prot · GZ0915 · 2011-10-12 00:00:00 — är det mycket populärt att tala om att integrationen har misslyckats. Det gör nästan alla politiker , men man skyller det inte på invandringen, utan man skyller det närmast på svenskarna, systemen och det svenska samhället. Är det verkligen rimligt att göra det? Är det svenska folket som har ansvar för att invandrare inte får jobb i det här landet och alltså har en extremt låg sysselsättningsgrad i förhållande till svenskar? Är detta svenskarnas fel? Är det svenskarnas fel att vi ser gettoliknande stadsbildningar runt våra storstäder eller att brevbärarna i nu tvingas bära överfallslarm när de ska dela ut post? Är det svenskarnas fel att det ser ut på det viset? Jag hävdar att det inte är så. Jag hävdar att det handlar om att invandringen har varit för stor och att vi inte har haft kapacitet att ta hand om alla dem som har kommit. Då har man två alternativ man har kanske fler, men det är framför allt två alternativ som finns att välja mellan: Antingen fortsätter man med sin politik i alla fall och försöker sedan lappa och laga som regeringen nu vill göra. Eller så väljer man att begränsa invandringen lite mer, så att vi får en möjlighet att reda upp den situation som har skapats. Jag väljer att göra så, medan ni väljer att lappa och laga med verkningslösa och kostsamma integrationsprojekt och särlösningar där man måste skapa jobb åt invandrare och betala lönen för att de ska komma i arbete, men ändå gör de inte det. Man kan prata vilka fantastiska integrationspolitiska reformer man genomför. Men det händer ju ingenting! Det fungerar ju ändå inte. Varför inte pröva en annan väg i stället, nu när ni har lappat och lagat ? I detta anförande instämde (SD). 106 Socialminister (KD) replik: Den svenska integrationen fungerar inte tillräckligt väl. Ändå kunde jag läsa upp siffror som visar att ungefär var fjärde person som jobbar inom välfärden har utländsk bakgrund. Det är personer som gör ett fantastiskt arbete . Vi behöver naturligtvis ändå förbättra för att motverka kriminalitet, gängbildning och andra problem som vi har att brottas med, men det leder mig inte fram till slutsats att vi i ska stänga våra gränser. Jag tror att alla vi människor har ett lika värde och att vi bygger det goda genom att vara inkluderande och genom att vara humana och hjälpa varandra. Vi behöver bryta med en politik som alltför länge har varit omhändertagande i stället för att bygga på de resurser som de människor har som kommer hit. Vi behöver ge dem en större möjlighet att komma in i och få ett arbete. De goda exemplen på att det fungerar, till exempel i i , , och så vidare ska vi lära oss av. Lösningen kan aldrig vara att dra en linje mellan olika grupper och peka på de andra och säga: Det är ert fel. Det är ni som förstör och ställer till det. I stället ska vi se till att bygga ett för alla. 107 (SD) replik: Jag pekar inte på särskilt många andra än på och hans allianskamrater och på övriga politiker i den här församlingen. Det är ni som har misslyckats. Det är inte invandrarnas fel att det ser ut som det gör, utan det är ytterst ert fel. Det är alldeles riktigt att det finns många invandrare i det här landet som tillför det svenska samhället väldigt mycket, som arbetar, som startar företag och så vidare. Det ska man inte förringa på något sätt, och det gör jag inte heller. Däremot talar jag om att det är alldeles för få som arbetar och startar företag. Varför är det så? Jo, därför att ni har skapat en situation där de i stället hamnar i ett livslångt utanförskap kring våra storstäder. Man kan inte tillämpa en integrationspolitik i den situation som råder med en sådan massiv invandring som vi har och där vi tar ett sådant gigantiskt ansvar för detta problem som gäller hela . Därför menar jag att invandringen måste begränsas, så att vi får en chans att få en rimlig och fungerande integrationsprocess också i det svenska samhället. 108 (V): Statsministern stod här och var både stolt och nöjd, om jag förstod det rätt. Mycket hade gått åt rätt håll. De ekonomiska kurvorna pekade åt rätt håll. Fler var i arbete. Det var bara svarta siffror överallt. Inget var minus. Allting var bra. Den beskrivningen kan bero inte bara på att statsministern har ett behov av att beskriva så utan också på att statsministern lever i en annan verklighet än många av dem som just nu lider under försämringar i sjukförsäkringen och i a-kassan och av en välfärd som urholkas. Den verkligheten finns där oavsett om statsministern vill erkänna det eller inte. Antalet fattiga barn ökar i . Anledningen till det är barn har ju sällan någon egen förmögenhet att deras föräldrar har blivit allt fattigare. Det handlar om föräldrar som kanske är långtidssjuka. De kanske hör till de 50 000 som har utförsäkrats med er politik. Det handlar om föräldrar som kanske har förlorat jobbet. Arbetslösheten är ju högre nu än när ni tillträdde, och bara en tredjedel av de arbetslösa får numera ersättning från a-kassan. Det är klart att detta drabbar människor. Då kan man, som statsministern, låtsas att detta inte finns och att allt i går åt rätt håll. med detta genomför regeringen stora satsningar med skattepengar på att berika riskkapitalbolag. I mitt replikskifte med statsministern visade jag att de riskkapitalbolag som bedriver vård, omsorg och utbildning gick med 12 miljarder i vinst . Enligt går 8 miljarder direkt att hänvisa till skattepengar. Det är skattepengar som direkt har gått ut i vinster. Det motsvarar 20 000 välfärdsarbetare. Det är ganska mycket välfärd som produceras för 8 miljarder med 20 000 par händer i vården, omsorgen och utbildningen. Statsministern säger i replikskiftet: Det är personalkooperativ, små enheter och anställda som har tröttnat på sin tidigare arbetsgivare. Det kan finnas några sådana enstaka exempel. Men det är inte bilden för hela välfärdssektorn. Det är de stora privata riskkapitalbolagen som har tagit över marknader. Om ett personalkooperativ har bildats en gång är det väldigt svårt att återföra det till gemensam sektor. Däremot är det väldigt ofta så att de sedan köps upp av riskkapitalbolagen som ökar sina marknadsandelar och sina vinstmarginaler ytterligare. Ett sådant område är äldreomsorgen. Där är inte bara problemet de privata vinstintressena som leder till att personalnedskärningar sker trots att behoven finns och vanvård, som på det äldreboende i i som avslöjades i går. Då rycker borgerliga politiker ut och säger: Det var inte meningen. måste vi granska avtalet. Det här måste vi rätta till. Problemet är själva grundförutsättningen. Syftet får inte vara att berika riskkapitalister. Det får aldrig vara utgångspunkten för den välfärd som vi behöver gemensamt. Äldreomsorgen är viktig inte minst för att vi kan vara trygga. Alla har vi någon som vi känner och som vi tycker om som är gammal. Alla kommer vi förhoppningsvis själva att hamna där. Vi planerar för att vi ska leva . Men kommer vi att behöva hjälp. Det gör de allra flesta. är vi beroende av att det finns en hemtjänst eller ett äldreboende som hjälper oss med det vi inte klarar själva. Den kvaliteten finns . Den är inte självklar. Många är rädda för att bli gamla. Det är både för att de är rädda för en låg pension och för att de är rädda för att när de behöver hjälp så kommer de som har råd att kunna köpa sig det och många andra att stå utan. Det är effekterna av nedskärningspolitiken och privatiseringspolitiken. Det drabbar kvinnor på ett alldeles särskilt sätt. Vi vet att generell välfärd alltid gynnar jämställdhet. Det är alltid bra för jämställdheten i samhället om välfärden omfattar alla. Vi vet att kvinnor i precis som i andra länder oftast tar hand om barn och gamla när inte samhället finns där och gör det som vi gemensamt har försökt få samhället att besluta om. Därmed minskar makten i kvinnors liv över sin egen verklighet och sina möjligheter att fatta egna beslut. Det är också en kvinnlig arbetsmarknad i stor utsträckning. Den domineras av kvinnor, lågavlönade som sliter hårt, gör vad de kan och verkligen försöker leverera en välfärd. De drabbas av nedskärningar och vågar inte stå upp mot en chef som hotar den. De skriver därför anonyma brev, som till exempel från i . De är rädda att förlora jobbet. Det är också kvinnor som drabbas när inte välfärden finns där. Då är det kvinnor som står för den anhörigvård som ersätter den generella välfärden. Det är döttrarna och makarna till de gamla som ofta får stå där och ta hand om de gamla som inte för det stöd som samhället borde ge. har vi en arbetsmarknad också inom offentlig vård och välfärd där mängder av människor har visstidsanställningar. Den senaste siffran är 334 000 visstidsanställda på arbetsmarknaden. Av dem har 255 000 tim- eller behovsanställningar. Det är en sorts daglönare. De har ingen aning om vilken månadslön de kommer att få och hur mycket pengar de kommer att ha . stod många människor i köer för att slåss om jobb. ser vi inga sådana köer längre. sitter människor hemma vid telefonen beredda att kallas in med kort varsel. De vågar inte gå långt från en tänkt arbetsplats. Risken finns att de då inte kommer att ringas in några fler gånger, och då får de inte heller möjligheten att tjäna några pengar . Otrygga jobb drabbar framför allt dem som redan står längst från arbetsmarknaden. Därigenom blir klasskillnaderna än tydligare. Det är inte alla som drabbas av otrygghet på arbetsmarknaden, och det är inte alla som behöver oroa sig. Men det är alldeles för många. Då kommer svaret från borgerligheten: Vi sänker ungdomslönerna. Vilken utmärkt idé! Vi låter de redan otrygga unga som sitter och väntar på att ringas in få ännu sämre betalt. Det är lysande! Vem tjänar på det? Egentligen ingen annan än de arbetsgivare som kan göra större vinster. Man säger: Vi luckrar upp lagen om anställningsskydd. Så kan vi nog hjälpa dem som har otrygga anställningar. Vi bekämpar otryggheten genom att öka den. Det låter väl inte heller riktigt logiskt, eller hur? Om man ska bekämpa otryggheten kanske man ska utgå från att människors trygghet ska tillfredsställas på ett bättre sätt, att arbetsgivarnas makt ska minska och att de anställda ska få större möjligheter till fasta jobb med lön att leva på. Varför accepterar många detta? Jo, därför att arbetslösheten är fortsatt hög. De flesta vet att den som blir arbetslös inte har det fett, och de vill inte förlora jobbat. Så tystnar arbetsplatserna. Människor vågar inte vara kritiska och sätta sig upp mot chefer. Det blir allt svårare att hävda sin rätt. Det är en annan verklighet än den statsministern beskrev. Det är den verklighet jag möter bland människor som kontaktar mig. Det är människor som utförsäkras från sjukförsäkringen, är arbetslösa, är oroliga för sina anhöriga som inte får den vård de behöver och som själva känner: Det är inget bra . Det är inte ett bra land när den enda tryggheten som ökar är otryggheten och när den enda makt som ökar i människors liv är vanmakt. Det låter som en floskel. Men bakom den finns en verklighet som regeringen vägrar se. Det är därför vi behöver en rödgrön politik i . 109 Statsminister (M) replik: Jag hade inte tänkt gå i polemik med . Vi hade ett replikskifte tidigare. Jag tror att de synpunkter vi har från lite olika utgångspunkter är väl kända. Jag tänkte uppmärksamma det faktum att det är sista partiledardebatt och att åtminstone nu ser ut att vara på väg ut ur svensk politik i den roll han nu har haft. påpekade under en tidigare fas av debatten att jag var lite röd. ska jag i stället bevisa att är blå. Det är nämligen så att även om vi står långt ifrån varandra rent politiskt har vi hamnat ganska nära varandra när det gäller vår syn på fotboll. De av oss som gjorde rätt val , nämligen att ladda upp för den här debatten genom att se SverigeHolland, kunde se den fina kombinationen , och . Det är de tre grabbar som tillsammans utgjorde kärnan i en storhetstid för det lag som vi hejar på. Vi håller på våra partier precis som vi håller på våra fotbollslag. Vi har uppgång och nedgång, och vi har väl upplevt uppgång och nedgång i både fotbollens och politikens värld. Även om vi hamnar längst ifrån varandra i politiken tycker jag att som denna är det bättre att tala om det där vi står bredvid varandra. Var det en sak jag lärde mig på i går var det: Ska man se fotboll , och det är trots allt ett par matcher kvar, så behövs detta. Det behövs en rejäl fin mössa och lite blåränder, lite olika blå toner, , i form av en halsduk. Det får du ha för att tänka på vad du vill tänka på. Du vill kanske slippa tänka på oss. Kanske vi syns på . Jag vet att du har varit en mer frekvent åskådare än vad jag har varit, så du behöver inte påpeka det. De här kan vara bra att ha när blir lite kallt. Ha det bra! 110 (V) replik: Tack för de vänliga orden, men jag hade hellre sett ett skarpt replikskifte där du hade försvarat din orättvisa politik, ! Det tycker jag hade varit ett bättre sätt att hedra mina år som partiledare. Jag kan garantera en sak: Jag kommer inte att vara på väg ut ur svensk politik. Jag kommer att finnas kvar, och jag kommer att vara en enveten försvarare av rättvisa och solidaritet också . Det kan jag garantera. 111 Utbildningsminister (FP) replik: Även jag vill uppmärksamma i hans sista partiledardebatt och tacka för alla de insatser han har gjort. Vi har en gemensam historia före denna talarstol; vi satt i ihop , och jag minns att vi hade ganska frejdiga debatter också då. Vi står långt ifrån varandra politiskt och ideologiskt. Men jag uppskattar mycket därför att han är en tydlig ideologisk debattör. Det gör att debatterna, argumentationen och det politiska samtalet blir tydliga och begripliga för medborgarna och för dem som lyssnar. är en tydlig agitator och argumentatör för de idéer som han står för. Allt man gör i det här jobbet är inte alltid roligt, men att möta i debatter och utväxla argument och synpunkter är alltid roligt. och du har ett gemensamt fotbollsintresse. Jag vet inte vad marknadsvärdet på Djurgårdsprylar är just , men de har säkert ett stort affektionsvärde. Jag har valt en bok som är utgiven i ett ämne som vi ofta diskuterar, och jag. Det är jämställdhet. Denna bok handlar om jämställdhetskampen kampen för kvinnlig rösträtt i . Den är skriven av den liberala författaren och journalisten . Boken har alltså kommit ut, och jag tycker att den skulle kunna vara en lämplig present. Den kan du läsa när du får lite mer tid att göra roligare saker än bara att vara i det här huset. Tack ska du ha för dina insatser! 112 (V) replik: Detta är en fantastiskt fin bok som jag gärna kommer att läsa, och jag uppskattar mycket. Men jag måste säga att du kunde ha hedrat mig bättre, , genom att dra tillbaka det där idiotiska förslaget om att sänka ungdomslöner och försämra tryggheten på arbetsmarknaden. Det hade varit mycket bättre! 113 Näringsminister (C) replik: Jag var nästan beredd att lämna tillbaka min present och inleda ett replikskifte med dig i stället, . Detta är min första partiledardebatt och det kommer att bli din sista som partiledare. Jag måste säga att jag tycker att det är lite vemodigt att du slutar som partiledare. Jag är övertygad om att debatterna mellan och hade haft en riktigt ideologisk nerv i många frågor. I Alliansen har vi en bra tradition av att plantera träd. Alliansens partiledare har träd planterade, och de växer på bra. Du och jag delar klimatengagemanget, . Inte minst visade det sig i ett tidigare replikskifte. Jag är övertygad om att vi också delar engagemanget för att människor i ska få bättre levnadsvillkor. Eftersom jag vet att du inte är någon materialist, utan en idealist, har jag valt att plantera 33 träd i i ditt namn. Jag hoppas att du får mer tid över till att få vara nygift . Ett stort tack för bra samarbete! 114 (V) replik: Det är lite synd att vi inte kommer att mötas som partiledare. Men jag tror att jag ändå kommer att utmana dig i en del debatter i fortsättningen, . väg från ett folkrörelseparti med ett klart perspektiv av rättvisa och solidaritet till ett mer nyliberalt parti är en väg som jag hoppas att ni kommer att ompröva. Jag kommer att göra allt för att påvisa hur felaktig den vägen är. Nerven i politik är just att man lyfter fram olikheterna med respekt men tydligt och klart visar att här finns det olika alternativ. Om det är någonting jag är säker på är det att ideologin inte kommer att försvinna ur med mig. Oavsett vem som står här i nästa partiledardebatt i kommer det att vara en mycket ideologisk och tydlig företrädare för politik; det kan jag garantera. 115 Socialminister (KD) replik: Också jag vill rikta ett hjärtligt tack till . Det är inte varje gång vi har precis samma uppfattning, utan då och då skiljer sig våra uppfattningar åt. Men jag har alltid uppskattat debatterna, för de förs med ett oerhört engagemang från sida, med ett varmt hjärta och inte att förglömma med glimten i ögat, vilket gör att man också kan mötas efter debatten. Jag tror att det är otroligt viktigt i det demokratiska samtalet att vi, trots att vi tycker olika, kan se varandra som de människor vi är och skilja på sak och person. Vi har haft ganska många debatter . Det har till exempel handlat om familjepolitik, där vi tycker väldigt olika. Det har handlat om flyktingpolitik, där vi har kunnat formera gemensamma positioner. Vi har inte varit ense när det handlar om möjligheten för fler aktörer i vården, vilket vi kunde höra exempel på i anförandet här tidigare. Men jag har alltid uppskattat . Vi har en del gemensamt när det gäller idrottsintresse. Det kan diskuteras i hans fall, men det finns i alla fall ett idrottsintresse. Vi har också musik och annat som förenar oss. Eftersom jag gärna ser att får mer stryk vill jag lämna två biljetter så att han kan ta med sig en lämplig person för att se när HV krossar nästa gång. 116 (V) replik: Jag har ganska ofta fått frågan vilken partiledare jag helst umgås med i Alliansen. Jag ber de övriga om ursäkt, men jag har svarat . Det är helt obegripligt för många. Jag har fått många frågor om detta, och man undrar hur jag kan tycka det. Men det är så att har en egenskap som gör att det är lätt att umgås utanför politiken; han har en genuin humor och människokärlek. Det gör att man kan bortse från en del ganska hårda ord . De ska finnas där. De har sin plats i politiken. Jag vägrar att smeta ut det hela och tycka att vi ska vara så himla gulliga med varandra. Vi tycker olika, och det ska framgå. Men det ska göras med den respekt som följer av att vi ser att det finns en människa där bakom. I fall är det inte svårt. är en ganska kul kille, helt enkelt. Jag uppskattar tacket, även om jag också i ditt fall hellre hade sett att du hade omprövat din vansinnigt 50-talsaktiga familjepolitik. 117 Socialminister (KD): Det har varit en lång debatt, och fortfarande återstår . Jag tänkte välja ett perspektiv som möjligen är lite annorlunda. Jag ska tala om behovet av ansvar och ansvarstagande i ekonomin. Det är en grundläggande förutsättning och en nödvändighet för ett land som vill behålla kraften också framöver. Jag vill också påpeka att världen nu plågas av en ekonomisk turbulens. Det handlar i grunden också om etiska frågor eller snarare kanske om brist på etiskt handlande historiskt som man nu får betala igen för. Känslan av ansvar för framtida generationer har ibland ersatts av en lättsinnig otålighet och en önskan att maximera nyttan för dagen. Men att ta ansvar är mer än att säkerställa överskott i statens budget. Samhällsbygget är större än så. utveckling avgörs nämligen av hur väl vi lyckas förmedla normer och värderingar. hade en intressant artikel av den amerikanske journalisten och författaren . Grunden för artikeln var en sociologisk forskning baserade på djupintervjuer med unga amerikaner. Studien handlade om unga vuxnas moraliska principer. Resultatet var rätt nedslående. beskriver hur det bland unga inte längre inte finns någon gemensam etik. I stället styrs deras moraliska tänkande av situationer eller omedelbara känslor. skrev bland annat så här: På frågan om orätt eller ondska höll de med om att våldtäkt och mord var fel, men frånsett dessa extremfall fanns moraliskt tänkande helt enkelt inte med i bilden, inte ens sådant som att köra bil berusad, fuska i skolan eller bedra partner. Det finns inte mycket som talar för att utvecklingen skulle vara annorlunda i vårt land. Etik handlar om hur vi beter oss mot varandra. Moraliska val är inte bara en fråga om tycke och smak. Det är inte personliga känslor i varje given situation som bestämmer vad som är moraliskt rätt och riktigt. tecknar bilden av unga vuxna som saknar ordförråd och inte förmår att reflektera över en gemensam moralisk stomme eller moraliska förpliktelser. Det handlar om personer som präglas av en extrem moralisk individualism. Det var uppenbart att de inte fått resurser för att inse vikten av att stoppa destruktiva beteenden . Jag tror att livet, precis som trafiken, behöver regler för att samspelet ska fungera. Ett samhälle där allt fler lever i föreställningen att mina handlingar inte spelar någon som helst roll och inte får några konsekvenser riskerar att ta en ände med förskräckelse. Det handlar kanske om fler återkommande ekonomiska kriser, bristande laglydighet eller skattemoral, om ett ointresse för hur mitt agerande påverkar miljön och om allt svagare relationer och allt mindre av ansvarskännande och därmed allt svagare sammanhållning och allt svagare solidaritet. Lyckas vi förvalta en värdegrund som håller för att bygga ett öppet, fritt och välmående land förvaltar vi det ekonomiska, kulturella, sociala och andliga kapital som är nödvändigt för ett samhälle som håller ihop. Jag tror att alla inser att det inte fungerar att lämpa över ekonomiska skulder till kommande generationer. Det är oansvarigt, men att urholka värdegrunden är direkt farligt. Det är inte enkelt att växa upp i dagens komplexa värld. Den psykiska ohälsan sprider sig. Antalet barn och unga som får antidepressiva läkemedel ökar. Antalet självmordsförsök bland unga ökar tyvärr. Var tionde niondeklassare säger att de begått ett våldsbrott. Fler unga än tidigare ansluter sig till organiserade gäng. Villkoren för våra barn och unga är en av de riktigt stora framtidsutmaningarna. behöver en relations- och uppväxtpolitik som inte enbart handlar om ekonomiska förutsättningar. De är nog så viktiga, men det handlar också om annat, nämligen om en politik som bygger på insikten att samhällsgemenskapen krackelerar och havererar utan en hållbar värdegrund. Etiken har en central betydelse för ett gott liv och ett tryggt, öppet och fritt samhälle. Om vi inte förmedlar de värden och den omsorg om våra medmänniskor som i vår del av världen förvaltas av den kristna traditionen tror jag att vi raserar grunden för samhällsgemenskapen. Vi måste se föräldrarnas och familjernas roll när det gäller att förmedla värden, men vi har också skolans roll att diskutera. När det gäller familjernas roll har i alla fall jag här tidigare i debatten diskuterat att politiker gärna vill detaljreglera. Det ska beskattas, subventioneras och kvoteras till någonting som är något slags politiskt ideal som en majoritet kan enas sig om, men som jag ser det byggs inte förutsättningar för trygga, stabila och självständiga familjer så. Det som man i stället uppnår är stressade föräldrar som känner sig infösta i en mall som inte fungerar, och i värsta fall leder det till otrygga relationer och otrygga barn. Jag tror också att vi behöver inse behovet av ett väl fungerande och starkt civilt samhälle där trygghet och gemenskap främjas. Solidariteten i de offentliga välfärdssystemen är ett komplement till ett samhälle som i allt högre grad borde präglas av medmänsklighet, ansvarstagande och idealitet. Vad hjälper det om vi har höga skatter och stränga eller tydliga lagar om vi inte beter oss på ett vettigt sätt gentemot varandra? Jag tror att det handlar väldigt mycket om etik och moral och om frågan hur vi bygger ett varmare, lite närmare där det finns utrymme för alla.