prot · GZ0935 · 2011-11-23 00:00:00 — Hade vi haft samma sak inom äldreomsorgen makten till de äldre i stället för makten åt upphandlarna i kommunerna hade vi också haft en större valfrihet och en större makt åt den enskilde. Det är det som ligger i det förslag som du kritiserar. Du säger att man tvångsprivatiserar. Det enda vi säger är att medborgare i hela landet, oavsett var de bor, ska få välja något annat än det som det offentliga erbjuder. Det handlar ju om rätt för den enskilde att inte bara tvingas stå med mössan i hand och acceptera det som du som offentlig leverantör erbjuder. Vi vill ge alla i hela landet chansen att få välja. Det förbättrar kvaliteten. Får jag bara ställa en fråga avslutningsvis? Du säger att inte är emot marknadsekonomi. Jag har ett bestämt intryck av att ni har fört fram kritik mot detta . I ert partiprogram står det fortfarande att ni vill förstatliga produktionsmedlen. Stämmer detta eller har ni gått ifrån partiprogrammet på den punkten? 111 (V) replik: När det gäller äldreomsorgen och att den borgerliga sidan vill tvångsprivatisera, det vill säga tvinga alla kommuner att införa möjligheten för privat verksamhet, tycker jag att man kör över det kommunala självstyret. Vi har ju kommuner med demokratiskt valda ledamöter i kommunfullmäktige som får göra de här avvägningarna. Tycker de att detta sköts bra i allmän regi tycker jag att man ska låta dem få göra det också. Jag har framför mig en artikel från Svenska Dagbladets Brännpunkt för någon vecka sedan med rubriken att skapa låtsasmarknader i välfärden skriven av , ekonomie doktor. Han skriver bland annat: Vinsterna bland företagen i välfärdssektorn kan bara hämtas hem genom att krympa kostnaderna. Men att låta företag agera på låtsasmarknader, där nedskärningar är det enda sättet att gå med vinst på kort sikt, är en riskabel väg i välfärdsbyggandet. Han skriver också: Att inbilla sig att det i denna typ av kvalificerade verksamheter går att konkurrera med låga kostnader utan att det går ut över kvaliteten ska man inte göra. Det finns sakliga argument för att inte införa sådana här låtsasmarknader. Det anser jag att ni gör från den borgerliga sidan. Ni har en fundamentalistisk syn på marknadsekonomin, och ni låter den gå före en praktisk syn på hur man ska använda olika styrmedel, till exempel marknadsekonomi, totalt sett i samhället. På frågan om syn på förstatligande av produktionsmedlen kanske jag lite grann blir svaret skyldig när det gäller exakt hur det står i partiprogrammet. Men anser inte att alla produktionsmedel ska förstatligas, däremot sådana saker som bankerna och infrastrukturen. Det är en diskussionsfråga om inte dessa borde vara i samhällelig ägo. 112 (M) replik: Jag återkommer till ert partiprogram där det står att ni vill förstatliga produktionsmedlen. Det innebär ju att ni inte bara är emot företag i välfärden, utan ni är emot företag i största allmänhet. Om vi ska titta på vinst och företagen i välfärden handlar det i praktiken ofta om att vi ser kanske en sjuksköterska och ett par kolleger som känner sig låsta av byråkrati, känner att de inte får inflytande, känner att de skulle vilja fixa det här på ett annat sätt som är bättre för den enskilde. De har fått chansen att starta eget. De kan starta en egen vårdcentral om de skulle vilja detta. Varifrån ska de få pengarna? De lyckas då locka kapital från en privat investerare så att de kan starta sin privata vårdcentral och fixa det här mycket bättre än . Det är jättebra att det kommer in privata pengar som annars inte hade funnits i välfärden. De som investerar de här pengarna måste få viss avkastning på dem, annars hade de självklart investerat dem någon annanstans. Det handlar om att riva dina centralplanerade byråkratiska pyramider som skapar en sämre välfärd för att i stället ge makten åt dem som jobbar i välfärden och kan leverera den och åt dem som väljer. Jag tycker att man ska kunna välja något annat än precis det som det offentliga levererar och detta oavsett var man bor i landet. 113 (MP): Vi lever i som kräver nya lösningar. Det är mycket vi inte vet om framtiden. Men ett är säkert, och det är att vi inte kan fortsätta i gamla fotspår. Utarmningen av naturresurser och ekosystem ökar, de sociala klyftorna växer och de finansiella kriserna avlöser varandra. För att klara klimat- och miljökrisen, den sociala och den ekonomiska krisen krävs såväl nytänkande som bättre utnyttjande av de verktyg och resurser vi redan har. En omställning till en hållbar ekonomi är nödvändig och möjlig. Den är också önskvärd. I flera länder finns eller har funnits kommissioner som på olika sätt arbetar med dessa avgörande frågor. föreslår att en kommission för omställning till en hållbar ekonomi tillsätts även i . En sådan kommission skulle ges i uppdrag att förutsättningslöst analysera det ekonomiska systemet och inriktningen för den ekonomiska politiken. Den skulle också föreslå reformer i syfte att göra dessa ekonomiskt, socialt och ekologiskt hållbara. Kommissionen skulle vara fristående från regeringen och samla företrädare från universitet och högskolor, näringsliv, fackföreningsrörelse, andra föreningar, civilsamhället och politiken. Kort sagt skulle den försöka samla alla goda krafter för att finna lösningar för framtiden. En viktig del av arbetet skulle vara att samla och sprida goda exempel från och utlandet. En annan skulle vara att ta fram relevanta välfärdsmått som inte bara speglar ekonomisk aktivitet utan tar hänsyn till hur människor och miljö mår. Allt fler sådana mått och index för att mäta verklig välfärd tas nu fram runtom i världen. Att mäta och följa upp det som verkligen är viktigt är nödvändigt för att vi ska kunna fatta välgrundade beslut och göra rätt saker. Det behövs stora investeringar de närmaste decennierna för att möta framtidens utmaningar, inte minst klimatmålen. Framför allt behövs omfattande satsningar på infrastruktur för hållbara transporter och energiproduktion. Det ekologiskt långsiktigt hållbara är också ekonomiskt klokt. Det är mycket billigare att minska vår klimatpåverkan nu än att vänta och ta konsekvenserna av att inte försöka hejda klimatförändringarna. Förutom allt annat är det också dålig ekonomisk hushållning att tillåta att jordens resurser utarmas och miljön förstörs. Det är inte realistiskt att förlita sig på att marknadskrafterna ska förse oss med exempelvis järnväg. Långsiktiga investeringar ger ofta inte vinst redan nästa kvartal. Det är oroväckande att investeringarnas andel av bnp har minskat i under en följd av år. , som var ledamot av den statliga hållbarhetskommission som tidigare fanns i och är professor vid Surreyuniversitetets centrum för miljöstrategier, pekar i sin uppmärksammade bok utan tillväxt på att det krävs en ny syn på investeringar och konsumtion. Han menar att vi behöver en finansiell infrastruktur som möjliggör gröna, långsiktiga och tillväxtneutrala satsningar. drar slutsatsen att detta kräver mer offentlig styrning och större offentliga investeringar. Detta budskap bör vi ta på allvar. Det är därför viktigt att vi har regelverk som underlättar att de satsningar som behövs verkligen görs. Staten spelar en viktig roll i klimatomställningen. Investeringar i infrastruktur, fastigheter och liknande ska normalt sett finansieras via anslag i statsbudgeten, enligt budgetlagen. Investeringarna bokförs då som kostnader i statsbudgeten vartefter utgifterna uppstår. Detta betyder att kostnader för sådana investeringar avskrivs direkt. Men infrastruktur, exempelvis järnväg, kommer att kunna användas . Det är därför mer rimligt att fördela kostnaden över investeringens hela livslängd. I kommuner och företag bokförs kostnader för investeringar genom avskrivningar. Att ta lån för att jämna ut mellan inkomster och utgifter bör vara lika rimligt för staten som för kommuner och företag. Även privatpersoner tar lån för att få råd med investeringar som lönar sig först . Att låna för att tilläggsisolera sitt hus, installera solceller eller ansluta sig till fjärrvärmesystem ger inte bara klimat- och miljönytta. Ofta tjänar man in de satsade pengarna när el- och uppvärmningskostnaderna minskar. Med nuvarande statliga redovisningsmetoder konkurrerar infrastrukturinvesteringar som direktavskrivs med löpande utgifter som barnbidrag och sjukpenning under utgiftstak som ofta är snålt tilltagna. Därmed riskerar angelägna investeringar att inte bli av eller försenas. Ett sätt att undvika detta skulle kunna vara att staten, på samma sätt som företag och kommuner, upprättar en särskild investeringsbudget i vilken kostnader för investeringar bokförs som avskrivningar. Budgetlagen skulle också kunna ändras så att det blir lättare att lånefinansiera investeringar. Dessa förändringar skulle kunna göra det lättare att få till stånd de stora investeringar som krävs. En utredning för att få effekterna av dessa två förslag analyserade är verkligen angelägen. Ändrade redovisningsmetoder och ökade möjligheter att låna räcker inte för att lösa mänsklighetens ödesfrågor. Det krävs också sådant som ändrade spelregler på finansmarknaden och mycket annat. Vem som äger och styr har betydelse för vad som görs. Den som äger har makt. Vilka som fattar beslut och på vilka grunder de gör det påverkar hela samhället. Det är därför angeläget att låta utreda ägandeförhållandena i och deras konsekvenser för samhället, för ekonomin och för demokratin. Det är hög tid att omvärdera synen på när det är lämpligt att förlita sig på marknadskrafter och när det krävs gemensamma ansträngningar. Klimatomställningen kan inte vänta. Vi vet vad som ska göras. Tillsammans har vi medborgare ett stort ansvar och en stor makt att genom demokratiska beslut få till stånd viktiga förändringar som att bygga ut järnväg och förnybar energi. Vårt budgetansvar sträcker sig längre än till nästa kvartal. 114 (MP): Staten bör på samma sätt som företag och kommuner ges rätten att upprätta en investeringsbudget, eller rättare sagt återfå denna rätt som på oklara grunder avskaffades 1976. Med nuvarande statliga redovisningsmetoder konkurrerar infrastrukturinvesteringar med löpande utgifter som barnbidrag, sjukpenning och annat som hör till det som skulle kunna kallas för statens driftsbudget och som alltsammans ska rymmas under utgiftstaket. På så vis riskerar angelägna investeringar att försenas eller inte bli av alls. Vi talar här om sådant som investeringar i energieffektivisering, förnybar energi, modern kommunikationsinfrastruktur och annat som på medellång sikt ger stora samhällsvinster socialt, ekologiskt och ekonomiskt och som på lång sikt är helt avgörande för en uthållig utveckling. Som bland annat Sternrapporten visade blir den här sortens tunga investeringar i grön infrastruktur lönsammare ju förr de görs, medan kostnaderna riskerar att rusa i höjden om dessa helt nödvändiga satsningar skjuts upp och klimatförändringarna tillåts skena. Den globala uppvärmningen utgör historiens största marknadsmisslyckande och behövs på detta och många andra områden verkningsfulla komplement till marknadskrafternas fria spel. 115 (S): Något kvarter härifrån på hålls varje tisdags- och studiekurs av studieledare . är temat Vi skriver om vår historia, och är temat Så får vi det gamla att låta nytt. har ännu ej haft tillfälle att bevista dessa kurser, och det är vi tacksamma för. Ty talar och låter precis som förut. För politik finns bara en enda riktning: Sänk skatten! Därmed kommer framtiden att inbringa ett lyckosamhälle där vi alla går i sol och värme. ser vi ju redan effekter av den politik som förespråkar, ty någon har betalat av skattesänkningar. Fråga de 50 000 utförsäkrade från om de upplever att deras situation har förbättrats när du har plockat 20 miljarder från sjukförsäkring och arbetslöshetsförsäkring för att delfinansiera skattesänkningarna. Fråga de arbetslösa, där har av den försäkring som de tidigare hade. Försäkringssystemen har slagits i spillror och lett till att man börjar försäkra sig enskilt. Det där är strategin: Sänk skatten, låt människor få betala själva! Nästa steg är naturligtvis att barnen i skolan får ta nedskärningarna i kommunerna och de äldre i äldreomsorgen. Så kommer det att växa fram, räknar med, ett medborgerligt tryck: Vi måste få gå in med egen plånbok i skolan och äldreomsorgen. Så får vi obönhörligen tillbaka det gamla klassamhället. Det var i trots mot detta som socialdemokratin bildade en allians och med progressiva krafter skapade ett samhälle där förvisso hög skatt skapar små klyftor och inte bara välfärd utan också, enligt många moderna ekonomer, de bästa förutsättningarna för tillväxt. Trygghet, en jämn fördelning av utbildning och sociala villkor skapar ett underlag både för människors växt och för ett samhälles friskhet. Det är den socialdemokratiska politiken, . 116 (M) replik: talar om röster ur det förgångna. Jag kan konstatera att det i alla fall inte var den moderniserade delen av socialdemokratin som talade här. Man känner igen det. Det är alltid så med . Det är rösten , 30-talets eller möjligen 40-talets socialdemokrati som kommer tillbaka. Det är fascinerande, och den är alltid lika välkommen i denna kammare. När man då lyssnar till den vänsterpolitik som du företräder handlar den alltid om höjd skatt, mer stat och mer regleringar. Du utgår från att människor inte kan själva. Människor kan inte styra sina liv själva, så du tänker: Jag ska styra deras liv åt dem. Jag tar deras pengar, och sedan bestämmer jag hur pengarna ska spenderas, eftersom människor inte kan, inte begriper. I synnerhet vanligt folk ska betala hög skatt för att de ingenting kan och ingenting begriper. Låt mig säga att jag tror på raka motsatsen. Jag är helt övertygad om att människor kan och vill styra sina egna liv. Människors välbefinnande ökar när de får behålla mer av sina egna pengar, för då kan de styra sina egna liv. Chansen att kunna styra sitt liv ökar om man har ett jobb. Chansen att få ett jobb ökar om skatten på arbete är lägre. Vi måste ha en växande ekonomi. Vi får inte en växande ekonomi med era skattechocker. Detta är uppenbart. Får jag ställa frågor tillbaka: Finns det någon gräns uppåt för vilket skattetryck du kan tänka dig? Eller är det the sky is the limit så länge får bestämma över människors pengar? 117 (S) replik: Om hade gått på någon kvällskurs hade han insett att det finns en gräns, och det är , precis som är din gräns. har du och dina partivänner i den moderatledda regeringen efter fyra jobbskatteavdrag säger ni att det femte kommer, att det sjätte kommer och att det sjunde ska komma fått ned till en gräns där vi har ett skatteuttag strax ovanför , och . Du vill nu ned på filippinsk, maltesisk och arabisk nivå. Då börjar du känna en större lycka. Det tror jag inte att de människor gör som inser att skatteuttag och en stark stat gör att människor slipper vara svaga. Den sociala välfärden har trasats sönder för människor som kan vara beroende av försäkringssystem när man är sjuk eller är arbetslös, och nästa fas i moderatpolitiken kommer att gå direkt in i den gemensamma sektorns verksamhet. Den är där redan på förskolan, i skolan och i äldreboendet. Och kommer jag upprepar det ert svar att vara: Gå in med privat finansiering! Om bara det privata bolaget får komma in blir det mycket bättre. Välkomna, som brukar säga. 118 (M) replik: Som jag ägnade mitt anförande åt att säga vill vi ha världens bästa välfärdssamhälle, och det är därför vi genomför ett antal välfärdsreformer som kontinuerligt förbättrar välfärden, förbättrar tillgängligheten i sjukvården och så vidare. Själv har jag stora erfarenheter av sjukvården och har ett starkt engagemang för att den ska kunna fortsätta att bli bättre. Jag har två barn som går i skola och i förskola, och jag har ett starkt engagemang för att de välfärdstjänsterna ska bli bättre. Det är därför jag säger: Prioritera välfärdstjänsterna framför de bidrag som ni kontinuerligt vill bygga ut till de allt fler människor som i ert inte ska arbeta utan försörjas med bidragssystemen. Du behöver inte tala om och de andra länderna du nämnde. har fortfarande näst högst skattetryck inom EU, så vi har inte direkt kommit väldigt långt på vår väg att sänka skatterna. Vi vill fortsätta att sänka skatter därför att lägre skatter ger ett bättre välfärdssamhälle, inte minst för att det ger makten mycket mer åt den enskilde över sitt eget liv, för att det ger chanser till ett eget jobb och för att det gör att fortsatt ligger i tillväxttoppen. Får jag ställa frågor tillbaka: Varför vill ni höja skatten på unga som jobbar? Varför vill ni fördubbla arbetsgivaravgiften för de unga som jobbar? Detta är orimligt. Vi har en ungdomsarbetslöshet som sedan er tid har förblivit extremt hög. Vi kan inte slå till de unga på det sättet. Det är skattehöjningar motiverade av en dogmatisk ideologi från vars eko vi just nu har hört. De skadar de unga och deras möjligheter att bygga sitt eget liv och bygga sin egen frihet genom arbete. Ni motsätter er alla jobbskatteavdrag det första, det andra, det tredje och det fjärde för ni vill inte att vanligt folk ska få behålla sina egna pengar. 119 (S) replik: är verkligen svensk politiks . Han säger det många moderater tänker men ingen vågar säga. säger han: Vi har bara kommit en liten bit på väg i skattesänkningspolitiken. Alltså är 100 miljarder bara en liten del, och måste det bli större och accelererande skattesänkningar. När kampen för de första sociala reformerna togs fanns det i grunden en moralisk dimension, en rättvisedimension. Men den har vuxit till att bli någonting mycket större. En gång sade , sannolikt en av de allra största finansministrar vårt land har haft, följande om välfärdspolitik: Socialpolitikens motiv har förskjutits. Helt kan inte fördelningsmotivet uteslutas. Det ekonomiska klassamhället är, om inte iögonfallande, så ännu bestående. Men motivet har inte alls samma vikt som . är det produktions- och effektivitetsproblemen, frågan om att göra den gemensamma kakan större, som kommer i förgrunden när förutsättningarna för nya socialreformer skall diskuteras. Det är ett oerhört framsynt uttalande, ett modernistiskt uttalande som säger: Samhällen som vill utvecklas och vill att alla ska utvecklas måste bygga på ett stort mått av fördelning och på ett stort mått av ansvar för att finansiera de resurser som behövs för att utveckla och fördela. Det är ni oförmögna till, ni moderater, för ni vet inte vad rättvisa är, ! 120 (MP): talar om bidragsberoende. Jag undrar lite hur definierar bidrag. Jag uppfattade att det handlade om socialförsäkringen, men jag hade kanske fel. Vi har ju gemensamt bestämt att betala in till sociala försäkringar ifall vi skulle bli sjuka, arbetslösa, gamla eller av någon anledning inte förmögna att arbeta. Då får vi ersättning från försäkringar om vi behöver, på samma sätt som de flesta av oss har hemförsäkringar om något skulle hända i vårt hem, till exempel om det brinner upp. Jag tycker att det är viktigt att hålla reda på vad som är bidrag och vad som är försäkringar. 121 (M) replik: Det var en direkt fråga, som jag naturligtvis tänkte svara på. När jag talar om bidragsberoende handlar det om människor som lever i utanförskap och inte kan försörja sig med en egen inkomst. Det blir kanske en förenkling av begreppet. Det handlar om människor som stöter på en lång rad olika stöd. Det kan ha att göra med det som tidigare kallades förtidspension, det kan vara de som är långvarigt sjukskrivna, och det kan vara de som faktiskt har försörjningsstöd, som tidigare hette socialbidrag. Vi har en stor grupp människor som lever i utanförskap och som tyvärr inte kan försörja sig i . Den gruppen har minskat tack vare Alliansens politik, när vi har sett till att arbete har blivit mer lönsamt framför att gå på bidrag. Vi vill minska den gruppen även fortsatt genom att fortsätta att göra det mer lönsamt att arbeta och mindre lönsamt att få bidrag av olika sorter. Jag är mycket medveten om att systemen fungerar på olika sätt och att försäkringssystem naturligtvis är en sak och att de olika bidragssystemen, framför allt på nivå, är en annan sak. Då vill jag lyfta fram särskilt något i budgeten som vi inte har pratat om. Där finns en satsning som handlar om att vi vill reformera försörjningsstöden, så att det inte längre blir hundra procents marginaleffekt för den som vill gå från försörjningsstöd till arbete, utan att det ska löna sig att gå från försörjningsstöd, så att det inte trappas av krona för krona. Det tror jag är en fantastiskt viktig insats mot utanförskapet som vi har i den här budgeten. 122 (MP) replik: Det är intressant att höra utveckla sin människosyn. Jag tycker att det är anmärkningsvärt att om människor som behöver stöd från våra gemensamma försäkringar i livet vilket väl de flesta av oss gör säga att de går på bidrag. Men det får stå för . Jag har en annan människosyn. Jag tycker att det är rätt att vi går tillsammans och hjälps åt när vi behöver det, vi människor, att inte den starkes rätt ska gälla, att man inte ska vara utlämnad åt att ta hand om sig själv när man råkar i svårigheter. Den heliga arbetslinjen och utanförskapet kan man också ha en lång diskussion om. Är man en fullvärdig människa bara när man har en heltidsanställning och orkar jobba mycket? Det tycker i alla fall inte jag. Jag reagerar verkligen mot den här synen. 123 (M) replik: Jag tror att diskussionen om det rent semantiska är ganska onödig. De här människorna det handlar fortfarande om ungefär en miljon människor i arbetsför ålder som lever i utanförskap har jättestora sociala problem för att de inte kan försörja sig själva. Vi har ett enormt starkt socialt engagemang för att de människorna inte ska leva i utanförskap. Man kan säga att de lever på socialförsäkringar, på bidrag eller vad det är. Jag tror inte att de här människorna inte bryr sig det minsta om vad det heter. Vad de bryr sig om är att de ska få en chans att komma tillbaka, få en chans att komma till försörjning. Det är också där vi lägger in alla insatser. Vi vill att de människor som står längst bort ska få en chans att komma tillbaka. Det tycker jag är en människosyn som är fantastiskt viktig och central för oss, att vi tycker att människor ska ha en chans. Då är det viktigt att arbete lönar sig och inte minst att man kan ta sig ända från försörjningsstöd till arbete. De drivkrafterna och att vi förändrar bidragssystemen betyder mycket. Jag tror inte att den semantiska diskussionen är avgörande utan att vi verkligen uträttar någonting för att minska utanförskapet. Där är ni mycket välkomna att vara med. 124 (MP) replik: Jag tycker inte att detta är en semantisk fråga, utan det handlar om hur man ser på sina medmänniskor. Vad är människovärde? Är det hur pass anställbar man är? Nej, det tycker jag inte. Jag kan citera en från en fattig by i , där man gjorde ett försök med villkorslös basinkomst. Människorna fick alltså lite pengar i handen och fick därmed kraft och möjlighet att ta sig ur fattigdom och organisera sina liv. De började organisera sig demokratiskt. De började starta företag. De började skicka sina barn till skolan. Men en av de afrikanerna sade att det allra viktigaste var att han blev betraktad som en riktig människa att det var värdigt. Det var mycket viktigare än att han nu faktiskt hade mat i magen. Det tycker jag att man ska komma ihåg när man pratar om så kallat utanförskap. Vad är det som gör att man får vara med? Är det att man har en anställning? Jag tycker att det är en alldeles för snäv och inskränkt människosyn, och den delar jag inte. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 11 §.) Kammaren beslutade på förslag av förste vice talmannen att ajournera förhandlingarna till då votering skulle äga rum. 11 § Beslut om ärenden som slutdebatterats vid dagens sammanträde CU4 medverkan i vissa tvister Kammaren biföll utskottets förslag. KU7 Användning av beteckningarna regionfullmäktige och regionstyrelse för Kammaren biföll utskottets förslag.