prot · GZ0942 · 2011-12-06 00:00:00 — När man följer vad som har hänt transporterna till och från framstår en lätt parodisk situation. Ta bara de senaste turerna som statsrådet redogjorde för i sitt svar. Huvudmannen har trots tappra försök hamnat i rent dråpliga situationer. Först ska en gammal färja sköta en del av godstransporterna och en del av persontransporterna. Sedan ska det finnas en stor svävare. Allt detta kostar naturligtvis mycket pengar. En statlig myndighet kommer fram till en lösning där man satsar många miljoner, varpå en annan statlig myndighet, nämligen i , underkänner den lösningen eftersom den inte håller sig till gällande miljökrav. Den ena handen vet inte vad den andra gör. Däremellan sitter Holmöborna och vi skattebetalare som satsar massor av miljoner på saker som inte gör livet lättare för medborgarna i vårt land. När ska det bli slut på detta? Av svaret att döma har statsrådet ingen lösning att erbjuda. Den färja som statsrådet hänvisar till har när den kom ut från varvet efter en reparation gått sönder fyra gånger nu , fick jag veta via ett mejl inför interpellationsdebatten. Är det statsrådets slutgiltiga svar till Holmöborna, att det här inte fungerar? Inte ens den lösning som utredde och som har jobbat med är verklighet. Faktum är att man fortfarande får lappa och laga till stora kostnader. Är detta det enda besked som statsrådet har att lämna? Det här fungerar uppenbarligen inte. Vad ska Holmöborna ta sig till? Är det regeringens mening att människor inte ska bo där? Vart ska de i så fall ta vägen? 69 Statsrådet (M): framför egentligen i sin fråga i interpellationen till mig en önskan om att finna en för alla inblandade parter tillfredsställande lösning. Det skulle vara intressant att få veta, fru talman, om har ett eget förslag till lösning. Vari kommer avväganden och rimligheten? Frågan har varit aktuell i olika avseenden . Någonstans är det svårt att hitta en för alla inblandade parter tillfredsställande lösning. Redan när diskussionerna kom i gång att hitta en lösning, just med tanke på att ligger i Kvarkenområdet där isförhållandena är svåra och tuffa, har jag konstaterat i efterhand att resultatet av det uppdrag som fick avvek rejält från det tänkta utfallet. Situationen må vara parodisk eller inte, när det kommer ett förslag om en svävare säger nej, men det blir lite grann som moment 22. Frustrationerna finns naturligtvis på . Det gäller inte bara färjetrafiken, utan det handlar även om den diskussion som har funnits under med riktigt svåra isförhållanden och vem som ska staka ut granruskorna för isvägen och vem som ska betala den. Vi har i alla fall löst frågan om utstakningen av led. Frågan läggs på . I bästa fall är det en hyfsat tillfredsställande lösning, om möjligt för alla inblandade parter men ändå kanske inte riktigt. När ska det bli ett slut på detta? Vad är rimligt? Jag vet att , i den roll hon hade som jag nu har, liknande Holmötrafiken vid att inte vara som vanliga färjor, där bilar fraktas från en vägände till den andra, utan snarare en form av kollektivtrafik fast på vatten. Det kan vara en möjlig idé med tanke på den nya kollektivtrafiklag som ska börja gälla . Vi arbetar nu in i förslaget att det ska vara möjligt att ha kollektivtrafik även på vatten. ska vi ha kompletterat lagstiftningen. Det kan vara en möjlighet. Annars kan man undra, , om det kan vara rimligt att köpa in nya båtar som ska kompletteras med svävare. Blir alla inblandade parter nöjda? har ingen kommit fram till det beslutet eftersom det inte har känts rimligt. Nej, det är ingen lätt fråga, och jag har inget rakt svar på hur och på vilket sätt vi ska få slut på denna 50- snart 60-åriga diskussion. 70 (S): Statsrådet talar om en tillfredsställande lösning. Sanningen är att den senaste lösningen har varit en flopp i meningen att den har kostat en massa pengar, man har lappat och lagat. Det har varit kostnader för svävare som inte får användas. Extrabåtar måste tas in . Under har man satsat åtminstone 1314 miljoner till ingen större nytta. Det kan inte annat än benämnas en flopp. Den floppen har staten ansvar för eftersom , i förlängningen regeringen, har ansvar för den trafiken . Vad är då lösningen? Det har framförts inte minst från Holmöborna ett antal gånger att man skulle vilja ha en något modernare färja och som också klarar av isförhållanden. Det låter naturligtvis mycket när statsrådet säger att en sådan lösning med en sprillans ny färja skulle kosta 100 miljoner. 100 miljoner är naturligtvis mycket pengar. Men man kan titta på vad 100 miljoner brukar räcka till i infrastruktursammanhang. Som exempel kan man ta en ny investering som har debatterats, diskuterats och beslutats av regering och riksdag, nämligen Förbifart , och då räcker 100 miljoner till modern motorväg. I sammanhanget är det därför inte mycket pengar som vi talar om. Men när det handlar om just en färja låter det som mycket pengar. Jag menar att man måste sätta sig ned med Holmöborna för att försöka hitta en lösning. Det kan inte vara den ena eller andra ändan. Så extremt behöver det inte vara. Det kan också finnas lösningar där det faktiskt kostar mindre pengar men där det ändå blir en någorlunda permanent lösning. De senaste årens floppar som har kostat en massa pengar men som egentligen inte har gjort någon nöjd kan väl inte heller statsrådet vara nöjd med. Detta handlar naturligtvis inte bara om de bofasta på . Två tredjedelar av yta är ett statligt naturreservat som är mycket populärt. pågår många aktiviteter. Inte minst visfestivalen på är nationellt känd och mycket uppskattad. Men den riskerar att slås omkull eftersom man inte klarar av transporterna till och från . Då frågar jag dig som ansvarigt statsråd: Vad är ditt besked? Vad kan ni mer göra för att se till att få en lösning? Eller är svaret från regeringen att människor ska flytta därifrån och bosätta sig någon annanstans, och i så fall var? Var någonstans i är det enligt den nuvarande regeringen möjligt att bo? Tar staten inte längre ett ansvar för transporter och infrastruktur överallt i vårt land utan bara i ett antal stora städer och kanske i några regionala nav? Eller ska det fortfarande vara möjligt för människor i att bosätta sig precis var de själva vill? Jag har full respekt för att detta inte är en enkel fråga. Hade det varit en enkel fråga hade den varit löst. Men det svar som statsrådet lämnar är på intet sätt tillfredsställande därför att den så kallade permanenta lösning som har haft ansvar för har varit en flopp. Den har kostat pengar, och den har definitivt inte löst transportbehoven. Min fråga till statsrådet blir: Vilka åtgärder avser du att vidta för att förbättra situationen, eller är ditt råd till de människor som bor på att de ska sluta bo där? 71 Statsrådet (M): Jag konstaterar att inte använder någon del av sitt replikskifte till att åtminstone komma med något förslag till vad han anser är rimligt för alla inblandade parter för att få en tillfredsställande lösning. Jämförelsen med Förbifart kanske är relevant, men lite långsökt. Där har vi en samhällsekonomisk nytta för drygt två miljoner människor i en region som till och med kan bli större. På finns det 60 hushåll. Men detta är nog så viktigt för dem som bor på . De pengar som har satsats må vara en flopp. Men jag tror inte att det upplevs som att de har varit i onödan eftersom det har handlat både om att investera i en liten svävare uppenbarligen fick inte en stor svävare användas och om att hyra in andra båtar eftersom den tänkta lösningen med den stora svävaren inte var möjlig att genomföra. Jag skulle ändå vilja svara att har försökt leva upp till förhandlingsuppgörelsen. Men Holmöborna har velat riva upp uppgörelsen. Men det är ingen av avtalsparterna som har tagit något initiativ till någon vidare diskussion, inte ens att riva upp uppgörelsen. Frågan är naturligtvis inte lätt, men det har den uppenbarligen inte heller varit för någon socialdemokratisk regering . Som jag sade tidigare hamnade såväl som i samma konstaterande när det gäller färjetrafiken. Frågan är vad man gör i stället. Vi har åtminstone haft ambitionen att försöka hitta en lösning. Men uppenbarligen har inte alla inblandade parter tyckt att man har hittat en tillfredsställande lösning. 72 (S): Om statsrådet är trött på att ta ansvar som infrastrukturminister och vill lämna över ansvaret till mig är denna regering hjärtligt välkommen att avgå om man inte vill ta ansvar för landet och landets infrastruktur och transporter. Det är trots allt så, statsrådet, att det är du som är infrastrukturminister. Det är därför jag ställer frågan till dig: På vilket sätt gör ni ert yttersta för att se till att transporterna fungerar runt om i vårt land? Man kan misstänka att anledningen till att svaret är så magert i grund och botten är att ni har gjort av med så oerhört mycket pengar på skattesänkningar att ni inte har kraft eller resurser att kunna ta ansvar för landets infrastruktur. Statsrådet säger att det är klart att det är stor skillnad mellan 60 bofasta på och runt två miljoner människor i . Ja, det är klart att det är. Men vi talar trots allt om samma sak, nämligen människors möjligheter att leva, arbeta och vara fullvärdiga medborgare i vårt samhälle. Då är det väl inte rimligt, statsrådet, att man bara ska kunna vara det om man bor tillsammans med miljoner andra? Är det detta som är regeringens besked till medborgare, att de bara kan förvänta sig valuta för sina skattemedel om de bor i huvudstaden eller i några av våra största städer och att de i övrigt får sköta sig själva? I så fall är det sensationellt. Jag menar att människor på i kommun har lika stor rätt, och för den delen lika stor plikt, som människor som bor i huvudstadsregionen. Sedan inser jag naturligtvis att de samhällsekonomiska kalkylerna ser väldigt olika ut. Därför måste jag få återgå till den som ändå har ansvaret. Är ditt slutgiltiga besked till de människor som framför allt berörs av detta att regeringen inte kommer att vidta några som helst åtgärder för att räta upp den floppaktiga situation som transporterna till och från innebär? 73 Statsrådet (M): Jag kan bara konstatera, vilket jag har sagt tidigare det handlar inte om trötthet eller liknande att ingenting har gjorts för att försöka lösa denna fråga under de i stort sett som Socialdemokraterna hade den möjligheten. Man lyckades inte heller lösa konflikten när eller var i min situation. Vad jag däremot har gjort när det gäller specifikt är att faktiskt reda ut den fråga som har legat , nämligen frågan om att staka förbindelsen över isen till . Det är en liten del, men nog så viktig under den del av året när problemen finns. I övrigt har , som är min myndighet, försökt hålla sig till den överenskommelse som de facto har funnits. Den har Holmöborna inte gillat, och vi har inte hittat en tillfredsställande lösning för alla inblandade parter. Överläggningen var härmed avslutad. 18 § Svar på interpellation 2011/12:147 om möjligheter att disponera anslag 74 Statsrådet (M): har frågat mig om jag avser att vidta åtgärder så att de pengar som anslås till drift och underhåll i järnvägsnätet i fortsättningen också fullt ut används för detta ändamål. Till att börja med vill jag klargöra att de extra 800 miljoner som satsats på drift och underhåll är dedikerade till specifika åtgärder, och dessa kommer att genomföras enligt plan. Fördyringar inom drift och underhåll påverkar dock det totala anslaget. har skött drift och underhåll av järnvägen i . Avtalet som tecknades av är , och det totala värdet är ca , alltså . och entreprenören har haft meningsskiljaktigheter i tolkningen av delar av avtalet. träffade och entreprenören en överenskommelse om att drift- och underhållsavtalet för järnvägen i ska upphöra och att betalar för att säkra järnvägstrafiken fram till att avtalet upphör. För upphörandet och tiden fram till har ersättning reglerats för en del av de kostnader som jag förkortar BBR drabbats av med anledning av entreprenadkontraktets förtida upphörande. Med kostnader avses till exempel lokal-, personal- och fordonskostnader samt övriga kostnader för avetablering som kvarstår för entreprenören trots att ytterligare kontraktsarbeten inte ska utföras. Någon ersättning för utebliven vinst har inte utgått. Det är naturligtvis en olycklig situation som har inträffat, och det rör sig om mycket pengar. har agerat utefter de förutsättningar som uppkommit och gjort detta för att säkra drift och underhåll på järnvägen i . har inlett ett omfattande arbete inom drift- och underhållsområdet, bland annat med rapporter (2009:16 och 2010:16) och slutbetänkandet Förbättrad vinterberedskap inom järnvägen (SOU 2010:69) som grund. Regeringen ser ett behov av att utveckla detta till att även handla om hur verksamheten styrs och hur styrningen kan utvecklas i alla led. Det pågår nu ett projekt på om strategisk styrning av drift och underhåll för väg och järnväg, vars syfte är att skapa förutsättningar för regeringen och att bedriva en effektivare resursstyrning av drift och underhåll för väg och järnväg samt att effektivisera och förtydliga regeringens målstyrning av drift- och underhållsverksamhet. Regeringen beslutade även att tillsätta . Kommittén ska utifrån de förslag till handlingsprogram som lämnats av i delbetänkandet De statliga beställarfunktionerna och anläggningsmarknaden (SOU 2009:24) följa upp och analysera beställarnas faktiska agerande när det gäller utvecklingen av produktiviteten och innovationsgraden på anläggningsmarknaden. Jag kommer noggrant att följa att använder de tilldelade anslagen till rätt ändamål. 75 (S): Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret. kallas ibland för landet lagom eller kanske till och med, lite pejorativt, för mellanmjölkens land. Men på ett område skiljer sig dramatiskt från alla sina konkurrentländer. Inget annat land i världen har gått så långt som när det gäller att privatisera och fragmentarisera järnvägsunderhåll och järnvägsdrift. Tre andra har försökt: , och . I gick det så långt, efter privatiseringen, att man lade ned alla järnvägssträckor utom en, och den järnvägssträckan tvingades man förstatliga, för det privata bolaget kunde inte få den att gå med vinst. I var det samma sak. Man privatiserade under den värsta nyliberala yran efter den demokratiska revolutionen och tog sedan tillbaka det. I , fru talman, gjorde man samma sak. Underhållet lades ut. Man fick en mängd problem med tågsystemet, och det blev ett antal tragiska olyckor. En av dem var den så kallade där många människor skadades och några omkom. Ett av de företag som i domstol erkände sig skyldiga för att ha misskött underhållet var . Eftersom de inte hade klarat sina åtaganden i det kontrakt de hade med fick de betala ett skadestånd , . Samma företag anlitar vi här, i det som i övrigt är mellanmjölkens land, för det största underhållskontraktet i , det västsvenska. När de i inte kan fullgöra sina plikter gentemot de svenska skattebetalarna betalar ut i belöning, uppenbarligen med statsrådets och regeringens goda minne. När vi i tidningarna läser om Caremadirektörer som väger blöjor får vi också se att samma Caremadirektörer inte dras inför domstol för att ha vanskött pensionärer, utan de belönas i samma storleksordning, med . Vad är det som gör att vi tror att det bästa sättet att använda skattebetalarnas pengar är att belöna dem som gör fel? var det kaos med vinterunderhållet i . vill dra tillbaka det avtal man har. Om man inte är nöjd med det resultat man får för den upphandling man har gjort är det väl rimligt att gå till domstol och kräva att det arbetet utförs eller att skadestånd betalas ut. I fick betala i skadestånd. I betalar med regeringens goda minne ut för att de inte ska utföra arbete. Det är nämligen det som det upplösta kontraktet handlar om. De skulle ha gjort ett arbete, men som belöning för att de inte har utfört arbetet får de . Jag har två frågor till statsrådet. Är detta väl använda skattepengar? Om de här pengarna inte tas från vinteranslaget, som det hävdas i medier, undrar jag: Var kommer pengarna att tas ifrån? 76 (MP): Jag har lämnat in en fråga till , liknande den i interpellation. Jag kommer att få ett svar , men jag kan redan nu förstå hur svaret kommer att lyda. Därför tar jag tillfället i akt att ställa några följdfrågor. Skandalen med är bara ett exempel i raden. Tyvärr är den kaotiska järnvägsbranschen fylld med sådana här berättelser även i . Det är entreprenörer som lägger underbud för att få uppdragen och sedan begär extra betalt för det som måste göras. gällde det danska DSB First som köptes ut av Skånetrafiken för att man inte klarade av att köra Öresundstrafiken till det pris man lovat. Skånetrafiken tvingades att betala DSB stora belopp och göra ett nytt avtal med som kör på löpande räkning med ökande kostnader för skattebetalarna till följd. Banunderhållet är konkurrensutsatt. Det kan låta sunt med konkurrens. Det är det också i flera verksamheter. När vi ska bygga nya spår är det bra att upphandla i konkurrens. Det säger sig självt att kan göra ett bra förfrågningsunderlag med specificerade krav på hur spåren ska byggas var, när och hur. Men med underhåll förhåller det sig på ett annat sätt. Det visar exemplet med . Vi hade en representant från företaget hos oss på ett frukostseminarium som järnvägsgrupp arrangerade . Självklart kom affären upp. förklarade det hela med att säga: Vi skrev avtal som grundar sig på en normalvinter. Vad en normalvinter är kan vi självklart ha många uppfattningar om. Det kan vi också ha om vad som behöver göras med spåren. var det de som arbetade ute i verksamheten som följde upp och visste vad som behövde göras. har vi företag som konkurrerar om de här uppdragen genom att pressa priserna, bland annat genom att anställa outbildad arbetskraft. Det är självklart, eftersom det är lägsta pris som gäller och inte kvalitet. Sedan gäller det för de här företagen att försöka få extra betalt för allt arbete som man menar inte faller under normalt vinterunderhåll. Vad det här får för konsekvenser ser vi . Det är allt färre personer på spåren. Det är fler som arbetar med upphandlingar och avtalstvister. gör 1 700 upphandlingar . Det skulle vara intressant att veta hur mycket av de här pengarna som verkligen går till underhåll och hur mycket som går till löner till alla som arbetar med upphandlingar. Min fråga till statsrådet är: Tycker inte statsrådet att de här pengarna skulle göra bättre nytta ute på spåren? Vore det inte bättre om självt fick sköta underhållet med egna anställda? 77 (M): Jag kunde inte annat än känna att jag ville ge mig in i diskussionen när jag hörde hur man blandar äpplen och päron. Det är värre än en fruktcocktail från . Jag måste drista mig till att vara lite elak och säga att det vore smakligt om Ygeman läste på historien lite bättre så att han visste vad han talade om. Här är några exempel: talar om , och . Då tycker jag att han i samma andetag skulle ha talat om att de också privatiserade järnvägen, någonting som inte är aktuellt i . Det är alltså inte jämförbart. Jag tycker också att det hade varit smakligt om när han hänvisade till hade talat om vad som fanns i olycksstatistiken för järnvägen i . Det var faktiskt så att dödsfrekvensen bland banarbetare i var betydligt högre före konkurrensutsättningen. Det vore intressant om kunde finna någonting som påtalar att jag har fel i detta, men så var den statistik som fanns tidigare. Det blev alltså en förbättring. Varje dödsfall är dock bedrövligt, oavsett om det sker i offentlig eller privat regi. Det som skrämmer mig i den här diskussionen, och jag måste ställa frågan till statsrådet om hon delar min uppfattning, är när man hör politiker hävda att de vill återgå till ett monopol. De vill återgå till någonting som saknar kostnadskontroll. De vill återgå till att det bara löper på, men det är väl alldeles förträffligt att vi ser i ett avtal vad det kostar, vad som utförs och vad som inte utförs. har haft anmärkningar på hur statliga avtal har varit vid upphandlingar. Det är mycket bra, men vilken regering är det som har vidtagit åtgärder mot det? Det är alliansregeringen. Ingenting skedde under den socialdemokratiskt ledda regeringen som stöddes av . Men vi åtgärdade detta. Jag tycker inte att man ska gömma kostnader, utan det är bättre att man ser dem. Jag tycker också att det är en intressant diskussion, och även den ska statsrådet få utveckla lite grann, när säger att det är bedrövligt att man skriver avtal på normalvinter. Jag tror att det är tur att man gör det. Jag kan inte skriva avtal; det ska jag villigt erkänna. Men hur skulle det se ut om vi skrev avtal med kostnader som skulle vara säkerställda för en extremvinter? Det kanske inte blir någon extremvinter. Vi hörde på seminariet som hänvisade till att vi har haft extremvintrar de två senaste vintrarna, och vi hade en extremvinter 1965. Då var det samma problem fast i en monopolsituation. Jag tycker att man ska hyfsa debatten när det gäller vad man påstår i dessa hänseenden. Det skulle kunna vara en lite mer seriös diskussion om vad man får och inte får när det gäller avtal. Man kan inte bara sträva mot att återgå i en monopolsituation. 78 Statsrådet (M): nämnde att gör ungefär 1 700 upphandlingar . Jag har en siffra på ungefär 1 500, men oavsett vilket är det väldigt många. tillhör de företag som rent kvalitetsmässigt är ett av de bättre bland dem man använder sig av. De har många uppdrag. När man går in i den här diskussionen kan man vara principiell och övergripande. Går man däremot in på enstaka fall bör man nog känna till lite mer om historien om vad det var som gjorde att parterna företaget och faktiskt valde att avbryta sitt avtal utifrån vad man trodde sig ha blivit lovad från början när man gick in i det tidigare avtalet som fanns med . Där kan jag bara konstatera att kunskapen verkar brista. När det gäller den frågeställning som förvisso närmar sig, om än inlindat, vill jag vara väldigt tydlig med att säga att de pengar vi har och som vi avsätter främst och helst enbart ska gå till det de är tänkta för. Vi vill ha så mycket infrastruktur som möjligt för de pengar vi avsätter. Därför måste jobba mer med sina upphandlingar och regeringen och jag utifrån min roll jobba ytterligare i styrningsfunktionen för att följa upp att så också blir. Detta använder vi bland annat arbete till. Den fråga jag upplever att egentligen är ute efter och därför använder sig av den här debatten är huruvida vi ska tycka att det är okej att ha privata aktörer inne på järnvägsmarknaden eller om det var fel att avreglera. Det som är lite spännande när vi pratar avreglering är att det egentligen är först när vi går från ett monopol utan vidare insyn, utan vidare transparens eller ens en gång möjlighet att kunna jämföra, utveckla, stöta och blöta mot varandra till avreglering som vi de facto får regler om roller, regler om vad som ska gälla och regler om vad som ska följas. När det gäller de ytterligare 800 miljoner som fick möjlighet att använda finns det en väldigt tydlig och bra redovisning på hemsida. Där kan man se hur dessa pengar går till ökade underhållsinsatser och inte minst till att bereda med speciellt fokus runt storstäderna och de tunga godsstråk som framför allt är avgörande för svensk export. På frågan om man kan använda skattepengarna bättre vill jag svara att det naturligtvis inte är bra att pengar används till att lösa avtal. Men det som tog ansvar för var att garantera trafiken som avtalet upphör. Där har man också lagt på för att få den nivå på standarden som man har tänkt sig att man ska ha. När man inte gör rätt belönar vi inte, utan då utgår faktiskt vite, och det har även hänt detta företag. 79 (S): Inledningsvis vill jag säga att nog bör gå tillbaka till protokollet och läsa mitt inlägg en gång till. Då kommer han att kunna se vad jag faktiskt sade och därmed bemöta det vid ett framtida tillfälle. är nog den enda människa på detta jordklot som kan få den tragiska att framstå som en förbättring.