prot · GZ0935 · 2011-11-23 00:00:00 — Men om vi tittar på hur det ser ut i de lån som har blivit beviljade kan vi se att när det gäller har man ställt krav på privatiseringar av hälso- och sjukvården och av apoteksmarknaden. När det gäller har man ställt krav på att de inte får ha kollektivavtal, att de ska privatisera hamnar, flygplatser och så vidare. Det här är något som går igen i lånevillkor efter lånevillkor. Eftersom vi är ett parti som egentligen tycker att vi borde låna ut pengar till andra länder som behöver det känns det hårt, tycker jag, att avslå den här propositionen. Men jag menar att om man ska låna ut pengar som långivare, som då kommer att vara i det här fallet, måste man veta vilka krav som ställs på dem som ska ta emot lånen. Jag vill inte vara med på att kräva att man inte får använda kollektivavtal i andra länder eller kräva att man ska privatisera sina hamnar, flygplatser, hälso- och sjukvården eller apoteken. Jag tycker att det är helt rimligt att vi som ska stå för lånen till andra länder också ska veta vilka krav som ställs. Så länge som vi inte får reda på det och så länge som regeringen inte heller tänker redovisa det är jag inte villig att ställa mig bakom en så kraftig ökning av pengarna till IMF. Därför yrkar vi avslag på den här propositionen. Jag har i den här kammaren försökt att få en öppenhet i IMF och har haft debatt på debatt där jag har försökt ställa krav på att regeringen ska redovisa sina olika ställningstaganden i kammaren. tror jag att det har kommit en skrivelse från regeringen, fast det finns ett beslut om att det ska vara en årlig skrivelse. Det gör att det är väldigt svårt att ta ställning till sådana här förslag. Jag beklagar, men vi yrkar avslag på propositionen. Jag hoppas verkligen att vi ska få en öppenhet. Det här handlar ju om väldigt många miljarder som vi ska låna ut till andra länder. Jag hade gärna gjort det, men jag vill veta vilka krav som ställs på andra länder i så fall, och jag vill vara med och påverka dem. Jag tycker att det är rimligt att vi som företräder svenska folket och som ska låna ut de här pengarna också får möjlighet att göra det. Jag avskyr mörker och hemlighetsmakeri på det här sättet och tycker inte att det är rimligt. Och jag förstår varför folk går ut på gatorna i alla de här länderna och demonstrerar. Allting sker ovanför deras huvuden, och det tycker inte jag att vi ska bidra till. Därför, fru talman, yrkar jag avslag på propositionen och bifall till vår reservation. 134 (S): har det hanterats många miljarder i den här kammaren. Det här ärendet handlar om som skapades för att upprätthålla ekonomisk stabilitet i världen. IMF ska övervaka finans- och valutamarknaderna samt ge krediter till medlemsländer som befinner sig i kris. Det är viktigt att IMF får de resurser som krävs för att de ska kunna utföra sitt arbete. måste vara goda världsmedborgare och hjälpa till så att det finansiella blodomloppet fungerar. Vi är ett litet land men en mycket öppen ekonomi. Skulle inte betalningsströmmarna fungera vore vi mycket utsatta. IMF spelar en avgörande roll i den internationella krishanteringen. Därför är det nödvändigt att IMF har de resurser som krävs för att hantera de störningar och kriser som uppkommer i den globala ekonomin och i det internationella betalningssystemet. Sedan den ekonomiska och finansiella krisen bröt ut har IMF tillhandahållit betalningsbalansstöd i betydande omfattning samt beviljat krisförebyggande likviditetsstöd. Det har även gjorts 14 översyner sedan gick med i IMF 1951. behandlar vi en utökning av den svenska kapitalinsatsen med motsvarande 20,7 miljarder till högst 45,2 miljarder, inklusive tidigare gjorda åtaganden. Höjningen är resultatet av en allmän översyn av IMF:s resurser som totalt sett innebär en fördubbling av medlemsländernas insatskapital. andel av medlemsländernas totala kapitalinsatser kommer därmed att minska från till . Förra mandatperioden bemyndigade att genom en reservtank, som kallas NAB, utöka resurserna för krishantering. permanentas delar av detta. Det föreslås att bemyndigar att av egna medel betala det nödvändiga beloppet till IMF. I anslutning till den allmänna översynen av resurserna beslutade IMF att även se över stadgan. Det föreslås också att en stadgeändring ska godkännas som innebär att samtliga representanter i ska tillsättas genom val. Ändringen innebär att likabehandlingen av medlemsländerna ökar, och det i sin tur bidrar till att öka IMF:s effektivitet och legitimitet. Utskottet tillstyrker höjningen av kvot i IMF. Kvothöjningen innebär också att medlemsländernas kvotandelar i IMF anpassas till medlemsländernas betydelse och styrka i världsekonomin. Detta är viktigt för IMF:s legitimitet och för medlemsländernas förtroende för IMF:s verksamhet. Det är en pågående debatt om IMF, dess rapporter och dess råd om ekonomiskpolitiska åtgärder. Detta kan man ha många synpunkter på, och det ska vi ha. Men dessa ska föra fram i det löpande arbetet och inte i frågan om kapital, stadgar och kvoter. Jag yrkar bifall till utskottets förslag till beslut i betänkandet. 135 (M): Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag till beslut. Det är oroliga tider i och världen. Många länder präglas av låg tillväxt, svag konkurrenskraft och offentliga finanser i oordning. På många håll är behoven akuta, och ropen efter stöd är starkare . De här ropen kommer dessutom från ovanliga håll. har vi varit vana vid att fattiga länder på andra kontinenter har varit de som mest behövt vår hjälp, medan vi nu ser hur många av våra europeiska grannar sällar sig till kretsen av behövande. I tider som dessa är det inte svårt att se att organisationer som behövs mer . Det är flera delar i propositionen som vi välkomnar. För det första är det just i ljuset av den finansiella krisen som vi ska se behovet av ökade resurser till IMF. Endast med adekvata resurser kan IMF svara mot de behov som faktiskt finns. För det andra innebär den föreslagna reformeringen av IMF:s stadga att alla platser i tillsätts genom val. Det ökar det demokratiska inflytandet i IMF, och det är en välkommen förändring. För det tredje är en viktig reform att röststyrkan i omfördelas så att den på ett bättre sätt representerar de faktiska styrkeförhållandena i vår värld. De avancerade europeiska ländernas representation minskar till förmån för tillväxt- och utvecklingsländer. vill jag konstatera att jag är glad för att det finns en bred enighet i riksdag om att sluta upp bakom de föreslagna ändringarna. Det är viktigt i den här oroliga tiden att vi arbetar brett och gemensamt. kan jag beklaga att två partier har valt att inte ställa upp på den föreslagna kvothöjningen. Argumenten är olika från de båda hållen men slutsatsen är densamma: riksdag ska inte ställa upp på att tillföra mer resurser till IMF. I fall säger man att inte ska bidra därför att inte har något ansvar för , som man menar har misslyckats. Jag menar att vi oavsett det bör ställa upp för våra medmänniskor i svåra tider. Det är sällan som har ansvar för att utvecklingen i olika länder har blivit som den har blivit. Likväl har vi inställningen att vi vill hjälpa länder i kris, och inte minst människor av kött och blod som genomgår svåra prövningar med massiv arbetslöshet, stora löneminskningar och en allmän sänkning av välfärdsnivån i landet. Det andra nejet kommer från . Och jag kan ha förståelse för bild av att IMF på många sätt kan och bör reformeras. Jag till dock betona att IMF redan har slagit in på en väldigt tydlig reformväg, både vad gäller ledning och styrning och vad gäller konditionaliteten i långivningen. Ledningen har till exempel förändrats på så sätt att fler länder har fått mer att säga till om. 2008 och reformer har inneburit att av de totala kvoterna i IMF har flyttats från utvecklade länder till tillväxt- och utvecklingsländer. IMF speglar mycket bättre än tidigare hur vår värld faktiskt ser ut. När 2008 och reformer har genomförts kommer de tio största andelsägarna i IMF att vara , , , , , , , , och . och medlemsländerna i EU:s sammanlagda röststyrka i IMF kommer att vara . Det säger en del om vilka stora kliv IMF har tagit och på så vis ökat sin legitimitet och trovärdighet. Men IMF har gjort mer än så. Man har kraftigt sett över villkoren för långivning. Den har med rätta fått kritik för att ha tagit för lite hänsyn till länders olika förutsättningar. Det här har förändrats stort. IMF har en mycket större flexibilitet med ett minskat antal makro- och strukturvillkor. Man har en mycket större fokusering på att länder ser olika ut och behöver olika typer av lösningar. Man är också mycket mer noga med att skydda sociala kostnader och värna dem som kanske är mest utsatta. Sammantaget har IMF tillbaka slagit in på en mycket positiv och stark reformväg. Det är en väg som redan står starkt upp för, men vi ska självfallet fortsätta att uppmuntra den. Uppdraget för IMF har förändrats stort med anledning av den finansiella krisen. har man ett stort åtagande i vårt närområde i . är också största exportmarknad. Om går dåligt smittar det av sig på . Det ser vi med förväntat lägre tillväxtsiffror även för vårt eget land framöver. Om man på allvar menar sig värna svenska skattebetalare och vill arbeta för att minska arbetslöshet och antalet människor i social utsatthet och stärka svensk ekonomi behöver vi ett starkt och välmående . För att ska ta sig ur krisen behövs faktiskt IMF i det här läget. Därför är det också viktigt att vi med det här beslutet nu ger IMF rätt resurser. Med anledning av det yrkar jag som sagt bifall till förslaget i utskottets betänkande. 136 PER (MP): har ingenting emot att bidrag till omfördelas på det sätt som föreslås i det här ärendet. Vi tycker att det är viktigt att det finns institutioner som IMF som har de resurser som krävs för att kunna hjälpa länder i kris och som kan hjälpa till att stabilisera ekonomin. Av den anledningen stöder höjningen av kapitalinsats i IMF. Däremot anser vi att det finns stora problem i IMF:s verksamhet som behöver åtgärdas. I det här ärendet tas det några positiva steg där man ökar demokratiseringen och inflytandet från de fattiga länderna, men vi anser ändå att det inte är nog. lyfte i sitt anförande upp de steg som har tagit så här långt. Vi välkomnar dem, men vi tycker inte att det finns anledning att slå sig till ro och vara nöjd, utan det finns anledning att fortsätta att arbeta med demokratiseringen. När IMF beviljar sina lån ställs det fortfarande krav som kan köra över demokratiska beslutsprocesser i låntagarländerna. ser vi hur utvärderingar visar att kraven inte leder till de resultat som man velat få fram, till exempel att minska fattigdomen. Vi ser också att det finns behov av att bredda det sätt som IMF mäter framgång på. Vi skulle gärna se att man i IMF:s verksamhet tittar på andra välfärdsmått, till exempel det som kallas Human Development Index som tagits fram av och där man också tar hänsyn till sociala faktorer. Vi tycker också att man borde ta med mått som tar hänsyn till miljöfaktorer i IMF:s verksamhet. IMF borde också hjälpa till och se till att det också integreras i de nationella nationalräkenskaperna. Vi tycker att det är ganska uppenbart att IMF måste fortsätta att reformeras mycket mer än vad som skett genom de reformer som har genomförts. Det handlar inte minst om att öka den demokratiska styrningen av IMF och de fattiga ländernas inflytande i IMF. Inflytandet över formerna för hur fonden styrs måste också ökas om Valutafondens legitimitet ska ökas och medlemsländernas förtroende för fonden ska bli stabilt. Vi anser också att det behövs en utvärdering av vilka krav IMF ställer i samband med kreditgivningen. Jag anser till exempel att man inte ska ställa krav på ekonomiska reformer som går emot ländernas egna ekonomiska prioriteringar, vilket tyvärr fortfarande alltför ofta sker, till exempel genom påtvingad privatisering av offentliga monopolverksamheter som vatten- och energiförsörjning. Det vänder vi oss ganska skarpt emot. Utöver detta har vi inga andra förslag än majoritetsförslaget, utan vi har ett särskilt yttrande där vi lyfter upp dessa punkter. 137 (FP): Jag ska ta upp reservation och säga några ord om Per inlägg. reservation är helt i linje med traditionella politik beträffande internationellt samarbete. Det är alltid samma linje: ja till internationellt samarbete i retoriken och nej i praktiken. sade nej till ett svenskt medlemskap i , , , Efta, EU, och och sannolikt också till IMF och . I praktiken är ett inåtvänt parti som skyr internationellt samarbete i praktiken när det innebär att åtar sig någonting. När säger att hon gärna skulle ha lånat ut om det var andra villkor menar jag att det inte är ett trovärdigt uttalande. Vi kan bara titta på det senaste bilaterala lånet från till . var det parti som tillsammans med sade nej. Det är helt logiskt att nu också säger nej till en förstärkning av IMF:s kapital. Därmed ska jag gå över till Per . Per har den inställning som har kommit upp att IMF och andra ska använda sig av bredare mått med sociala inslag och sådant. Jag menar nog att man gör det i praktiken, men om man skriver in det öppnar man för att IMF involverar sig självt och ser sig självt som en legitim påtryckare eller kravställare på det sociala området. Om man säger att IMF är finanspolitik och penningpolitik och ingenting mer har man också lättare, om man vill det, som enskilt land som ska ha med IMF att göra att freda sig från att de också lägger synpunkter på andra områden som man kanske vill hålla för sig själv. Det kravet är lite tveeggat. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 14 § associering till Föredrogs justitieutskottets betänkande 2011/12:JuU3 associering till (prop. 2010/11:159). Talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) 15 § Lagring av trafikuppgifter för brottsbekämpande ändamål Kommissionens utvärderingsrapport om direktiv /24/EG Föredrogs justitieutskottets utlåtande /12:JuU4 Lagring av trafikuppgifter för brottsbekämpande ändamål Kommissionens utvärderingsrapport om direktiv /24/EG (KOM(2011)225). 138 (MP): Vi ska debattera kommissionens utvärderingsrapport om datalagringsdirektivet. och har varit motståndare till datalagringsdirektivet från allra första början. Vi har en gemensam reservation i betänkandet som ska debatteras, och jag vill inleda med att yrka bifall till den reservationen, reservation 1. Datalagringsdirektivet är och har alltid varit kontroversiellt. Förslag till direktiv lades fram direkt efter bombdåden i och mötte redan då hårt motstånd. Det är ett av de mest långtgående exemplen på integritetskränkande terrorbekämpningslagar som drivits igenom i EU och i nationell lagstiftning . Datalagringsdirektivet öppnar för en masslagring av våra kommunikationer och innebär enligt vår uppfattning ett oacceptabelt ingrepp i den personliga integriteten som inte på något vis står i proportion till nyttan av direktivet. Samtliga medlemsstater, förutom , har beslutat att införliva direktivet. Författningsdomstolarna i , och har dock ogiltigförklarat direktivet genom de nationella lagarna. En utvärdering av hur direktivet införlivats och hur det fungerat har därför gjorts. I är datalagringsdirektivet alltså inte genomfört. På initiativ av och , och mot bakgrund av de allvarliga begränsningar i medborgarnas fri- och rättigheter som förslaget innebar, röstades en minoritetsbordläggning igenom i kammaren som bordlade frågan . Vi tog initiativ till en minoritetsbordläggning av flera skäl: För det första är det viktigt att få i gång en rejäl debatt om vilken enorm påverkan det här direktivet kommer att innebära på våra medborgerliga rättigheter och på meddelarfrihet och yttrandefrihet. När buggningslagen och FRA-lagen 2005 på samma sätt sköts upp kom debatten i gång på ett sätt som inte hade varit möjligt utan en minoritetsbordläggning. För det andra vill vi att regeringen ska agera för att omförhandla eller riva upp direktivet i EU . bör ta strid för grundläggande rättigheter. Regeringen har inte tagit några som helst initiativ för att förändra direktivet, utan endast låtit införandet av det dra ut . är det möjligt att faktiskt agera för ett upprivande eller ett omförhandlande, och vi tycker att det är dags för det. För det tredje ville vi invänta den utvärderingsrapport som har kommit och som vi debatterar, eftersom den sannolikt skulle föreslå förändringar av direktivet. Mycket talar för att massregistrering av medborgarnas vardagsliv är ett ineffektivt sätt att arbeta på för rättsväsendet, även om man bortser från integritetsproblemen. Kostnaderna för att bygga upp registersystemen är mycket höga, och det kan ifrågasättas om kostnaderna motsvaras av att polisen kan lösa eller förebygga fler brott. Datalagringsdirektivet leder enligt vår mening till klart negativa konsekvenser för utvecklingen inom sektorn för elektroniska kommunikationer. Direktivet går därmed stick i stäv med intentionerna i den digitala agenda för som kommissionen lanserade med målsättningen att bättre utnyttja fördelarna med en digital inre marknad för hushåll och företag. Enligt en utvärdering som kommissionen har låtit genomföra finns det inte några kvantitativa data som stöder påståendet att datalagringsdirektivet skulle vara ett effektivt sätt att bekämpa brott. Flera av remissinstanserna hävdar att det varken lett till att brottsligheten sjunkit eller till att fler brott upp. Vi välkomnar att kommissionen nu avser att se över det befintliga direktivet, och vi menar att kommissionen då också måste ompröva behovet av det. bör vara starkt pådrivande för att detta ska ske. Som framgår av kommissionens utvärderingsrapport finns det även flera andra medlemsstater där direktivet inte har införlivats på grund av att författningsdomstolarna i de länderna har stoppat förslagen. Vi tycker att det är angeläget att kommissionen lyssnar till den allvarliga kritik som framförts. Vi ser med oro på kommissionens avsikt att sträva mot en ökad harmonisering och därmed bundenhet på detaljnivå för medlemsstaterna när det till exempel gäller lagring och användning av uppgifter. Det finns en risk att detta tvingar att lagra uppgifter längre än vad direktivet medger . Jag vill rikta en stark uppmaning till regeringen att verka för att så inte ska ske. Jag ser en risk i att debatten fokuserar på att det är lika bra att sitta still i båten för annars kommer situationen att förvärras ytterligare. Regeringen verkar tyvärr redan ha gett upp i kampen mot EU:s tvångsmässiga producering av övervakningslagstiftning. I stället för att debattera principen om det verkligen är rimligt att lagra och lämna ut en stor mängd information om medborgare diskuterar vi hur lagringen ska ske och . Vi måste tala klarspråk om vad som händer med ett samhälle där alla ständigt kan övervakas av regimen och där rätten till privatliv urholkas. För varje lagförslag som innebär mer övervakning inskränker vi de medborgerliga rättigheter som är själva grunden för en fungerande demokrati. Det kan inte accepteras. Just därför vill jag rikta en stark uppmaning till regeringen att i denna fråga ta en rejäl diskussion i EU och försöka få till stånd en debatt om vad den existerande utvecklingen faktiskt leder till. 139 (SD): Debatten handlar om kommissionens utvärderingsrapport om datalagringsdirektivet, och jag ska hålla mig ganska kort. Vi hade en debatt om den här frågan , och vår ståndpunkt har inte direkt ändrats. Vi är positivt inställda till datalagringsdirektivet. Det har visat sig att de brottsbekämpande myndigheterna har ett stort behov av att få tillgång till dessa uppgifter. Men liksom i debatten anser vi att uppgifterna ska lagras i , vilket vi framförde i vår reservation vid det tillfället. Vi har en reservation i detta betänkande som går ut på samma sak. I reservationen har vi gett uttryck för vår åsikt, och jag vill därför yrka bifall till reservationen. 140 (V): Vi i har varit motståndare till massregistrering av människor. EU:s förslag om datalagringsdirektiv är en del av det övervakningssamhälle som vi inte vill ha. Teknikens utveckling ger statsmakterna enorma möjligheter att övervaka och registrera människor, men bara för att de möjligheterna finns ska man självklart inte använda sig av dem. När det handlar om sådant som personlig integritet måste man vara oerhört försiktig. Därför har vi i alltid hävdat att datalagringsdirektivet går alldeles för långt, är oproportionerligt och kränker människors integritet. Det är upprörande att vår borgerliga regering velat gå längre än det som EU har krävt att vi ska göra och lagt fram ett förslag som alltså går längre. Man kan säga att datalagring, det vill säga masslagring av personliga data, är den selektiva spaningens raka motsats. I stället för att statsmakten, polisen, lägger resurser på att verkligen jaga de grövsta brottslingarna ska alla människors datatrafik lagras och läggas in i register. De grova brottslingarna kan ganska enkelt kringgå datalagringen. Det kan man göra exempelvis genom att använda kontantkort och trådlösa nätverk. Det är egentligen omöjligt att spåra vem som kommunicerat med vem. Därför är datalagringsdirektivet redan överspelat som ett instrument för att bekämpa grov brottslighet. Det som vi diskuterar i afton, utvärdering av implementeringen av datalagringsdirektivet, visar på de extremt stora problem som direktivet medför, nämligen att det dels strider mot flera länders grundlagar och rättsuppfattning, dels bevisar att det inte har varit någon hjälp i kampen mot den grova brottsligheten. Därför tycker och att den ska använda utvärderingen som en möjlighet att inte behöva införa datalagringsdirektivet. Jag tycker att det var bra att vi i lyckades få igenom en vilandeförklaring så att vi inte tvingades genomföra datalagringen. har vi chansen att med stöd av den utvärdering som gjort visa att masslagring av datatrafik inte är vägen framåt. Jag hade önskat att de andra partierna i denna församling kunnat stödja och i den kampen. Hade vi varit enade skulle det självfallet ha varit mycket lättare att driva dessa krav gentemot EU. Härmed vill jag yrka bifall till den gemensamma reservationen från och . I detta anförande instämde (MP). 141 (S): debatterar vi utvärdering av datalagringsdirektivet. Vi socialdemokrater har velat införa detta direktiv och har varit pådrivande ända från början. Vi tyckte att det förslag som låg när vi debatterade införandet var relativt bra och tycker att det är olyckligt att vi står utan ett datalagringsdirektiv i . Det är olyckligt eftersom vi vet att trafikdata har en avgörande betydelse i många utredningar gällande grov brottslighet. Det kan kanske vara värt att påminna om att de brott där trafikdata kan begäras ut är sådana där fängelse skulle vara aktuellt vid en fällande dom. Vi pratar om allvarlig brottslighet, till exempel mord och människorov. sparar inte alla telekomföretag datatrafik. Hos dem som gör det är det inte alls säkert att det finns några rutiner för hur man ska lämna ut uppgifterna till polisen, till exempel på obekväm arbetstid. Då försenas polisens utredning. En utredning gällande denna typ av brott behöver komma snabbt framåt. Eftersom trafikdata ofta ger ovärderliga pusselbitar underlättas utredningsarbetet om det alltid kan bygga på rutin och inte på kontakter. I den här frågan vägs naturligtvis insamlingen av trafikdata och dess effektivitet när det gäller att lösa allvarliga brott mot integritetsfrågan. Det gäller integriteten för de skötsamma medborgarna och för offren för den grova kriminaliteten, någonting som också betonas i vårt utlåtande. Polisen behöver ha tillgång till trafikdatauppgifter för att kunna hålla jämna steg när den grova brottsligheten breder ut sig. Jag har inte sett de bevis som säger sig ha sett på att det inte skulle göra någon skillnad. finns det alltså inga garantier för att polisen ska kunna ha tillgång till dessa uppgifter, då telekombolagen själva bestämmer hur de vill göra med sin lagring.