prot · GY0966 · 2011-03-03 00:00:00 — Samordning av servicen behövs också. Det behöver inte vara fråga om enbart statliga myndigheter, utan även kommuner och ideella organisationer ska kunna vara med i uppbyggandet av servicekontor. Jag yrkar bifall till reservation 2. Jag yrkar också bifall till reservation 1 som vi tillsammans med Socialdemokraterna står bakom. En motion i betänkandet som faktiskt tillstyrks handlar om whistle-blowers. Den utredning som refererat till konstaterade att det nog kommer att behövas ytterligare skydd för personer som vill slå larm om oegentligheter. Men det ingick inte i utredningens uppdrag att närmare utreda det. Man vill därför återkomma. Det är bra att utskottet delar den uppfattningen och anser att ska ge regeringen detta till känna. Dock har man klämt in en liten brasklapp om att det ska ske i lämpligt sammanhang. Det kan väl betyda vad som helst, speciellt som det finns ett särskilt yttrande där man i princip talar om att det kommer att vara omöjligt för regeringen att klara av detta. Eftersom man ändå landar i att detta ska göras och i att motionen ska bifallas lyfter jag inte fram den reservation som finns i sammanhanget. Vår uppfattning är att det borde stå i stället för i lämpligt sammanhang. 16 (M): debatterar vi offentlig förvaltning, alltså de myndigheter som har att genomföra de beslut som regering och riksdag fattar och därmed också den del av staten som de enskilda medborgarna oftast och närmast möter. Det är viktigt att den offentliga förvaltningen fungerar på ett bra sätt, både för att staten som sådan ska fungera väl och för att medborgarna ska få den service som de har rätt att förvänta sig. är det viktigt att den statliga förvaltningen byråkratin, om man vill uttrycka det så inte växer sig för stor och inte lägger sig i för mycket. I betänkandet behandlas ett antal motioner. Jag skulle vilja uppehålla mig något vid tre frågor som handlar om antalet myndigheter, opinionsbildande myndigheter och regelförenkling. Jag ska också något kommentera detta med service i hela . När det gäller antalet myndigheter finns det ett par motioner där man föreslår en minskning av antalet myndigheter. Det är viktigt att den statliga förvaltningen inte växer sig för stor. Det är viktigt av flera skäl, till exempel därför att vi riksdagsledamöter har ett ansvar för att hushålla med medborgarnas skattepengar och därför att det säger någonting om ett samhälle med en allt större statlig förvaltning med allt större ambitioner att lägga medborgarnas liv till rätta. Vi i utskottet tillstyrker dock inte motionen, utan vi konstaterar att det från regeringens sida pågår ett arbete med att se över myndighetsstrukturen. Av en rapport från Statskontoret framgår att antalet myndigheter som lades ned uppgick till 105 som det bildades 28 nya. Alltså minskade antalet myndigheter med 77 stycken eller . Det är en utveckling som i grunden är positiv. minskade antalet årsarbetskrafter inom den statliga förvaltningen inte i samma omfattning utan . Minskningen av antalet myndigheter beror i första hand på att man har lagt samman flera myndigheter och skapat större myndigheter. Man kan dock förvänta sig att det leder till ökad effektivitet och till att man använder resurserna på ett bättre sätt. Det är därmed i sig en god utveckling. När det gäller opinionsbildande myndigheter väcks från tid till annan frågan om på vilket sätt statliga myndigheter ska försöka påverka medborgarnas åsikter och beteenden. Var går gränsen mellan saklig information om till exempel gällande regler och, om man uttrycker det lite drastiskt, beskäftiga försök från överheten att pådyvla undersåtarna sina åsikter? Det kan vara en ganska svår gränsdragning och balansgång. Vi i utskottet tillstyrker inte heller motionerna om att se över myndigheternas opinionsbildande verksamhet eftersom vi konstaterar att regeringen redan arbetar också med den frågan. I den förvaltningspolitiska propositionen framhåller regeringen att det i princip inte bör vara en uppgift för en myndighet att bedriva opinionsbildning eller företräda särintressen inom sitt verksamhetsområde. När myndigheten har informationsuppgifter som syftar till att påverka människors attityder eller beteenden måste de här informationsinsatserna prövas mycket noga. Regeringen överväger också att se över berörda myndigheters instruktioner så att man klart vet var gränserna går. Inte desto mindre är det alltid en fråga där det ytterst kommer an på omdömet hos generaldirektör och medarbetare vid de enskilda myndigheterna när det gäller hur man formulerar sig och vilken ton man använder i kontakten med medborgarna i den här informationsspridningen, som naturligtvis måste vara en del av vissa myndigheters verksamhet. Det är viktigt att framhålla att utgångspunkten är att myndigheterna ska sprida saklig och opartisk information och vara återhållsamma när det gäller att försöka påverka medborgarnas värderingar. Det är i första hand inte en fråga för statliga myndigheter att ägna sig åt. Regeringen framhåller att myndigheterna måste följa god förvaltningssed, och i det ingår en försiktighetsprincip när det gäller den opinionsbildande verksamheten, till exempel när det gäller valet av form för denna. Detta är något som utskottet instämmer i. Jag vill också nämna något om regelförenkling. Det är inte enbart antalet myndigheter som avgör i vilken utsträckning som medborgarnas liv i för hög utsträckning läggs till rätta av staten, utan det handlar också om den regelbörda som styr medborgarnas och företagens tillvaro. Det finns som sagt motioner om regelförenkling som har ambitionen och inriktningen att man ska minska antalet bestämmelser för att göra medborgarnas och företagens tillvaro enklare. instämmer i att det här är ett mycket viktigt arbete. Det är viktigt att minska regelbördan för människor och företag, men utskottet konstaterar att ett mycket omfattande regelförenklingsarbete bedrivs av regeringen. tog alliansregeringen initiativ till en handlingsplan för regelförenkling. Den har följts upp genom rapporter till . I en skrivelse som behandlas av näringsutskottet konstaterar man att 1 150 förenklingsåtgärder antingen har genomförts, planeras eller utreds. Av dem har 590 genomförts . Det är alltså ett brett och omfattande reformarbete som pågår för att göra den statliga regelbördan mindre betungande för människor och företag. Med hänvisning till det här mycket omfattande arbetet menar utskottet att det inte finns något behov av att bifalla motionen. Det skulle vara att slå in en öppen dörr. Det här arbetet pågår redan på bred front. Flera talare har redan tagit upp statens närvaro i hela . Där förhåller det sig på samma sätt. Det pågår ett arbete i med de här frågorna. Därför behöver motionen inte bifallas. Utredningen om utveckling av lokal service i samverkan har lagt fram ett antal förslag som bereds i , det vill säga att regeringen överväger hur man ska gå vidare med utredningens förslag. Det är viktigt att statliga myndigheter erbjuder medborgarna en god service och att alla medborgare som har behov av det på ett enkelt sätt kan komma i kontakt med statens företrädare i form av olika myndighetsföreträdare. Därför är det här ett arbete som måste pågå och som självfallet är av central betydelse för en väl fungerande statsförvaltning. Utskottsmajoriteten menar att man inte bör föregripa det arbete som regeringen redan bedriver genom att bifalla motionen utan föreslår att den ska avslås. Med det yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. 17 (S) replik: Det pågår ett arbete inom , säger . Det pågår ett arbete med att lägga ned statlig verksamhet och service över hela landet. Just nu tillspetsas den situationen extra mycket. I ST Press senaste nummer står det att sänkt service är enda alternativet, att måste minska personalstyrkan med 1 000 personer och att alla lokala kontor ska läggas ned. Sedan säger en medarbetare: Det har varit stora ord, men känner jag faktiskt oro för den lilla människan. Så ser verkligheten ut i detta pågående arbete. Det är försämrad service på landsbygden och på orter runt om i hela landet. Stuprörstänkandet i de statliga myndigheterna sätter stopp för utvecklingen mot fungerande lokala serviceenheter. Det har talats om utredning, det har talats om beredning och det har kommit sådana här besked gång på gång , men det har blivit väldigt lite resultat. senast har Högdahls utredning skickats ut på remiss. Den har fått ett mycket stort stöd runt om i hela landet, men de som säger nej, de som inte vill, är , , och . Vad finns det för trovärdighet i att regeringen ska nå fram i detta, när dagens besked är att lägger ned de lokala kontoren och slår bort grunden för hela det här arbetet? Vad finns det för anledning att tro att regeringen kan eller egentligen vill ta initiativ till ett arbete i den riktning som utredning föreslår? 18 (M) replik: Först är det viktigt att konstatera att frågan om organisation i grunden är en fråga för socialförsäkringsutskottet som har den myndigheten inom sitt ansvarsområde. Men jag ska ändå kommentera något av det tar upp. I mitt anförande konstaterade jag att det finns ett utredningsbetänkande, som också refererar till, med ett antal olika förslag till hur den statliga servicen ska utvecklas i hela landet. Jag konstaterade också att det här är en viktig fråga. Det är viktigt för medborgarna att staten erbjuder god service för alla som har behov av den. Det här förslaget bereds i . Varken eller jag vet exakt vad det kommer att resultera i. Om det blir ett gott mottagande av förslaget i remissomgången är det väl ett argument i sig för att man ska gå vidare med förslagen i någon form. Det är en fråga som regeringen arbetar med och som vi vill låta regeringen arbeta vidare med i lugn och ro. När det gäller vill jag dock påpeka att god service inte enbart kan handla om fysiska kontor. Det personliga mötet kan vara avgörande, men det är också viktigt att se vad den tekniska utvecklingen och nya möjligheter att kommunicera kan göra. Jag tänker inte enbart på Internet eftersom det helt klart är så att en del människor inte har datorvana. Jag tänker även på de avancerade telefonitjänster som många myndigheter nu erbjuder. är öppen till , och genom den tjänsten kan de erbjuda kontakt på ett tjugotal olika språk. Det finns alltså möjligheter att hitta en hög servicenivå även om man inte träffas fysiskt. Det är också viktigt att påpeka att i sin skrivelse till regeringen säger att kontakten med de personliga handläggarna, som man som försäkrad kan få, inte ska påverkas av förslaget. 19 (S) replik: Vi har under framfört stark kritik mot när det, ur medborgarperspektiv, gällt servicen och hanteringen av den enskildes problem i sjukdomssituationen. Det måste känna till. Inte kommer det som sker inom att lägga grunden för någon bättre personlig service eller närmare kontakt. Det är naivt att föra ett sådant resonemang. Det är att tro på någon sorts blå dunster. Den typen av luftbubblor spricker så fort verkligheten gör sig påmind. Betänkandet och vår reservation handlar om de lokala servicekontoren där är en fundamental del eftersom den är så medborgarorienterad. Sedan kan vi i tidningen läsa att lokalkontoren ska läggas ned och att tusen personer ska bort. Om man tar bort lokalkontoren tar man bort grunden för hela reformarbetet. Vad har jag för anledning att tro att det som redovisar som någon sorts regeringsuppfattning ska bli verklighet, att det ska finnas lokala servicekontor, när man tar bort grunden som är en viktig pusselbit i hela tänkesättet? Det är ju inte realistiskt. Det blir som att man försöker lura folk genom att ge en bild som sedan över huvud taget inte stämmer med verkligheten. Sanningen är den att det över landet går en rationaliseringsvåg av centralisering av de statliga myndigheterna, och då drabbas landsbygden på ett negativt sätt. Jag skulle rekommendera en kontakt med organisationen ska leva eller med inlandskommunerna för att få en grundläggande orientering om upplevelsen av den statliga servicen runt om i landet, av den nära medborgarorienterade servicen i vardagen. Vad finns det för trovärdighet i det som nu redovisar? 20 (M) replik: Det är viktigt att skilja på olika saker. Om vi ska debattera just organisation, trots att det är en fråga för ett annat utskott, har det, som konstaterar, förekommit stark kritik mot . Men har kommit igen och har handläggningstider som uppfyller de uppställda målen. Det är viktigt att notera att den kritik som fanns mot handlade dels om kontaktmöjligheterna, vilket man nu åtgärdat, dels om beslutsfattandet, handläggningen. Därför är det centralt att påpeka att i den skrivelse som lagt fram poängterar man att man prioriterar handläggningen, kvaliteten på beslutsfattandet, så att man kan fatta beslut i rätt tid och ge rätt förmåner till rätt personer. De servicekontor som man i skrivelsen säger att man vill dra sig ur handlar om tillhandahållande av enklare service till medborgarna. Det handlar alltså inte om att försämra den kvalificerade handläggningen av svåra fall. Tvärtom är det den man slår vakt om. Om man ska vara korrekt beträffande historieskrivningen vill jag säga att det varit känt för att de medel som de fick extra var just extramedel. Det har sagts att de skulle anpassa sig till den långsiktigt angivna anslagsnivån, för då skulle omställningsarbetet efter enmyndighetsreformen med mera vara genomgånget. Den anslagsnivå som kommer att gälla är alltså ingen nyhet. I rättvisans namn måste vi också se dessa omständigheter. Sammanfattningsvis är det viktigt med en god service. Den kan handla om fysiska kontor. Den kan också handla om kontaktmöjligheter på andra sätt. 21 (FP): är ett land som gjort sig känt för att i internationell jämförelse ha låg korruption. I det index som gör ligger i toppskiktet. Det kan vi vara stolta över, men självklart finns problem också i vårt land. har vi exempelvis i medierna uppmärksammats på korruptionsfall i kommuner. Öppenhet och insyn främjar låg korruptionsnivå. Detta behöver kompletteras med skydd för whistle-blowers, det vill säga de människor som anmäler korruption och andra oegentligheter. Om ingen vågar slå larm finns risken att missförhållanden aldrig upptäcks, än mindre åtgärdas. Det finns skydd , men det har inte alltid visat sig vara tillräckligt starkt. Vi i har på olika sätt engagerat oss för ett starkare skydd för whistle-blowers, och vi är glada över den breda uppslutning som finns i frågorna. I det arbetsmarknadspolitiska program som vi antog vid vårt senaste landsmöte är skyddet för whistle-blowers en särskild punkt. Vi menar att företag och andra arbetsgivare bör ha en egen policy som gör att anställda som larmar inte ska behöva oroa sig för repressalier från arbetsgivaren. Ledningen har ett ansvar för att stävja oegentligheter genom att vidta egna åtgärder. Det gäller både i det privata näringslivet och i det offentliga. Vi försöker också själva som offentliga arbetsgivare dra vårt strå till stacken. landstingsråd i skriver på att de arbetar aktivt med att i verksamhet se till att whistle-blowers får det skydd de ska ha och att medarbetarna vet om det. Särskilda system kan inrättas för anmälningar. Jag har sett en siffra på att minst ett hundratal företag har särskilda whistle-blower-system för att garantera anmälarens integritet och att anmälningen hamnar rätt och tas omhand. Datainspektionen har utfärdat föreskrifter som ska göra det enklare att införa whistle-blower-system. Likaså har jag sett att , efter problem med misstänkt korruption, velat införa en whistle-blower-funktion men fått nej eftersom de vill ha möjlighet att ta emot mer information än Datainspektionens villkor medger. Som lagstiftare har vi ansvar för att det finns bestämmelser som ger skydd för den som informerar, varnar eller på annat sätt bidrar till att beivra oegentligheter i myndigheter, företag och andra organisationer. Skyddet för whistle-blowers behövs i både offentlig och privat verksamhet. Detta kan vara värt att understryka eftersom betänkandet handlar om offentlig förvaltning. När det gäller regelverket för offentligt finansierad verksamhet menar vi i att det behövs ett starkare lagskydd för den som avslöjar allvarliga missförhållanden. Särskilt viktigt är detta i vårdsektorn och i annan sådan verksamhet där enskildas liv och hälsa berörs. En starkare lagstiftning om efterforskningsförbud i offentligt finansierad verksamhet som bedrivs enligt hälso- och sjukvårdslagen behöver enligt vår åsikt utredas. I har vi ändrat grundlagen så att alla anställda i offentlig verksamhet nu omfattas av ett lagfäst skydd mot alla slags repressalier om de utnyttjar sin tryck- och yttrandefrihet. Det finns nu också straffregler om myndigheterna bryter mot detta repressalieförbud. Om vi tittar på andra länder ser vi att det finns stater som har skärpt det särskilda skyddet för whistle-blowers. I exempelvis är det straffbart med repressalier mot en person som slagit larm om oegentligheter. Den som utsatts kan få skadestånd. Minst 15 fall har prövats, och visslaren har fått rätt i cirka hälften av fallen. Det är angeläget att titta på andra länders lagstiftning för att eventuellt inspireras. I utskottet är vi överens om att det behövs en översyn för att se hur skyddet för whistle-blowers kan stärkas. Frågan spänner över flera områden yttrandefrihet, anställningsskydd, lojalitet mot arbetsgivare och integritet. Var gränserna ska gå är inte enkelt att avgöra. Därför behövs en översyn. överlämnades den offentliga utredningen om mutor och bestickning till regeringen där behovet att vidare se över skyddet för uppgiftslämnare påtalades. Ärendet ligger därmed på regeringens bord, och beredningen av denna viktiga fråga fortsätter. Vi är alla överens om att en översyn behövs, men för oppositionen var det viktigt att detta markerades med ett tillkännagivande. För mig är den formfrågan inte så stor, utan det viktigaste är att vi kommer framåt i sak. ska fortsätta fördjupa sig i vad som kan göras för att även framöver ska vara ett land med låg grad av korruption, bland annat genom att lyssna på forskarvärlden. Jag ser fram emot det. Med detta sagt yrkar jag bifall till utskottets förslag. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 12 §.) 6 § Allmänna helgdagar m.m. Föredrogs betänkande 2010/11:KU25 Allmänna helgdagar m.m. Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 12 §.) 7 § Årlig rapport om signalspaning Föredrogs försvarsutskottets betänkande 2010/11:FöU3 Årlig rapport om signalspaning (skr. 2010/11:41). 22 (MP): röstade den borgerliga majoriteten i igenom lagen om signalspaning i försvarsunderrättelsetjänst. Lagen gav , , mycket långtgående befogenheter vad gäller signalspaning i kabel utan att uppnå tillräckliga krav för rättssäkerhet och skydd för den enskildes integritet. Regeringen har sedan det första lagförslaget presenterades och fram till och med den politiska överenskommelsen inom Alliansen lyckats peta in nästan 40 förändringar i signalspaningslagen detta utan att en enda ordentlig utredning har gjorts. Det måste vara rekord i svensk lagstiftnings historia. behöver som militärt alliansfritt land en effektiv underrättelsetjänst. Signalspaning är då ett viktigt verktyg som behövs. Nya hot som senare års terroristdåd, spridning av massförstörelsevapen och IT-utvecklingen har gjort samhället mer sårbart, och tidig information är viktig för att kunna förebygga och förhindra sådana hot mot vårt land. Den avgörande frågan är dock på vilket sätt och i vilken omfattning som signalspaningen ska få bedrivas. Behovet av effektiv underrättelseinhämtning kan inte rättfärdiga att man nonchalerar grundlagens principer om rätten till fri och skyddad kommunikation. Om underrättelsetjänsten ska kunna bibehålla folkets förtroende måste människors berättigade oro och obehag avseende intrång i deras privatsfär tas på allvar. Därför kräver vi att lagstiftningen rivs upp och att man tillsätter en parlamentarisk utredning. säger ja till skyddet för den personliga integriteten. Vi säger ja till konvention om mänskliga rättigheter. Vi säger ja till regeringsformen. Vi säger ja till meddelarfriheten och till efterforskningsskydd. Vi säger ja till rätten till den privata kommunikationen. När man säger ja till dessa rättigheter kan man inte göra någonting annat än att säga nej till det förslag som har vaskats fram av regeringen. Det är anledningen till att vi vill riva upp de lagar om signalspaning som antogs och inrätta en utredning för hur signalspaningen ska ske med hänsyn till den personliga integriteten. Det som har tittat på är den kompromiss som regeringen fick fram genom olika nattmanglingar mellan de borgerliga partierna. När lagen gick igenom i gjorde regeringen en stor sak av att personer som felaktigt hamnade i FRA:s register skulle få information om det. visar det sig på grund av olika sekretessbestämmelser att det inte går. Därmed har regeringen fullständigt misslyckats med ett av de bärande argumenten för att få igenom FRA-lagen, nämligen att människor skulle få information från FRA om deras namn felaktigt hamnar i FRA:s register. har heller aldrig fått någon information om FRA:s trafikdatahantering i vårt beslutsunderlag. Det var faktiskt en läcka från en FRA-anställd till SVT:s Rapport som avslöjade regeringens bild av att FRA:s inhämtning av data var mer omfattande än vad som hade sagts tidigare. skriver på s. 6667 att inhämtning av elektronisk kommunikation enligt signalspaningslagen innefattar både meddelandeinnehåll och trafikdata. Sökbegreppen för inhämtning av trafikdata är nämligen mindre specifika än de som används vid inhämtning av trafik med meddelandeinnehåll. Detta innebär att även för underrättelsesyftet icke relevant kommunikation kan komma att inhämtas av FRA och sparas i form av trafikdata. De personer som kommunicerar i de signalbärare som FRA bedriver inhämtning mot kan därigenom få uppgifter om sin kommunikation sparad hos FRA i form av trafikdata. Datainspektionen skrev ungefär likadant i sin granskning , 2010. På vanlig svenska betyder detta att vilken laglydig medborgare som helst som ringer eller skickar ett mejl som korsar gränser ska räkna med att FRA registrerar vem som har ringt eller mejlat. Den information som innehåller om trafikdata borde naturligtvis ha funnits med i beslutsunderlaget inför riksdagsbeslutet och inte presenteras efteråt nu när frågan är avgjord. Operatören överför all trafik i de berörda kablarna, vilket kan omfatta avsändare och mottagare av meddelanden som befinner sig i . finns inget krav på att inhämtning enligt 1 § andra stycket signalspaningslagen ska vara kopplad till yttre hot eller utländska förhållanden. Det innebär att FRA har rätt att inhämta, bearbeta och lagra trafikdata utan att detta nödvändigtvis är kopplat till något hot mot . skriver att trafikdatalagring är mindre allvarlig än inhämtning av innehåll i meddelanden. Trafikdata ger upplysning om kommunikationen utan att ge information om innehållet i meddelandet. Därigenom kan inhämtningen av signaler med trafikdata sägas vara mindre integritetskänslig än den inhämtning som sker för att ta del av meddelandeinnehåll. Jag instämmer inte i analys. Uppgifter om vem som kommunicerar med vem, alltså trafikdata, kan användas för att analysera kommunikationstrafiken, varigenom en persons specifika nätverk och ställning i en viss grupp kan kartläggas och fastställas. Vidare är det betydligt lättare att med datorstöd automatiskt hantera och lagra trafikdata jämfört med att granska innehållet i meddelanden. Ökade möjligheter till trafikbearbetning av kommunikation kan därför ur den enskildes perspektiv vara lika känsligt som om stater tar del av innehållet i enskildas meddelanden. Jag yrkar bifall till min motion om integritetsskydd vid signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet. 23 (V): Det betänkande som vi nu behandlar om regeringens rapport om signalspaningen är ingen speciellt upphetsande läsning.