prot · GZ0951 · 2011-12-19 00:00:00 — Kammaren beslutade på förslag av andre vice talmannen att ajournera förhandlingarna på grund av larm om misstänkt brand i byggnaden. 1 § Justering av protokoll Justerades protokollen för . 2 § Anmälan om inkomna protokollsutdrag från utskott vice talmannen anmälde att utdrag ur följande protokoll i ärenden om subsidiaritetsprövning av EU-förslag inkommit: prot. 2011/12:12 för från civilutskottet prot. 2011/12:12 för från miljö- och jordbruksutskottet prot. 2011/12:14 för från arbetsmarknadsutskottet 3 § Anmälan om inkomna faktapromemorior om förslag från Europeiska kommissionen vice talmannen anmälde att följande faktapromemorior om förslag från Europeiska kommissionen inkommit och överlämnats till utskott: 2011/12:FPM55 Fonden för ett sammanlänkat KOM(2011)665 till trafikutskottet /12:FPM56 Ändring av tredje körkortsdirektivet KOM(2011)710 till trafikutskottet 4 § Anmälan om inkomna uppteckningar från EU-nämndssammanträden vice talmannen anmälde att uppteckningar från följande EU-nämndssammanträden inkommit: 5 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Motioner 2011/12:Sf1 till socialförsäkringsutskottet /12:Ub1 och Ub2 till utbildningsutskottet /12:Ju3 till justitieutskottet EU-dokument KOM(2011)889 till näringsutskottet 6 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkanden /12:FiU2FiU5 utlåtande /12:FiU29 7 § Utbildning och universitetsforskning Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2011/12:UbU1 Utgiftsområde 16 Utbildning och universitetsforskning (prop. 2011/12:1 delvis). 1 (S): Det blev en dramatisk start på debatten brandvarning. ska debattera utbildningsbudgeten , utbildningsutskottets betänkande UbU1. Det är en viktig debatt om prioriteringar och färdriktningar för skolpolitiken . Jag skulle vilja gå så långt som att påstå att ungdomars rätt till en förstklassig och likvärdig utbildning är vår tids kanske viktigaste politiska fråga. Vi vet att utvecklingen på många sätt fortfarande går åt fel håll. Kunskapsresultaten sjunker i skolan. Skolsegregationen växer som går. Det blir allt viktigare vem som är ens föräldrar för vilka resultat man får i skolan. Ungdomsarbetslösheten är fortsatt overkligt hög i , och tillhör den europeiska bottenligan. Mot denna bakgrund är det faktiskt lite obegripligt att skolministern inte är här . Det är nämligen stora sparkrav på gymnasieskolan vi kommer att debattera . Det är neddragningar på Lärarlyftet 2 vi kommer att debattera . Det är och regeringens låga utbildningsambitioner vi från oppositionen kommer att kritisera i dagens debatt, och det är uppenbara misslyckande i förhandlingen med om investeringar i utbildningssystemet vi kommer att diskutera i kammaren . Jag tycker att det är viktigt med ordning och reda både i skolan och i skoldebatten. På samma sätt som elever förväntas vara på plats när skoltimmen ringer in hade jag förväntat mig och hoppats på att skolministern skulle vara på plats åtminstone när vi diskuterar hans egna budgetförslag här i riksdag. Jag kommer i dagens debatt att presentera en annan skolpolitisk väg för . Det är en politik och en budget som investerar mest i det vi tror är viktigast för att bygga starkt . Vi investerar i kunskap och kreativitet, inte bara för att kunna behålla konkurrenskraften internationellt utan också för att bekämpa ungdomsarbetslösheten. Vi lever i när ekonomi skakar. Regeringen gjorde en bedömning i budgeten att reformutrymmet för var . I det läget valde regeringen att göra sin prioritering. Regeringen valde att göra den största satsningen i sin budget på sänkt krogmoms . I ett läge där vi har skyhög ungdomsarbetslöshet, ser sjunkande resultat och en gymnasieskola som är i behov av investeringar gör regeringen valet att lägga 5,4 miljarder på en krogmomssänkning som statsministern inte vet om den skapar några nya jobb eller sänker priset på krogen. Då måste man som politiskt ansvarig ställa sig frågan: Vad är viktigast att göra här för att stärka konkurrenskraft ? Vi socialdemokrater har gjort en helt annan prioritering. De som regeringen satsar på krogmomssänkningen väljer vi att investera i utbildningssystemet. Det kommer vi att redovisa här i dagens debatt. Det handlar framför allt om investeringar i utbildningsmöjligheter för unga människor, i kvalitet i skolan och gymnasieskolan. Men framför allt handlar det om att investera i det som är absolut viktigast för att nå resultat, att investera i landets lärare. Vi vet att lärare gör ett storartat arbete. De jobbar med elever, lyfter deras resultat och inspirerar dem. Men de jobbar i en ganska tuff tid. Många lärare känner att deras arbete inte värdesätts, vare sig i debatten eller i lönekuvertet. Vi vet att många lärare känner att de inte får tid och möjlighet att sätta in det stöd och den hjälp som de skulle vilja kunna göra till de elever som hamnar efter i skolan. Att i det läget avstå från att investera stort i lärarna tror jag är kortsiktig politik. Vi väljer att investera i lärarna på alla nivåer och i fråga om chefskapet, för vi vet att bra lärare behöver bra chefer, bra pedagogiska ledare, rektorer som lyfter och kan coacha lärarna till bättre resultat. Vi ser i internationella jämförelser att i de bästa skolsystemen i världen använder skolledarna av sin arbetstid till det pedagogiska ledarskapet. Vi gör en satsning i vår budget på det pedagogiska ledarskapet för att frigöra tid och möjligheter för lärarna att utveckla sig i sitt arbete. Vi investerar i karriärvägar för lärare. Regeringen har presenterat en satsning på karriärvägar. Vi lägger till karriärvägar i skolan, därför att vi ser att en av de viktigaste uppgifterna för lärarna är att bidra till ökad likvärdighet i skolan, att bekämpa den växande skolsegregationen. Då lägger vi pengar för att skapa en karriärväg för att också ge mer pengar i plånboken till de lärare som tar sig an de tuffaste skolorna, så att vi kan få ett system i som innebär att de bästa lärarna också vill jobba på skolor som innebär de tuffaste utmaningarna. Det är en viktig investering. Men den absolut största investeringen vi gör i lärarna är på lärarnas fortbildning. Att regeringen i det här läget, när vi nu har beslutat gemensamt i riksdag om en lärarlegitimation, väljer att dra ned på statens insatser för fortbildning av lärare med i en situation där landets lärare står inför en stor omställning med lärarlegitimation är felaktig och kortsiktig politik. Jag tror snarare att vi skulle behöva tänka till mer när det gäller fortbildning. Vi skriver att vi måste hitta system för att garantera alla lärare kontinuerlig fortbildning, eftersom vi vet att lärare kan behöva både ämneskunskaper och utbildning i det ledarskap som är så viktigt i klassrummet för att lyfta resultaten. Här investerar vi ½ miljard mer på både förskollärare och lärare runt om i för att de ska kunna få en fortbildning som gör att de kan bli ännu bättre i sin lärarmission. Den stora frågan i svenskt utbildningssystem, vid sidan av investeringarna i lärarna, handlar om att garantera likvärdigheten. Vi ser nu ett skolsystem som håller på att dra isär. Skillnaderna växer mellan olika skolor, men också elevernas föräldrars utbildningsbakgrund betyder alltmer för studieresultaten. Det är en skola som inte jag vill se, för det är en skola som inte ger alla elever likvärdiga chanser och möjligheter att möta framtiden. Och gör man ingenting , snabbt, kommer det svenska skolsystemet att brytas isär. Jag menar att regeringen är alldeles för passiv på det här området. Regeringen har också fått kritik. Regeringens eget finanspolitiska råd skrev på det här området i en rapport som granskade regeringens politik på ett antal områden att regeringen har gjort väldigt lite, inom parentes om ens något, för att motverka den växande skolsegregationen i . Det här är en fråga som tas upp i tidningarna och debattprogrammen runt om i där folk är oroade för vart svenskt skolsystem är på väg. Och regeringen säger att man inte ens kan ändra skollagen för att se till att de resurser som kommunerna satsar på skolan går till eleverna utifrån deras behov. Det här är ingen svår förändring att göra. Det är en minimiförändring som måste till om man vill garantera likvärdighet i utbildningssystemet. De förslagen fanns när vi justerade och fattade beslut om skollagen senast. Regeringen valde att bortse från förslagen från oss. säger man att man ska utreda frågan till. Är det inte bättre att kommunerna faktiskt fördelar pengarna efter elevernas behov? Här finns en gammal låsning, som jag antar är ideologisk, i en skolpeng lika för alla elever oavsett elevernas resultat. Det har enligt bidragit till en ökad segregation i skolsystemen. Det räcker inte med bara resursfördelning och investeringar. Det handlar också om, som jag sade tidigare, att få de bästa lärarna och skolledarna att vilja jobba på skolor med störst utmaningar. Jag tror också att det handlar om ett synsätt och en ambition att precis som i högskolans värld jobba för blandade elevgrupper. Precis som styrdokumentet på nationell nivå har en målsättning att universitet och högskolor ska jobba för breddad rekrytering borde vi jobba för blandade elevgrupper också i skolans värld. Jag tror att vi kan göra mycket mer på det här området. Den största bromsklossen här heter , som inte tar skolsegregationsfrågan på allvar. Ett tredje perspektiv som vi socialdemokrater lyfter fram, och i många olika sammanhang, handlar om framtidens kunskaper och färdigheter, att vi måste få ett skolsystem som tittar framåt, inte bara bakåt. Jag tycker att vi har en skolminister, som jag har sagt , som har en väldigt liten framruta men en väldigt stor backspegel. Vi måste orka föra en skolpolitisk diskussion om vilka kunskaper och färdigheter man behöver ha på framtidens arbetsmarknad och i framtidens samhällsliv. Då finns it där, då finns kreativiteten där, då finns kulturen där och då finns förmågan att samarbeta. En del av det som i den offentliga politiska debatten ibland kallas för flum är en av nyckelfaktorerna för att svenska ungdomar ska möta framtiden starka på arbetsmarknaden. Avslutningsvis, herr talman, handlar budgetdebatten inte bara om pengar. Den handlar också om målsättningar, vart vi vill någonstans. Det är förskräckligt egentligen att regeringen i sina egna målsättningar inte vågar sätta upp tydliga målsättningar för vart vi ska någonstans. När resultaten i i rad har gått åt fel håll borde vi gemensamt i riksdag säga: Låt oss halvera andelen unga människor som lämnar utan gymnasiebehörighet till 2020. Är det ett för djärvt mål? Regeringen borde vara tydlig med en målsättning som innebär att vi kan utkräva ansvar. När det gäller gymnasieskolan har vi en stor andel unga människor som inte får en gymnasieexamen. Det är som inte ens när de kommit upp en bit i ålder får en gymnasieexamen. Regeringens ambition är att ska bli . ska det gå att ta från till ! Är det alla ambitioner ni har för svenskt utbildningssystem? Vi socialdemokrater har högre ambitioner och väljer att investera i det som vi tror bygger starkt. Jag vill yrka bifall till våra två reservationer och hänvisar i övrigt till vårt särskilda yttrande. I detta anförande instämde , , , , , och (alla S). 2 (MP): Även jag är mycket förvånad över att skolministern under har valt att kontinuerligt nonchalera de stora viktiga utbildningsdebatterna här i kammaren. Han har varit frånvarande , och det är synd. , , kunde vi se första avsnittet av Utbildningsradions serie om den svenska skolan. Där såg vi både utbildningsminister och förra skolministern . I stället för att ägna sig åt vad man kan göra åt morgondagens skola ägnade de sig ganska uteslutande åt att skylla på varandra. Jag tycker att svensk skola är förtjänt av att man pratar om vad man ska göra . Det primära är inte att skylla på varandra och prata om vem det var som gjorde vad för 5, 10 eller . Det primära och det centrala är vad vi kan göra för att utveckla den svenska skolan inom de områden där den är föremål för kritik, fast svensk skola är också bra på många, många områden. Vi har en vision om ett lärande samhälle där vi rustar våra barn och unga med den kompetens som behövs för att de självständigt ska kliva ut i en global värld och etablera sig på sina egna villkor. Vi har större ambitioner än regeringen inom skola och utbildning. Vi sätter lärandet i centrum för vår politik. Vi tror att de reformer som behövs just nu är de som gör skillnad i den svenska skolans klassrum. För att stärka kvalitetsarbetet i svenskt utbildningssystem föreslår en stor satsning på lärarnas karriär, kompetens och löneutveckling. Det är en satsning på lärare som omfattar förskola, grundskola, gymnasieskola, vuxenutbildning och folkhögskola. satsar 5 miljarder på detta, vilket kan jämföras med regeringens knappa 500 miljoner . Vi satsar med andra ord tio gånger mer än vad regeringen säger sig vilja göra. Det är en stor satsning; 5 miljarder är mycket pengar. Det är lika mycket pengar som regeringen vill satsa på sänkt krogmoms. Vi anser dock att pengarna gör mer nytta i utbildningsväsendet. I realiteten gör regeringen tyvärr mer nedskärningar än satsningar på skolan. Minskningen av kommunbidraget för gymnasieskolan överstiger de satsningar som görs i statsbudgeten. beklagar den politiken. En konsekvens av regeringens politik blir dessutom att resurser för skolans utveckling flyttas från kommunerna till staten. försöker därmed smygvägen göra verklighet av sin ambition att förstatliga skolan, och allianspartierna hänger med. Att genomföra stora reformer för skolan, som ny skollag, ny läroplan, ny gymnasieskola och legitimationsförfarande, som regeringen gör neddragningar på det ekonomiska stöd som kommunerna får av staten för att genomföra dessa reformer är högst olämpligt. De reformer som genomförs riskerar att bli misslyckade om kommunerna inte tillskjuter pengar ur den egna budgeten. I stället för att köra över kommunerna borde regeringen lyssna på Kommuner och Landsting som ju styrs av Alliansen. Den nedskärning på 3 miljarder som regeringen gör kommer onekligen att få konsekvenser för kommunerna och därmed även för skolan. Om regeringen inte vill lyssna på vår kritik borde man lyssna på kritiken från SKL. Utgiftsområde 16 är ett stort utgiftsområde. Jag vill även passa på att säga något om den högre utbildningen. Regeringen gör ett antal omflyttningar av medel inom universitetsvärlden men tillför inga nya resurser för kvalitetshöjningar. Inom lärarutbildningen, som regeringen gjort om, uteblir möjligheten till exempelvis mer lärarledd tid. De medel regeringen skyltar med äts upp av otydliga indragna medel. Det kommer att påverka kvaliteten negativt. Till skillnad från regeringen vill vi i satsa på den högre utbildningen. Vi tillför 3 miljarder med ambitionen att varje student och varje utbildning i genomsnitt ska ha minst tio timmars lärarledd utbildning . Det är en tydlig satsning på högre kvalitet i den högre utbildningen. går fram med en tydlig politik på utbildningsområdet. Det är en politik som gör att fler människor kan växa genom lärande och som ger samhället förutsättningar att utvecklas. Jag står givetvis bakom motioner och hänvisar i övrigt till vårt särskilda yttrande. 3 (SD): När jag funderade på vad jag skulle ta upp här kom jag att tänka på som nämnde att han debatterat ungefär samma sak i kammaren ett femtontal gånger. Jag har suttit i och börjar redan känna att jag har tagit upp allt jag vill säga. Det behöver dock inte vara ett problem. Den berömda stenen och droppen kan vara en bra liknelse i detta fall. En bra idé blir inte sämre av att den upprepas, snarare tvärtom. De två talare som har varit uppe har sagt en del kloka saker, och mycket har vi hört förut. Det hör till debatten. Mycket av det jag kommer att ta upp har nämnts tidigare men är värt att nämnas igen. Att svensk skola brottas med problem är vi alla ganska överens om. Att det finns en rad undersökningar, internationella och nationella, som visar detta vet vi; det är ingen hemlighet. Att våra elever presterar allt sämre i en rad ämnen vet vi. Att skolan har blivit stökigare, otryggare och alltmer segregerad vet vi. berörde segregationen; den är ingen nyhet. Frågan är vad man ska göra åt det. Vi föreslår en rad riktade satsningar i vår höstbudget där vi försöker åtgärda problemen. Det handlar till exempel om att tillföra skolan fler vuxna. Vi vill ha fler skolsköterskor, skolpsykologer och kuratorer. Vi lägger också pengar på en antimobbningssatsning. Vi vill också att regeringen utreder hur man kan få till ett system med så kallade jourskolor. Det måste bli regel och inte undantag att stökiga elever flyttas på. Då får de elever som sköter sig studiero och trygghet och de elever som bråkar, mobbar och är stökiga en rimlig chans att åtgärda sitt beteende. Skolan är en arbetsplats, och elever och lärare förtjänar en arbetsplats som fungerar och där alla möter varandra med respekt oavsett vilka de är. Skolmaten är ett annat område där vi skjuter till pengar. Vi satsar också på svenska, inte minst för elever som har svenska som andraspråk. Många av dessa satsningar kommer att innebära stora förbättringar för svensk skola, men det handlar om att lappa och laga. Ska vi åtgärda de problem som finns i svensk skola måste vi genomföra en rad genomgripande förändringar. Riktade bidrag till kommunerna kan innebära en rad förbättringar, men det hjälper bara tillfälligt. Det behöver genomföras flera viktiga förändringar för att åtgärda de problem som svensk skola brottas med . Vår syn på invandringspolitiken är ingen hemlighet. Det är klart att vi vill se åtgärder där. En viktig del av förklaringen står att finna i det vi anser vara en misslyckad invandrings- och integrationspolitik. Vi kan inte komma ifrån att många av problemen finns på skolor i våra invandrartäta förorter och kommuner. Det här är ett svek mot alla. Det är ett svek mot invandrarelever såväl som svenska elever. Det är ett svek mot hela samhället att situationen är som den är. Det finns bara ett sätt att åtgärda detta, och det är att minska inflödet. Det behövs en seriös invandringspolitik; det är det första steget. Lägger vi detta därhän och koncentrerar oss på skolan är det ingen hemlighet att den viktigaste reformen som vi vill införa är ett förstatligande. Vi är inte ensamma om att tycka det, och det är bra. Jag hoppas att fler partier kommer att ställa sig bakom ett förstatligande av skolan, för det behöver göras . läste jag delar av den så kallade styrningsberedningen. Det var den beredning som gjordes innan skolan skulle kommunaliseras. Där kom man fram till att även om det fanns problem i svensk skola borde skolan inte kommunaliseras. Man lyfte fram flera farhågor. Bland annat var man rädd för att likvärdigheten i utbildningsväsendets skulle minska. ser vi att det är så. Skolan har, precis som sade, blivit alltmer segregerad. Den har blivit alltmer ojämlik och splittrad. Jag är övertygad om att kommunaliseringen är en viktig förklaring till det. Det är möjligt att inte delar den åsikten. Lärarnas status och löneutveckling har halkat efter. Byråkratin har ökat. En allt mindre del av resurserna används till undervisning, och andelen obehöriga lärare har ökat. Det finns en rad problem i skolan . Nästa steg som vi vill ta är att se över friskolesystemet. Jag är den förste att skriva under på att det fria skolvalet och friskolereformen har inneburit flera fördelar. Beslutsvägarna är kortare i de fristående skolorna, och de anställda känner en högre grad av delaktighet. Det är jättebra. De fristående skolorna har breddat utbudet och också fyllt ett tomrum. Det är bra. Föräldrarnas engagemang har ökat och inflytandet har ökat. Det är hur bra som helst. Om vi vågar vara ärliga vet vi att de båda reformerna också har kommit att innebära en rad problem. Segregationen har ökat, och skillnaderna mellan skolorna har ökat. Det finns många som hävdar att kostnaderna har ökat eftersom skolorna har blivit mer svårplanerade. Lärarna tvingas in i rollen som marknadsförare. Det tycker jag är ett problem. Jag menar att det kan strida mot rollen som objektiv lärare. Skolan har blivit en del av en marknad som öppnar för påtryckningar. Betygssättningen har uppmärksammats , inte bara i fristående skolor utan även i kommunala skolor. Jag tror att denna marknad kan vara en av förklaringarna. I många fristående skolor har vi sett problem med lägre lärartäthet, färre lektioner, minskad timplan, obefintlig skolhälsovård och avsaknad av studievägledare. Jag vet att regeringen har genomfört en del förändringar på området. Det är bra, men jag tror inte att det är tillräckligt. Eftersom en friskola är ett företag lyder den inte under offentlighets- och sekretesslagen, vilket jag anser vara ett stort problem. Det minskar medborgarnas insyn. Ju fler friskolor en kommun har desto större del av skolan ställs utanför den demokratiska processen. Det är också ett problem. Jag är den förste att understryka att det finns friskolor som gör ett fantastiskt jobb, men det innebär inte att det ska få finnas hur många friskolor som helst. Jag vill ta fasta på friskolereformens ursprungliga intentioner. Jag vill att vi skapar ett friskolesystem som det man har i där det måste finnas ett påvisbart behov av den utbildning som en friskola vill ge för att man ska få tillstånd att starta sin verksamhet. Vi har kanske nått dithän att marknaden är mättad kanske till och med mer än mättad. Vi kanske ska dra i bromsen och börja fundera på hur vi vill att skolan ska se ut framöver. Det handlar inte om att man är för eller emot friskolor, utan om att försöka hitta en bra balans. En sådan balans finns det i en hel del kommuner. Men i många andra kommuner har det stora antalet friskolor kommit att medföra en rad problem för planeringen. Det finns många fördelar, men också en rad nackdelar. Dem måste vi våga diskutera utan att någon blir anklagad för att vara helt emot friskolor. läste jag om friskolereformen och intentionerna. På något ställe skrev man att en av tankarna var att man ville att föräldrakooperativ, speciella ämnesprofiler eller nedläggningshotade glesbygdsskolor skulle få en chans under ett nytt huvudmannaskap. Det låter ju jättebra. Man hade till exempel en vision om att det skulle växa fram fler skolor med särskild pedagogisk inriktning, det vill säga en breddning. Det är också bra. av friskolorna har en allmän inriktning. Är det verkligen det som var tanken med friskolereformen? Jag tror inte det. Det är inte vad man skrev i de dokument som jag har gått igenom. Vi måste få diskutera de här frågorna. Man har tillsatt en kommitté, vilket är ett bra initiativ, men det är tråkigt att man på förhand så tydligt har begränsat diskussionsutrymmet. Jag menar att vi borde få diskutera allt detta i ett mycket bredare perspektiv, för den diskussionen behövs. Ett förslag är att förskoleklassen ska bli en obligatorisk del av förskolan. Det finns många argument för det. Många har lyft upp den här frågan tidigare; det är ingen nyhet. Barn har kanske alltid varit kloka, men jag tror att barn är ännu klokare. De möts av ett enormt informationsutbud. Jag menar att de kan erbjudas en undervisning som mer liknar den riktiga skolan än vad många förskolor gör . Det finns en vilja hos barn att lära sig, och den måste vi ta till vara. I vårt parti har vi diskuterat och på landsdagarna fattat beslut om att vi vill införa förbud mot den så kallade avknoppningen av skolor. Det har kanske inte varit så många avknoppningar , men vi menar att det ska förbjudas i lag. Vi har också diskuterat frågan om vinst. Det är bra att ett företag går med vinst, men vår bestämda uppfattning är att vinsten ska återinvesteras i skolan. Det är också en fråga som jag önskar att vi hade kunnat diskutera i den kommitté som har tillsatts. Jag tycker att det är tråkigt att man även där begränsar diskussionsutrymmet. Jag sätter upp mig för ny talartid för att prata om högre utbildning. 4 (V): Jag förvarnar om att mitt anförande nog blir något längre än jag har anmält.