prot · GY09117 · 2011-06-16 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . 2 § Anmälan om ordförande i utskott Talmannen anmälde att (M) valts till ordförande i skatteutskottet den 1 september31 december under (M) ledighet. 3 § Anmälan om inkommet protokollsutdrag från utskott Talmannen meddelade att ett utdrag ur prot. 2010/11:38 för i ärende om subsidiaritetsprövning av EU-förslag inkommit från justitieutskottet. 4 § Anmälan om inkommen faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen Talmannen anmälde att följande faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen inkommit och överlämnats till utskott: 2010/11:FPM120 Revidering av fleråriga budgetramen till följd av forskningsprojektet ytterligare finansieringsbehov KOM(2011)226 till finansutskottet 5 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Motion 2010/11:Fi16 till finansutskottet EU-dokument KOM(2011)327 till justitieutskottet 6 § Europeiskt ramverk för hantering av banker i kris Föredrogs finansutskottets utlåtande /11:FiU27 Europeiskt ramverk för hantering av banker i kris (KOM(2010)579). 1 (SD): Finanskrisen avslöjade, precis som man konstaterar i finansutskottets utlåtande, betydande brister i krishanteringen på de europeiska finansmarknaderna. Bristerna ledde inte bara till att kostnaderna för krisen lastades på många av skattebetalare, utan bristerna föranledde också att krisen fördjupades onödigt mycket på grund av de påtagliga spridningseffekterna, vilket inte minst påverkade det svenska finanssystemet. Att länder nu genomför genomsyner av det finansiella ramverket är därför endast att betrakta som sunt, positivt och naturligt. Än mer positivt får dessa genomsyner betraktas genom att det finansiella systemet är mer sammanflätat nu än någonsin . Men att det är sunt i sig att efter en allvarlig kris utvärdera vad som gick fel för att sedan korrigera misstagen som föranledde situationen kan emellertid inte tas till intäkt för eller ses som en skyldighet till att låta upprätthålla tvingande och lika regelverk över hela unionen. Eftersom vi alla känner till vilka det är som innehar den verkliga makten och möjligheten att påverka besluten inom Europeiska unionen, och eftersom ett redan inrättat regelverk får till följd att möjligheter att därefter ändra innehållet i detsamma är i det närmaste obefintliga, har vi tvärtemot en skyldighet att noga överväga vilka beslut som gynnar våra svenska förhållanden bäst. Om vi ser på saken i detta ljus har regelverk fungerat bättre eller betydligt bättre än i flertalet av de tongivande EU-länderna. Som en följd av våra erfarenheter och kunskaper på området föreslår följdriktigt finansutskottet i utlåtandet mycket viktiga justeringar och tillägg i förhållande till EU:s förslag till ett gemensamt regelverk. Man föreslår dessa justeringar utan att försvara självbestämmanderätt, vilket gör att det inte går att försäkra att dessa justeringar och tillägg också fortsättningsvis tillåts vara rådande i det svenska regelverket. Min poäng är att det är både mycket enkelt och snabbt gjort av EU att anta nya kompetenser. Det är för oss här i kammaren att bara trycka på ja-knappen vid voteringen. Desto svårare blir det senare att backa tillbaka. Eftersom linje gentemot EU dessutom visar sig vara så pass särskiljande, där kommissionen helt på tvärs med den svenska vägen anser att ett tillfälligt förstatligande för att därigenom undvika att belasta skattebetalarna är bankernas problem och ska ses som en absolut sista utväg, blir det än svårare att ställa sig bakom EU:s initiativ i denna så fundamentalt systemviktiga fråga. Om det i EU föreslagna regelverket tillåts vinna laga kraft i , om en ny finanskris motsvarande den vi hade 20082009 skulle inträffa, skulle de svenska skattebetalarna tvingas att betala mellan 25 och 30 miljarder för att rädda bankerna utan möjlighet att få tillbaka pengarna, som finns med dagens regelverk. Om flera storbanker dessutom skulle gå omkull skulle notan bli flerfaldigt större. Hela nyttan med kommissionens förslag, i första hand om man vill genomföra ett tvingande regelverk, borde vara att undvika ett överdrivet risktagande. Det smetas dessutom ut av att hela förslaget i första hand inriktas på att hantera banker i kris, inte på en bredare diskussion om hur en systemkris ska hanteras. På område efter område flyttar denna församling bort makt från svenska folket till den europeiska jättelika byråkratiska kolossen Europeiska unionen, trots att makten över enligt regeringsformen ska utgå från dess egna medborgare. synpunkter i utlåtandet är i huvudsak kritiska till EU:s förslag och är i det mesta i linje med åsikter i frågan. Dess värre är utskottets linje likväl positiv till att låta EU få makten att omstöpa det svenska regelverket till deras egna agenda eftersom man inte mer tydligt markerar sin ståndpunkt. Det är en djupt olycklig väg att gå. Jag vill därför avvisa utskottets mening att underordna ett tvingande EU-gemensamt regelverk för bankkrishantering. Jag yrkar av den anledningen bifall till SD:s motivreservation i FiU27. 2 BO (S): Just nu pågår ett skakande grekiskt drama. Det är också ett europeiskt drama. Det har bäring på det ämne vi behandlar, även om just den grekiska krisen i hög grad har också andra orsaker och är självförvållad än vad gäller finanskrisen i stort. Vi diskuterar ett europeiskt ramverk för hantering av banker i kris. Vi gör det mot bakgrund av finanskrisen. Målet med ramverket är att bidra till att förhindra att nya kriser uppstår och att om de gör det hålla medborgaren i gemen och skattebetalaren skadeslös så långt det är möjligt. Varför drabbade finanskrisen oss? Den drabbade oss därför att ansvaret hade kopplats loss från risktagande och vinstmöjligheter. Vi kan inte i längden ha det så att medan vinsterna är en privatsak socialiseras förlusterna. Finanskrisen drabbade oss därför att finansmarknaderna har blivit alltmer integrerade och gränsöverskridande medan tillsynen har stannat i det nationella rummet. Den drabbade oss därför att tillsynen har varit otillräcklig och kraven på finansbolagen, bankerna och deras ägare har varit alltför svaga. Den drabbade oss därför att bank- och finanssektorn har tillåtits växa enskilda stater över huvudet om. Den drabbade oss därför att transparensen vad gäller tillgångar, risker och innehållet i så kallade finansiella instrument är dålig. Det är svårt att veta var osäkerheter och risker finns. Vi kan bara se på oss själva när vi diskuterar olika instrument i utskottet och dessa bokstavsförkortningar. Det är inte alldeles enkelt att hålla reda på vad som pågår. Det är naturligtvis en av orsakerna till att kriserna uppstår. När rädslan börjar gripa tag i marknaden och ingen riktigt säkert vet vad som pågår och var riskerna finns sprider den sig som en löpeld och riskerar att förlama hela marknaden. Det var precis vad som hände under finanskrisen. Alla satt still därför att ingen vågade och ingen visste var riskerna fanns. Kostnaden för de här bristerna i finanssystemet och i banksektorn betalas av alla, i mycket hög grad av den gemensamma sektorn, fast några betalar mycket mer än andra. Priset är växande arbetslöshet, social nedrustning, minskade investeringar i infrastruktur, utbildning och forskning. Priset betalas i form av drakoniska sparprogram och privatiseringar i , , och . Det är faktiskt så just , skulle jag vilja säga, att håller på att backa in . Det är ganska sorgligt. De politiska riskerna i det som sker är överhängande. Vi har redan sett en del obehagliga fenomen. Risken är nämligen att missnöjet växer och att reaktionära, nationalistiska strömningar tar över och får ökat politiskt stöd. Ja, risken är ytterst att samarbetet krackelerar ordentligt. Det får inte ske, för om vi inte har ett Europasamarbete som fungerar måste vi uppfinna det igen, enligt min uppfattning. Jodå man kan säga att grekerna har i hög grad sig själva att skylla, om vi nu tar som är så aktuellt. Man måste ha koll på sina finanser. Intäkterna måste balansera utgifterna. Den som är i skuld är icke fri, som en partivän till mig en gång uttryckte det. Men vad gäller till exempel och är bilden betydligt mer komplicerad. hade innan krisen slog till lysande offentliga finanser. Vi minns alla resonemangen och bilderna av den keltiska tigern. Statsskulden var under kontroll, och det rådde balans mellan inkomster och utgifter. I det fallet och i många andra fall blir banksektorns och den privata sektorns ansvar mycket tydligare, men det är skattebetalarna och gemensam verksamhet som får betala krisen. Och en del får betala mycket mer än andra. Vi har i denna kammare redan beslutat om en del förslag som ska förhindra nya finanskriser och rätta till obalanser i det finansiella systemet. Och andra är på gång. Det handlar om skärpta krav på eget kapital. Det handlar om nya tillsynsmyndigheter och bättre tillsyn. Det handlar om att genomföra bättre stresstester för bankerna och så vidare. Det pågår ett arbete. diskuteras alltså ett europeiskt ramverk för att göra det möjligt att avveckla banker i kris, se till att ägarna får betala och att skattebetalare så långt möjligt hålls skadeslösa. När vi för sedan hade en utfrågning, som finns redovisad i vårt utlåtande, med ansvarige kommissionären och företrädare för svenska myndigheter ställde jag frågan ungefär så här: Skulle den senaste finanskrisen ha kunnat förhindras om detta ramverk varit på plats redan när krisen började rulla i gång? Utan att jag åberopar enskilda svar vill jag nog tolka det ganska klart som att svaret var: Nej, det räcker inte. När det gäller den svenska synen på det här ramverket finns det en bred enighet i . Banker, stora som små, måste kunna avvecklas. Bankägare och kreditgivare måste stå för kostnaderna, inte skattebetalarna. Vi säger att förslaget till ramverk kan accepteras, men då med viktiga förändringar och tillägg. Enskilda länder måste kunna gå längre, till exempel när det gäller krav på kapitaltäckning. Diskussionen om hur en stor systemkris ska hanteras måste fortsätta. Vi är inte framme på långa vägar. Staten måste kunna ta över banker för . Det tycker inte kommissionen, men det tycker vi. Vi ser också en fara för att myndighetsroller och ägarroller blandas samman på ett olyckligt sätt när vi utgår från kommissionens förslag. Men ägarna har ansvaret, och måste ha ansvaret, tills staten tar över och driver banken. Ägande och ansvar måste följas åt. Utskottet gör också ett annat viktigt medskick till kommissionen, och till oss själva om man nu kan göra medskick till sig själv, men det kan man väl. Det som hänt för ju tankarna till bilden om hur svansen viftar på hunden. Det är väl det vi ser. Det pågår alltså en internationell, och svensk, diskussion om enskilda bankkoncerners och banksystemens storlek i förhållande till enskilda länder och ekonomier. Det pågår en diskussion om gränsdragningar mellan olika finansiella verksamheter och om möjligheterna att dela upp banker. Det här är frågor som måste tas på största allvar. Diskussionen måste fortsätta. Vi är inte färdiga på långa vägar. Jag yrkar bifall till förslaget i utlåtandet. Men jag är säker på att vi återkommer till ämnet . (Applåder) I detta anförande instämde (V). 3 (M): när jag är ute i olika sammanhang och pratar om ekonomisk politik och finanskris brukar jag slänga ut en fråga för att de som lyssnar på mig inte ska somna. Jag frågar: Vet ni vad som hände ? Det vanligaste svaret är att gick i konkurs. Men så är inte fallet. Det hände någonting annat . i efterhand kan det verka lite märkligt och har mött kritik men det var då ändå ganska naturligt för de inblandade. Det som hände var att höjde sin styrränta till 4,75. gick i konkurs och resten är historia. Mitt anförande handlar inte om utvärdering av penningpolitiken, utan jag vill bara med detta exempel visa hur snabbt allt gick de där veckorna och månaderna 2008. Finanskrisen slog till med kraft, och hade den skadat stora delar av den globala finansiella sektorn och fick snart stora återverkningar i den reala ekonomin. I EU spred sig finansiella problem över gränserna eftersom det finns ett stort ömsesidigt beroende mellan medlemsländerna. Vi ser fortfarande stora problem i många av länderna. Men minnet kan vara väldigt kort. verkar det som om en del svenska institutioner och banker faktiskt glömt lite av krisen och vad som orsakade den men också vad som gjorde att den fick så stora konsekvenser. Det är därför viktigt att vi som lagstiftare söker vägar för att möta nästa kris på ett bättre sätt. För nya finansiella kriser kommer. De har de gjort ända sedan det som hände med tulpanlökarna i . Jag tror att priset på en lök var uppe i 120 000. Det var en mycket övervärderad tillgång, med facit i hand det tror jag att vi är överens om. Finanskriserna har däremot aldrig sett exakt likadana ut, även om det har funnits vissa gemensamma drag. Och precis som vi i kunde dra många lärdomar av 90-talskrisen som vi har haft nytta av nu kan vi också göra det i EU tillsammans. Finanskrisen avslöjade brister i krishanteringen på de europeiska finansmarknaderna. Därför är det så viktigt att vi gemensamt som lagstiftare ser över dessa brister och åtgärdar det som kan åtgärdas. Därför är jag glad att vi nu på ett gemensamt plan i EU på olika sätt, precis som var inne på, bygger förutsättningar för framtiden. ska vi vara noggranna med att vi verkligen har lagar och regler som reglerar på rätt sätt man kan inte åtgärda allt. Men det finns uppenbart behov av nödvändiga förändringar för att göra finansmarknaderna sundare. Föregående talare var inne på ökat kapitaltäckningskrav, och det är ett sådant viktigt steg, eftersom en orsak till att krisen blev så allvarlig var just att banksystemet var kraftigt underkapitaliserat. Att få in mer sunt och friskt kapital i bankerna är nödvändigt. I det utlåtande som vi fattar beslut om ger finansutskottet ett utlåtande om ett meddelande från kommissionen om ett europeiskt ramverk för hantering av banker i kris. Detta är en del av ett större arbete som kommissionen har sjösatt. Jag måste först säga att jag är lite stolt över det arbete som vi i finansutskottet har gjort med att svara kommissionen. Jag vet inte om det är något nationellt parlament i EU som har arbetat så intensivt och lagt ned så mycket tid på ett meddelande. Vi bjöd in kommissionär . Han sade själv att det var första gången han var ute och talade om det här meddelandet. Vi hade en offentlig utfrågning . Vi gjorde det för att vi i alla fall sju av åtta av partier tycker att det är viktigt att det finns ett ramverk för banker i kris, eftersom banker finns globalt och handlar över nationsgränser. I hälften av EU:s medlemsländer ägs hälften av bankerna av banker i ett annat land. Det finansiella systemet är tätt sammanflätat. Det är just därför, , som det faktiskt behövs ett gemensamt ramverk. Det betyder inte att det ska se exakt likadant ut i alla länder. Det är vi också tydliga med i svaret. Men det måste finnas vissa grundprinciper. Det måste finnas en minimiharmonisering, för att vi på ett effektivt sätt ska kunna hindra fallerande banker, både nationellt och över landsgränserna. Det övergripande målet med förslaget är att alla finansiella institut som har råkat i svårigheter ska kunna avvecklas utan att den finansiella stabiliteten riskeras och utan att skattebetalarna får stå för notan. Det är en oerhört viktig princip. Aktieägare och långivare ska veta att det inte är någon annan staten och därmed skattebetalarna som per automatik kommer att rädda en viktig bank. Det måste gå att avveckla, och det måste också gå att försätta i konkurs. Det är en viktig princip för att motverka överdrivet risktagande. För tids vinnande tänker jag inte gå igenom hela meddelandet och alla förslag. Det handlar i grunden om allt från förebyggande arbete och hur det kan se ut med bättre tillsyn till införande av rekonstruktions- och avvecklingsplaner, som jag tror är mycket bra för transparensen. Det finns förslag på hur tidiga åtgärder kan se ut. Det föreslås också åtgärder och befogenheter för avveckling och hur samordningen av den gränsöverskridande krishanteringen kan förbättras. Slutligen diskuteras hur kostnader för avveckling ska finansieras. Här föreslås det att det inrättas ett system med nationella fonder för stöd till bankavveckling, motsvarande de svenska stabilitetsfonderna. I betänkandet ger finansutskottet sin syn. Jag vill bara nämna några tydliga medskick som vi har gjort till kommissionen. Det första gäller en övergripande kritik mot att ramverket i första hand är inriktat på att hantera enskilda banker som hamnar i kris. Vi behöver ha en bredare diskussion om hur en systemkris ska mötas och ut. Därför skickar utskottet med detta i svaret. En annan invändning är att kommissionen föreslår att en tillsynsmyndighet i ett tidigt skede ska kunna utse en särskild förvaltare när en bank är i en kris. Den förvaltaren föreslås ha samma befogenheter som ledningen under maximalt . Det tror vi, precis som tidigare talare var inne på, är både svårt och otydligt ur ett ägar- och ledningsperspektiv. Vem äger banken under den tiden? Vem har ansvaret om läget förvärras? Om en tillsynsmyndighet har utsett en förvaltare och det går sämre och sämre för banken, vem har då ansvaret? Därför säger vi nej till det. Något som vi tycker saknas helt i meddelandet och som vi tar upp i vårt svar är att vi förordar att det inom ramverket ska vara möjligt att tillföra kapital till en krisdrabbad bank och att tillfälligt ha ett statligt ägande, så att det inte skapas felaktiga incitament. Men det ska självfallet vara tillfälligt och inte , precis som vi gjorde i . Vi har ju positiva erfarenheter av detta. Ägandet har varit temporärt, och kostnader och kapitaltillskott har kunnat återvinnas. På det sättet har skattebetalarna inte behövt ta smällen. Detta är några av de medskick och tydliga inspel som finansutskottet gör till kommissionen. Jag vill med detta yrka bifall till utskottets förslag. 4 (C): Denna debatt handlar om ett europeiskt ramverk för hantering av banker i kris. Finanskrisen, som inleddes , satte fokus på att det finansiella systemet behöver reformeras för att bli mer effektivt, transparent och samordnat, för att därmed minska sannolikheten för nya finansiella kriser. Finanskrisen visade också på det stora ömsesidiga beroende som finns mellan medlemsländerna, på hur snabbt finansiella problem och en felaktig hantering kan sprida sig till andra länder och på hur lite vi de facto vet från början om dessa faktorer och vilka konsekvenser de kan tänkas få. Därför välkomnar jag att det nu införs ett ramverk för krishantering inom EU för att kunna motverka uppkomsten och mildra verkningarna av framtida finansiella kriser samt skydda de europeiska skattebetalarna från de kostnader som vanligtvis uppstår vid sådana kriser. Den gränsöverskridande bankverksamheten i är omfattande. hade de europeiska bankerna av sina totala banktillgångar utomlands, vilket kan jämföras med för nordamerikanska banker och för asiatiska banker. Ett viktigt skäl till att gränsöverskridande bankverksamhet har blivit särskilt vanlig i är att man har gjort ansträngningar för att förverkliga det långsiktiga målet om en gemensam marknad för finansiella tjänster. Det är i sig en mycket positiv och tillväxtfrämjande utveckling, men finanskrisen visade tydligt att övervakningen inte hade hållit jämna steg med den finansiella integrationen. Bankernas närvaro i flera jurisdiktioner skapade ett behov av ett samarbete mellan nationella myndigheter som ännu inte var tillräckligt etablerat. Det fattades helt enkelt en viktig pusselbit för att skapa långsiktiga förutsättningar och stabilitet. Detta gör ett gemensamt europeiskt regelsystem särskilt angeläget. Kommissionens förslag är en bra utgångspunkt för vidare diskussioner och förhandlingar. Men vissa mycket viktiga förändringar och tillägg måste komma till stånd framöver för att jag ska anse att ramverket är acceptabelt och tjänar sina syften. Jag tror att vi alla är överens om vikten av EU-gemensamma regler för att hantera banker i kris. Alla länder har dock olika villkor, myndighetsstrukturer och ramverk att ta hänsyn till. Att hitta en lösning som passar alla är knappast görligt. Därför anser jag och majoriteten i utskottet att det EU-gemensamma ramverket måste kunna kompletteras med verktyg, befogenheter och rutiner som passar det enskilda landet men inte finns med i kommissionens förslag till ramverk. För del vill vi till exempel att ett temporärt statligt ägande ska vara tillåtet och att det ska finnas möjligheter för staten att utfärda garantier och ge banker kapitaltillskott. Vår utgångspunkt är att om staten ska ta över ansvaret och administrationen av en bank så ska staten också ta över ägandet. Ansvar och ägande måste helt enkelt följas åt. På detta sätt säkerställs att en framtida värdetillväxt i det finansiella institutet tillfaller skattebetalarna och att de därmed får en rimlig ersättning för de risker som svenska skattebetalare tar. Tyvärr fick den synpunkten inte gehör hos kommissionär under den offentliga utfrågning i ärendet som ägde rum . I kommissionens ramverk föreslås att tillsynsmyndigheterna också ska kunna tillsätta en särskild administratör, som kan ta kontrollen i banken innan den uppfyller kraven för en ordnad avveckling. Men som jag ser det och som också de svenska myndigheterna har framfört bör det vara aktieägarnas och inte statens uppgift att vända skutan rätt. Det är först när aktieägarna inte klarar av detta som staten ska gripa in och en process för en ordnad avveckling kan börja. Med en särskild administratör blir gränsen mellan aktieägarnas och statens ansvar väldigt luddig. Ansvar och ägande följs därmed inte längre åt. Vidare fokuserar ramverket på enskilda banker i kris, men i en systemkris hotas hela banksystemet. Här finns det brister i förslaget. Kommissionens framtida arbete bör därför, enligt min och utskottets mening, fokusera mer på hur en systemkris kan hanteras. Det innefattar att man identifierar och föreslår verktyg, befogenheter och rutiner på såväl EU-nivå som nationell nivå som förstärker trovärdigheten och effektiviteten hos ramverket när det gäller att hantera en sådan situation. Kommissionen har en mycket ambitiös tidsplan för genomförandet av ramverket. kommer ett lagstiftningsförslag att läggas fram. Det är förvisso angeläget, menar jag, att ett effektivt ramverk finns på plats . Men det är minst lika viktigt att kommissionen tar god tid på sig för att noga analysera och bedöma effekterna av ramverket, eftersom det kommer att ha stor påverkan på de nationella marknaderna och den nationella lagstiftningen. Regelverket måste enligt min mening balanseras noga, så att banker och andra finansiella företag även kan driva och utveckla sin verksamhet på ett effektivt sätt. Finanskrisen och dess efterverkningar har resulterat i ett intensivt arbete världen över för att reformera det finansiella systemet och minska riskerna för nya finansiella kriser. Det handlar om allt från en förstärkt internationell struktur för finansiell stabilitet till bindande krav på kapitaltäckning och likviditet i banker. Det handlar även om att förstärka transparensen och legitimiteten för de internationella institutionerna, såsom IMF, så att de kan stå starka inför kommande kriser och problemhärdar i världsekonomin. För att stärka robustheten och transparensen i det finansiella systemet, i termer av exempelvis storlek och utlandsexponering, ska man få möjlighet att införa hårdare kapitaltäckningsregler i syfte att värna just stabiliteten. Det är jätteviktigt, tycker jag. Också majoriteten i tycker att det är viktigt att man ska få införa just strängare kapitaltäckningsregler. Vidare behöver de viktiga stresstesterna för banker i EU införas, där kraven varit alltför lågt ställda för att problem vid exempelvis eventuella skuldnedskrivningar ska kunna upptäckas och åtgärdas .