prot · GY0974 · 2011-03-17 00:00:00 — Det är också allt vanligare att produkter marknadsförs i handeln och placeras till exempel i varuhus på ett sådant sätt att barn och unga konsumenter lockas till påverkan och köp. Även barns matvanor påverkas i hög grad av aggressiv marknadsföring av snabbmat, godis, läsk och andra livsmedel, ofta med hög fett- och sockerhalt. Ofta har förpackningarna figurer och färgsättningar som riktar sig just till barn. Reklamen i tv, i tidningar och på affischer ute på stan påverkar barns och ungdomars uppfattning om sitt utseende och skapar en orealistisk självbild för många barn och ungdomar. Inte sällan kan ökad konsumtion av olika produkter vara till nackdel både för barnens psykiska och fysiska hälsa. Visserligen förbjuder marknadsföringslag direkta köpuppmaningar som riktar sig till barn. Men enligt vår mening bör ytterligare åtgärder vidtas för att skydda barn från en alltför stark exponering. Vi anser också att regelverket mot denna form av reklam bör förstärkas utan att det införs ett totalförbud mot reklam riktad till barn. Enligt vår mening bör regeringen utreda möjligheten att införa en regel i marknadsföringslagen som ålägger näringsidkare att beakta barns allmänna utsatthet i kommersiella sammanhang. Vi anser även att regeringen bör ge en lämplig myndighet i uppdrag att fortlöpande följa upp reklam som riktar sig till barn samt att övervaka att lagar och riktlinjer följs vid marknadsföring som riktar sig just till barn. I dessa tider när barnfattigdomen ökar och klyftorna mellan de rikaste och de fattigaste barnfamiljerna ökar finns det ytterligare aspekter på just denna fråga. Barn möts på ännu fler ställen av det som de måste avstå från och inte har råd till, och klyftorna ökar ännu mer. Vi vet att barn som växer upp i fattigdom diskrimineras och får sämre utbildning, sämre hälsa, sämre möjligheter till fritidsaktiviteter och måste kanske avstå från nödvändiga saker som nya glasögon och kanske från att åka med på skolresa eller åka bort med mera. Jag ska citera från Rädda Barnens . Där säger en ensamstående mamma följande: Pengarna räcker aldrig, köpte min dotter själv sin vinterjacka för födelsedagspengar. Så är det ofta, jag kan inte ge dem ens det de måste ha. De går i gympaskor oftast. Vad har detta med reklam att göra? Jo, därför att saker som kanske är mer onyttiga frestar barnen. Man vill vara likadan som kompisarna. Därför tycker jag att detta hänger ihop. Det ökar klyftorna än mer mellan barnen. Reklam som förmedlar en könsstereotyp bild till vuxna, barn och ungdomar är inte heller önskvärt i ett samhälle som strävar efter ökad jämställdhet och alla människors lika värde. Det är enligt vår mening viktigt att frågan om könsdiskriminerande reklam uppmärksammas. Därför anser vi att regeringen nu ska återuppta beredningen av utredningen reklam kränkande utformning av kommersiella meddelanden. Denna utredning föreslog en lagstiftning som vi tycker ska övervägas. Vi tycker också att skulle kunna göra en kartläggning som skulle kunna tas med i denna utredning, och regeringen skulle kunna återkomma till med en lagstiftning. Sammanfattningsvis tycker vi socialdemokrater att regeringspartierna även på detta område på ett bättre sätt skulle stå upp för såväl barn som småföretagare men också på jämställdhetens område och stå emot de råa marknadskrafter som jag också har beskrivit i dessa olika fall. Det finns alltså mer att göra på de områden som jag här har beskrivit. 173 (MP): I civilutskottets betänkande 14 om konsumentfrågor behandlas 18 motioner med 24 olika yrkanden. Konsumentfrågor är ett ganska brett område, och förslagen omspänner alltifrån oönskad marknadsföring i olika former, fakturaskojeri, problem med avtal och liknande till sådana saker som märkningssystem. skrev en visa som sedan blev en av riktigt populära slagdängor långt in . Refrängen var: Allting går att sälja med mördande reklam, kom och köp konserverad gröt. Jag är ingen sångare, men så gick refrängen. Jag minns från min barndom hur alla skrattade åt den vansinniga texten om att köpa konserverad gröt. Men finns det mesta, inklusive gröt med lång hållbarhet, att köpa i butikerna. Man ska därför inte förvånas över någonting. Visst är det så att allting går att sälja med mördande reklam. Slitna och trasiga kläder är faktiskt dyrare än nya och hela, bara det är rätt märke på plaggen. En hårt lanserad fritidssko kan faktiskt kosta 100 gånger mer i marknadsföringskostnad än i produktionskostnad. Konsumtionens syfte är inte längre att tillfredsställa ett praktiskt behov utan bland annat att i stället skapa en sorts illusorisk identitet. Vi har i vårt samhälle gått från köp efter behov via slit och släng till dagens läge som skulle kunna beskrivas som köp och släng. Priset på en vara har faktiskt ingen koppling till vad det kostar att ta fram varan, utan priset styrs helt och hållet av vad kunden är beredd att betala. Det sade en gång chefen för till mig när jag diskuterade saken med honom. Detta betänkande handlar alltså om villkoren för oss alla i vår roll som konsumenter. Hur aggressiv får försäljaren vara? Finns det en rätt för oss konsumenter till det som vi brukar kalla för köpfrid, det vill säga en rätt för medborgarna att agera som konsumenter utan påverkan från den som säljer varorna? Det finns en uttalad målsättning där jag tror att alla partier är överens, nämligen att barnen särskilt ska skyddas från överdriven marknadsföring. Tyvärr verkar nu tolkningen av vad det betyder inte vara så självklar och enkel. När de politiska partierna är otydliga med vad de avser med att skydda barnen från reklam blir konsekvensen att företagen försöker spränga gränserna för reklamens former. Barnen är ju en marknad, en väldigt viktig marknad, och den som inte är först ute på den marknaden riskerar att bli förbisprungen av den som vågar använda lite vassare knep än andra. När reklamen bakas in i leksaker, i dataspel, i kläder, i tv-program, i musik, i sagoböcker och även i skolmaterial i skolor som inte har råd att säga nej till de erbjudanden de får från marknadsförarna, och när reklamen finns i alla miljöer där barnen vistas är det väldigt svårt för föräldrarna att hålla emot. I gäller grundregeln att den som sprider reklamen har rätten på sin sida. Den som bearbetas av reklamen måste däremot aktivt välja bort saker och ha skydd av olika slag. Man måste till exempel upplysa om att man inte vill ha reklam i sin brevlåda, och man måste anmäla att man vill spärra sin telefon för försäljare som väljer den vägen att tränga in i hemmiljön. Vi i tycker att det naturliga vore att medborgarna inte ska behöva vidta en massa skyddsåtgärder för att slippa bli utsatta för sådan påverkan i hemmet. Vi anser att det rimliga vore att hemmet var en sorts fredad zon, ett område dit reklamen inte sprids utan att de som bor i hemmet själva aktivt har efterfrågat att få den dit. Förmodligen skulle det spara väldigt många hektar skog som kunde användas till viktigare saker än reklam, och i bästa fall skulle konsumenterna kanske kunna ta bättre och klokare beslut i lugnare former när de själva kan bestämma över reklamflödet till hemmet. Den ganska aggressiva försäljning som sker via telefon men även i gallerior och på gator och torg av tillfälliga kampanjsäljare, exempelvis av mobiltelefoner och abonnemang, är ofta ganska svårbegriplig för kunderna. Vad är det man skriver på? Hur ser villkoren ut? Hur länge har man förbundit sig att betala, och hur avslutar man ett avtal om man inte känner sig nöjd? har även försäljning på nätet börjat bli ett problem som gör att många kunder känner sig lurade. En person som tror att han eller hon har deltagit i en undersökning eller kanske i ett lotteri kan helt plötsligt upptäcka att han eller hon har blivit kund och ingått ett avtal som sträcker sig över en oviss och svåröverskådlig tid eller kanske har man råkat köpa en oönskad vara. Självklart har den som använder Internet och surfar runt på olika företags hemsidor ett eget ansvar att undvika att fastna i oönskade avtal, men i huvudsak måste det ändå vara säljaren som ska se till att det är tydligt när man gör ett köp och inte bara tittar runt på det utbud som finns. Även med hänsyn till de åtgärder som majoriteten ändå redovisar på ett bra sätt i betänkandet menar vi från sida att det fortfarande finns brister som föranleder att regeringen borde vara aktivare med att försöka öka rättssäkerheten för konsumenten och begränsa det intrång i hemmen som oönskad reklam innebär. Även när det gäller reklam som specifikt riktar sig till barn menar vi att regeringen inte riktigt fullt ut har förstått problemets omfattning. Den uttalade ambitionen både från regeringen och från handelns egna organ är visserligen väldigt bra, men jag måste ändå säga att jag tycker att det blir fel i praktiken. Det är ganska uppenbart att branschen inte själv lyckas hålla den återhållsamhet i marknadsföring riktad till barn som den säger sig vilja ha. Det är också uppenbart att varken har de ekonomiska förutsättningarna eller de juridiska verktygen för att klara uppgiften att övervaka och även beivra i en den utsträckning som förmodligen är nödvändig för att försöken att spränga gränser för reklamens former ska ske på ett acceptabelt sätt och på en acceptabel nivå. När det gäller könsdiskriminerande reklam är vår bedömning att det faktiskt är dags för lagstiftning. Lite grann kan vi beklaga att det är skilda reservationer, men jag förstår på att vi har samma målsättning. Det är helt uppenbart. Kanske är det roll att vara lite mer otåliga och pådrivande. Majoriteten uttalar i betänkandet att man anser att könsdiskriminerande reklam inte är önskvärd i ett samhälle som strävar efter jämställdhet mellan könen och alla människors lika värde. Ändå väljer man att i huvudsak lämna över arbetet med att motverka och följa upp dessa tendenser till dem som arbetar med att utveckla reklam i den riktning man vill stävja, nämligen marknaden själv. anser inte att det måste vara ett antingen-eller-förhållande, utan vi menar att lagstiftning faktiskt är ett stöd och en viktig grund även för marknadens aktörer. Vi menar att även , som inte ska förväxlas med en myndighet utan som är handelns eget organ för normbildning, skulle få ett enklare arbete och lättare att nå framgång om de har en lagstiftning i botten som förbjuder könsdiskriminerande reklam. beklagar att regeringen helt struntade i den utredning som lade fram ett förslag till lagstiftning 2008. Vi menar att utredningen borde ha resulterat i en proposition. Det är egentligen rätt märkligt att en så viktig normbildningsfråga som var gränsen ska gå för könsdiskriminerande marknadsföring i praktiken överlåts för avgörande till dem som själva väljer att använda sådana metoder. Min förhoppning är därför att ska ta ett ökat ansvar för normbildningen genom att lagstifta om ett förbud. Den fråga jag tycker att vi politiker borde ställa oss är: Är det så bra att allt går att sälja med mördande reklam? Självklart, herr talman, står bakom sina reservationer i betänkandet, men för tids vinnande yrkar jag endast bifall till reservation 3 om reklam riktad till barn. 174 (V): Här har nog Tryckfelsnisse varit framme och gjort något fel, för här står att jag ska hålla ett anförande . Så lär det dock inte bli, så ni kan pusta ut. Först av allt yrkar jag bifall till reservationerna 3 och 5. Detta betänkande CU14 behandlar konsumentfrågor, och jag tycker att de är mycket intressanta och verkligt viktiga utifrån ett konsumentperspektiv. Men det är alltid lika trist att man inte får gehör för sina motioner, till exempel när det gäller oadresserad reklam och telefonförsäljning, reklam riktad till barn och lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam. Det är sorgligt att Alliansen, nu som så tidigare i denna riksdag, bara lutar sig tillbaka och fullt ut tror att de lagar och system vi har i det här landet är näst intill hundraprocentiga, oavsett vilket politikområde det må gälla. Jag väljer att i mitt anförande beröra reklam riktad till barn och lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam. Att behöva stå i talarstolen och stå upp för barns rättigheter att slippa reklam tycker jag är bedrövligt. Att vi i denna kammare inte kan enas om att på bästa möjliga sätt se över och arbeta för att barn inte ska drabbas av reklam riktade direkt till dem är sorgligt. Det är inte ovanligt när vi går in i affärer att alla produkter som riktar sig till barn placeras precis i deras höjd och lockar och påverkar till köp. Många vänder sig också till barn med gratisprylar som de kan få direkt i handen eller med ett erbjudande om pysselsaker . Detta anser definitivt inte är okej. Det måste väl vara varje vuxen persons ansvar att förhindra att reklam direkt riktas till barn och ungdomar. Det ska inte få förekomma. I denna kammare är vi vuxna personer, men många här tar inte sitt ansvar gentemot barnen att så långt som möjligt skona dem från reklamen. Ett enda ord för detta har jag, och det är sorgligt. talare har också varit inne på barns matvanor. Här förs en verkligt aggressiv marknadsföring, får jag säga. Det gäller bland annat snabbmat, godis och läsk. Inget av detta är speciellt sunt för kroppen eller tankeverksamheten. Är det okej att på en förpackning locka med olika pysselsaker? Nej, jag anser inte det. Är det okej med McDonaldsreklam om att vid köp av ett Happy Meal få en leksak som ska bilda en grupp eller familj? Ja, då får man minsann köpa många Happy Meal för att få hela familjen eller gruppen. I morse på vägen hit gick jag in på på , inte för att handla ett Happy Meal utan för att se vad de hade för månadserbjudande . Man hade en grupp och man skulle samla och som man fick vid sitt köp av Happy Meal. Leksaken var värderad till , och ett Happy Meal kostar 32. Vilket billigt pris på en hamburgare! Och därtill får man en liten grej. Denna lockelse att köpa ska inte barn och ungdomar behöva utsättas för. Dessutom är det i min mening bara skräpmat. marknadsföringslag förbjuder direkta köpuppmaningar som riktar sig till barn, men anser att ytterligare åtgärder bör vidtas för att skydda barn från en allt för stark exponering. Regelverket mot denna form av reklam bör förstärkas. Vi anser att regeringen bör utreda möjligheten att införa en regel i marknadsföringslagen som ålägger näringsidkare att beakta barns allmänna utsatthet i kommersiella sammanhang. vill vidare, som Socialdemokraterna och , ge en lämplig myndighet i uppdrag att fortlöpande följa upp reklam riktad till barn och att likaså övervaka att lagar och riktlinjer följs vid marknadsföring som riktar sig direkt till barn. Är detta som jag nu tagit upp för mycket begärt? Nej, naturligtvis är det inte det, men Alliansen måste anse det eftersom de vill avslå våra motioner. En lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam vore väl på sin plats, men det anser inte högerregeringen eller Alliansens ledamöter i utskottet. förekommer det reklam som förmedlar en könsstereotyp bild av vuxna, ungdomar och barn. Bilderna går att tillrättalägga hur som helst till önskat resultat, vilket gör att många tror att det ska se ut som i bilden. De är inte medvetna om att just ett ideal har trollats fram och egentligen inte existerar i verkligheten. Vi slår oss ofta för bröstet, alltför ofta vill jag säga, för att vi är så jämställda. Men är det då okej i ett jämställt samhälle med könsdiskriminerande reklam? Nej, jag anser inte det. Ni säger själva i Alliansen att ni vill sträva efter och arbeta för ett samhälle där alla människor är lika värda. Varför då inte ställa sig bakom vår motion? Vi måste kämpa, sträva efter och försöka få till en lagstiftning när det gäller könsdiskriminerande reklam för alla människors lika värde. Det gäller klass, kön, etnicitet, sexuell läggning eller könsidentitet. Reklamen skapar och upprätthåller den heterosexuella , vilket bidrar till att heteronormen på många områden bara förstärks. Den tidigare regeringen gav en särskild utredare i uppgift att kartlägga utvecklingen och omfattningen av könsdiskriminerade reklam och lämna förslag till hur en lagstiftning mot denna typ av reklam skulle kunna utformas. Utredningen överlämnades till ansvarig minister. I betänkandet föreslogs en ny och fristående lagstiftning mot könsdiskriminerande reklam. Utredningen kom fram till att en sådan lagstiftning inte var grundlagsstridig. Trots detta, herr talman, valde regeringen att inte gå vidare med förslaget. Det hamnade i papperskorgen eller längst ned i någon skrivbordslåda. Det är inte första gången det inträffar. Det är bara att beklaga regeringens val och fundera på varför inte åtminstone ha remissbehandlat betänkandet i syfte att just få grundlagsfrågan belyst. anser att det är dags att regeringen återupptar beredningen av utredningens betänkande och återkommer så fort som möjligt till med förslag till lagstiftning som förbjuder könsdiskriminerande reklam. Det jag vill se är att regeringen så att säga tar tag i och på alla sätt anstränger sig för att göra något åt denna typ av reklam. Det borde vara en självklarhet, och vi alla ställer oss bakom det, om nu högeralliansen menar något med att könsdiskriminerande reklam inte är önskvärd i ett samhälle och strävar efter ökad jämställdhet mellan könen och alla människors lika värde. Eller är det åter bara tomma ord från högeralliansen? Ja, det verkar så. Ni säger ju nej till varje förslag som kan bidra till att det sker en förändring till ett samhälle där vi slipper könsdiskriminerande reklam. Många med mig undrar varför ni säger nej och varför ni vill avslå våra motioner? 175 (M): Nix-telefon vilken välsignelse för oss som inte vill bli uppvaktade morgon, middag och kväll från olika pigga försäljare av allehanda ting! Det finns en annan nixtjänst, nämligen Nix-adressat, där konsumenter kan meddela att man inte vill finnas med på adresslistor som säljs i marknadsföringssyfte. Det finns överenskommelser som gör att vi kan slippa få kommersiell direktreklam i våra brevlådor om vi markerar dem på ett visst sätt för att tala om att vi vill avstå från det. Det är frivilliga överenskommelser. I svensk lag är inte ångerrätt reglerad annat än för hem- och distansförsäljning. Det tror man kanske inte därför att vi är vana vid att man kan ångra sig och veta om att bara man kommer inom kan man lämna tillbaka. Men det är frivilliga överenskommelser om öppet köp mellan personen och affären. Det kan man kalla sedvänja. I frivillighetens namn finns i stället en överenskommelse om regler som gäller för näringsidkare. Den har gjorts av , och Swedma och gäller etiska regler vid samtal till näringsidkare. Detta är en egenåtgärd från branschen. Det finns andra egenåtgärder. Det handlar till exempel om fakturaskojeri, där på sin egen webbplats lagt ut uppgifter om företag som är oseriösa, en varningslista. Där kan man också få råd hur man går vidare om man fått en bluffaktura. Kreditupplysningsföretaget samverkar med och registrerar inte uppgifter om betalningsförelägganden mot juridiska personer om de finns med på Svensk Handels varningslista en egenåtgärd. Ytterligare en egenåtgärd handlar om vidareförsäljning av evenemangsbiljetter. Där har branschen själv sökt att begränsa problemen med att biljetter säljs vidare till överpriser. Numer kan man sällan förboka utan måste betala direkt, och biljetter till de allra största evenemangen säljs inte genom biljettombud. När det gäller reklam finns ett antal egenåtgärder från branschen själv. , , har ställt upp särskilda regler för reklam som riktar sig till barn. Stiftelsen som instiftades , den är bara , är näringslivets egenåtgärdskansli. Den ska främja en hög etisk standard, precis det vi vill ha, inom reklam och marknadsföring. Det handlar om reklam som riktar sig till barn men också könsdiskriminerande reklam. Man kan vända sig till RO med klagomål på reklam som är oetisk eller på annat sätt strider mot god marknadsföringsetik. Jag nämner alla dessa egenåtgärder för att påminna om att frivilliga överenskommelser och åtgärder är möjliga och att de är bättre än att behöva ta till lagstiftning. Det är också utskottets majoritets ställningstagande på många av de områden som berörs i detta motionsbetänkande. För oss som arbetar i civilutskottet är frågor om konsumenträttigheter en återkommande fråga, inte minst för att det är en av de frågor som Europeiska kommissionen arbetar med. Så sent som har vi i utskottet fått information om hur långt man har kommit med ett gemensamt europeiskt konsumentregelverk. En hel del återstår i det arbetet, men många av de frågor som tas upp i detta motionsbetänkande kommer att bemötas i det förslag som vi så här långt vet kommer att bli resultatet. Ett enda exempel är frågan om ångerrätt vid gatuförsäljning, något som behandlas i detta betänkande och som behandlas på EU-nivå i det direktiv vi har att se fram emot framöver. Visst är det många som ser fram mot enhetliga bestämmelser i hela EU om konsumenternas rättigheter, och visst borde det vara välkommet för både konsumenter och näringsidkare. Tänk dig möjligheten att sälja produkter till konsumenter i 27 olika länder på samma sätt som i hemlandet, med samma standard och samma villkor och med samma informationsmaterial. Tänk vad det skulle underlätta för alla näringsidkare! Och visst är det mycket lättare att vara konsument om man vet att det är samma skydd och samma regelverk var man än handlar. Förtroendet för den viktiga gränsöverskridande handeln kommer att öka i takt med harmonisering på en hög konsumentskyddsnivå. Jag avslutar, herr talman, med att yrka bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga reservationer. 176 (MP) replik: började med att på ett väldigt bra sätt beskriva precis det som jag själv tog upp: Vi har i vårt land en grundläggande princip som innebär att den som marknadsför har rätten på sin sida och den som är utsatt för marknadsföringen måste gå i försvarsställning. Visst har vi en mängd olika Nixregister, som beskrev väldigt väl. Det finns en hel del egenåtgärder som man kan vidta. Men man kan diskutera om det är rätt grundsyn. Visst, så ser det ut i vårt land, och det gör det väl i de flesta länder. Men vi står inför en situation där vi måste försöka effektivisera och göra våra liv lite smartare. Vi måste försöka se till att vi sparar energi. Vi måste spara på råvaror och resurser. Vi är snart sju miljarder människor på jorden, och fler verkar det bli. Då gäller det att tänka efter före och vara lite smartare. Jag tror att det alltid är smartare att stämma i bäcken. Det är smartare att ingripa före. Därför tycker jag att det vore mycket bättre om vi hade den omvända presumtionen när det gäller friheten att sprida sitt budskap till hem och hushåll. Det borde inte vara så fritt. Vi kan i stället ha en norm som säger till exempel att jag som konsument kan fylla i eller kryssa i någonting när jag går till butiken och handlar. De som jag har kryssat för kan då få skicka information till mitt hem, min telefon eller något sådant. På det sättet skulle vi både minska den skada som vi menar att överdriven marknadsföring medför och även göra mycket annan nytta. Vad säger om det? 177 (M) replik: Det är intressant att höra filosoferande i denna fråga. Jag inser att vi har olika världsbilder. I min värld finns det fria, växande och levande företag. Det finns också möjligheter att berätta om att man har produkter och tjänster som man vill erbjuda en marknad. Och tänk, vi tror att det är bra! Vi tror att det är bra att konsumenter får veta att det finns alternativ. Jag är inte alls så säker på att det i den allra bästa av världar ska finnas en sorts mjölk eller tandkräm eller vad nu tycker är riktigt, utan jag tror att det är ganska bra om man själv kan välja förskola, skola, kläder, skor, musik och vad man vill. I det ingår att den som levererar tjänster och varor också måste ha en chans att berätta om det. Det är viktigt att man som konsument är kritisk. Det tror jag att vi måste lära oss att vara på ett helt annat sätt.