prot · GY0969 · 2011-03-09 00:00:00 — Inte heller under det svenska ordförandeskapet i EU lyfte regeringen ett finger för att värna förhandlings- och konflikträtten och rätten att fritt teckna kollektivavtal. I stället valde regeringen att genomdriva anpassningar av den svenska lagstiftningen som på flera punkter går längre i inskränkningen av de fackliga rättigheterna än vad dom kräver. är för arbetsmarknaden och består av representanter från regeringar, arbetsgivare och fackförbund. har åtta så kallade kärnkonventioner som behandlar de grundläggande spelreglerna på arbetsmarknaden, som förbud mot slav- och barnarbete samt skydd för förenings-, förhandlings- och konflikträtt. Det borde vara självklart att offentliga arbetsgivare i sin upphandling anlitar företag som följer de etablerade spelreglerna på arbetsmarknaden. Vid offentlig upphandling ställs dock alltför sällan krav på kollektivavtal och respekt för de grundläggande mänskliga rättigheter som anges i kärnkonventioner. Lagen om offentlig upphandling är bristfällig och borde förändras i syfte att motverka social dumpning och i stället garantera goda löne- och anställningsvillkor hos leverantörer och underleverantörer. Konventionen slår fast att offentliga upphandlingar ska innehålla klausuler som garanterar arbetstagares löner, arbetstider och andra villkor som inte är mindre förmånliga än de som finns i kollektivavtal för arbete av samma slag i den bransch och i det område där arbetet utförs. En ratificering av konvention 94 skulle, liksom ett krav på kollektivavtal vid upphandling, förbättra möjligheterna att motverka social dumpning eftersom företag som konkurrerar med hjälp av dåliga villkor för sin personal då utestängs från offentliga upphandlingar. En ratificering underlättar således upprätthållandet av goda löne- och anställningsvillkor i . Med detta yrkar jag bifall till reservation nr 1. En jämlik hälso- och sjukvård är en av grundvalarna i den svenska välfärden. Alla människor i ska ha lika rätt till bra kvalitet och god tillgänglighet till vården oavsett var man bor, vem man är, vad man tjänar eller vilket kön eller vilken religion man tillhör. Det är patienter med störst behov som ska prioriteras först, inte de med störst plånbok. Det krävs ett tydligt politiskt ledarskap för att prioritera vården för de sjukaste och sköraste. Hälso- och sjukvården ska därför styras demokratiskt och finansieras gemensamt och solidariskt. Vi anser att resurserna ska styras dit där behoven är störst. Regeringen har infört ny lagstiftning för valfrihet som innebär valfrihet för vårdföretag. Landstingens möjlighet att säkerställa att alla medborgares vårdbehov kan tillgodoses har starkt begränsats. Vi menar att de gällande lagarna LOV och lagen om vårdval har stora och avgörande brister. Lagarna innebär fri etablering för företag inom välfärdsområdet och hindrar därmed landsting och regioner att utforma och utveckla modeller för en god primärvård utifrån medborgarnas behov. Det kommunala självstyret sätts därmed ur spel. Fri etablering innebär att landsting och regioner blir tvungna att tillåta vårdföretag att etablera sig där de finner det mest lönsamt. Det finns en risk att utbudet av primärvårdsenheter blir lägre i mer kostnadskrävande områden. Det är oacceptabelt att marknadsmekanismer ska sätta spelreglerna för en behovsstyrd verksamhet. Vi avvisar lagstiftning om fri etablering för vårdföretagen. Det är inte rimligt att privata vårdföretag har fri tillgång till skattebetalarnas pengar utan att politiska beslut har fattats. En demokratiskt styrd och solidariskt finansierad vård som ges efter behov är en grundläggande del av den svenska välfärden. Det är viktigt att medborgarna har valmöjlighet. Det är medborgarna som ska ha rätt att välja vårdgivare, inte vårdföretagen som ska få välja patienter. Vi är bekymrade över både etableringsfriheten och den minskade möjligheten för den politiskt valda majoriteten att styra vilka som har möjlighet att etablera sig och var. De valmöjligheter som i realiteten erbjuds medborgarna i stor utsträckning är större aktörer med överordnat vinstintresse. Detta utan att det innebär valfrihet i vårdutbud eller innehåll i verksamheten. Lagen om offentlig upphandling, , bör därför ändras genom att ta bort hälso-, sjukvård och omsorg från det lagen omfattar. Med detta yrkar jag bifall till reservation 4 i betänkandet. Jag vill avslutningsvis, fru talman, göra ett förtydligande vad avser reservation 3 från Socialdemokraterna om fackliga organisationers insyn. På grund av ett missförstånd vid behandlingen i utskottet har det inte framkommit att ställer sig bakom reservationen, vilket vår representant vid utskottsbehandlingen avsåg att göra. Jag framför därför här att också står bakom reservation nr 3, och att vi kommer att rösta för densamma vid beslutet i kammaren om saken blir aktuell, men jag avstår för tids vinnande från att själv att yrka bifall. 11 (M): När vi behandlar detta betänkande och motioner inom området offentlig upphandling pågår en massa aktiviteter på våra myndigheter och i kommuner, landsting och regioner. Tiotusentals upphandlande myndigheter och enheter runt om i köper varor och tjänster till ett värde som uppskattas till . Det är, precis som har talat om för oss, mycket pengar som ska omsättas till goda investeringar i produkter och tjänster för att våra invånare ska få så bra utdelning som möjligt på de skattekronor som kommit in. Bland de motioner som skrivits och sammanställts i detta betänkande finns det krav på svenska produkter och svenska tjänster. Enligt upphandlingens grunder är detta inte tillåtet. Det gäller därför att veta vad man gör när man gör en offentlig upphandling. Det finns fem principer i all offentlig upphandling. Det är följande: Principen om icke-diskriminering innebär att det är förbjudet att direkt eller indirekt diskriminera leverantörer främst på grund av nationalitet. Det finns fler exempel. Sedan har vi principen om likabehandling som innebär att alla leverantörer ska behandlas lika och ges lika förutsättningar. Alla måste exempelvis få samma information vid samma tillfälle. Den tredje principen gäller ömsesidigt erkännande som innebär att intyg och certifikat som ska utfärdas av en medlemsstats behöriga myndigheter ska gälla också i alla andra EU- och EES-länder. Den fjärde principen är proportionalitetsprincipen som innebär att kraven på leverantören och kraven i kravspecifikationen måste ha ett naturligt samband med och stå i rimlig proportion till det som ska upphandlas. Den femte principen gäller transparens och innebär att den upphandlande myndigheten har en skyldighet att skapa öppenhet genom att lämna information om upphandlingen och hur den kommer att genomföras. I grunden är detta mycket bra för vårt land, även om vi kan känna att vi vill stödja den egna verksamheten, kanske speciellt i kristider. Det är en långsiktig förlust för ett land att driva protektionism. Vi i har en affärsidé som går ut på att vi är ett litet och bra land för god kvalitet som ska exportera våra produkter och tjänster. Det som behöver ske är att de som upphandlar blir duktiga på att precisera vad de vill köpa användning, funktion och kvalitet. I mina möten och på seminarier om offentlig upphandling och i diskussion med såväl upphandlare som anbudsgivare återkommer ständigt kunskap och förståelse för att kunna göra en bra affär. Alla säger att vi behöver ha duktiga upphandlare, och då är det där som vi ska lägga krutet. Det pågår för tillfället en stor utredning som regeringen har tillsatt och som ska göra en stor inventering i hela i samtal med upphandlare runt om i vårt avlånga land. Socialdemokraterna, har lämnat särskilda yttranden med anledning av detta. De skriver att de har åsikter i frågorna men att de väljer att avvakta denna utredning. Det gläder mig att vi delar denna syn. Det vore olyckligt att förekomma den utredning som pågår med skall-krav i stället för bör-krav som införts och som knappt har börjat verka. Så sent som i det slutbetänkande, SOU 2006:28, som Socialdemokraterna och hänvisar till rekommenderar man införande av bör-krav. har en del vatten runnit under broarna och positioner har flyttats fram inte bara när det gäller bör-krav utan när det gäller hela samhället. Utredningen som ska vara klar ska då ha samlat in ett stort underlag om hur offentlig upphandling tillämpas ute i våra kommuner och lansting och vad de ser för hinder och möjligheter. Jag tror att vi kommer att få veta att ambitionen är hög men att det krävs kunskapsspridning inom organisationer om hur affärer låter sig göras och de möjligheter som finns. Då ställs det också stora krav på de befattningar som ska utföra offentlig upphandling. Hur mycket som redan görs och vilka eventuella åtgärder som kommer att behöva göras återstår att se. Det kan lätt glömmas bort att mycket är tillåtet. är det i underlagen som det görs fel när man ska upphandla varor och tjänster. Anbudsställaren vill uppnå en viss kvalitet men i stället ställs krav som begränsar, vilket gör att en god tanke leder till en dom i stället. Här finns det mer att göra. Som jag tidigare nämnt ska alla krav som ställs i en upphandling vara möjliga att kontrollera. Det går att ställa såväl miljökrav som andra krav, men det blir fel då upphandlare använder sig av ett utvärderingskriterium som de varken tänkt på eller haft möjlighet att kontrollera. Därför är det oerhört viktigt att inte bara ställa krav utan att ställa rätt krav. Ett krav som den upphandlande myndigheten inte avser eller kan kontrollera kommer att strida mot likabehandlingsprincipen eftersom det inte är förenligt med öppenhet och ett objektivt upphandlingsförfarande. Vilka villkor som får ställas måste avgöras i varje enskilt fall beroende på vad avsikten med upphandlingen är. Det som självklart också är viktigt är att man gör en ordentlig uppföljning i fråga om det som man köper. Det har framförts krav på kollektivavtal och goda villkor för företag, och det är bra. Men jag ser också en annan utveckling som jag inte önskar, och det är att man försämrar för småföretagandet. är det kvinnliga företagandet större än 2006. Det är fortfarande en lång bit kvar. av landets företagare är kvinnor, och vi vill se många fler. Dessa företagare och många med dem är potentiella säljare till den politiskt styrda organisationen som lyder under offentlig upphandling. När jag då läser motioner som pekar just i riktning mot att det ska vara lättare för småföretagare att medverka vid upphandling förvånas jag över krav på kollektivavtal. I förlängningen stoppar ni därmed alla småföretag, enskilda och familjeföretag från att medverka till att sälja produkter och tjänster till kommuner, myndigheter och regioner. Jag är inte heller beredd att överpröva domar. Kunskap om att ställa rätt frågor vid upphandling och att följa upp de affärer som görs kvalitetsmässigt är för mig ett långt mycket bättre sätt att påverka. I detta betänkande behandlas 34 motioner med den behjärtansvärda ambitionen att uppnå ännu högre mål på olika områden med hjälp av offentlig upphandling. Det gäller dock att inte glömma bort att avsikten och syftet med offentlig upphandling är att säkerställa att upphandlande myndigheter på bästa sätt använder de offentliga medel som finansierar upphandlingar genom att dra nytta av konkurrensen på olika områden. Här har och svenska företag stora potentialer. Därför är det oerhört viktigt att vi på alla sätt bidrar till att göra den bästa offentliga upphandlingen som finns att göra i stället för att begränsa densamma. Jag yrkar bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på samtliga motioner. 12 (S) replik: Jag vill börja med att korrigera mig själv. Vi stöder naturligtvis reservation 4, inte 10, som gäller punkt 10. tar upp några frågor som jag ska säga något om. Jag kan börja med de kvinnliga företagarna. Hon sade att kollektivavtal skulle vara ett hinder för kvinnliga företagare att växa. Då måste jag ställa frågan vad egentligen menar med det. Menar hon på fullt allvar att kvinnliga företagare ska växa, bli mer framgångsrika och öka sin verksamhet genom att ha sämre villkor i sina företag? har ganska länge hävdat att de värnar den svenska modellen. Då undrar vi vari konflikten ligger. Om man värnar om företag och om att de ska konkurrera på samma villkor är det väl viktigt att företagen gör just det och har samma villkor även för sin personal? lyfter även fram att det är viktigt att företag behandlas lika. Varför är det inte lika viktigt att företagarens anställda behandlas lika, så att företagen ges samma villkor att konkurrera både på arbetstagarfronten och på företagarfronten? 13 (M) replik: Jag tackar för frågan. Det är ett sätt att tolka det. Som jag ser det behöver det inte finnas ett likhetstecken mellan att ha ett dåligt företag och att vara företagare. I finns det många företag, enmansföretag och andra, som inte har kollektivavtal. Då undrar jag om ni vill utestänga dessa företag och tvinga på dem ett kollektivavtal. Det kan vara så att de personer som arbetar i dessa företag har mycket bättre förutsättningar än personer som arbetar i företag som har ett kollektivavtal. Kollektivavtal är ingen förutsättning i sig för att det ska gå bra. Jag undrar också hur ni ser på dessa domar eftersom ni nu kräver kollektivavtal. Spelar det ingen roll att det finns domar på detta område där det sägs att det inte är okej att skriva in kollektivavtal eller svenska villkor? Jag vill ha svar på hur ni har tänkt. 14 (S) replik: Ja, jag menar att man borde kunna ställa krav på samtliga företag att de ska ha kollektivavtal. Jag säger inte att alla företag utan kollektivavtal har dåliga förutsättningar, men kollektivavtalen är hur som helst en garant för att arbetstagarna har bra villkor. Jag tycker fortfarande inte att man å ena sidan kan säga att man värnar den svenska modellen och tycker att den är viktig och att dessutom kollektivavtal är viktiga, och å andra sidan kan säga något annat. , parti, har hävdat ganska länge att det är viktigt att värna om kollektivavtalen. Det gör man bäst genom att ställa krav på kollektivavtal. Det finns faktiskt länder som har gått före och som ställer högre krav vid upphandling. är ett sådant land som ställer krav på kollektivavtalsliknande förutsättningar när det ska göras offentlig upphandling. Det finns en forskare, en professor, som menar att inte utnyttjar EU-lagstiftningens möjligheter till skydd för arbetstagaren vid offentlig upphandling. Vi menar därför att man faktiskt inte har prövat möjligheten att ställa just dessa villkor. Men jag vill återigen fråga: Vari ligger problemet att skapa lika villkor för företagarna, inte bara för löntagarna? Det är faktiskt så att företagarna inte konkurrerar på samma villkor. Det handlar inte om att begränsa företagares möjligheter att växa eller att vara framgångsrika, utan det handlar om att ge alla möjlighet att konkurrera på samma villkor. Då undrar jag igen: Vari ligger konflikten? Om man värnar löntagarnas intressen, som säger att de gör, om man värnar kollektivavtalen och om man värnar den fria företagarens möjlighet att konkurrera på samma villkor som andra, vari ligger då konflikten? 15 (M) replik: Det finns många sätt att göra saker och ting. Ett sätt känns bra för er. Jag ser ett annat sätt. Jag tycker att offentlig upphandling ska göras där ute. Där man har möjlighet att göra uppföljningar ser jag vikten av att göra bra offentliga upphandlingar och av att man i underlagen kan förenkla och förbättra på ett sådant sätt att tydliga och tuffa krav kan ställas dock utan att kräva kollektivavtal eller svenska villkor, som ofta framkommer och som gör att det blir domar i fallet. Jag är, som jag sagt, inte beredd att överpröva domstolsbeslut. Om det blir fel och folk missbrukar system brukar det finnas beivrande av sådant. Då får man se till att följa upp i andra ändan. Så sent som finns det en dom från där man brutit mot 1 kap. 9 § lagen om offentlig upphandling. En del av det som där sägs lyder så här: Enligt gällande rätt är det inte tillåtet att i samband med offentlig upphandling begära att en leverantör är bunden av eller tecknar ett kollektivavtal. Enligt kammarrätten i missgynnar villkor som avser bundenhet till kollektivavtal vissa leverantörer exempelvis de småföretag som jag tidigare nämnt, därav min hållning. 16 (MP): I finansutskottets betänkande 29 behandlas 39 motionsyrkanden om offentlig upphandling motioner från nästan samtliga partier i . Det är uppenbart att frågor om offentlig upphandling berör och engagerar många. Riksdagsledamöter i de gröna har väckt flera motioner om hur vi med offentlig upphandling som verktyg vill stärka en positiv miljöutveckling, utveckling av giftfria produkter och teknikutveckling samt verka för en minskad energi- och oljeförbrukning. Den offentliga sektorn är en viktig aktör för att ställa om produktions- och konsumtionsmönster. Det var till exempel den offentliga upphandlingen som bröt mark för den stora minskningen av klorblekta produkter. Vidare vill att offentlig upphandling i större utsträckning ska kunna användas för att stödja utvecklingen av social ekonomi och socialt företagande. Det offentliga har ansvar för olika gruppers sysselsättning. Genom offentlig upphandling skulle kommuner i högre grad kunna verka för att ge människor meningsfull sysselsättning. Vi anser att den offentliga upphandlingen kan och bör användas mer aktivt detta för att uppnå samhälleliga mål. Till viss del är det möjligt , men lagstiftningen om offentlig upphandling är försiktigt formulerad och har få skall-krav, vilket skapar otydlighet och osäkerhet. Lagstiftningen ligger också efter på en del områden utifrån vad som faktiskt är möjligt inom EU-samarbetet. Ett sådant exempel är direktivet om främjande av rena och energieffektiva vägtransportfordon som skulle ha varit infört i svensk lag. Det finns således behov av att se över lagstiftningen. fick en särskild utredare i uppdrag att utvärdera upphandlingsregelverket ur ett ekonomiskt och samhällspolitiskt perspektiv utreda om upphandlingsreglerna i tillräcklig utsträckning möjliggör för upphandlande myndigheter och enheter att göra goda ekonomiska affärer genom att tillvarata konkurrensen på marknaden och använda sin köpkraft till att förbättra miljön och ta sociala och etiska hänsyn. Vi välkomnar utredningen och tycker att den är bra. Med stort intresse väntar vi på utredningens slutbetänkande. I avvaktan på detta avstår vi från att reservera oss mot utskottets ställningstaganden. 17 (C): Marknaden för offentlig upphandling är mycket omfattande. Enbart den offentliga sektorn upphandlar varor och tjänster för i storleksordningen . Det gör att det är väldigt angeläget att kunna garantera likabehandling, icke-diskriminering och en fri och öppen konkurrens. Alla aktörer små som stora och svenska som utländska ska kunna delta i upphandlingar på samma villkor. Detta är en helt avgörande princip för oss. På så sätt säkerställs också största möjliga kostnadseffektivitet och samhällsnytta i upphandlingarna. Tillämpningen av lagen om offentlig upphandling måste bli mer smart och småföretagarvänlig. Inledningsvis yrkar jag bifall till finansutskottets förslag i betänkandet. Jag kommer att ta upp tre områden: och kollektivavtal, utmaningsrätten samt lokal upphandling enligt lagen om offentlig upphandling. Vänsteroppositionen Socialdemokraterna och driver med kraft kraven på kollektivavtal vid upphandling och ratificering av konvention 94 . Det stora problemet med deras krav är att likabehandling och den fria konkurrensen då helt sätts ur spel. Det vet Socialdemokraterna. De har under sina regeringsinnehav haft på sig för att införa just 94 . Men man har sett uppenbara svårigheter med att göra just detta. För egenföretagare och småföretagare, som inte har kollektivavtal, innebär Socialdemokraternas och politik att de utestängs från möjligheterna att inkomma med anbud. Inte minst skulle många företag på landsbygden drabbas oerhört hårt. vill underlätta för egenföretagare och småföretagare att växa och anställa samt göra det möjligt att driva företag runt om i vårt avlånga land. Här är den offentliga upphandlingen en oerhört viktig marknad även för de egenföretagare som inte är i behov av kollektivavtal. Vänsteroppositionens jobbpolitik skulle slå undan benen för tusentals av dessa företag som vi vet kommer att stå för jobbtillväxten framöver. Det är en egoistisk och tillväxtfientlig politik som långsiktigt kommer att skada konkurrenskraft. Vid sidan av dessa grundläggande invändningar för att värna jobb och tillväxt i tillkommer rättsliga invändningar. Enligt förvaltningsdomstolar anses frågan om krav på kollektivavtal strida mot gemenskapsrätten. Även har prövat möjligheten till vissa krav på kollektivavtal vid upphandlingar det så kallade Rüffertmålet och kommit fram till att sådana krav strider inte bara mot de svenska upphandlingsreglerna, som sagts, utan också mot gemenskapsrätten. Det råder också en osäkerhet beträffande förhållandet mellan regler och . Sammanfattningsvis innebär detta att det är självklart för att yrka avslag beträffande absoluta krav på kollektivavtal vid upphandling samt ratificering av konvention 94. Vi vill nämligen underlätta för småföretag att växa och anställa, garantera likabehandling och icke-diskriminering samt stå upp för rättssäkerheten. Utmaningsrätten är ett sätt för kommuner, landsting och regioner att utsätta sig för nytänkande och entreprenörskap. Företag och organisationer har härigenom möjlighet att visa att de kan göra jobbet bättre, billigare och/eller mer innovativt, till nytta för kommuninvånarna. Den potentiella marknad som kan öppna sig är mycket stor. Enligt bedömningar kan av all verksamhet konkurrensutsättas. är endast konkurrensutsatt. Marknadens värde kan uppgå till så mycket som . Med andra ord kan stora möjligheter vänta runt hörnet om kommunerna tar chansen. har drygt 30 kommuner beslutat om utmaningsrätten. Regeringens valfrihetsreformer, till exempel LOV, har öppnat kommunsektorn för företagare och entreprenörer samt lett till att kvinnor fått fler arbetsgivare att välja bland och underlättat livspusslet för många. Därtill har effektiviteten, kvaliteten och tillgängligheten i välfärden ökat. vill därför fortsätta att bygga vidare på valfrihetsreformer, till exempel genom att göra LOV obligatorisk i hela landet. Att lagstifta om utmaningsrätt skulle däremot aktualisera komplicerade rättsfrågor och är därför inte realistiskt att genomföra. Icke desto mindre bör kommunerna göras uppmärksamma på de möjligheter som utmaningsrätten innebär så att de kan fatta välgrundade och ekonomiskt rationella beslut för sina egna verksamheter. Utmaningsrätten är en principiellt viktig fråga inte minst eftersom positiva signaler sänds till det befintliga näringslivet. I småföretagen sker ofta en produkt- och tjänsteutveckling som på så sätt kan bli synlig och tillgänglig för kommunen. Jag tror att vi alla kan skriva under på vikten av närproducerad mat, miljöhänsyn och sociala kriterier samt att stat och kommun ska vara ett väldigt gott föredöme. Det är oerhört grundläggande principer för . Att veta varifrån maten kommer, hur den odlas, vilken kvalitet den har och under vilka förhållanden djuren lever är en trygghet för oss alla. Glädjande nog utgör också den lokalt producerade och ekologiska maten en allt större del av våra livsmedelsinköp. Svenskarna har blivit mer kvalitets- och miljömedvetna, vilket naturligtvis är glädjande. Särskilda krav på att varor och tjänster ska produceras lokalt eller enligt svenska normer går dock inte att ställa enligt den lagstiftning som finns. Det skulle strida mot såväl svensk rätt som grundläggande EU-regler och därigenom vara oförenligt med principerna om likabehandling och icke-diskriminering. Alla leverantörer måste behandlas lika och ges samma förutsättningar att lämna ett anbud. Inom ramen för dessa grundläggande principer finns det dock en hel del som kan göras.