, skattepengar. Det är uppenbart det tål att sägas härifrån att det finns behov av att göra förändringar. Därför talar jag om att de fel och brister som finns i den vård, omsorg och utbildning som bedrivs med offentliga medel och som vi i den dagliga debatten ser exempel på rättas till. Det är också därför som regeringen har tagit initiativ till den utredning som kommer att se över vinstutdelningen. Det är bra och nödvändigt. Min poäng, , är att vi genom att skapa en pluralism bland utövarna kan låta människor ha rätt att välja och också på så sätt, genom att nyttja skattepengarna på ett effektivt sätt, skapa resurser för större satsningar och nya satsningar inom Välfärdssverige. Det är ett av de viktigaste uppdrag vi som företrädare i riksdag har att jobba med. 103 (M): Det har varit mycket diskussioner om stora bolag i den här debatten om kommunerna. Jag tänkte visa på ett annat . Två kvinnor som arbetar med sjukhusanknuten hemsjukvård vid ett relativt stort sjukhus i bestämmer sig för att lämna sin arbetsplats, där de har hyfsad lön men känner att de kommer alldeles för långt från besluten. De tar över ett äldreboende som har gått ganska dåligt. De vänder trenden och det blir väldigt lyckat. Folk står nästan i kö för att bo där. De fortsätter sedan och utökar sin verksamhet och startar en vårdcentral, dörr i dörr med den lokala, regionstyrda vårdcentralen. Detta resulterar i att det blir konkurrens. Beteende ändrar sig, och det finns numera öppettider på både den kommunala vårdcentralen och den andra. De etablerar nu en ny vårdcentral i en annan kommun. Jag tänker på ett klipp på Youtube med . Där går han in på en vårdcentral och talar med dem i kassan för att beställa tid, och de säger att han måste ringa in för att beställa tid. Då går han utanför dörren och ringer. Det finns en hel del som borde fungera i den kommunala och regionala landstingsstyrda vården men som inte gör det. Skolan har också varit på tapeten. Man talar om antalet anställda. nämnde 4,6 anställda på 100 elever. Men frågan är: Mår de elever som går där dåligt? Hur är deras resultat jämfört med andra elevers? När det gäller förskolor drivs mycket av kooperativ och småföreningar. Det är inte bara de storskaliga bolagen.