prot · GY0996 · 2011-05-04 00:00:00 — Frågan om GMO är verkligen inte ny här i kammaren. Vi har diskuterat den förut, och vi kommer att diskutera den framöver. Vi socialdemokrater anser att vi bör ha en ödmjuk inställning även här. Vi bör ha en ödmjuk inställning till de länder och de odlare som av olika skäl har bestämt sig för att de inte vill använda GMO-grödor. Försiktighetsprincipen måste få vara ett motto. Vi kan debattera det här fram och tillbaka hur som helst, men vi kan ändå inte annat än landa i att vi faktiskt inte har något facit på vilken långsiktig påverkan GMO har på den biologiska mångfalden. Att påstå något annat vore att modifiera sanningen. anser vi att måste stärka det internationella samarbetet när det gäller biologisk mångfald och att vi alltid ska vara en drivande aktör. Alla länder, fattiga som rika, måste ges förutsättningar att jobba med bevarandet av den biologiska mångfalden. Vi har faktiskt inte råd med någonting annat än det. Med det vill jag avsluta med att säga att jag självfallet står bakom alla de socialdemokratiska reservationerna, men här yrkar jag bifall till reservation nr 5. 19 (MP): I denna debatt om biologisk mångfald och ett antal motioner som väcktes under den allmänna motionstiden ska jag ta ett axplock av de kommentarer som har och där vi tyvärr inte är överens med majoritetens partier i utskottet. Först och främst är biologisk mångfald, precis som föregående talare pekade på i tydliga ordalag, en förutsättning för allt vårt liv på jorden. Det är också någonting som är extremt svårt att styra med lagar och regler men som vi påverkar extremt mycket både med lagar och regler och med samhällets utformning. Därför påverkas den biologiska mångfalden överallt, både i vårt samhälle i vårt land och i världen runt omkring oss. Jag har, fru talman, i miljö- och jordbruksutskott ägnat en del studiebesök åt forskningsinstitutioner runt omkring i . När man besöker forskare som jobbar med området biologisk mångfald försöker de förtvivlat visa på framför allt de stora kunskapsluckor som de, våra främsta företrädare i forskningsvärlden, naturligtvis är mest medvetna om. Ju mer man vet, desto mer vet man att man inte känner till. Men de visar också på de stora kunskapsframsteg som har skett , inte minst när det gäller att se på ekosystemens samband och sambanden med andra miljöproblem. Se bara på och sambanden mellan den biologiska mångfalden med arter och rovfiskar i och övergödningen, när man påvisar bestånden av torsk som rovfisk till skarpsill, till plankton, till övergödningsmekanismerna, som sedan visar sig som algblomning. Jag tror att vi, precis som sade i sitt anförande, behöver vara extremt ödmjuka inför uppgiften att försöka reglera den biologiska mångfalden. Vi ska vara oerhört försiktiga och så långt det bara är möjligt försäkra oss om att de ingrepp och de samhällsutvecklingsåtgärder som vi härifrån vidtar påverkar så lite som möjligt och stärker och stöder de processer som vi alla är så oerhört beroende av. De påverkar också i princip alla andra miljöpolitiska områden som vi annars debatterar, från klimatfrågor till utsläpp av miljögifter. När det gäller det internationella arbetet är ofta en aktiv aktör, och det är högst befogat och välkommet på detta område. Den process man nu har inlett efter med att komma fram med en mer konkretiserad plan för att skydda av tillgångarna på markytan och i havs- och vattenområdena kan för del vara en ambitiös plan om man tar uppgiften på allvar. Vi har tyvärr inte sett mer av konkretisering i den svenska debatten, utan vi hör mest en miljöminister som slår sig för bröstet med att det var så bra att få till uppgörelsen. Det vi i den rödgröna reservationen om det internationella arbetet trycker på är att konsumtions- och produktionsmönstrens negativa effekter globalt måste uppmärksammas mer. Det är precis det som forskarna säger till mig under mina besök. Vi har ibland en syn att det är enskilda ingrepp och strukturella förändringar som leder till ingreppen och försvårar biologisk mångfald, när det snarare handlar väldigt mycket om större system, hur vi lägger om produktionssystemen och konsumtionssystemen. Det exemplifierades väldigt tydligt i P1 i en redovisning av forskningsresultat från . Där påvisar man att ekologisk eller biologisk bekämpning av angrepp på vitkålsodling man har studerat det i , där den odlingen är stor på lång sikt har bättre effekt än kemisk. Det beror på att man med den kemiska bekämpningen också slår ut de naturliga fienderna till de skadedjur som finns på kålen. I ett längre perspektiv ser man ofta att naturen själv är det bästa läkemedlet. Det borde även vi inom politiken ta till oss lite oftare. Det mest signifikanta i fråga om biologisk mångfald i en debatt som har varit hetsig är vargdebatten. Jag tycker att det är oerhört tragiskt att vi i ett av världens rikaste eller mest välmående länder anser att en hotad art måste hållas nere genom en allmän licensjakt. Jag lyssnade på miljöministern i utfrågningen i i går, och han upprepade den förklaring som regeringen och majoritetspartierna står bakom i riksdag när det gäller varför vi ska fortsätta med ett system där rovdjurspolitiken som det är sagt, vilket låter väldigt bra står på flera ben. Men det enda ben som är verksamt är benet att skjuta och hålla nere stammen på det magiska talet 210 individer. har tillsammans med en reservation i detta betänkande som handlar om det populationstak som är satt för vargen, drygt 200 individer i hela land. Även om vargen av renbetesskäl inte kan finnas i hela landet och även om den kanske inte än så länge själv har önskat befinna sig mycket i är det extremt stora områden vi talar om och extremt få individer. Jag tror att vi är ganska medvetna om att varg är bland det mest sällsynta vi någonsin kan skåda i de svenska skogarna. Det är också ett väldigt mytomspunnet djur. Jag hade hoppats på den ansats som finns i rovdjurspolitiken när man läser propositionen från förra mandatperioden, då man hade den stora diskussionen om det nuvarande rovdjursbeslutet. Det skulle bli en ökad dialog, en ökad medvetenhet och en ökad kunskapsspridning i samhället om biologisk mångfald, om ekosystem, om hur arter behöver samexistera, om hur också skogens levande ekosystem precis som havets är beroende av både rovdjur och djur som blir ätna. Då är det märkligt att man har gått in på linjen att vi ska förklara det hotade rovdjuret varg som ett legalt byte i den omfattning som har skett de två senaste vintrarna, som de andra benen i jordbrukspolitiken, framför allt genetisk förstärkning, inte alls fungerar på samma sätt som man har tänkt sig. Framför allt kan vi inte beordra de ryska och finska vargarna att vandra in i . Det är, som också sade, någonting som är oerhört svårt att reglera fram. Men vi ser att de föryngrar sig. Populationen kan växa också med egen kraft. Det finns en stor debatt bland genetikerna. Det är inte alls en lika stor självklarhet, som miljöministern i går ville låta påskina, att den genetiska mångfalden ökar mest med en liten stam. Vilken grundstudent i genetik som helst säger att ju fler gener, desto större bas har man att bygga på. Den debatten, fru talman, kommer vi att återkomma till. Jag vill särskilt yrka bifall till den reservationen, nr 6, i betänkandet. Slutligen, fru talman, ska jag nämna någonting om genmodifierade grödor, där det finns flera motioner och flera yrkanden som vi stöder. Jag vill särskilt trycka på det som tog upp i sitt anförande om behovet av ökade skyddsavstånd i det svenska jordbrukslandskapet. I har vi extremt korta skyddsavstånd. Vi tror tydligen att de här generna känner när åkern slutar och inte sprider sig. Men det finns fröspridande växter som sprids med långt större mekanismer än så som man bör ha betydligt bättre skyddsavstånd för. Där håller jag med. Jag ska också peka på, fru talman, att har ett särskilt yttrande när det gäller nationella förbud mot GMO-grödor och EU som finns på s. 47 i betänkandet. Med detta, fru talman, ställer jag mig bakom samtliga reservationer från , men för tids vinnande yrkar jag bifall till reservation 6 om vargstammens populationsstorlek. 20 (V): Det är ganska uppenbart att vår livsstil och den ekonomiska modell som vi lever under inte är hållbara. Tittar vi på utsläppen av växthusgaser ser vi att de ökar allt fortare, och i princip har vi redan passerat de nivåer som anger vad som är hållbart ur ett klimatperspektiv. Våra utsläpp av koldioxid ligger nu på drygt 390 miljonandelar i atmosfären, och ökningstakten är ungefär 2 miljonandelar . En så snabb ökning skulle jag våga påstå att vi aldrig någonsin sett i världshistorien. Andelen koldioxid är högre nu än under de senaste 600 000 åren. På ungefär samma sätt är det med den biologiska mångfalden. Vi ser att utrotningen av ekosystem går fortare . Det är en direkt följd av vår livsstil som bygger på att vi konsumerar mer och mer och att vi tar upp nya naturresurser, men vi ersätter dem inte på något vis. Det är självklart att det inte håller i längden. Vi i drabbas av det här, men hade vi levt på den fattiga delen av jordklotet hade vi redan nu upptäckt att vattnet smutsas ned mer är någonsin, att det inte finns tillräckligt med bin som kan pollinera våra växter, att jorderosionen breder ut sig på grund av avskogning och så vidare. Det här är någonting som vi måste komma till rätta med så fort som det bara går. Vi rödgröna har föreslagit en handlingsplan för hur vi ska kunna komma till rätta med vårt ohållbara konsumtionsmönster. Jag tycker att det är ett ganska modigt förslag, därför att vi pekar på oss själva och säger att vi i och i västvärlden lever på ett sådant sätt som inte är hållbart. Vi säger att vi måste söka problemet hos oss själva, självklart vid sidan om bistånd, ett separat miljö- och klimatbistånd, men om inte vi ställer om vår livsstil här i den rika världen kommer vi aldrig att komma till rätta med de här problemen. Jag skulle också vilja ta upp frågan om genmodifierade produkter. De innebär också ett stort hot mot den biologiska mångfalden. Vi kan se att i jordbruken världen över breder ett kemikalieintensivt monokulturjordbruk ut sig. Ju mer GMO-produkter som tillåts, desto mer beroende blir bönderna av ett fåtal multinationella företag, till exempel och . De levererar ett helthetspaket. De levererar utsädet, de levererar bekämpningsmedel, de levererar kemikalierna som man blir beroende av ifall man anammar deras utvecklingsmodell. I Nord- och kan vi se att när det gäller många produkter som till exempel soja, majs och raps har GMO-jordbruket helt och hållet tagit över. De som vill försöka leva vid sidan om och till exempel bedriva ett ekologiskt hållbart jordbruk och satsa på biologisk mångfald kan ofta inte gör det , därför att deras jordbruk kontamineras, alltså smittas, av GMO-produkterna. gjorde en studie om . Och är väl det land i som kanske har gått längst vad det gäller att tillåta GMO-produkter, inte minst vad gäller majs och raps. Där kunde de konstatera att de jordbruk som ligger intill de genmodifierade jordbruken kontaminerades. När de gjorde studien var det av de jordbruken som hade genmodifierade produkter i sina leveranser. Det här pekar på att vi måste hålla nere tillstånden över lag vad gäller GMO. Vi i vill ha ett moratorium, ett stopp, för nya GMO-tillstånd till dess att de socioekonomiska och biologiska effekterna har utretts noggrant. Det är också viktigt, som vi rödgröna slår fast i reservation 11, att se till att det finns ett stort avstånd till GMO-lantbruken så att ekologiska odlare och konventionella odlare kan bedriva sin verksamhet utan att riskera att smittas av GMO, för en kravodlare lovar ju att hans eller hennes produkter är producerade utan bekämpningsmedel och GMO. Men ifall man hittar GMO bland kravprodukterna faller ju självklart hela det konceptet. Fallet i Greenpeacerapporten som jag pratade om visar också att allt fler ekologiska jordbrukare säger att de inte kan bedriva sin odling därför att de inte kan garantera att de levererar en produkt som är fri från GMO. Vi har också motionerat om att det ska vara tydligare märkning av GMO-varor, helt enkelt att alla varor som innehåller GMO på något vis ska vara tydligt märkta. Jag tycker att EU:s förslag om att enskilda medlemsländer ska kunna säga nej till GMO är väldigt välkommet, och det är självklart någonting som ställer sig positiva till. Jag tycker att det är synd att vi har en regering som motarbetar förslaget. Det är också synd att vi har en regering som vid ett flertal tillfällen i ministerrådet har röstat emot att enskilda EU-länder ska kunna ha ett moratorium, alltså tillfälligt stopp, för GMO. Jag förstår inte varför den här borgerliga regeringen tycker att det är så viktigt att tvinga in alla EU-länder i GMO-fällan. Avslutningsvis skulle jag vilja ta upp frågan om vargjakten. Vargen är också en del av den biologiska mångfalden. Jag tycker att det är frapperande att vi har en regering som säger att man står bakom alla EU-lagar och att man ska verkställa beslut som kommer från men startar en licensjakt som bryter mot EU:s art- och habitatdirektiv. Det är väldigt märkligt, tycker jag, att vi har en regering som har satt ett tak för hur många vargar som får finnas i . Det får inte finnas fler än 210 vargar. Det har man bara bestämt. På vilka grunder egentligen? Och tror regeringen verkligen att den genetiska statusen ökar hos den svenska vargstammen ifall vargarna blir färre och färre? Ju fler vargar vi har, desto bättre möjligheter finns det självklart för en god genetisk status och för friska vargar i . Och jag förstår inte var den magiska siffran max 210 vargar kommer ifrån. Jag kan sammanfatta den svenska vargpolitiken som att jakt, ut och skjuta vargar, är det som den här regeringen har åstadkommit. När det gäller andra åtgärder för att till exempel stärka vargstatusen i har man inte gjort någonting. Man har pratat om att man ska inplantera vargar från eller i djurparker och så vidare, men det har ju totalt misslyckats. Vi i vill se en ökad naturlig invandring för att stärka den svenska vargstammen, men då kan man inte tillåta en storskalig licensjakt där friska och välmående vargar riskerar att skjutas. Därför tycker jag att den reservation som från tidigare biföll är viktig, reservation nr 6. Med detta vill jag passa på att säga att jag står bakom alla rödgröna och vänsterpartistiska reservationer, men för tids vinnande är det bara reservation 11 som jag yrkar bifall till. Den handlar om bättre regler för samexistens vid GMO. 21 (M): Först vill jag yrka bifall till betänkandets förslag och avslag på de reservationer som finns i betänkandet. Det här handlar, som sagts tidigare, om biologisk mångfald. Det är ett jätteområde. Och jag kan i mångt och mycket instämma i beskrivning av den utmaning som vi har att hantera denna enorma mångfald. Vårt ansvar är oinskränkt, och i takt med ökad kunskap och ökad erfarenhet har vi också, påstår jag, förutsättningarna och möjligheten att bedriva ett bättre långsiktigt arbete. Jag tänkte, fru talman, uppehålla mig vid tre områden . Jag tänkte tala om områdesskydd, rovdjur och lite grann om GMO. Jag börjar med områdesskyddet. Jag läste i en nyligen utgiven bok av Skogsindustrierna att vi i , enligt svenska mått, har skyddat av den produktiva skogsmarken. Om vi gör en internationell beräkning av detta, alltså som man gör i andra länder, har vi skyddat . Jag tycker att det är viktigt att vi lyfter fram detta eftersom vi i debatten ofta får höra att vi inte har kommit någon vart. Jag ska berätta en liten sedelärande historia som jag lärde mig när jag var väldigt ung. Vinden och solen kivades om huruvida de kunde få människor att plocka av sig sina kläder. Vinden skulle börja. Den satte i gång att blåsa våldsamt. Ju mer den blåste, desto mer höll människorna om sina kläder för att skydda sig mot vinden. Sedan fick solen chansen. Den lyste med sina strålar över mänskligheten, och folk började klä av sig och kände sig väldigt behagliga. Den här lilla historien har en tydlig koppling till hur vi från svensk sida har betraktat det här med områdesskydd när det gäller att skydda skog. Den förutvarande regeringen arbetade enligt vindprincipen, nämligen genom att med lagar och med ett starkt lagstöd tvinga sig fram över markägares marker för att därigenom skydda skog. Den nuvarande alliansregeringen har i stället valt den andra sidan, nämligen att försöka öppna möjligheterna att hitta andra vägar. Vi har tittat på ett sätt att närma sig frågorna som man använder i som heter Metsosystemet, som går ut på att människor får ange: Jag kanske har skyddsvärd skog. Är detta någonting för samhället att ställa upp på? Vi har infört något liknande, fast det kallas för Komet i . Jag kan , i och med den första delrapporteringen, se att man hade lyckats få fram 60 objekt med . Jag tycker att det är intressant och värt att pröva för framtiden, att gå den vägen i stället. Dessutom finns det olika kvalitetsbegrepp inom skogsnäringen eller bland skogsägarna. Det är nämligen två frivilliga certifieringar som man kan använda sig av. Den ena heter FSC, och den andra heter PEFC. Båda har knytning till att det ska vara ett uthålligt skogsbruk, men det är lite olika innehåll. Då är det intressant att notera att internationellt sett har man anammat detta när det gäller av skogsmarken, och i är det . Jag tycker att detta är oerhört intressant. Det visar ändå på det engagemang som vi i har, inte minst när det gäller det frivilliga åtagandet. Då ska jag gå över till rovdjuren. Låt mig börja med att säga att det är väldigt besvärande att alltid fragmentisera denna fråga, för då ska vi tala om ett djur i sänder och bara fokusera på detta. I min värld handlar det om en balans i de ekosystem som vi har. I den världen handlar det om att det måste finnas en balans när det gäller foder. Det måste finnas balans i fråga om antalet växtätare och antalet rovdjur och i fråga om tamdjursuppfödning och möjligheten till friluftsliv och meningsfull jakt. Det här hänger ihop. Så länge vi inte inser det hamnar vi bara i problem. Jag påstår att oppositionens paradnummer är just att fragmentisera, att tala om en sak i sänder, eftersom man inte förmår att hålla ihop helheten. Jag beklagar detta. För att få ihop den här helheten lade vi fram förslag om en ny rovdjursförvaltning, som vi antog här 2009. Den är nu under införande. I den ingår det bland annat att man ska regionalisera förvaltningen så mycket som möjligt, och man har då bland annat inrättat viltförvaltningsdelegationer i varje län. Det här har inte gått smärtfritt, och vi är inte färdiga. Jag kan påstå att det finns viltförvaltningsdelegationer som fungerar dåligt, och det finns de som fungerar bra. Jag hoppas nu att man nu får ett utbyte av varandra, så att det här blir riktigt bra. Jag och vi tror nämligen att detta är en förutsättning för att man just ska kunna ta ett helhetsgrepp över allt vilt och inte enstaka viltarter. Vi har en pågående rovdjursutredning som lämnade ett delbetänkande . Man kan konstatera att det i detta första delbetänkande väldigt mycket handlar om att ta fram den gynnsamma bevarandestatusen, ungefär hur mycket djur vi behöver ha. Det visar sig då att vi när det gäller björnen vida har överstigit den gynnsamma bevarandestatusen. Den bör enligt utredningen ligga på 1 800. Vi har ungefär 3 200 björnar i . Lodjuren ligger ungefär på det talet. Det är något över när det gäller antalet lodjur i de senaste siffrorna. När det gäller järven ligger vi strax under. Och beträffande vargen ligger vi under, enligt den utredning som föreligger. Låt mig uppehålla mig lite grann just vid vargen. Utredaren säger att det bör vara ca 450 vargar i för att man ska uppnå en gynnsam bevarandestatus. Då tar man inte hänsyn till eller de omkringliggande länderna. I den siffran har man inte tagit hänsyn till de sociala omständigheterna, nämligen den påverkan som vargstammen har på de omkringliggande mänskliga verksamheterna. Det ska tas fram innan utredningen redovisas. Jag tror att den här siffran kommer att reduceras när man lägger in de sociala värderingarna i detta. Vi kanske landar på just det antal som finns i den nuvarande målbeskrivningen, ca 200 vargar, för att klara detta. Men det bygger i sin tur på att vi kan ha en fortsatt genförstärkning av den svenska vargstammen, eftersom den är genetiskt svag. Då handlar det om att flytta vargar eller importera. Och nog är det väl bättre att flytta en varg från ett område i landet där den kan utgöra en risk för skada på exempelvis rennäringen till en annan del av landet, så att vi därigenom får en ökad genetisk uppblandning, än att använda skyddsjakt på den. Det är viktigt, som jag sade inledningsvis om rovdjursfrågan, att det hänger ihop. Man kan inte bara se till ett djurslag i sänder, för det är det samlade rovdjurstrycket som människorna upplever som det stora bekymret. Låt mig avsluta med GMO. Det är en fråga som i allt väsentligt är EU-gemensam. Det är därför som det är så viktigt att vi också slår vakt om de EU-gemensamma regelverken. Därför har vi ett organ i EU som heter Efsa, som gör de här utvärderingarna. Jag påstår att de använder sig av försiktighetsprincipen när det gäller att pröva de nya GMO-produkterna. Och för att vara riktigt säker och kunna ge människor upplysningar är det också sagt att har man av GMO i något livsmedel, som oavsiktligt har kommit dit, ska det märkas. I övrigt ska naturligtvis GMO-livsmedel märkas generellt sett. Jag tror att detta är en viktig och klok avvägning. Enligt vad jag har erfarit är det nämligen väldigt svårt att mäta mindre inslag än . Det finns de som säger att allt ska märkas, men det är en omöjlig uppgift. Den pågående diskussionen gäller nu huruvida man ska ha möjlighet att göra nationella undantag eller inte. Vi ska ha en överläggning med regeringen i miljö- och jordbruksutskottet just i denna fråga. Personligen är jag av den uppfattningen att jag inte är säker på att det är det lyckligaste att skapa möjligheter till de här undantagen. Man ska nog behålla det här som någon form av gemensam lagstiftning. Men det kan måhända, för sakens skull, eftersom det ideligen går troll i denna fråga, vara klokt att ändå pröva den möjligheten, och det ska vi göra framöver. Med de orden, herr talman, yrkar jag, som sagt, bifall till betänkandets förslag. 22 (V) replik: Tack, , för ditt anförande! Det väckte två frågor från mig till att börja med. Den ena rör den biologiska mångfalden vad gäller de vilda djuren. Jag skulle vilja fråga varför tycker att det är så viktigt att slå fast ett tak för hur många vargar som får finnas i 210 stycken. har vi dessutom fått en statlig utredning som slår fast att det behövs mer än dubbelt så många vargar än det taket. Då säger att den utredningen inte tar hänsyn till de sociala aspekterna. Men jag vet att när det gjordes en opinionsundersökning tidigare i alla län runt om i så konstaterades det att det fanns en klar majoritet i alla län. Även i varglän som och tyckte man att det var viktigt att det fanns vargar i och vill att de ska finnas kvar. Jämför man med andra länder i är snarare ett u-land vad gäller antalet vargar. I , och de baltiska länderna lever tusentals vargar, och där lyckas man leva i en form av samexistens. Rovdjur är en naturlig del av den biologiska mångfalden i . Jag tror att vi måste konstatera det, och jag förstår inte varför ställer upp på en politik som innebär att man skjuter vargar. Det är det enda benet i regeringens vargpolitik. Den andra delen, hur man ska kunna stärka vargstammen, finns inte. Jag skulle också vilja veta varför inte tycker som har föreslagit: att enskilda länder ska kunna få ha ett förbud mot eller stopp för GMO-produkter. Varför kan vi inte låta de enskilda länderna få bestämma över dessa saker? 23 (M) replik: