prot · GY09114 · 2011-06-13 00:00:00 — Det är väl en självklarhet att regeringen alltid ska agera försiktigt och med eftertanke oavsett vad saken gäller. Att skriva in det i ett ställningstagande är lite som om vi i varje läge skulle påminna om att regeringen måste följa lagen. Det blir lite överflödigt. Det jag får intryck av är att ni gärna vill kritisera för det här fast det inte riktigt finns grund för det. Då uttrycker ni er på det här sättet i lite svepande ordalag. Det kan tolkas som en antydan till att ministern kanske har agerat felaktigt eller tveksamt som formuleringen är så pass allmänt hållen att ni också kan säga: Det där var bara en synpunkt i största allmänhet. Det skulle vara intressant att veta hur man ska tolka det här. Anser ni att ministern har agerat på ett felaktigt eller tveksamt sätt, eller är detta bara ett uttalande i största allmänhet om att det är bra att vara försiktig? 44 HANS (S) replik: Det ska jag gärna klargöra för . granskar utifrån de uppdrag vi har och utifrån det som är KU:s uppgift, att granska statsråd och ministrar i deras tjänsteutövning och i övrigt det som är vår ram. Man kan ha många andra olika aspekter på det. Det har vi inte i detta sammanhang. Det kan man ha i många andra sammanhang. Vi anser dock att det är inom ramen för KU:s uppdrag att kunna lämna rekommendationer till regeringen och till att vara försiktiga i uttalanden som handlar om försäljning och marknadsföring av framför allt produkter med dubbla användningsområden, alldeles särskilt i kontakter med diktaturer. 45 (M) replik: Jag vill påminna om att vi trots allt har en myndighet, ISP, som har jobbet att bedöma vilka produkter som får exporteras och vilka som inte får exporteras. Ska då handelsministern, eller andra ministrar för den delen, föregripa den prövningen och redan i en tidigare fas säga att det här inte är en produkt som är lämplig att exportera och att man därför inte tänker släpa med det här företaget på exempelvis en delegationsresa? Om man då är orolig, som var inne på, för att ISP ska påverkas av ministerns agerande måste väl ändå påverkansrisken vara betydligt större om det skulle göras ett sådant uttalande från ministerns sida än om man, som man gjorde i det här fallet, följde de normala rutiner som finns? Fråga om försök att påverka programinnehållet i (avsnitt 4.5) 46 (MP): Det här ärendet är ett granskningsärende där vi från regeringsrepresentanterna och oppositionen inte skiljer oss särskilt mycket. Det är i mindre formuleringar, får jag säga, som vi skiljer ut oss. Det handlar om en situation i valrörelsen där utbildningsminister presschef kvällen innan ett program i skulle sändas ringde upp ansvarig utgivare och krävde att programmet skulle redigeras om därför att vid ett annat tillfälle hade gjort ett uttalande om att han ville göra vissa förändringar i fråga om politikens innehåll. Då tyckte presschef att det torde innebära att man borde göra om det här inslaget på något sätt. Dessutom ringdes det till programchefen i , . Det var ett par samtal som gick ut på att man krävde förändringar i programinnehållet, trots att departementet hade fått möjlighet att titta på programmet innan och också kommentera det i en debatt efter inslaget. Jag tror att det är ovanligt att man agerar på det sättet. Jag vet att det är väldigt vanligt att man har kontakter och tycker saker fram och tillbaka, hit eller dit till journalister, att det ena var fel eller rätt och att man borde ha gjort si eller så. Men just att man kräver att ett program ska redigeras om är nog mer ovanligt. Jag har inte själv hört att vi har gjort så tidigare eller att någon minister har begärt det. har vi granskat frågan. Ansvarig utgivare kan inte riktigt minnas hur orden föll, säger han. Därför tycker inte vi heller att vi kan vara riktigt säkra på vad som har sagts i den här diskussionen. Men slutsatsen från , Socialdemokraterna och Vänstern är i den här frågan att vi tycker att det behöver hållas en hög grad av försiktighet, särskilt mellan företrädare för regeringen och redaktionen. Det är viktigt att upprätthålla redaktionell självständighet och inte träda den förnär, särskilt i fall där det rör public service. Vi har haft en debatt här som visar på den saken. Representanter för regeringssidan har i debatten sagt att public service använder allmänna medel och att det gäller att värna skattebetalarnas rättigheter. Det är tveksamma uttalanden båda två, men den attityden finns ju från regeringssidan. Det finns också ett väldigt stort behov av att hålla en klar skiljelinje så att de svenska public service-företagen inte styrs direkt av regeringen. Att upprätthålla den åtskillnaden är viktig. Därför bör man upprätthålla en särskild distans i kontakterna med dem och inte göra sådana saker som att kräva att de ska redigera om program om det inte alldeles uppenbart förekommer felaktigheter. Jag yrkar på godkännande av anmälan i reservation 5. 47 i (S): före valet sänder en debatt mellan och . I programmet förekommer ett inspelat inslag som de båda får möjlighet att se på förhand dagen innan för att veta vad som ska förekomma i programmet och vad debatten ska gälla. innan debatten ringer presschef upp inte bara ansvarig utgivare utan också programchefen på och vill att programinslaget ska redigeras om, vilket inte skedde. Presskontakter mellan regeringen och massmedierna är ett både naturligt och önskvärt inslag i arbetet i , i och i alla övriga politiska församlingar. Vi vill som politiker att människor i allmänhet ska veta vad vi håller på med. Vi vill att våra budskap ska komma fram, och vi vill få möjlighet att kommentera och framföra synpunkter på vad andra ger uttryck för. Som chef är du alltid ansvarig för din verksamhet. Som statsråd har du alltid det yttersta ansvaret för vad som händer på ditt departement. Men var går gränsen för hur vi och våra medarbetare som arbetar åt oss får agera i förhållande till medierna? Vi vet alla här, speciellt som arbetar med dessa frågor, vad gränsen för censur i yttrandefrihetsgrundlagen innebär. I 3 § i grundlagen framgår att något som är avsett att framföras i ett radio- eller tv-program inte först måste granskas av en myndighet och att myndigheter eller andra allmänna organ inte får hindra eller förbjuda offentliggörandet på grund av det förväntade innehållet. Men i detta fall var det SVT som gav utbildningsministern möjlighet att se programmet på förhand. Det var inte ett krav från departementet. Alltså strider inte detta handlande mot censurförbudet i grundlagen. Vi från oppositionen är också klara över att något förbud mot offentliggörandet inte heller föreligger. Inte heller har möjligheten att hindra en sändning varit sådan att gränsen har överträtts. Men företrädare för det allmänna måste vara försiktiga. Det får inte ens kunna tolkas som ett försök att påverka. Vi och framför allt regeringen står i en maktposition, herr talman, i förhållande till i detta fall public service-bolaget, eftersom villkoren för sändningstillstånd och anslaget beslutas av regeringen och . Det är viktigt att den redaktionella självständigheten inte utsätts för sådant tryck att fara finns att det ska uppfattas som påverkan och krav på förändringar beträffande vad som ska granskas och vad som ska offentliggöras. Public service har en granskande roll i förhållande till makthavarna. Synlighet, öppenhet och mediernas självständighet är viktiga byggstenar för att upprätthålla ett demokratiskt samhälle. Alltså bör alla som på något sätt företräder regeringen iaktta stor försiktighet och hålla ett betryggande säkerhetsavstånd i kontakterna med medierna. Har det någon betydelse att det var så nära ett val? Ja, jag tycker också att man ska beakta den faktorn. Stämningen var pressad. Fyra nya regeringsår stod på spel. Det gäller att få fram så många vallöften som möjligt. Men om vi ska upprätthålla det grundlagsskydd som medierna har är det lika viktigt, om inte än viktigare, att just i en valrörelse hålla avståndet till dem som granskar. Jag vill yrka på godkännande av anmälan i reservation 5. 48 (M): När jag hade träffat min nuvarande flickvän skulle hon berätta om mig för sin far. Jag frågade då lite nervöst vad hon tänkte säga till honom. Hon berättade att hon tänkte nämna lite om vad jag gör om dagarna och det jag hade sagt när vi träffades om mina tankar om framtid och familjebildning. Jag hörde direkt att det var något viktigt som saknades. Har du inte glömt något? Jag fortsatte: Så sent som sade jag att jag tycker att det vore trevligt att äta middag med din far. Det måste du hälsa honom. Min flickvän tackade för att jag hade påmint henne om det och lovade framföra det till sin far. Jag tror att många kan känna igen sig i dialogen. Vi är måna om att omgivningen får en korrekt bild av vilka vi är och vad vi står för. Vi är för övrigt inte enbart måna om att bilden är korrekt utan strävar efter att den ska vara både korrekt och komplett. i och för sig korrekta uppgifter om oss kan ge en missvisande bild av vilka vi är därför att det saknas viktiga pusselbitar, viktig information. Precis så var det i fallet med Uppdrag gransknings program om vinster i friskoleföretag. Det var ett program som skulle sändas på bästa sändningstid i före valet . Reportaget i programmet handlade om friskolekoncerner som anklagades för att tumma på kvaliteten för att kunna ge ägarna stora utdelningar. Det var och är en politiskt laddad fråga. Efter att det granskande reportaget visats skulle programmet avslutas med en debatt mellan utbildningsminister och Socialdemokraternas . De skulle då kommentera reportaget och berätta om och i så fall vad de ville göra åt situationen. För att utbildningsministern skulle kunna förbereda sig inför debatten fick hans pressekreterare möjlighet att se reportaget dagen före debatten. Han upptäckte då att det i reportaget hade klipps in gamla intervjuuttalanden där utbildningsministern kommenterade vinster i friskolor. Utbildningsministerns senaste, mest aktuella uttalanden i frågan fanns däremot inte med. Hade det någon betydelse? Ja, det hade det i och med att regeringen hade gjort en tydlig positionsförflyttning i synen på vinstutdelningar från friskolekoncerner. Regeringen hade konstaterat att ingen när skolpengssystemet infördes förutsåg de senaste årens utveckling med friskolekoncerner som ägs av riskkapitalbolag och att regelverket därför behövde ses över i en parlamentarisk utredning för att säkerställa att alla elever i alla skolor får en utbildning av god kvalitet. Friskolorna är fortfarande ett mycket positivt inslag i skolväsendet, och det måste vara tillåtet att göra vinst även i friskoleföretag men man ska inte få göra vinst på bekostnad av kvaliteten i utbildningen. Utbildningsministern och Alliansen hade alltså lyft fram samma problembeskrivning som ville sätta fokus på, och utbildningsministern och Alliansen hade dessutom föreslagit åtgärder för att förändra situationen. Det här var en viktig positionsförflyttning i just den fråga som lyftes fram i Uppdrag gransknings reportage. Regeringens nya förslag nämndes dock inte någonstans i reportaget, utan i stället fanns äldre uttalanden av med, vilket förmedlade bilden av att regeringen inte tänkte göra något åt situationen. När pressekreteraren insåg detta ringde han de ansvariga för och påpekade att reportaget inte gav en rättvisande bild av regeringens och utbildningsministerns åsikter i frågan. Han fick beskedet att det inte var aktuellt att göra några kompletteringar av programmet. Uppdrag gransknings dåvarande ansvarige utgivare har varit på utfrågning i utskottet. Han uppgav då att han inte mindes exakt vilka ord som användes under samtalet med pressekreteraren. Däremot skrev på Uppdrag gransknings blogg efter samtalet att pressekreterarens synpunkter var ovanligt lätta att avfärda. har haft att ta ställning till om pressekreterarens agerande var klandervärt i ljuset av att staten och dess myndigheter inte får agera på ett sätt som hotar tryck- och yttrandefriheten och mediernas redaktionella oberoende. Utskottets majoritet konstaterar att kontakter med massmedierna är ett naturligt inslag i arbetet i och att sådana kontakter fyller en viktig funktion. Vi påpekar också att en allmän utgångspunkt vid kontakter mellan företrädare för statliga myndigheter och medier självfallet är vikten av att den redaktionella självständigheten inte träds förnär. Däremot konstaterar vi att granskningen i detta fall inte ger anledning till något uttalande i övrigt från utskottets sida. Det innebär att utskottsmajoriteten inte anser att pressekreteraren har agerat på ett klandervärt sätt. Han har inte haft några maktmedel till sitt förfogande för att styra redaktionens agerande, utan han har framfört åsikten att utbildningsministerns senaste ställningstaganden är mest relevanta och borde framgå av reportaget. Redaktionen hade en annan åsikt, och reportaget sändes därför i oförändrat skick. Konstigare än så är det inte. Oppositionen i utskottet, däremot, återanvänder i sin reservation skarpa formuleringar som utskottet använde i sin kritik av dåvarande utrikesministern . Det ärendet gällde agerande när hon uppdrog åt två tjänstemän att utöva påtryckningar på ett webbhotell så att en viss hemsida som publicerade Muhammedkarikatyrer släcktes ned. I oppositionens text står följande: Med hänsyn till de ändamål som uppbär censurförbudet i grundlagen måste myndigheter i allt väsentligt avhålla sig ifrån att försöka påverka grundlagsskyddade mediers publiceringsbeslut. Man skriver vidare att frågan bör lyftas om agerandets lämplighet och syftar då på pressekreterares agerande. Det finns dock betydande skillnader mellan ärendet om och dagens ärende. I fallet var ambitionen att stoppa en viss hemsida genom påtryckningar på den som ägde och tillhandahöll den tekniska infrastrukturen, och påtryckningarna var framgångsrika. Det var självklart att fick kritik för det av ett enigt konstitutionsutskott. Motsvarande agerande i fallet hade inneburit att pressekreteraren hade ringt till och försökt få tv-sändningarna nedsläckta när skulle sändas. Det föreligger således en artskillnad, inte en gradskillnad, mellan det pressekreterare gjorde och det medarbetare gjorde. Det är, herr talman, en självklarhet att statliga myndigheter, inklusive , inte ska försöka ge medierna order om vad de ska skriva eller sända. Självständiga medier är en av hörnpelarna i en fungerande demokrati. Men att referera till censurförbudet i samma andetag som man diskuterar pressekreterarens samtal med Uppdrag gransknings redaktion är att gå väldigt, väldigt långt. Det är, om uttrycket tillåts, att skjuta mygg med kanon. Det vore inte rimligt om ministrar och pressekreterare fick order av KU att vara så försiktiga att de inte skulle våga lyfta luren för att påpeka felaktigheter i mediernas rapportering. Alliansens ambition i det ärende vi nu debatterar har varit tydlig: att betrakta vad som konkret har skett i ärendet och pröva det mot principerna som säkrar mediernas självständighet. Pressekreteraren ansåg att utbildningsministerns nu gällande ståndpunkt vad gäller vinstutdelning från friskolor var mer relevant än uttalanden som ministern gjorde . Den uppfattningen framförde pressekreteraren till . Är detta klandervärt? Svaret är nej. 49 (MP) replik: Jag tycker nog att det är som skjuter grovt. De formuleringar som vi har i vår reservation är inte alls särskilt långtgående. Vi talar om att det är viktigt att vara extra försiktig när regeringsrepresentanter vänder sig till medier och kräver att få förändringar i innehållet i programmen. Man ville få med den senaste ståndpunkten som hade genom att ringa både ansvarig utgivare och programchef. Man var alltså inte i kontakt med själva journalisterna, utan det var ansvarig utgivare och programchef. Det är ganska ovanligt att man går så långt. Jag har inte hört talas om det tidigare, för då ska det till ganska mycket. Vi ska komma ihåg att gör nya utspel väldigt ofta, och redaktionen bedömde i detta fall att det inte fanns något beslut och att Alliansen inte hade fattat något gemensamt beslut i just de här frågorna. Det har än inte fattats något beslut i den riktning som påstod var den nya politiken. Jag tror att man kan säga att de gjorde en riktig bedömning i det fallet. Det hade varit helt orimligt att redigera om och hävda att regeringen plötsligt hade en ny politik bara för att hade sagt det som sin åsikt i något sammanhang. 50 (M) replik: menar att de skrivningar som finns i oppositionens reservation inte är så långtgående. Jag vill då påpeka att skrivningarna talar om censurförbudet. Man säger inte att agerandet innebär ett brott mot censurförbudet, men man talar om det. I samma skrivning säger man att man tycker att det finns skäl att ifrågasätta agerandets lämplighet. Man nämner censurförbudet och säger att detta inte är lämpligt. Den som kan läsa KU-prosa inser nog det tror jag för övrigt att även den breda allmänheten gör att resonerar man på det sättet och har sådana skrivningar innebär det en ganska långtgående kritik och ett ganska långtgående ifrågasättande av detta agerande. Det är vi från allianspartierna inte beredda att ställa oss bakom, för det är inte klarlagt exakt vad som sades i samtalet mellan pressekreteraren och Uppdrag gransknings företrädare. Det som däremot är klarlagt är att man är överens om vad frågan gällde. Pressekreteraren menade att ministerns senaste uttalanden borde ha återgivits i reportaget, och sade att det inte var aktuellt att föra in dem. Det är det diskussionen gäller. Jag undrar om tycker att det är en konstig åsikt att de senaste uttalandena är mer relevanta än uttalanden som är gamla. 51 (MP) replik: Ja, i det här fallet tycker jag att det låter som en helt riktig bedömning från redaktionen när man väljer att lyfta fram uttalanden som stöder den politik som regeringen bedriver i stället för ett uttalande av en enskild minister som inte har stöd i något gemensamt beslut över huvud taget. Det som reagerar så hårt mot är de centrala meningarna här: Vid kontakter mellan företrädare för statliga myndigheter och medier bör en hög grad av försiktighet iakttas och ett betryggande säkerhetsavstånd upprätthållas så att den redaktionella självständigheten inte träds förnär, särskilt om den som agerar företräder regeringen. Jag tycker inte att det är extremt eller överdrivet på något sätt, utan jag tycker att det är en rimlig formulering i sammanhanget, när uppenbarligen regeringens och ministerns egen presschef försöker få till stånd redigeringar av programmet som faktiskt skulle ändra innebörden och påverka innehållet i programmet på ett sätt som antagligen inte var riktigt relevant. 52 (M) replik: citerar ur sin reservation ett avsnitt som jag inte refererade till. Det som jag framför allt lyfte fram var att man talar om de ändamål som uppbär censurförbudet och om att frågan bör lyftas om agerandets lämplighet. Man mer än antyder att pressekreterarens agerande har rört sig i riktning mot att undergräva mediernas självständighet genom att innebära ett indirekt brott mot censurförbudet. Jag tycker att det är långtgående, och jag tycker definitivt inte att det finns fog för att göra den typen av uttalanden och markeringar i detta ärende. Det är ganska tydligt att KU inte kan säga till ministrar, pressekreterare och andra att de ska vara så försiktiga att de inte ens ska lyfta luren för att påpeka felaktigheter i mediernas rapportering eller framföra den typen av synpunkter. Jag tycker att det är att gå för långt. Självklart ska medierna ha mycket långtgående självständighet. Det är en grundläggande demokratisk förutsättning. Men man måste också beakta att kommunikation mellan och medierna eller mellan andra politiska företrädare och medierna också är ett naturligt inslag i en demokrati. Det kan man inte bortse från, utan det är självklart centralt att man har ett utbyte, ett givande och ett tagande. I det givandet och tagandet har pressekreteraren framfört synpunkter. Medieföreträdaren har sagt: Dem tänker vi inte bry oss om. Nej, det är deras fulla rättighet. Det är så det ska vara i en demokrati. Men detta att framföra synpunkterna har jag svårt att se kan vara klandervärt på det sätt som oppositionen vill göra gällande. 53 i (S) replik: har en förmåga att förminska det agerande som företrädarna för regeringen har haft. I mitt anförande frågade jag: Var går gränsen? tar också upp agerande och säger att det skulle vara vida skilt från detta. Där fanns också en tjänsteman från departementet, och det var inget krav på stopp, utan det var samma sak: Man upplyste och ville att man skulle veta vilka konsekvenser det skulle få. Här var det ett krav på att ett inslag skulle redigeras om. Vi har skrivit betydligt mildare i denna skrivning än vad ett enigt konstitutionsutskott skrev när det gällde . Jag vill fråga: Vad är det som sker när ni får regeringsmakten? Då helt plötsligt är acceptansen mycket större för vad man får göra och säga, hur man får agera som statsråd, än när vi hade en socialdemokratisk regering, för då var ni oerhört snabba med att sätta ned fötterna och säga: Det här är inte tillåtet. Man skulle inte acceptera att det gick så nära gränserna. Då var det jätteviktigt att upprätthålla censurförbudet, att se till att inte yttrande- och tryckfriheten träddes det minsta förnär. Min fråga till är: Vad är det som har hänt ? 54 (M) replik: Jag konstaterar att i sin korta replik hinner vara överslätande gentemot förra utrikesministern , genom att försöka likställa hennes agerande, som var ytterst anmärkningsvärt, med pressekreterarens telefonsamtal till redaktionen för , och tala om statsrådets agerande. Apropå är det väl viktigt att ge den sakupplysningen att det i det här fallet inte handlar om att statsrådet har gjort det ena eller det andra. Han fick reda på telefonsamtalet i efterhand, har han själv berättat för utskottet, och han har inte gett några instruktioner till sin pressekreterare när det gäller kontakten med redaktionen. Det är pressekreteraren som har agerat på eget initiativ. Det är uppenbart, och det är klarlagt. Jag menar att man bör se oppositionens ställningstagande i det här ärendet i sitt sammanhang. I det granskningsbetänkande som vi nu debatterar finns det flera ärenden där oppositionen vill göra tämligen långtgående inskränkningar i yttrandefriheten, nämligen ministrarnas yttrandefrihet. Det tycks finnas en strävan hos oppositionen att med hänvisning till andras yttrandefrihet begränsa ministrarnas möjligheter att delta i debatten på ett rimligt sätt. Det här fallet är ett exempel. Det vi ska debattera strax om kulturministerns brev till ordförande är ett annat. Det finns också andra anmälningar som har gått i samma riktning. Men det är inte rimligt att använda som ett verktyg för att begränsa ministrarnas möjligheter att delta i debatten. Jag menar att det finns en betydande skillnad mellan det ärende som vi debatterar nu och fallet , vilket jag också framförde i mitt anförande. Jag tycker nog att det snarare är som är svaret skyldig när det gäller varför man är så angelägen om att begränsa alliansregeringens ministrars yttrandefrihet. 55 i (S) replik: Jag tycker att ska börja med att läsa vad skrev i fallet . Vi var oerhört skarpa. Det gällde även den socialdemokratiska gruppen. Det fanns ingen reservation. Det fanns ingen avvikande mening. Vi var lika kritiska från vårt håll som man var från Alliansens håll. Vi möttes och var fullständigt eniga: Det var en gräns som vi från inte skulle acceptera. Men helt plötsligt accepteras sådana närmanden. Jag säger att det är ett närmande. Det finns ingen censur. Det finns inget hindrande. Det finns inget förbud. Den befogenheten hade man inte, och man hade inte heller de medlen att ta till. måste tillstå att statsrådet är ytterst ansvarig för sitt departement. Oavsett vad som händer där är det statsrådet som står som ytterst ansvarig. Det är frågor som vi har haft uppe i ett flertal gånger.