prot · GZ0925 · 2011-10-28 00:00:00 — De får ta hand om sina egna problem. Vi försöker vara aktiva i att visa att vi har mycket att vinna på att stödja varandra men att det måste göras utifrån tydliga värderingar där vi är aktsamma om skattebetalarnas pengar, ser till att ägare av finansiella institutioner och banker tar stort eget ansvar, att vi gör detta med mesta möjliga motståndskraft mot den här typen av kriser både nu och . Vänskapen prövas således, liksom mycket av de viktiga strukturer vi har för att kontrollera denna typ av kriser. Mycket har kommit på plats, vill jag säga. Mycket har byggts ut. Vår förmåga att ta hand om kriser som vi inte hade någon förmåga att stå emot har vuxit snabbt. 37 (M): Jag tackar statsministern för svaret. har inte haft majoritet i riksdag för att finnas med i Euro plus-pakten. Med tanke på det läge vi nu befinner oss i undrar jag vilka konsekvenser det har för vårt samarbete och inflytande i Europasamarbetet. 38 Statsminister (M): Det finns en mängd nivåer av samarbete inom EU. är via sitt medlemskap ett av 27 länder runt bordet. Vi är efter folkomröstningsbeslutet inte med i euron. 17 länder är med i den, och är alltså ett av de tio länder som står utanför. I en rad processer som vill bygga långsiktigt tillväxtskapande åtgärder, det som kallas Agenda 2020 eller 2020, deltar fullt ut. I den så kallade europeiska terminen, som är en sorts förkontroll av budgetar för att säkerställa att det vi gör i hänger ihop finanspolitiskt, deltar fullt ut. Sedan finns det samarbete som kallas Euro plus-pakten och som omfattar 23 medlemsländer av totalt 27. är ett av fyra länder som valt att stå utanför. Att det ska vara så är grundat på beslut i riksdag. Det som sker är naturligtvis att vi inte är i kärnan av samarbetet, att vi inte är med vid alla de tillfällen då försöker samordna sitt beslutsfattande. Vi ersätter det med mer nationellt, självständigt tänkande och nationella, självständiga utgångspunkter. Det pågår fortfarande diskussioner om hur kraftfullt Euro plus-samarbetet egentligen ska anses vara, men frågan ska alltid ställas med den utgångspunkten. Där vi inte är med förlorar vi en del av det inflytande som vi skulle ha vunnit genom att gå med. Det tror jag är det ärliga svaret, och det gäller också Euro plus-pakten. 39 (FP): Jag tror att statsministerns senaste inlägg var väldigt viktigt för i ett längre perspektiv. Den utveckling som leder till fördjupning och utvidgning av det ekonomiska samarbetet går på tvärs med våra långsiktiga intressen, och även med Europahistoria som alltid varit att söka så nära integration som möjligt på det ekonomiska området medan vi varit mer tveksamma till säkerhetspolitik och annan samordning. När man nu ska försöka komma till rätta med krisen gäller det att ställa rätt diagnos. Om vi tittar oss runt i världen ser vi att och har mycket stora skulder. De har dollar och pund. Det finns några euroländer , , som inte har några problem, och de har euron. är särskilt intressant. Under de som euron funnits i har och haft en närmast identisk ekonomisk utveckling om man ser på tillväxttal, sysselsättning, export, budgetkontroll etcetera. Diagnosen är alltså att euron inte är grundproblemet, utan den nationella ekonomiska politiken. Därmed kommer vi till regelverken som statsministern berört. Det är naturligtvis en filosofisk fråga ifall man någonsin kan låsa in demokratiska stater i ett regelverk om de inte själva i grunden vill delta i det. 40 Statsminister (M): Det är en helt riktig fråga, ifall vår tilltro till demokrati i grunden måste bygga på folkstyre, förankring hos människorna. En trovärdig regeringspolitik bygger på att regeringen antingen får fortsätta eller också byts den ut, och då byts den mot några andra som får ta över och försöka skapa förtroendet. Jag vill påpeka att på samma sätt som det varit ekonomiskt turbulent har det varit politiskt ganska turbulent i . Jag möts numera vid nästan varje toppmöte av en ny regeringschef. Det gäller både inom och utanför eurozonen. Det är alltså stor omsättning på regeringar, vilket återspeglar stor politisk oro i och innebär att befolkningarna byter ut sina regeringar. Det sker inte i varje land tack och lov från min utgångspunkt, får jag tillägga men det sker i ett antal länder. I en del fall kan det, hoppfullt nog, leda till att en ny regering tar tag i en situation där den regering som ersattes kanske hade tappat en del av sin kraft. Jag tycker att är ett intressant exempel på detta. Vi har en liknande situation i , även om vi får avvakta lite grann och se med vilken kraft portugiserna genomdriver det. Vi bör notera att i ärvde många av de problem han nu försöker lösa för den grekiska befolkningen. Den typen av aspekter kommer in. Vi ser också olika förtroendebalanser, hur förtroendet för politiska institutioner och regeringar i och vår del av världen växer medan det faller mycket brant i södra . Det är oroväckande om man till det även lägger historien, nämligen att en hel del av dessa länder inte har långa demokratiska traditioner, eller har haft avbrott i dessa. Därför är det en volatil situation vi just nu upplever i . Det inskärper än mer hur viktigt det är att Europasamarbetet har muskler och förmåga att lösa problemen. Jag tror i grunden inte att ensam i det här fallet är stark. Jag är snarare övertygad om att dessa länder inte ensamma kommer att klara sina problem, utan då faller de fritt. Möjligheten ligger just i hur vi samarbetar. 41 (FP): En fråga som vi nu möts av, och där det finns många förståsigpåare som har svaret, är om krispaketet räcker, om det är tillräckligt det var dysterkvistarnas i medierna . Den frågan är lite konstigt ställd, för det beror på vad länderna gör, vilka åtgärder de vidtar, om de kommer in i goda cirklar. Vi har bra exempel. Statsministern nämnde , och vi har och . De vidtar åtgärder, räntorna faller, tillväxten återhämtar sig. Vi vet inte om krispaketet är tillräckligt; det ligger i sakens natur att vi inte vet det. Möjligen med undantag för , som är ett väldigt svårt fall, kan det mycket väl gå bättre än vad vi kanske tror under intrycket av den omedelbara utvecklingen. Men det kan naturligtvis också gå sämre. Jag vill understryka att jag tycker att frågan, där många har väldigt bestämda uppfattningar om att krisåtgärderna kanske inte är tillräckliga, är helt fel ställd. Det beror på vad de enskilda länderna gör. 42 Statsminister (M): Jag vill instämma i den delen. Ett skäl till att jag tyckte att viktiga steg togs vid mötet med EU-27 och vid eurozonsledarnas möte och att det finns grund för viss optimism, framför allt om man läser eurozonstoppmötets slutsatser, är att de har satt upp det hela på precis det sättet. De säger att enskilda länder måste göra mer, annars går det inte. De är dessutom specifika med vad de mest skuldtyngda och problemutsatta länderna bör göra. Vi bör notera att enskilda regeringar var satta under tryck att faktiskt vidta ytterligare åtgärder för att återskapa förtroendet för den marknadssituation som råder i hela . Till det lade man början till strukturer som ska finnas till stöd för de länder som börjat reformera, som gör mer, så att de ska kunna hjälpas ut ur sin situation. Det är tekniskt komplicerat, allt är inte på plats, men på det sättet tog man nu viktiga steg. Dessa steg har tidigare uppenbart saknats. Det får nog anses utgöra grund för åtminstone viss optimism. Sedan får vi säkert anledning att återkomma till det som säger och se vad resultatet blir. Det bygger mycket på vad som de facto genomförs i de specifika länder som utpekas allra tydligast. 43 (C): Jag tackar statsministern för återrapporten. En fråga som delvis tagits upp är: Var fattas vilka beslut? Det är naturligt att det finns ett visst utanförskap om man som står utanför euron. Vid det här tillfället samlades först 27 medlemsstater, sedan fick och nio andra gå ut, och kvar var 17 regeringschefer som i slutändan fattade de viktiga besluten. Det är klart: Så länge det handlar om beslut kring euron är det de 17 som ska fatta de besluten. Men jag ser en fara i att allt fler viktiga beslut som klart rör men också påverkar oss andra i mycket stor utsträckning kommer att fattas i kretsen av de 17 . Är detta någonting som oroar statsministern? Finns det i så fall anledning att ta upp denna diskussion inom EU eller kanske tillsammans med de övriga nio EU-medlemsländer som står utanför euron? 44 Statsminister (M): I takt med att de 17 eurozonsländerna markerar en vilja att fördjupa sitt samarbete finns nu all anledning att föra den diskussionen. Vi kommer säkert att behöva återkomma till detta. Det finns en stark drivkraft hos framför allt några av dessa 17 länder att hävda att det måste mötas med en mer djupgående finanspolitisk koordinering och ökad ekonomisk integration. Då är frågan vad man menar med det i ett EU där alla 27 medlemsländer utgör en gemensam inre marknad och via EU har en för alla 27 länder gemensam täckande budget. Hur ska 17 länder kunna fördjupa sig, och kring vad? Gränserna för det diskuterar vi redan. Det var ett av skälen till att jag tillsammans med mina övriga kolleger som representerar länder som inte har euron som valuta tyckte att det var viktigt att vara med . Vi förde en diskussion från hela EU-27:s utgångspunkt, bland annat om förmåga till och struktur för bankrekapitalisering. Banker som får problem sprider dem till alla banker, även till dem som inte finns i eurozonen. Jag kan bara återrapportera att denna fråga är levande, som det brukar heta, och att vi får anledning att återkomma till den. Vi ska också komma ihåg att EU rent juridiskt betraktar alla länder utom två som pre-ins till euron; det finns bara fördragsmässiga undantag från att gå in i euron för och . har ensidigt förklarat att vi har haft en folkomröstning som har sagt nej och att vi därför inte avser att gå in med mindre än att vi får en annan signal från den svenska befolkningen. Det kan man möjligen möta respekt för. Men de övriga sju är att betrakta just som pre-ins. De ska när de möter eurons beslutskriterier också gå in i euron. Så är samarbetet utformat. Hur många som är på ena eller andra sidan kan därmed snabbt förändras. Det är vad jag kan säga om detta . Vi kommer absolut att behöva återkomma kring den här frågan. Den kommer att göra sig påmind även när det gäller frågor kopplade till själva fördragsändringen, som jag pratade med om här. 45 (C): Det finns pre-ins, och man undrar om det kanske finns pre-outs också. Hur det ska fungera längre fram får vi se. En annan fråga som har diskuterats inför toppmötet är en så kallad skatt på finansiella transaktioner, något som det inte blev beslut om. Det är dock fortfarande så att kommissionen har planer på att lägga fram förslag. Man kan fundera på hur vi kan diskutera hur bankerna ska få mer pengar som vi diskuterar hur vi ska ta mer pengar från bankerna. Det är paradoxalt, kan man tycka. Frågan är om diskussionen om en skatt på finansiella transaktioner kom upp över huvud taget vid det här mötet och hur frågan går vidare sedan. 46 Statsminister (M): Den kom upp. Den finns i slutsatserna från , tror jag. När G20, världens 20 största ekonomier, samlas till diskussioner under franskt ordförandeskap står det i det europeiska mandatet att vi ska verka för en global heltäckande finansiell transaktionsskatt. Då ska man vara väl medveten om att den politiska realiteten är att och en lång rad andra länder säger att de aldrig kommer att gå med på det. Det blir på det sättet troligtvis inte en global transaktionsskatt. Kommissionen har på eget initiativ sagt att den i så fall vill utreda möjligheten att utforma en finansiell transaktionsskatt antingen för Europeiska unionen eller bara för eurozonen, vilket det förs en diskussion om. Ett av syftena med det är att få mer egna pengar till EU:s institutioner, om jag får uttrycka det så. De tänker sig nog behålla en hel del av dessa resurser för att på det sättet finansiera vad de förhoppningsvis önskar, nämligen en större budget. Vi har olika uppfattningar bland partier, men har ändå som svensk position att markera mot denna idé. Vi har negativa egna erfarenheter. Om den inte införs överallt brukar den bara driva bort kapital någon annanstans, och det blir inte så stora intäkter. Om man dessutom bara gör det för eurozonen tror jag att icke-eurozonsländer blir de stora vinnarna på en transaktionsskatt inne i eurozonen. Det gäller förmodligen huvudsakligen , och , om jag får uttrycka mig så. Den som vill ta bättre betalt kan i stället se till att bolagsskatterna kommer in från bankerna. Det är ett bättre sätt att se till att de är med och finansierar statsbudgeten. Detta tror jag helt enkelt inte är ett verkningsfullt instrument, vilket jag framförde. Men det återkommer i alla fall i diskussioner, och det känns som att åtminstone eurozonen tänker ta sig en funderare på att införa detta, trots våra varningar om att det kanske inte är så framgångsrikt. Men som sagt är beslutet ännu inte fattat. 47 (SD): Jag tackar för återrapporteringen. I tidigare inlägg har statsministern pratat om vikten av att det ska vara folklig förankring i detta projekt. EU lider ju av en grav brist på precis det. Vi har tidigare sett efter folkomröstningar om bland annat Lissabonfördraget hur man ignorerat dem eller fått medborgarna att rösta rätt när det inte passar. När gick in i Lissabonfördraget tillfrågades inte svenska folket om dessa väldigt omfattande förändringar i förhållande till EU. var tidigare inne på fördragsändringar. Jag har en liknande fråga. Statsministern förklarade att han tror att det bara kommer att röra sig om euroområdet. Då är frågan: Är det till säkert att dessa fördragsändringar, som ser till att EU får ökad överstatlig makt över den ekonomiska politiken, bara kommer att gälla euroområdet och ? Om det inte är till säkert, kommer statsministern då att ta detta till en folkomröstning i , så att svenska folket får bestämma om ska bestämma över oss eller om folket ska bestämma över sig självt? 48 Statsminister (M): Det sätt att ställa frågor som nu använde har vi mött väldigt . Frågan ställs delvis som om det gällde en konspiration: Här säger statsministern att det är tänkt att vara ett regelsystem verksamt endast för euron kan vi lita på det? Eftersom vi förmodligen inte litar på det, är det då inte lika bra att vi konstaterar att det förmodligen blir på något annat sätt? Detta sätt att bygga misstro kring varje besked kan möjligen ha sin förklaring i att det naturligtvis har varit tillfällen då saker som har börjat på ett sätt har utvecklats. Men jag menar att det inte varit fråga om denna typ av konspiration utan att det helt enkla skälet varit att det europeiska samarbetet är levande och att det förs diskussioner om hur det ska utvecklas. Svaret är att diskussioner nu förs om en fördragsändring som från tysk utgångspunkt ska möjliggöra att den som inte följer stabilitets- och tillväxtpakten, som gäller för eurozonens länder, förs till domstol. Sedan får jag naturligtvis löpande återrapportera om diskussionen. Som jag sade har inte ens anmält något intresse av att göra fördragsändringen. Det är 27 länder som samarbetar och som naturligtvis måste hitta en väg för att hantera det förslag som har kommit från . Jag kommer att återrapportera om detta, och det kommer att vara en del av diskussionerna . Om det blir så är jag av den bestämda uppfattningen att det isoleras i sin verkan till eurozonens länder. Men det kan förändras eftersom vi har väldigt många länder som är på väg in i euron, som jag sade i ett svar på en tidigare fråga. Detta kan komma att växa ut och täcka en större del av i takt med att fler länder blir medlemmar av euron. I det svenska fallet har vi sagt att det i så fall bygger på ett förändrat besked från svenska folket. 49 (SD): Jag vet inte om statsministern missuppfattade min fråga som att jag trodde att han ingår i en konspiration. Det är inte det som det handlar om. Jag frågade om det är säkert att det bara handlar om , och jag har fått besked om att så verkar vara fallet. Jag tackar för det svaret. En annan aspekt är hur stor omfattningen av detta är i . Vi vet att är illa ute. Som näst på tur pratas det om och kanske . Räntan har gått upp i , och vi ser att regeringsunderlaget där inte är jättestabilt inför genomförande av eventuella förändringar som kan komma att behövas. Finns det en beredskap för att rädda även till exempel och om det skulle behövas, och vad skulle det innebära för EMU och euron om så skulle bli nödvändigt? 50 Statsminister (M): Väldigt mycket av koncentrationen har gällt nu på slutet, men vi har i närtid också krishanterat andra länder med stora problem. Det är , som finns i EU men inte i euron. Det är , som finns utanför både euron och EU. Det är , som är medlem av både euron och EU. Krisen har slagit i olika delar av vår kontinent, som på olika sätt har relationer med eller är helt utanför detta samarbete. är huvudkoncentrationen kring . I slutsatserna från eurotoppmötet nämns sedan mest men också . Skälet till att man har förstorat fonden som ska kunna hantera kriser, EFSF, är att man ska stärka musklerna för att kunna hantera eventuella problem som kan komma i andra länder. Men det är ingen större statshemlighet för någon att man naturligtvis hoppas att det ska kunna undvikas när det gäller och . Det beror på att det är mycket stora ekonomier. Det är också därför det ställs krav på att man gör mer av eget ansvarstagande i dessa länder. Det är därför som det är viktigt att nära följa vad som kommer på plats i och i . är nära ett val, och det förs en diskussion om att det ska vara ytterligare ett nytt val i . I bägge fallen kommer det att vara antingen nu sittande regeringar eller nya regeringar, och det kommer att vara tufft och kommer säkert att möta protester från deras respektive befolkningar. Men det är i allas vårt intresse att både och kan nå framgångar i sina reformer för att förstärka sina offentliga finanser, just av det skälet att vi annars riskerar att stå inför att dessa fonder och andra typer av åtgärder måste tillgripas. Återigen: Det är därför som så mycket tryck har lagts på och vid dessa toppmöten. 51 (KD): Tack, statsministern, för återrapporten! När man kommer in så här sent i frågerundorna har mycket redan besvarats, men jag dristar mig ändå att ställa en fråga. Räddningsplanen har kommit, och vi hoppas att det på något sätt kommer att lugna marknaderna. Jag tror att en av de viktigaste sakerna för att lugna marknader är just beslutsamhet hos det politiska ledarskapet. Min fråga till statsministern handlar om hur vi nu går vidare. Hur kan EU-27 påverka interna budgetarbete? Hur är det önskvärt att vi påverkar , , , och kanske för att de ska vidta nödvändiga åtgärder som svarar upp mot planens ambitioner? Det kan handla om nedskärningar i offentliga utgifter, skatter men också det som tar upp, att höja pensionsåldersgränserna. Vad är bedömningen? Vad kan man påverka? Det krävs ju att det vidtas åtgärder om det ska få någon typ av effekt. Vilken tidtabell ser statsministern framför sig? Jag förstår att det är omöjligt att ge ett exakt svar, men har statsministern någon idé om vad som ska göras i syfte att uppnå stabilitet i euroområdet och i förlängningen stabilitet för oss så att vi kan känna oss trygga i ? 52 Statsminister (M): I grunden finns det en respekt för budget, hur vi utformar skatter, välfärdssystem och utgifter i nationell kompetens. I länder där det ser ut som i , där vi till och med är i balans eller har överskott och har små skulder, utformar vi detta själva. Vi berättar för andra hur vi gör, mer för att man ska kunna ge möjligheter att koordinera olika former av investeringar. Vi har ibland till och med tyckt att man skulle öka dem när det gäller forskningsinsatser och det som är långsiktigt tillväxtfrämjande. Frågan blir mer aktuell i länder som varaktigt har mycket stora underskott och bygger upp stora skulder. Då finns det anledning att fråga om de inte till slut kommer att behöva låna av andra. De negativa marknadsreaktioner som följer i ett land som är på väg att tappa greppet tenderar ofta att spilla över till andra länder. Det som börjar som ett lands problem påverkar sedan grannarna och blir andras problem. I det läget, har man sagt, har vi rätt att ställa ökade krav på eller föra diskussioner kring hur skötseln och reformerna ska komma i länder som är djupt skuldtyngda eller har stora problem. Kring detta förs nu diskussionerna, i ett gränssnitt mellan nationell suveränitet och gränsöverskridande påverkan. Det finns lika många åsikter som det finns medlemsländer, och det har gradvis förstärkt möjligheten att koordinera. förs det ibland också diskussioner om att till och med styra när det gäller länder med grav misskötsel. Det är klart att det leder till diskussioner om vem som fattar besluten. Men återigen: Är länder i realiteten utan egen förmåga att försörja sig och utbetala löner till offentliganställda får man leva i förvissning om att de som lånar ut pengarna till den egna konsumtionen kommer att ha synpunkter på hur pengarna används. Det är därför som känslan i är att de delvis nu styrs utifrån. Men det beror på att de i stor utsträckning har tappat just förmågan att styra sig själva. Vi vill naturligtvis att de kommer tillbaka till ett läge där greker kan kontrollera mer av sina egna liv och sin egen ekonomi, men just är de inte där. 53 (KD): Tack för det, statsministern! Jag håller nog med om det mesta som statsministern säger. Jag har en avslutande fråga, och den handlar mer om , IMF: Om de går in som part i EFSF, vad innebär det för ? Vi ska inte direkt bidra med kapital till EFSF, men om IMF bidrar kanske blir indirekt deltagande via vår kapitalandel i IMF. Jag kan ha fel, men det är en fråga som jag har funderat lite på och som jag undrar om statsministern har något svar på. 54 Statsminister (M): Jag vill understryka att inte är medfinansiär i EFSF, men vi är det i IMF. IMF är , som kanske är den instans i världen som har störst erfarenhet och de största resurserna för att hantera finansiella kollapser eller länder i situationer där de är nära statsbankrutt. Vi levde i tron att det ofta var finansierat av rika länder i och som en metod för att hjälpa länder i andra delar av världen. IMF kan numera i princip sätta sitt kontor i . Det var kanske inte riktigt så det var tänkt, men det är en realitet numera att IMF väldigt mycket opererar i , i europeiska länder. Där finns också svenska resurser med. Jag tycker att det är fullt försvarligt och absolut nödvändigt att vi på detta sätt tillsammans med många andra bidrar till att ge IMF muskler att kunna agera. Alla vi som oroas över svält, okontrollerad utveckling och människor som far illa ska veta att där all mänsklig misär säkert uppträder är i länder som totalt tappar greppet eller går i statsbankrutt. Kan man förekomma det med hjälp av IMF, skapa strukturer där länder kan återkomma och få bättre ordning i sina offentliga finanser, är det väl värt också svenska skattekronor att på det sättet vara med och säkra en bättre utveckling. Vad är då svaret om den nuvarande situationen? Ja, det är att IMF är med i dessa diskussioner i som jag anhängiggjorde. Det är inte någonting som förfogar över. Vi kan bara notera att IMF är en part. Men det är inte kring det vi har fört våra diskussioner. 55 (S): Tack, statsministern, för återrapporten! Det har varit mycket fokus på , och i dagens frågestund, och som jag ser det är problemen mycket vidare än så. Räddningsfonden handlar också om att se till att det här inte sprider sig till andra länder, inte minst till andra banker. Därför är det viktigt att komma ihåg vad som är orsaken till hela skuldkrisen. Det är en finanskris som har blivit en skuldkris. Skattebetalarna får ta över förluster som har uppstått i den finansiella sektorn, inte minst på grund av att den finansiella sektorn har avreglerats. Men skattebetalarna har också fått betala i form av minskad tillväxt och i form av ökad arbetslöshet.