prot · GY0961 · 2011-02-17 00:00:00 — Dåliga studieresultat analyseras utifrån hur många kepsar som finns i klassrummet och inte utifrån hur många elever varje lärare har att undervisa. Bristen på jobb blir ett problem för den arbetslösa som ska coachas och förändras för att passa in. Sjuka utförsäkras i hopp om att de då ska resa på sig och plötsligt bli friska. Bostadsbristen får varje individ hitta en lösning på, sade finansmarknadsministern . När man gör så här, när man helt slutar se sjunkande studieresultat, arbetslöshet, bostadsbrist och sjukdom som samhällsproblem, blir det svårt för en människa att engagera sig för förändring. Det är liksom svårt att tänka sig en demonstration genom stan med plakat på vilka det står: Mitt stora misslyckande är Misslyckanden håller man ju för sig själv. Vi måste sluta skuld- och skambelägga fattigdomen. Vi måste ge människor möjlighet att dela med sig av sina erfarenheter. Vi måste göra människor till värdiga medborgare, alldeles oavsett tjockleken på plånboken. Dagens debatt blir ingenting värd om vi inte kan fånga upp idéer från alla som själva berörs. Det viktigaste för att bygga ett samhälle som hänger ihop tror jag är sjysta trygghetssystem och en utbildningspolitik som ger nya chanser, en omställning som ger jobb och framtidstro. Men löften om att börja ställa om samhället sedan är till klen tröst för den som just nu sitter och vänder på slantarna. Det finns så klart saker som kan göras redan nu för att börja bygga ihop . Det handlar om att förändra komvux, så att det återigen blir en rättighet att läsa upp ett betyg på det sätt som gjorde den rätten har tyvärr avskaffats. Det handlar om att ge möjlighet till barnomsorg på obekväm arbetstid, och det handlar om att avskaffa onödiga avgifter i skolan. Det handlar om att ge människor mer makt över sin arbetstid. Och för att få in en massa andra kloka förslag öppnar vi i en brevlåda, , för alla som har idéer och erfarenheter som kan behövas i arbetet för att komma till rätta med barnfattigdomen. Du som ser debatten och känner att det är dina problem som diskuteras eller att du har något klokt att bidra med hör av dig! Dina erfarenheter behövs. Om du är beredd att överbevisa dem som tror att den som har ont om pengar också har ont om idéer är vi beredda att visa att politik kan vara mer än käbbel. 92 (FP): När man debatterar barnfattigdom läggs naturligtvis mycket fokus på den ekonomiska fattigdomen. Jobben, säger vi alla, är oerhört viktiga för att skapa trygghet och ge goda uppväxtvillkor för våra barn. Jag kan ändå inte låta bli att reflektera över hur ska få ihop det här med vikten av arbete när man för en politik som inte främjar vare sig jobb eller företagande. Ytterligare en reflexion som jag gör gäller vilket ansvar oppositionen själv har för att så många barn lever i ekonomisk utsatthet. Under den långa tid som har varit stödparti till den socialdemokratiska regeringen har det faktiskt varit en period då barnfattigdomen till och med har varit högre än vad den är . Enligt Rädda Barnens siffror lever nästan vart tredje barn med utländsk bakgrund i ekonomisk utsatthet. Tydligare än så kan väl misslyckandet för den socialdemokratiska integrationspolitiken knappast bli, och det misslyckandet drabbar barnen. Människor som sökt en tryggare framtid för sig och sin familj i vill inget hellre än att arbeta och bidra. Men det tar för den nyanlända att komma i arbete, att klara sin egen försörjning. i har fått ett jobb. Mottagandet fungerar inte. Det har inte fungerat. Därför gör vi nu en stor förändring av integrationspolitiken under integrationsminister ledning. Fokus är jobb och kunskaper i svenska. Ansvaret har förts över från kommunerna till Arbetsförmedlingen. har frågan till de nyanlända varit: Hur kan vi hjälpa? frågar vi i stället: Hur vill du bidra? Det kommer säkert att ta innan reformens effekter kan synas i den här statistiken, men för varje enskilt barn vars pappa och mamma får jobb är det förstås en himmelsvid skillnad. Återigen vill jag fokusera på barnen, för ibland svävar vi ut i ganska många andra saker. Allting hör ihop. Men vi vuxna har ett oerhört stort ansvar för våra barn. Att vara förälder är inte lätt. Och lever man under svåra ekonomiska villkor påverkas man som familj. Stödet till föräldrar måste finnas och förstärkas för att man ska leva upp till åtagandena i . Här har kommunerna och landstingen ett oerhört stort ansvar. måste se barnens behov och deras rätt till en gynnsam utveckling. Försörjningsstödet ska vara hjälp till självhjälp och inte stjälpa. Ska en dator ingå i försörjningsstödet om inte skolan lånar ut en men kräver att man ska ha en dator? Vad gör man när man inte har råd att köpa glasögon till sitt barn? Hur kommer då skolsituationen att se ut? Hur tänker barn- och utbildningsförvaltningen när man stänger fritidsgårdarna ? Ja, barnets rättigheter måste stärkas, och i den barnstrategi som har antagit kommer man att fokusera väldigt mycket på barnens levnadsvillkor och hur svensk lagstiftning kompletterar . Det är väldigt viktigt också för att våra lokala politiker i kommuner och landsting ska kunna leva upp till åtagandena när det gäller barnens rättigheter och barnens behov, i anda. 93 (C): När man lyssnar på den här debatten i kammaren slås man av vilken enighet som finns kring att barnfattigdomen är ett stort problem. Så långt är det enighet. Därefter är det oenighet, beroende på att det inte finns någon samstämmighet alls kring vilka åtgärder man faktiskt kan vidta för att minska barnfattigdomen. och har åtminstone föreslagit någonting som inte ökar barnfattigdomen. vill öppna en brevlåda för att få förslag på vad man kan göra. Från sida har jag redovisat sex konkreta åtgärder, vad vi faktiskt kan göra. brevlåda är åtminstone inte skadlig; den ökar inte barnfattigdomen. Det kan man inte säga om förslag. Hans konkreta förslag här är att man ska lagstifta om rätt till heltid. Konsekvensen av det förslaget skulle vara en ökad barnfattigdom, för vad innebär det för ensamföretagaren som går och funderar på att eventuellt anställa ytterligare en person på 25, ? Det innebär förstås att den anställningen inte kommer till. Förslaget ökar alltså barnfattigdomen. Det minskar inte barnfattigdomen. andra poäng var RUT-avdraget. Han sade att RUT-avdraget inte innebär att vi löser problemen med barnfattigdomen. Jag och har heller aldrig hävdat att det gör det, men det innebär ändå att man löser problemet för en del familjer. Bara i har RUT-avdraget inneburit 650 nya jobb. Merparten av dem har gått till sådana som har varit arbetslösa. Många av dem är säkert småbarnsföräldrar. Att ta bort RUT-avdraget innebär de facto att barnfattigdomen ökar. När man dessutom ser att en gemensam nämnare för de här familjerna är att en av föräldrarna eller båda inte har gått färdigt sin gymnasieutbildning, hur kan man då säga nej till den nya gymnasieskolan? De här föräldrarna har oftast hoppat av gymnasieskolan för att de var skoltrötta och inte passade in i modellen att alla skulle bli akademiker. kommer man att få möjlighet att välja yrkesförberedande gymnasieskola med lärlingsinslag. Den nya gymnasieskolan kommer att minska barnfattigdomen , men till det säger och nej. Arbetslösheten är ett stort problem för många av dessa människor. Men problemet är inte, , att man har slagit i taket i arbetslöshetsförsäkringen. Problemet för de här unga vuxna med barn är att man aldrig någonsin har kvalificerat sig för a-kassa, att man aldrig någonsin kan få en arbetslöshetsförsäkring. Så var det 2006, och så är det . Det är det som gör att kravet måste vara att vi får en allmän, statlig arbetslöshetsförsäkring. Ingen ska behöva falla mellan stolarna. Jag får en känsla av att vänsterpartierna egentligen inte tar barnfattigdomen på allvar. Man pekar på att det är klyftorna som är problemet, och ser man klyftorna som problemet kan jag också förstå att man ständigt kommer fram till att det är höjda skatter som löser problemet. Men höjda skatter, inte minst för dem som har små inkomster, ökar i själva verket fattigdomen i stället för att minska den. Det viktiga för mig och är att ha en politik som motverkar fattigdom. Inte som vänsterpartierna, att ha en politik som motverkar rikedom. När det finns hundratusentals barn som lever i familjer med knappa omständigheter tycker jag att frågan förtjänar att tas på större allvar och med några fler konkreta förslag från oppositionens sida på vad vi faktiskt kan göra för att förbättra situationen för dessa barn. 94 PER RAMHORN (SD): Man kan fråga sig om det verkligen ska behöva finnas barn som lever under ekonomiskt knappa förutsättningar i ett av världens rikaste länder och ett land som har en väl utbyggd välfärd och stabila sociala trygghetssystem. Nej, svarar nog de flesta. Det är inte acceptabelt. Tanken på att barn ska ha samma förutsättningar i livet är väl förankrad i vårt samhälle, och att barn ska ha samma möjligheter att göra självständiga val i livet är de flesta överens om. Självklart finns det massor av föräldrar som lever under mycket knappa omständigheter och ändå klarar av att ge sina barn en fantastisk uppväxt. Vi känner allihop till maskrosbarnen, men statistiken talar ändå sitt tydliga språk: Den som växer upp under knappa ekonomiska förhållanden löper större risk att få problem i skolan och att hamna i kriminalitet . De har också större hälsoproblem som vuxna och blir oftare arbetslösa och förblir arbetslösa . På samma sätt är det långt ifrån alla barn som vuxit upp under knappa omständigheter som blir kriminella, men sannolikheten för ett liv inom lagens ramar ökar naturligtvis inte. Tillsammans med andra negativa faktorer kan kriminalitet bli resultatet av detta. Ur ett barnperspektiv är det allvarligt att andelen barnhushåll med låg ekonomisk standard ökar, eftersom det innebär en risk för både sociala och ekonomiska problem framöver. Om ingenting görs för att vända utvecklingen nu är risken stor att inte bara barnfattigdomen totalt kommer att öka utan också att klyftorna i samhället kommer att vidgas. Både självförtroendet och framtidstron kan minska hos barn som upplever så stora skillnader mellan vad de själva har för möjligheter och vad andra barn kan göra. Precis som jag sade tidigare krävs en kombination av åtgärder för att bekämpa barnfattigdomen jobb som ger föräldrarna möjlighet att integreras och utvecklas i arbetslivet, tillräckligt genomtänkt inkomststöd och nödvändiga tjänster för att barn och deras familjer ska ha det bra. Det här måste vi lyckas med. Vi har inget val. Det är allas våra barn och deras framtid det gäller. 95 Statsrådet (KD): efterlyser en strategi, en handlingsplan. Låt mig säga till att det redan finns. Det finns en mängd handlingsplaner för att motverka barnfattigdom. Vi har dem. Den allra viktigaste är vår handlingsplan för arbetslinjen, mot arbetslöshet. Denna handlingsplan innehåller jobbskatteavdrag, instegsjobb, anställningsstöd, jobbcoacher, RUT-jobb med mera. Den är helt central för att minska barnfattigdomen. Vi har också en annan handlingsplan som handlar om snabbare integration där vi nu kommer med individuella etableringsplaner och etableringslotsar. Reformen är satt på plats från . Vi har också en skolstrategi, just för att vi vet att utbildningsfrågorna är så centrala för att jobb ska kunna ges, för att inte barn som växer upp i ekonomisk utsatthet också som vuxna ska leva kvar i ekonomisk utsatthet. Vi har räkna-läsa-skriva-garantin, för självklart är det viktigt med tidig upptäckt för att kunna sätta in extra resurser. Det här är ett skolreformsår med en ny gymnasieskola, en ny skollag för , ett nytt betygssystem, nya satsningar på elevhälsan och så vidare. Vi har också en handlingsplan kring psykiatrin som hade nedrustats , vilket har gjort att många människor har tvingats ut i utanförskap. Huvudfokus där är barnen, men hela psykiatrin genomgår en upprustning som heter duga. Vi har också en strategi, en handlingsplan när det gäller det förebyggande arbetet mot drogmissbruk. Det är mycket centralt och mycket viktigt. Detta är goda nyheter för barnen det är barnnyheter, helt enkelt! 96 (V): Debatten har inte gett några strålande besked vare sig från regeringen eller från övriga partier om vad som behövs. Jag hade kanske inte förväntat mig det, men jag hade nog förväntat mig lite mer. I stället får man förslag som handlar om hur vi använder våra gemensamma resurser på olika sätt. Då finns det förslag från borgerligheten på RUT-avdrag, alltså att skattesubventionera tjänster hos rika familjer. Vi säger: Nej, satsa i stället på att stärka socialförsäkringarna. Här finns förslag om att man ska fortsätta med utförsäkringspolitiken inom sjukförsäkringen. Vi säger: Nej, det ökar fattigdomen bland vuxna, vilket ger fattigdom bland barnen. Ni säger att vi ska fortsätta ha en arbetslöshetsförsäkring som innebär att människor utförsäkras och hamnar mellan stolarna. Man har höga a-kasseavgifter för dem som har de lägsta inkomsterna. Vi säger: Nej, det är en dålig idé. Höj underhållsstödet i stället. Se till att bekämpa fattigdomen för pengarna i stället! Ni låtsas att skattesänkningar inte kostar någonting, men det finns de som betalar för det. Om vi är beredda och vill göra någonting åt barnfattigdomen måste vi minska klyftorna i samhället. För att göra det måste vi använda de gemensamma resurserna på ett mer rättvist och solidariskt sätt. Det vi ser nu är en politik som går i motsatt riktning. Det är en politik som innebär att fattigdomen bland barn ökar. Tyvärr är siffrorna säkert inte de högsta . Vi har ännu inte fått siffrorna , då den ekonomiska krisen slog till hårdare, och . Fattigdomen bland barn som inte har råd med det mest basala kommer att öka med er politik. Det är sorgligt att se och vi skulle behöva en handlingsplan för att komma till rätta med det. Jag tycker att det är skamligt att ni inte gör mer. 97 (S): Det är beklämmande att höra regeringens företrädare en efter en gå upp i talarstolen och deklarera hur nöjda de är med utvecklingen. Det går bra på arbetsmarknaden. Vi har en arbetslöshet på enligt de nya siffrorna . Det är flera procentenheter högre än när den här regeringen tillträdde. Vi har en utveckling där långtidsarbetslösheten biter sig fast och inte minskar som andel av arbetslösheten. Vi har en utveckling där antalet personer i den så kallade jobb- och utvecklingsgarantin fortsätter att öka och beräknas öka under hela det här året. Vi har en utveckling där personer som hamnar i fas 3 förväntas öka dramatiskt framåt. Men regeringens företrädare är nöjda. Ni frågar efter förslagen från oppositionen. Jag trodde att ni kände till dem, ni röstade ju nej till dem. Våra förslag i jobbpolitiken kan sammanfattas i tre: utbildning, utbildning och utbildning. Det handlar om högre kvalitet i undervisningen i skolan. Det handlar om att satsa på omställningsutbildning, arbetsmarknadsutbildning, vuxenutbildning, högskoleplatser och yrkesutbildning. Det handlar om strategisk spetsutbildning och ett strategiskt forskningssamarbete mellan staten och näringslivet för att göra konkurrenskraftigt. När det därutöver gäller att minska fattigdomen vill vi ha trygghetssystem som gör att en olycka faktiskt kan komma ensam. Den som drabbas av arbetslöshet eller sjukdom ska inte också drabbas av fattigdom. Det är märkligt att höra prata om en arbetslöshetsförsäkring för alla. Det är ju ni som har förstört a-kassan. Vi vill ha en arbetslöshetsförsäkring där alla kan vara försäkrade för en inkomsttrygghet. Ni har ändrat arbetsvillkoren så att det bara är av dem som är arbetslösa som har en inkomsttrygghet i arbetslöshetsförsäkringen. Det är ni som har förstört a-kassan, och det leder till att allt fler barn lever i fattigdom. 98 (M): Vi har på olika sätt berört orsaken till fattigdom här . Det kan vara att man har många barn, en stor försörjningsbörda, eller att man är ensamstående och bara har en inkomst att försörja en kanske stor familj på. Det kan bero på att man har en utländsk bakgrund, att man är ganska nyanländ till och inte har kommit in i det svenska samhället. Det kan bero på missbruk. Det kan bero på ohälsa. Men oftast beror det på att man inte har ett jobb. Att inte ha ett jobb är den största risken för att hamna i fattigdom. Vad säger då Socialdemokraterna att vi ska göra? Ingenting om hur vi ska få fram nya jobb. Jag har faktiskt blivit väldigt besviken när jag har hört i talarstolen. Hon har inte med ett enda ord sagt hur vi ska få fram fler jobb. Hon förnekar till och med att det nu blir fler som jobbar i . Det är rekordhög arbetslöshet hon förnekar att långtidsarbetslösheten nu sjunker. Hon vill höja skatten, men hon tar inte chansen att förklara hur det leder till att folk blir rikare. Det finns de som bara har några få kronor kvar när månaden är slut. Då vill hon ta dem också i höjd skatt. Hur leder det till att människor blir rikare? Vad gör vi från och Alliansens sida? Vi satsar verkligen på en bättre skola för alla, en skola som inte slår ut utan som bättre förbereder eleverna för att få ett jobb. Vi höjer barnbidragen. Vi höjer bostadsbidragen för flerbarnsfamiljerna. Det är träffsäkra åtgärder för dem som har det svårast. Vi inför etableringslotsar. Vi förbättrar sfi-undervisningen för att de som har utländsk bakgrund lättare ska komma in på arbetsmarknaden. Vi satsar rejält på att förbättra psykiatrin, på elevhälsan, på rehabilitering och på företagshälsovården för att förebygga ohälsa och bota sjukdomar. Framför allt har vi en jobbpolitik som leder till fler jobb. Det ser vi ju . Det är 136 000 fler som jobbar än . De vet skillnaden och ser i verkligheten att vi har en politik som bryter fattigdom. 99 (MP): Jag växte upp , då det var kris. När man var barn då kunde man nästan få för sig att det var vi som hade ställt till det på något sätt så att det blev kris. Det var ju våra fritidsgårdar som stängdes, våra lärare som fick gå, vi som blev fler i klassen. Vad värre är, fru talman, när högkonjunkturen kom efter krisen reparerade man inte det här. Vi gick in i nästa kris, i finanskrisen, färre lärare i mätt i lärartäthet, med 250 färre fritidsgårdar, färre folkbibliotek. Barnfattigdomen bet sig fast och blev till ungdomsfattigdom. Studieresultaten försämrades ju när vi fick färre lärare. Var tredje ung vuxen är trångbodd, och ungdomsarbetslösheten har permanentats på tvåsiffriga tal oavsett konjunktur. Det här, fru talman, kostar. Ett enda barn som tidigt hamnar vid sidan av kostar samhället mellan 10 och 15 miljoner. Det är ganska många fritidsgårdar eller lärarlöner. varnade under 90-talskrisen i en stridsskrift för det skuldberg som växte fram genom barnfattigdomen som då bet sig fast. När då ville träffa finansministern sade han: Men barn hör väl inte ihop med ekonomisk politik. , fru talman, gör samma misstag. Regeringen förvandlar barnfattigdomen till en social fråga, en fråga om att tycka synd om dem som har det svårt i stället för att se det som en ekonomisk fråga, en fråga om att ge alla en chans, en fråga om att ska ta till vara varje talang. har efterlyst en handlingsplan, fru talman. Man vill se en handlingsplan mot barnfattigdomen. Vi kommer tillsammans att försöka samla in olika förslag på vad som kan behövas i en sådan handlingsplan och återkomma till de andra partierna i den här debatten med de förslagen för att se vilka de faktiskt ställer upp på. Ett land, fru talman, som slutar tro på att det kan vara fantastiskt för alla, är snart inte fantastiskt för någon. 100 (FP): Det har varit en givande debatt, viktig och absolut nödvändig. Tyvärr har oppositionen inte kommit med så många nya förslag. Det är ju åtgärder som de har lyft fram och som dessutom inte har gett så bra resultat. Man skulle önska mer. När räknade upp allting som vi inte har lyckats med, men som de ska försöka sjösätta, måste jag säga att när man pratar utbildning har man väl aldrig satsat så mycket på utbildning som vi har gjort under förra mandatperioden och kommande år. Vi satsar på yrkesutbildning. Vi satsar på yrkeshögskoleutbildning och yrkesvux. Vi öppnar för gymnasiesärskolan så att de eleverna lättare ska kunna gå vidare och få olika möjligheter att komma ut på arbetsmarknaden. Vi har Lärarlyftet. Det går att rabbla upp hur mycket som helst. Sedan pratar man om en handlingsplan för att få barnperspektivet. Vi har faktiskt en barnkonvention. vill att ska bli lag. kan man undra. Därför att trots att vi har en svensk lag som försöker anpassa sig till konventionen vet vi att det inte fungerar i praktiken. har faktiskt fått kritik från på grund av brister i efterlevnad av . Därför känns det oerhört viktigt att få lyfta fram den här frågan och den vilja som ändå har. Kritiken handlar till exempel om att det finns stora skillnader i när det gäller hur man stöder barn och familjer som lever under fattigdom, hur man stöder barn som lever med missbrukande föräldrar, psykiskt sjuka föräldrar eller barn som ser våld i sitt hem. Med som lag skulle barn med största säkerhet kunna göra sin talan hörd i högre utsträckning. Dessutom skulle kompetensen höjas bland beslutsfattare och man skulle bli mer kvalificerad att se barns behov och rättigheter. För och Alliansen är det faktiskt så att alla barn ska ha rätt att leva, växa och ges möjligheter till egna val. Vi vill också att alla barn ska ges chanser i livet. Det är vår politik. 101 (C): Det har varit en intressant och klargörande debatt med ett starkt engagemang för att göra något åt barnfattigdomen men en avsaknad av konkreta åtgärder från oppositionens sida. vill ha en brevlåda, vill lagstifta om heltid och säger nej till den nya gymnasieskolan. Hon vill hellre ha höjda skatter och andra utbildningssatsningar. Det är också slående hur framför allt socialdemokrater och vänsterpartister återkommer till att problemet är klyftorna mellan fattig och rik. Jag tänker ibland att det för Socialdemokraterna och nog skulle vara ett stort problem om barnbarnen eller barnbarnsbarnen till Kamprad eller skulle flytta tillbaka till med alla sina miljarder. Det skulle nämligen öka klyftorna mellan fattig och rik. För mig och för skulle det inte vara ett problem. Vi skulle välkomna dem hem igen, väl medvetna om att den relativa fattigdomen i därmed ökade. Problemet är nämligen inte att vi har rika människor i . Problemet är inte heller att de rika människorna blir rikare. Det stora problemet är att de fattiga människorna har blivit fattigare och dessutom fler, och det är där åtgärderna måste sättas in. När jag lyssnar på och blir det så uppenbart för mig att man inte har förstått problemen som den ensamstående mamman i har. Hennes stora problem är nämligen inte att de äldre barnens klasskompisar kan åka till över jullovet. Hennes problem är att hon inte har pengar i sin plånbok för att kunna lösa ut receptet på penicillin till sitt yngsta barn med lunginflammation. Den viktigaste lösningen för henne och för alla ensamstående mammor i är att de kan få ett jobb och att ekonomi är så stark att vi kan laga de revor i välfärdsnätet vi upptäcker. 102 PER RAMHORN (SD): Jag kommer inte att göra denna debatt mycket längre. Det har kommit fram en hel del goda förslag och en del mindre goda. De goda och kloka kommer jag att ta med mig. Som jag sade tidigare är detta viktiga frågor som vi måste diskutera och debattera oftare och mycket. Det gäller nämligen framtid. Till slut kan jag bara säga att jag tackar för debatten. Den har varit bra och intressant. 103 Statsrådet (KD): Vi tycks vara väldigt överens om att målet är att bekämpa fattigdom, men vägen dit skiljer sig uppenbarligen ganska mycket. Det kan vi konstatera efter denna debatt. En del tror att höjda skatter och höjda bidrag ger fler jobb. Alliansens recept har varit att sänkta skatter och god utbildning ger fler jobb. Vi kan säga att de reformer som är sjösatta har visat sig vara ett ganska gott recept. Antalet personer som är sjukskrivna har minskat, och fler har fått rehabilitering.