prot · GY0983 · 2011-04-06 00:00:00 — har av barnen i en individuell försäkring. var det bara ett fåtal som hade en särskild barnförsäkring. saknar många barn en försäkring. Orsakerna är framför allt ekonomiska. Barn helt utan försäkring finns främst i invandrargrupper. Ett annat problem när det gäller barnförsäkringar är att av ansökningarna beviljas utan några förbehåll och att av alla barn får avslag. Adoptivbarn och barn som har låg födelsevikt eller är för tidigt födda är bara några exempel på barn som brukar få nej från försäkringsbolagen. Barn med ärftliga sjukdomar och medfödda fel brukar inte heller få teckna en försäkring. Men olika bolag har olika riskbedömningar. Ett barn som har fått avslag hos ett visst bolag kan få möjlighet att teckna en försäkring hos ett annat. Alla barns lika värde borde vara en självklarhet. Det borde också gälla alla barns möjligheter att få tillgång till ett rimligt försäkringsskydd. resulterar försäkringsbolagens värderingar av barns ohälsa vid ärftliga sjukdomar i ett försämrat försäkringsskydd för många barn. Det är orimligt. Men det finns även andra komplikationer. En vanlig kritik är att bolagens vanor att begära in journaler har påverkat personalens journalföring på barnavårdscentralerna. Många undviker att skriva om sina reflexioner kring ett barn för att inte ställa till problem för familjerna i försäkringssammanhang, Mot bakgrund av att vissa grupper av barn riskerar att helt stå utan möjlighet till ett rimligt försäkringsskydd bör man se över möjligheterna för hur fler barn ska få tillgång till en barnförsäkring. I detta anförande instämde och (båda S) samt (V). 34 (MP): betänkande 16 om ersättnings- och insolvensrättsliga frågor tar upp många olika frågor som är intressanta. har argumenterat väl för två av reservationerna, så jag tänker i mitt anförande hålla mig till att argumentera för reservation 1, som handlar om kärntekniska olyckor. Jag yrkar också bifall till reservation 1. Skadeståndsansvarets omfattning är av mycket stor betydelse för den som överväger att investera i ny kärnteknisk verksamhet av något slag. Men skadeståndsansvarets omfattning är även av stor betydelse för den som drabbas om en olycka skulle vara framme. Det är inte ovanligt att de som drabbas av olyckor känner sig lurade när den trygghet de trodde sig ha genom till exempel en försäkring innebär att inte mer än bråkdelar av de kostnader som uppstår täcks. är orsaken till överraskningen att de som drabbas inte har haft möjlighet eller kunskap att inse hur omfattande kostnaderna blir när det man inte vill ska ske ändå ibland inträffar. Det är en erfarenhet som många har gjort exempelvis vid arbetslöshet, vid långvarig eller kronisk sjukdom, efter en trafikolycka eller efter en brand i bostaden eller sommarstugan. Men väldigt få svenska medborgare har erfarenhet av hur obefintligt ersättningsskyddet är vid en olycka i en anläggning där radioaktivt material är inblandat kanske ingen. Bristen på erfarenhet beror i stor utsträckning på att väldigt få olyckor av det slaget har inträffat och att många av de olyckor som har inträffat faktiskt har hemlighållits. skedde en explosion i en reaktor i i , med en partiell härdsmälta som resultat. exploderade en tank med radioaktivt avfall i upparbetningsanläggningen i i Uralområdet i . skedde en stor explosion i Windscales upparbetningsanläggning, som kallas . Den innebar att mycket stora områden skadades allvarligt. inträffade en kortslutning i två högspänningsledningar i kärnkraftverket i Gundremmingen i , med konsekvensen att en hel reaktor står fylld med kraftigt radioaktivt vatten. skedde olyckan i utanför i . Resultatet även där var en partiell härdsmälta. Utsläppen uppges ha blivit små men inte obetydliga. skedde så olyckan i Tjernobyl, den kanske allvarligaste olyckan i en kärnreaktor. Olyckan pågår fortfarande det glömmer många och torde pågå under överskådlig framtid. Här handlar det om en fullständig härdsmälta med omfattande läckage till omgivningen. Över 600 000 personer kommenderades ut till räddningsarbete på grund av att strålningsnivåerna gjorde att många arbetsuppgifter kunde utföras endast under någon eller innan arbetaren hade fått sin livsdos av strålning. startade en okontrollerad kedjereaktion i bränslefabriken i som ledde till mycket stora radioaktiva utsläpp. var en av reaktorerna i Forsmark strömlös . Temperaturen hann inte nå upp till farliga nivåer för härden innan kylningen lyckligtvis kom i gång igen. Hur nära en friläggning av härden man var har inte redovisats. skedde så en stor explosion i en reaktor i i . Totalt har fyra reaktorer skadats. Två ytterligare reaktorer ingår i anläggningen. Konsekvenserna är det ännu för tidigt att uttala sig om, men ingen tidigare olycka har förmodligen varit så omfattande som denna. Om det visar sig att en total härdsmälta inte går att undvika kommer konsekvenserna kanske att bli till och med större än vid olyckan i Tjernobyl. Av de olyckor jag har räknat upp känner de flesta till tre eller möjligen fyra. Ändå är dessa olyckor långt ifrån alla de olyckor som har inträffat i kärntekniska anläggningar runt om i världen. Förutom de uppräknade har kärnkraftsindustrin drabbats av ytterligare ett par hundra större olyckor. Alla olyckor är unika, och varje reaktor är unik till konstruktionen, så erfarenheter är svåra att ta med sig från en olycka till en annan olycka. Eftersom det ständigt sker utsläpp från alla kärntekniska anläggningar under normal drift och det till detta kommer ett antal hemliga olyckor med utsläpp som sprids över hela jordklotet är det i det närmaste omöjligt att på ett rättvisande sätt jämföra skadade områden och skadade personer med helt opåverkade områden och opåverkade personer, eftersom sådana referenser knappast existerar längre. Hur ser då ersättningsansvaret eller skadeståndsansvaret ut i ? Om en så kallad radiologisk olycka skulle inträffa i en kärnkraftsanläggning i är det lagen om ansvar och ersättning vid radiologiska olyckor som vi debatterade för något mindre än och som antogs av som gäller. Enligt den lagen har en reaktorägare ett så kallat obegränsat ansvar. Det låter bra, men i praktiken är det obegränsade ansvaret inte mycket värt eftersom reaktorägaren i är ett litet separat bolag för varje kärnkraftsanläggning. Det bolaget har i princip inga andra tillgångar än sina reaktorer, som ju efter en olycka inte torde ha något större värde. Att det är på det viset är nog alla överens om. Därför innehåller lagen också en paragraf, närmare bestämt § 30, som reglerar den ekonomiska säkerhet som de här bolagen måste se till att de har. För kärnreaktorer är den satt till och för andra kärntekniska anläggningar till . Omräknat i svenska pengar innebär det ca för en kärnkraftsreaktor och 7 miljarder för andra kärntekniska anläggningar. Det kan för den normala samhällsmedborgaren tyckas som ett väl tilltaget belopp som säkerhet, men i förhållande till de kostnader som olyckor skapar är det ändå väldigt lite. erfarenheter av olyckor vid kärntekniska anläggningar visar att enbart kostnaderna för att stabilisera den skadade anläggningen och säkerställa att utsläpp som kan förorena omgivningen inte fortsätter att spridas från olycksplatsen kan hamna . Kostnader för personskador, vård, produktionsbortfall, skador på kommande generationer och allt annat är naturligtvis oerhört svåra att beräkna. Men försök till uppskattningar har redan gjorts när det gäller den nu aktuella olyckan i . Där har den typen av kostnader för alla typer av skador utanför själva reaktoranläggningen, på människor och allt material som drabbas, försiktigt uppskattats till över 800 miljarder. Man inser lätt att så som lagen, som vi antog för mindre än , är utformad utgör den en omfattande subvention av kärnkraften. Det blir samhället som får ta den överväldigande delen av kostnaderna för det ekonomiska ansvaret vid en olycka. Att lagen dessutom är utformad så att individen måste ställa sina krav på ersättning för annan skada än personskada och efter det att olyckan inträffat när det gäller personskador innebär även det en form av kraftig subvention för den här tekniken. Både på grund av det kaos som kan uppstå, som vi också har sett, vid den här typen av olyckor och på grund av själva skadornas karaktär kan det ta betydligt än att fastställa omfattningen av sakskador, och personskador kan ju påverka i generationer. I vår reservation i det här betänkandet kräver vi ett ansvarsgenombrott, fru talman, så som lagen är konstruerad i exempelvis och . Det betyder att ägarna bakom kärnkraftsbolaget tvingas stå till ansvar med alla sina tillgångar. Som lagstiftningen ser ut tvingas stå till ansvar med alla sina tillgångar om en olycka inträffar i någon av kärnreaktorer i . Om en likadan, identisk, olycka inträffar i går Eon, och Fortum, som ju är de stora ägarna, helt skadeslösa ur den händelsen. Tycker ni att det är rimligt att det är på det sättet? Argumentet mot vårt förslag är att det skulle innebära att alla aktiebolag i skulle få orimliga villkor med ansvarsgenombrott. Men vi har inte föreslagit att lagen om ansvarsgenombrott ska utformas så att den omfattar andra bolag än dem som bedriver kärnteknisk verksamhet. Den här frågan är faktiskt utredd, och det är fullt möjligt att införa ansvarsgenombrott för företag med specifik verksamhet utan att aktiebolagslagen för den skull måste omformas på ett sådant sätt att den regeln, om ansvarsgenombrott, spiller över på all annan företagsamhet. Företrädare för regeringen har talat vitt och brett om att vi lär oss mycket av olyckan i och att vi ska ta vara på de lärdomarna. Man kan då på goda grunder fråga sig varför inte den här inställningen, om att ta vara på lärdomar, också skulle kunna gälla i fråga om ersättningsansvaret vid olyckor. I den verklighet som vi kan ta lärdom av gäller kostnadsnivåer på hundratals miljarder för drabbade, skador och produktionsbortfall. Att då bara garantera 12 miljarder som täckning innebär att man medvetet väljer att leva med ett enormt hål av underskott. Vi miljöpartister anser att det är viktigt med en rättvisande bokföring. Vi anser att det är falsk marknadsföring att tala om obegränsat ansvar när det i själva verket är kraftigt begränsat. Mot den bakgrunden yrkar vi, fru talman, bifall till reservation 1 i betänkandet. Självklart står vi även bakom de övriga två reservationerna i betänkandet, men för tids vinnande avstår jag från att argumentera för dem, och det tror jag att många ledamöter är glada för, och jag avhåller mig även från att yrka bifall till dem. Slutligen vill jag bara påminna kammaren om att det är väldigt bråttom att starta bygget av dubbelspåret mellan och . 35 (V): Jag tänker ta upp och belysa en punkt i detta betänkande. Det handlar om barnförsäkringar. Alla barns lika värde i måste vara en självklarhet, men om vi tittar på barnförsäkringar ser vi att det inte är det. Det görs verkligen skillnader. Det är inte bara sorgligt och bedrövligt, utan det är helt förkastligt. vet vi att av barnen i har en individuell försäkring. Det är alltså en hel del barn som står helt utanför. Varför blir det så? Jo, det kan bero på att föräldrarna inte har råd eller på att de inte har kunskap om att det här finns att tillgå. Det mest häpnadsväckande är att försäkringsbolagen ger avslag på grunder som att barnet är adopterat eller för tidigt fött. Det här är några exempel. Om det finns en misstanke om ärftliga sjukdomar eller om det finns medfödda fel brukar detta också leda till ett avslag på ansökan. Detta ska inte få förekomma i ett välfärdsland vi slår ju oss för bröstet och säger att är det. Är det rimligt att avslå en ansökan på grund av att det kan medföra en för stor försäkringsrisk? Nej, jag anser inte det. Mig veterligen är inte försäkringsbolagen precis fattiga. De står definitivt inte på bar backe. Det finns naturligtvis undantag från detta. Olika bolag tycks gå efter olika kriterier och göra olika riskbedömningar, vilket betyder att man, om man fått avslag hos ett, kan bli beviljad en försäkring hos nästa. Men ska föräldrarna söka sig till det ena efter det andra bolaget för att kanske ha turen att ett bolag säger ja till att ge deras barn en försäkring? Jag anser, fru talman, att detta verkligen är snudd på kränkning. Som tidigare tog upp är det många bolag som i samband med en ansökan begär in journaler från bvc. Detta vet personalen om, och de försöker då att undvika att skriva in vad de känner till för att just inte ställa till det för familjerna i försäkringssammanhang. Detta är naturligtvis inte okej men helt begripligt och förståeligt. Är detta uppochnedvända världen? Ja, det tycks vara så med de bestämmelser vi har . Är inte alla barns lika värde en självklarhet? Jo, svarar nog de flesta. Okej, säger jag, men då måste vi väl först se till att det blir en verklighet. En bra början till detta är att rösta för reservation 3 i detta betänkande och inte bara luta sig tillbaka, som högeralliansen gör, och lita på att regeringen kommer att göra en översyn. anser att arbetet med en översyn bör påbörjas . Det handlar om att utreda och se över hur många barn som fått avslag och hur många av dessa barn som ska kunna teckna en försäkring . Något annat är inte rimligt. Det finns tre reservationer i detta betänkande. Jag yrkar bifall till samtliga. 36 (M): betänkande nr 16 behandlar ett dussin yrkanden från den allmänna motionsperioden om ersättnings- och insolvensrättsliga frågor. I allt väsentligt gäller dessa motionsyrkanden sådant som utskottet har behandlat och avstyrkt, i flera fall med hänvisning till pågående arbete i . Utskottet ser inga skäl att frångå sina tidigare ställningstaganden och föreslår att samtliga motionsyrkanden avslås. Icke desto mindre är det på sin plats att komplettera med några klargöranden kopplade till reservationerna i betänkandet. Alla följer vi räddningsarbetet i , där kärnkraftskatastrofen är en av flera tragiska konsekvenser efter jordbävningen med efterföljande som har drabbat det japanska folket. Därför är det nästan en händelse som ser ut som en tanke att Vänstern och på nytt har begärt ett i princip obegränsat ansvar för reaktorägarna. Det vill man åstadkomma genom att alla bolag inom den svenska kärnkraftsindustrin ska bli solidariskt ansvariga för varandras skulder i händelse av en kärnkraftsolycka, så kallat ansvarsgenombrott. För så har man det i , framhålls det i motion, och vi hörde det från här i kammaren. ligger redan i topp i världen när det gäller att kräva ut ekonomiskt ansvar för reaktorinnehavare. De flesta länder som har kärnkraft har valt att begränsa ansvaret till minimibeloppet som kräver, det vill säga . I går vi längre och kräver, enligt den nya lag om obegränsat ansvar som antog så sent som , att reaktorinnehavarna tecknar försäkring eller ställer finansiell säkerhet på sammanlagt , mer än . Det är det högsta belopp som det har ansetts meningsfullt att kräva av bolagen, med undantag för Vänstern och . ska man komma ihåg att det obegränsade ansvaret för ägarna till viss del är en illusion. När bolagens egna tillgångar och utställda säkerheter är förbrukade finns det inget mer att ta oavsett vilka regler man har om att ansvaret ska vara obegränsat. Därför är det kraven på beloppsmässig säkerhet som är det avgörande, och där ligger, som sagt, redan i topp i världen. är ett specialfall. Den tyska staten har som villkor för reaktortillstånd krävt att alla bolag inom kärnkraftskoncernen dotterbolag såväl som moderbolag ska teckna ömsesidiga solidaritetsförklaringar. Det är det som i Västerns motion kallas ansvarsgenombrott. Men i är tillståndet redan utdelat och kan inte i efterhand villkoras i syfte att tvinga på bolagen solidariskt betalningsansvar. har beslutat att strama upp regelverket för när försäkringsbolag får begära in samtycke i akt och mening att vaska fram integritetskänsliga hälsouppgifter. får samtycket inte som inhämtas slentrianmässigt utan bara om det av någon särskild anledning är nödvändigt för försäkringsprövningen. konstaterade en enig riksdag att detta innebär förstärkt integritetsskydd på försäkringsområdet. Det får särskild betydelse när det gäller barnen. Av hänsyn till försäkringskollektivets intresse att inte belastas av alltför höga är det i och för sig rimligt, och en bärande försäkringsrättslig princip, att en försäkringsgivare kan neka teckna försäkring där risken för att försäkringen ska falla ut är mycket stor. I sådana fall kan, som också framhålls i Vänsterns, och Socialdemokraternas reservation, försäkringstagaren vända sig till ett annat bolag det är lösningen på problemet och där begära att få en försäkring, kanske med en förhöjd premie som motsvarar den högre risken. Det är så försäkringsrätten fungerar. Regeringen har hur som helst aviserat en översyn av rätten att teckna personförsäkringar och då särskilt barnförsäkringar. I det läget har jag väldigt svårt att se att kan göra någonting annat än att avstyrka motionen och reservationen. Detsamma gäller motionsyrkandet angående trafikskadeersättning till barn, där motionärerna vill ha en mer schablonmässig bedömning av vilka ersättningsbelopp som ska utgå i stället för den individuella prövning av barnets framtida inkomstförlust som i vissa fall nu tillämpas. I detta fall pågår redan ett beredningsarbete inom , och precis som utskottet säger bör det arbetet inte föregripas av . Jag avslutar med att yrka bifall till utskottets förslag och avslag på samtliga motionsyrkanden. I detta anförande instämde (M). 37 (MP) replik: Jag begärde replik när påstod att är det land som har gått längst när det gäller att skapa ekonomiska förutsättningar för att ansvariga vid en olycka i en kärnteknisk anläggning ska kunna ta det ansvaret. Det betyder att man från regeringshåll inte värderar ansvarsgenombrottet till någonting. påpekade att dessa skulle vara mest. I har man en garanti på , det vill säga drygt dubbla beloppet. Påståendet att garantibeloppet skulle vara störst i är fel. Det har under drygt förekommit ganska mycket kritik i medierna i radio, tv, tidningar och i debatter mot begreppet obegränsat ansvar. När vi debatterade frågan var mycket av den kritik vi hade mot begreppet obegränsat ansvar. Vi tycker att det är ett sätt att föra medborgarna bakom ljuset att påstå att man lagstiftar om ett obegränsat ansvar när det i lagstiftningen är väldigt övertydligt begränsat. Vore det inte dags att åtminstone skriva om den delen? Det är viktigt att politiken kommunicerar med medborgarna på ett sätt som medborgarna kan förstå. Man bör i stället ha en lag med ett begränsat ansvarstagande, eftersom det är vad det handlar om. Har ni inte tagit intryck av den kritiken? 38 (M) replik: Jag var ganska tydlig med att påpeka att detta med obegränsat ansvar för ägarna till viss del är en illusion. Desto märkligare blir det att självt så aggressivt hävdar det stora ansvarsgenombrott som ni vill se. Där ska ägarna ta ett betydligt större ansvar för sådant som egentligen är en illusion och inte går att leva upp till. Det har gjort är att det utställt en säkerhet som är i särklass störst, och där ligger i topp. Sedan är det en annan sak att ni tycker att man ska kunna gå in i efterhand och avkräva ägare som har fått koncession en ersättningsskyldighet som inte var villkorad när koncessionerna delades ut. Det är en helt orimlig tanke och skulle försätta i ett otroligt skarpt läge när det gäller att utsättas för skadeståndsanspråk från ägare. Det skulle ytterst belasta skattebetalarna, för att inte tala om vad det skulle innebära av risk för vår energipolitik. 39 (MP) replik: Det sista påståendet är lite märkligt. När det gäller lagstiftningen enligt Reach för gifter har vi till och med en kölista. Där sker en ständig förändring. Företag som har fått tillstånd att använda vissa preparat får lov att ta bort dem allteftersom man flyttar fram positionerna. Varför skulle man inte kunna göra det på andra områden? Det gör vi när det gäller gränsvärden i livsmedel. Vi har på alla möjliga områden lagstiftning där vi förändrar allteftersom vi lär oss. Det vore inte konstigt att göra det här också. Vi förespråkar ingen illusion. Det är ni som förespråkar illusionen. Vi vill ta bort beteckningen obegränsat ansvar. Vi hävdar inte att ett ansvarsgenombrott är ett obegränsat ansvar. Vi använder inte den formuleringen. Vi talar om ett ansvarsgenombrott. Naturligtvis vet vi att företagen har begränsade tillgångar. Självklart kommer man även efter ett ansvarsgenombrott att ha begränsade resurser att ställa till förfogande. Dessutom tycker vi detta förde vi fram när lagen i fråga antogs att det beträffande de som nämns i lagen borde vara samma belopp som i . Vi förstår inte varför det ska vara skillnad mellan villkoren för en tysk ägare att driva en reaktor i och villkoren för en svensk ägare att driva en reaktor i . Det tycker vi är ett politiskt ingripande i marknadsekonomin som det är svårt att förstå. I takt med att kablar byggs mellan vår del av världen, den nordiska kontinenten, och kommer mer och mer el att kunna skickas fram och tillbaka. Då borde de ekonomiska villkoren för att driva kärnreaktorer vara något så när likartade. Jag tycker fortfarande att ni måste tänka på begreppet obegränsat ansvar. Att kommunicera det fungerar inte. Vi försöker inte kommunicera någon illusion, utan vi försöker tala om de faktiska tillgångar som finns för att användas vid en olycka. 40 (M) replik: är, som jag sagt, ett specialfall. ställde som villkor, innan de delade ut sina tillstånd, att man skulle gå med på den här typen av solidaritetsförklaring. Det gjorde ägarna. I har vi inte det systemet. Att tala om som om det inte existerade är att stoppa huvudet i sanden, något som man i ibland gör. Det är inte seriöst att ta den här diskussionen utifrån de premisser som du, , här bollar fram. har ganska tydligt visat att man är beredd att utställa säkerheter det väsentliga i frågan. Man kommer att stå för skador och kostnader. Jag förstår inte riktigt poängen i det du, , säger och lär inte få något svar eftersom tiden för våra repliker är slut. 41 (FP): Jag yrkar bifall till utskottets förslag till riksdagsbeslut och avslag på samtliga reservationer i betänkande CU16. Jag ska ta tillfället i akt och tala om ett par av de punkter som avhandlas i betänkandet och börjar med frågan om solidariskt skadeståndsansvar för barn. Det handlar här om unga . Det finns skäl för att behålla det solidariska ansvaret. Det finns också skäl för att upphäva det. Frågan är absolut inte ny, utan den har funnits med under de två mandatperioder jag suttit i . Det är framför allt från som man driver frågan om att upphäva det solidariska skadeståndsansvaret. Skälet för ett solidariskt skadeståndsansvar är att brottsoffer ska få sin ersättning, helst efter en dom. Skälet för att upphäva det solidariska skadeståndsansvaret är naturligtvis att öka möjligheterna att återföra en ung brottsling eller skadevållare på rätt väg och se till att vederbörande gör rätt för sig och betalar för vad han eller hon ställt till med. Det blir betydligt svårare med ett solidariskt skadeståndsansvar. har tagit ställning i brottsofferfrågan och sagt att vi när det gäller personskador och individuellt skadestånd för sveda och värk, lyte och men samt kränkning tycker att staten ska gå in och betala skadeståndet till brottsoffret så snart det finns en lagakraftvunnen dom. Sedan ska staten kräva ut skadestånd av den som vållat skadan. Med ett sådant system skulle brottsoffren skyddas betydligt bättre än som är fallet . Då skulle man också kunna öppna för möjligheten att speciellt för ungdomar lösa upp det solidariska betalningsansvaret. Om man kunde göra det skulle det det är jag helt övertygad om vara till nytta för en hel del ungdomar. Några har här tidigare tagit upp frågan om trafikskadeersättning till barn när det gäller framtida inkomstförlust. Jag förstår inte riktigt att detta kan vara så upprörande som några talare här gjort gällande.