prot · GY0983 · 2011-04-06 00:00:00 — Det utvecklingsarbete som har påbörjats är något som borde ha gjorts tidigare, men jag välkomnar att regeringen har samlats till en kraftfull ekonomisk men också målinriktad satsning. En äldresamordnare inleder nu arbetet för att vi ska se till att de mest sjuka äldre, alltså människor med stora vårdbehov, inte ska hamna mellan stolarna. I det avseendet är primärvården en viktig del, men det handlar om att hela vårdkedjan ska hänga ihop för att man ska känna trygghet. Vi kan aldrig svika den äldre generationen. Tvärtom måste vi se till att skapa en tydlig prioritering där äldres hälso- och sjukvård finns i fokus. På område efter område i detta betänkande redovisar vi i socialutskottet det arbete som har gjorts från regeringens sida och våra överväganden med anledning av de motioner som inkommit. Jag vill därför yrka bifall till förslaget i socialutskottets betänkande och avslag på samtliga reservationer. (Applåder) I detta anförande instämde (KD). 121 (MP) replik: Jag tycker att det var intressanta honnörsord: köfri, valfri, jämlik och säker sjukvård. Då tänker jag att jag är en ensamstående kvinna som vill ha barn och därför möjlighet att inseminera eller att jag är en person som är transsexuell. Det ska inte vara någon kötid i vården. Inga problem eftersom jag då inte kan vara patient eller ställa mig i kön. Valfri existerar definitivt inte. Jämlik finns definitivt inte. Säker sjukvård kan man ju säga att det är eftersom det absolut inte förekommer någon sjukvård. Det var flera, bland annat , som talade om att oppositionen bygger staket, men här tycker jag att det byggs murar även om det finns sprickor från ett par av allianspartierna. Hur tror att man ser på honnörsorden om man är antingen en person som är transsexuell eller en kvinna som vill ha ett barn men inte kan få det i genom insemination? Hur ser man då på köfri, valfri, jämlik och säker sjukvård? 122 (KD) replik: fråga vill jag besvara på följande sätt: Jag är övertygad om att många har följt frågan och är medvetna om att längtan efter barn är stor hos många vuxna. Jag har därför förståelse för att det finns de som önskar en organisation och lagstiftning när det gäller ensamståendes möjligheter till insemination. Men det vi kristdemokrater också har gjort, förutom att lyssna på denna röst, är att väga in att vi har ett ansvar för att barn inte förlorar rätten till sin pappa. Det är därför barnperspektivet har varit viktigare för oss än vuxnas önskan och längtan. Det här går på tvärs mot all övrig lagstiftning. Vi försöker ju på olika sätt knyta både mamma och pappa till barnet. Vi är måna om att inte utradera föräldrarnas ansvar under hela barnets uppväxt. Det är just detta, barnperspektivet och barnets rätt till båda sina föräldrar, som också lyfter fram. Det är denna utgångspunkt som finns. Vi kristdemokrater har sagt att vi vill ha ett fördjupat och breddat kunskapsunderlag där vi inte skyndar på och ser att det är enkelt att fatta ett nytt beslut. Vi vill nämligen inte överge barnet och barnets rättighet till trygghet och till båda föräldrarna. 123 (MP) replik: Den är utredningen har hållit på , så det är beklagligt att man inte har kommit fram till någon form av ståndpunkt. När det gäller barnens rätt till bägge föräldrarna vore det ju väl om vårt samhälle såg ut så, men vi har massor av barn som lever med en förälder. Precis som tidigare sade: Det man har sett är att de barn som vi nu pratar om inte på något sätt har det sämre än andra barn. Det tycker jag är att ta hänsyn till barnets perspektiv. Självklart är det bra, eller bäst, med två föräldrar, men det ska då vara två fungerande föräldrar. En femtedel av barnen i , där väldigt många lever med två föräldrar, har det eländigt på grund av att de inte har föräldrar som tar hand om dem. Var sätter vi gränsen? 124 (KD) replik: Jag är helt medveten om att det redovisar är den verklighet vi lever i. Vi anser inte att det är fråga om att värdera olika typer av familjer eller föräldraskap. Det vi har som utgångspunkt och har haft i den här diskussionen handlar om att respektera barnets rätt till sina båda föräldrar. När staten medverkar till att ett barn blir till anser vi att staten har ett ansvar att se till att det finns två föräldrar som kan ta hand om barnet. Det har varit vår utgångspunkt och det har varit vårt deltagande i den diskussionen. Sedan är det helt riktigt att frågan är komplex. I det avseendet finns redovisningen på s. 68 i betänkandet, där vi talar om ett breddat kunskapsunderlag och att aktivt analysera frågan utifrån ett barnperspektiv. Vi vill att frågan ska fokuseras utifrån ett barnperspektiv. Barnet måste i det här fallet komma före vuxnas önskningar. 125 (S) replik: Det finns naturligtvis mycket att diskutera med som företrädare inte minst för , som i någon mån faktiskt bokstavligen äger många av de här frågorna. Det är ju som har blockerat frågan om ensamståendes rätt till assisterad befruktning. Jag gissar att det är som har lagt in ett halvt veto mot att vi över huvud taget ska utreda frågan om surrogatmoderskap. Det är väl inte heller en gissning som är alltför vild att säga att när det gäller organdonation och att vända på principen är det inte heller som riktigt medverkar till att vi får till stånd de förändringar som skulle krävas. Med respekt för många andra viktiga frågor som tog upp men vi ska titta på motionsbetänkandet och frågor som är avgörande där undrar jag faktiskt hur länge ska bromsa de här frågorna och om vi kan förvänta oss ett förslag i närtid, både när det gäller ett bifall till ensamstående kvinnors rätt till assisterad befruktning och att det faktiskt sätts i gång en utredning när det gäller surrogatmoderskap. Jag vill ändå ge rätt i flera delar. Det är klart att vuxna inte bara har rätt till ett barn. Det finns många perspektiv. Men med det sagt finns det också väldigt många bottnar. Det finns många barn som lever i familjekonstellationer som inte är de som kallats för kärnfamiljer. Här måste vi som politiska företrädare både lära oss mer och våga se många olika perspektiv. Jag är nyfiken på vad som kommer att hända med frågorna, hur länge KD kommer att lägga in sitt veto. Kommer det att vara så under hela mandatperioden eller kommer vi i att få ta till oss ny kunskap och kunna fatta beslut i frågan ? 126 (KD) replik: När man lyssnar till kan man tro att allting är så enkelt och att det är dags att bara fatta ett beslut. Jag vill säga att det finns många med mig som delar oron över att vi genom ett lagstiftningsbeslut skulle utradera papparollen och faderns ansvar liksom barnens rätt till sina fäder. Ett beslut skulle också i förlängningen kunna ge det bekymmersamma, som vi har arbetat med att uppnå, nämligen att pappor och mammor delar på ansvaret och att man under barnens uppväxt finns till för barnens utveckling och trygghet. Det är för att inte förlora barnperspektivet och för att inte förlora fädernas ansvar som vi har sagt att vi vill fördjupa kunskapsunderlaget och att vi vill analysera frågan utifrån ett barnperspektiv. Jag uppskattar den respekt som finns inom alliansregeringen och som är ömsesidig i de här frågorna, eftersom vi har lite olika ingångvärden, vilket jag har redovisat här i kammaren. Dessa olika ingångsvärden i frågan har vi ändå haft respekt för, och vi avser att invänta det kunskapsunderlag som regeringsarbetet innebär. 127 (S) replik: Min fråga kvarstår: Kommer vi att komma till ett beslut i närtid? Det är ju inte så att jag ser frågan som enkel. Det försökte jag beskriva under den korta tid jag hade. Den är komplex. Jag håller med om det. Socialdemokraterna, har en tydlig uppfattning och vi har tidigare hört från talarstolen att både och har samma uppfattning. Det är knappast så att det i det här fallet handlar om opposition mot borgerliga företrädare och regeringens majoritet utan det är faktiskt en helt annan splittring. I den här kammaren finns det en stor majoritet för frågorna. Det tycker jag att man ska ha en viss respekt för. Jag vill ställa frågan igen: Hur länge kommer att bromsa förslaget? När kommer vi att få se en öppning för att utreda? talar om ett ökat kunskapsunderlag. Jag möter frågor om surrogatmoderskap, och jag är mycket medveten om att det är en ganska liten grupp som berörs och som diskuteras. Jag vill verkligen veta mer. Jag tycker att den frågan är oerhört komplex. Det tar betydligt mer än de jag har att gå in på den. Om vi ska få möjlighet att sätta oss in i den frågan seriöst måste vi ges möjlighet att utreda den på djupet. Än så länge kan vi inte ens utreda frågan därför att det inte blir bifall till det förslaget. När det gäller organdonation är det väl jättebra att vi har råd som arbetar för att se till att vi får flera , men uppfattningen från vår sida är att man nog faktiskt måste komma med lite mer kraftfulla åtgärder som att vända på principen att den som inte vill bli donator måste anmäla det till ett register. Det kan inget råd i världen komma på. Det måste komma genom ett beslut i den här kammaren. Hur ser på de här tre frågorna, organdonation, assisterad befruktning för ensamstående och surrogatmoderskap? När får vi seriösa möjligheter att ta ställning till detta? 128 (KD) replik: När det gäller organdonation skriver utskottet, vilket vi står bakom, att arbetet i bedrivs. Vi anser att inte bör ta något initiativ med hänsyn till det arbete som där pågår. I det avseendet tror jag att det är oerhört viktigt att låta det arbetet fullföljas. När det gäller surrogatmoderskap slår vi ju fast på s. 69 i betänkandet jag utgår från att det inte egentligen finns något annat förslag från att surrogatmoderskap inte är tillåtet enligt svensk rätt. Däremot redovisar ett arbete som pågår inom . Det har vi alltså lyft fram. Vi avvaktar och har inte för avsikt att påskynda den frågan. När det gäller assisterad insemination har jag påpekat barnperspektivet. Vi lägger inte fram förslag som jag önskar se i kammaren med mindre än att barnperspektivet är tillgodosett. Det är därför som det är så viktigt att få detta fördjupat belyst. För oss som kristdemokrater har barnens rätt till båda sina föräldrar varit en utgångspunkt i dessa diskussioner. Jag blir överraskad om vill reducera fädernas uppgift och roll. Det tror jag egentligen inte att du vill. ((S): Nej, tack!) Låt oss då inte förenkla frågan när det gäller vuxnas ambitioner utan det är barnen som faktiskt har den stora rätten, precis som framhålls i tidningen , som vi har hemma i , där man skriver att barn har rätt till sina föräldrar, det omvända är på intet sätt en självklarhet. Man resonerar just utifrån ett barnperspektiv. Det tycker jag är det viktiga i den frågan, att inte barnen blir övergivna på grund av vuxnas önskningar. 129 (V): Jag har anmält sex minuters talartid, men det finns en risk att jag drar över . I så fall är det första gången under mina här. I detta betänkande, SoU9 Hälso- och sjukvårdsfrågor och tandvårdsfrågor, finns det mycket att ta upp som man behöver belysa och få upp på banan. Vissa utredningar som har gjorts inom detta område har glömts eller kanske gömts undan i någon skrivbordslåda under flertalet år. En del frågor, bland annat den som vi har varit inne på väldigt ofta , nämligen rätten till assisterad befruktning för ensamstående kvinnor, anser socialminister måste utredas ur ett barnperspektiv. Assisterad befruktning för ensamstående kvinnor har drivit och försökt förmå regeringen att ta ställning för, antingen ett klart nej eller ett klart ja, men ack nej. motivering från utskottsmajoriteten, det vill säga Alliansen, för att avslå vår motion var att man förutsatte att regeringen skulle följa frågan och återkomma till om det så behövdes. Det var ett märkligt ställningstagande, och kanske är det därför som det har varit stiltje på området . Utskottsmajoritetens ställningstagande gav regeringen ett mandat att ligga lågt. Det är inte så konstigt att trots påstötningar från bland annat gällande assisterad befruktning för ensamstående har ingenting hänt. Så gick till 2008. Ansvarig minister gav följande svar på en interpellation med frågan om varför ingenting hade hänt: I andra sammanhang betonar vi betydelsen av två föräldrar som tar ansvar för sina barn och delar på ansvaret. Han har svårt att hantera frågan varför detta plötsligt skulle sakna betydelse när vi resonerar om det här. Varför är det oväsentligt för just de här barnen som vi pratar om att de skulle ha tillgång till två föräldrar när det är viktigt för alla andra? Hur var det nu? Det finns andra sammanhang där det inte nödvändigtvis behövs två föräldrar, nämligen i rätten att prövas som adoptionsförälder. Ni är långt ifrån konsekventa i er hållning. I samma interpellationsdebatt som jag nämnde tidigare frågar om vi borde ha en lag i som gör det möjligt för ensamma kvinnor att med hjälp av svensk sjukvård få assisterad befruktning och på det viset ordna tillkomsten av ett barn. Han tycker att det finns skäl att vara tveksam inför en sådan utveckling eftersom han tycker att det är viktigt att man eftersträvar en situation där barn växer upp med två föräldrar. har länge varit i framkant när det gäller familjepolitiken, men har det på många plan stannat av och i vissa fall även gått tillbaka. Är det rimligt att diskriminerar en grupp kvinnor som på grund av deras civilstånd tvingas söka sig utomlands för assisterad befruktning där lagstiftningen kommit ett steg längre än här i , till exempel , , eller ? Är det okej? Det är dags att sluta diskriminera gruppen kvinnor som på egen hand via assisterad befruktning vill bli föräldrar. Det är dags att får en modern lagstiftning som också inkluderar ensamstående kvinnors rätt till insemination. Bort med klyschor som vissa gör gällande, nämligen att se till barnets bästa! Det finns ingenting som talar för att ett barn som tillkommit genom assisterad befruktning av en ensamstående kvinna skulle få sämre uppväxtmiljö än ett barn som adopterats av en ensamstående kvinna eller ett barn som av någon anledning lever med endast en förälder. Det finns heller inget som talar för att ett barn som växer upp i en parrelation skulle få en bättre uppväxt än ett barn som växer upp med en förälder. Den traditionella kärnfamiljen mamma-pappa-barn är en otidsenlig norm där många existerande familjebildningar inte får plats. Varför ska vi utesluta en grupp kvinnor som själva vill bära och föda fram ett barn? Varför nekar alliansregeringen denna grupp möjligheten till assisterad befruktning? Jag förstår inte resonemanget. Jag vill uppmana er att följa med verkligheten, följa med tidens utveckling och sluta diskriminera denna grupp. Ett steg i rätt riktning är därför att bifalla reservation 20 i detta betänkande. Jag övergår till frågan om lagen om fastställande av könstillhörighet. En utredning kom till stånd när i samarbete med den tidigare socialdemokratiska regeringen tog fram direktiven för en översyn. Betänkandet remissbehandlades, och remisstiden gick ut . Sedan blev det helt tyst. Inget hände trots påstötningar av i form av motioner, interpellationer och skriftliga frågor. När hade gått svarade ansvarig minister, även nu , på en skriftlig fråga från daterad gällande vilka åtgärder han avsåg att vidta för att modernisera lagen om fastställande av könsidentitet. Svaret var kort, bara några rader. Där framgick att eftersom förslaget i betänkandet inbegrep en rad komplexa frågeställningar där konsekvenser av olika slag behövde belysas kunde ministern inte ange någon närmare tidsplan för det fortsatta arbetet. Det var hela svaret på den skriftliga frågan. Exakt samma fråga ställde jag , och jag fick svar daterat efteråt. Där framgick att förutom förslagen i betänkandet Ändrad könstillhörighet som lämnats av hade det i regi utförts ett utredningsarbete. och övriga personer med könsidentitetsstörningar hade av styrelsen remitterats till olika berörda instanser. Ministern hade erfarit att avsåg att till överlämna de delar av styrelsens arbete som gäller lagstiftningsfrågor . Han kunde därför inte nu märk väl samma slutmening som tidigare ange någon närmare tidsplan för det fortsatta arbetet inom . Det var en favorit i repris. har vi fått vänta. Hur länge till ska det dröja innan en proposition kommer? Jag anser att socialminister svar både i interpellationsdebatter och på skriftliga frågor har visat ministerns stora nonchalans för situationen för transsexuella. Det måste väl vara möjligt för en ansvarig minister att uppge någon form av tidsplan eller i alla fall en ambition när det gäller att komma fram med ett förslag på en ny lag om fastställande av könstillhörighet? Personer som vill genomgå någon form av könskorrigerande behandling och byta juridiskt kön möter en mängd krav, bland annat att personen måste vara steril, ogift och svensk medborgare. Det är horribla krav! presenterade mycket riktigt sina slutsatser i flera frågor för transsexuella i skriften Transsexuella och övriga personer med könsidentitetsstörningar. välkomnar slutsatser som ger stöd för kraven på en förändrad lagstiftning i dessa frågor. föreslår bland annat att kraven på att vara svensk medborgare, ogift och steril tas bort. Det är mycket positivt och ett steg i rätt riktning. Vidare föreslås att det ska vara tillåtet att frysa ned könsceller på samma villkor som ges andra patientgrupper. Det är ett glädjande förslag anser . Vi anser att en förälders könstillhörighet eller könsidentitet är totalt ovidkommande för förmågan att ta hand om ett barn. Det finns vissa restriktioner för att en person ska få behandling. Det anser ska slopas. Denna åldersgräns innebär att unga transsexuella tvingas genomgå puberteten i en kropp som upplevs vara fel och främmande. I samråd med personen i fråga ska en läkares bedömning räcka för att personen ska få den vård, den behandling och det stöd han eller hon behöver. I skriften från är förslaget att bör ta initiativ till samråd med SKL i syfte att undersöka förutsättningarna att få till stånd regionala utrednings- och behandlingsteam för personer . Att vården för unga transpersoner behöver förbättras är helt i linje med politik. Naturligtvis stöder vi detta helhjärtat. Att skyndsamt överväga förutsättningarna för inrättande av så kallade stopphormoner för att minska risken för psykisk ohälsa är också helt klart i linje med vad önskar. Men vi måste se till att tillgången till en sådan behandling finns över hela landet. Det finns mycket att ta upp och belysa i denna fråga, men jag avslutar här med en förhoppning om att regeringen, med socialminister i spetsen, nu verkligen kommer till skott och tar till sig och de remissvar som finns och levererar en proposition , det vill säga 2012. Det är dags att sluta bromsa och i stället agera. Jag uppmanar ministern och Alliansens ledamöter att särskilt noga titta på RFSL:s remissvar. RFSL har lång erfarenhet och stor kunskap gällande dessa frågor. Jag skulle vilja påstå att de är experter på området. Det är nu verkligen dags att vi med det snaraste får en ny lagstiftning. Att bifalla reservation 25 är ett steg i rätt riktning. Jag vill utifrån detta anförande poängtera att könsidentitetsstörning inte är en psykisk störning eller en sjukdom. 130 (M): Det är ingen mänsklig rättighet att få barn, och egna barn är heller ingen förutsättning för ett lyckligt liv. Men kan det inte vara statens uppgift att via lagstiftning lägga krokben för vuxna människor som inget hellre önskar än att få barn, särskilt inte en borgerlig regerings. Surrogatmoderskap är inte reglerat i svensk lag, trots att den medicinska möjligheten att bli förälder med hjälp av en surrogatmoder har funnits . Däremot är det olagligt att vanemässigt eller med vinstsyfte assistera vid surrogatarrangemang. Förbudet innebär att en kvinna som av medicinska skäl inte själv kan bära eller föda fram ett barn begår en olaglig handling om hon som sista möjlighet att ändå blir mor tackar ja till att låta sin syster eller bästa hjälpa henne att föda barnet. Det spelar ingen roll om hjälpen sker frivilligt eller utan krav på ekonomisk kompensation. Inte ens när det barnlösa paret själva står för både spermier och ägg är det tillåtet för sjukvårdspersonal inom offentlig vård eller på privat klinik att assistera vid surrogatarrangemang. Att det finns kvinnor som av ideella skäl eller mot rimlig kostnadsersättning vill hjälpa barnlösa par anses inte höra hit, och inte heller det faktum att det i redan finns barn som har kommit till tack vare surrogatarrangemang i andra länder. En konsekvens av svensk lagstiftning är att svenska par tvingas anlita och betala surrogatmödrar utomlands. Det kan ibland innebära att fattiga kvinnor i utvecklingsländer utnyttjas även om arrangemanget formellt sett är frivilligt från deras sida. Jag medger att detta är ett etiskt dilemma som inte kan negligeras. Men detta etiska dilemma blir inte mindre av att vi förbjuder surrogatmoderskap i , snarare tvärtom, för om det tillåts här minskar de barnlösas behov att vända sig till utländska surrogatmödrar. Och framför allt är invändningen om exploatering inget skäl alls för att i förbjuda surrogatmoderskap, särskilt inte om parterna kommit överens och för vänskaps skull eller av idealistiska skäl vill göra detta åt varandra, och där den ekonomiska kompensationen är helt underordnad. Möjliggörandet av surrogatmoderskap i skulle betyda oerhört mycket för ett antal barnlösa par och allmänt sett öka frihetsgraden i samhället. Lagstiftning behövs också för att säkra den legala statusen och skapa juridiskt trygga uppväxtförhållanden för de barn som har kommit till tack vare en surrogatmoder och redan lever här i landet. Men en sådan reform kräver att vissa komplicerade frågor först reds ut. Vad händer till exempel om kvinnan som bär barnet ångrar sig och inte vill lämna det ifrån sig eller om det barnlösa paret går skilda vägar innan barnet föds? I vilken utsträckning bör det vara tillåtet att ekonomiskt ersätta kvinnan som bär barnet? Och hur mår barnet som föds egentligen? Hur fungerar det jämfört med andra barn? Inte minst av hänsyn till barnen bör regeringen tillsätta en utredning med uppgift att föreslå en lagreglering som gör surrogatmoderskap tillåtet även i . Jag konstaterar att socialutskottet avstyrker min och partikollegan motion. Och visst, som jag och många med mig här inne redan har varit tydliga med, väcker surrogatmoderskap flera komplicerade och politiskt laddade frågor. Ja, frågan om surrogatmoderskap är så känslig att det finns människor till och med i regeringen som drabbas av beröringsskräck så fort de kommer i närheten av den. Eller som socialministern gjorde klart för mig vid en frågestund : Regeringen har inga planer på att vidta några mått och steg på detta område. Jag tycker att det var lite oförsiktigt sagt, särskilt som det inte är sista gången som detta spörsmål kommer att tas upp här i kammaren. Ni kan lita på mig! Det kommer förresten upp här i , när och jag har bjudit in riksdagsledamöter, experter, organisationer och en hel del andra till ett kunskapsseminarium om surrogatmoderskap. För det fall någon undrar om socialminister har fått en inbjudan kan jag lova er: Ja, det har gått i väg en . I detta anförande instämde (FP). 131 FINN (M): I det aktuella betänkandet hanteras viktiga motioner över hälso- och sjukvårdens organisation, finansiering och prioritering. Många samhällsforskare har varnat för risken med att den solidariskt finansierade sjukvården i står inför svåra framtida utmaningar vad gäller långsiktig hållbarhet, givet bland annat det i övrigt glädjande faktum att den svenska befolkningen lever allt längre men också då det faktum att en allt äldre befolkning kommer att konsumera alltmer sjukvård.