prot · GY0989 · 2011-04-15 00:00:00 — Det är det som är själva utgångspunkten för detta, i alla fall för oss i . En energikälla som är i princip oändlig och i princip utan klimatpåverkan det finns säkert någon liten någonstans i hela kedjan, men den är mycket liten jämfört med de flesta energikällor vi använder vore ett fantastiskt genombrott för mänskligheten och för klimatet. Det är, precis som säger, det som måste vara vår utgångspunkt. 11 (V): Jag inser mycket väl att man inte kan förutse vetenskapliga framsteg. Det ligger i sakens natur i forskningen. Men det är ändå rimligt att den som betalar försöker göra en sorts rimlig bedömning av när detta kan fungera och när det kan bli verklighet och hur stor sannolikheten är. Det är närmast vår skyldighet som politiker att göra det. Både jag och är gamla nog att ha upplevt folkomröstningen om kärnkraft i . Jag minns så väl hur argumentationen gick då: är fusionsenergin här. Det är en fråga om något årtionde eller två kanske så har vi löst frågan om fusionsenergin, och då kommer den. Man kan säga att det som är säkert med prognosen om fusionsenergi är att den alltid är densamma men att tidpunkten flyttas framåt i tiden, och därmed stämmer den inte speciellt bra. Frågan är då: Vad är en rimlig kalkyl i fråga om när fusionsenergin faktiskt kan fungera? Jag medger gärna att man ska forska om den. Men det måste vara rimliga kostnader. Men om man ställer detta i ett klimatperspektiv och tror att detta kanske kan fungera är den trista nyheten att det då är . Då måste vi nämligen ha ställt om vårt energisystem, annars har vi förstört jordens klimat för evigt. Därför duger det inte att säga att fusionsenergin ska fixa detta åt oss . Därför är det så akut att vi nu måste storinvestera i de förnybara energikällorna och i energibesparing. Jag menar att när man nu lägger lejonparten av EU:s forskningspengar i ett sådant osäkert projekt medan behoven är gigantiska av forskning för att ta fram tillämpningar när det gäller de förnybara energislagen, inte minst mot bakgrund av eurokrisen som trasar sönder ekonomin i medlemsländerna och som gör att man behöver få investeringar för att minska oljeberoende och modernisera sina ekonomier, pekar alltmer på att detta är en gigantisk felsatsning. Jag skulle därför vilja fråga om vår ansvarige minister har någon sorts uppfattning som han räknar med att detta ska vara i funktion. Vad är målet? Det måste rimligen finnas ett mål att detta ska fungera ungefär 2030, 2040 eller 2050. Finns det inget mål blir man ännu mer tveksam. 12 Utbildningsminister (FP): Vi talar naturligtvis om årtal på så pass lång sikt som själv nämner. Detta kommer inte att finnas på plats operativt . Just denna försöksreaktor kommer naturligtvis att vara i gång om . Men att detta sedan i nästa steg skulle kunna gå att kommersialisera och driva, då talar vi inte om att det kan ske i vår generation utan i nästa generation. Men vi måste jobba både långsiktigt och kortsiktigt. Jag var med 1980. Då sade alla att vi skulle kunna ersätta kärnkraften med vind- och solenergi. Ursäkta mig, men det är inte riktigt så. Vindkraften byggs ut nu bara därför att vi hårdsubventionerar den. Hade vi inte gjort det hade det inte byggts en enda vindsnurra. Solkraft på våra breddgrader funkar inte därför att det inte är tillräckligt med sol, åtminstone inte när vi behöver energi, nämligen under den kalla vintern. Men det handlar om . har en förhållandevis mycket klimatvänlig energiförsörjning därför att vi har kärnkraft och vattenkraft. Men så är det inte globalt. I öppnas nya kolkraftverk . De är nybyggda, och de kommer tyvärr att finnas kvar 2030. Men det kommer att vara så. I öppnar man nya kolgruvor. Det är till och med svenska statliga företag som gör det. Att man gör det i beror på att man har bestämt sig för att avveckla kärnkraften. Vi måste alltså jobba både långsiktigt och kortsiktigt. Vi måste jobba kortsiktigt med att investera i det som vi känner till och som vi kan. Vindkraften byggs ut i och även fjärrvärmesystem och annat. Vi har olika uppfattningar om kärnkraften, men vi har ändå släppt fram möjligheten att bygga nya reaktorer. Klimatfrågan är naturligtvis en utgångspunkt. Sedan har vi kanske olika uppfattningar om kärnkraften. Men det är därför som vi gör detta. Nya reaktorer som börjar byggas kan leverera el och dra ned vårt fossilberoende. Men sedan måste vi också jobba mer långsiktigt. När det gäller de kärnkraftverk som vi har började forskningen under , kan man säga. Då var det en militär nytta som man såg framför sig. Men blev det en civil nytta. Det är klart att forskning för stora forskningsgenombrott är mycket långsiktig. Man kan inte bara vara kortsiktig och säga att det som vi forskar om ska ge effekt , året därpå eller . Vi i vår generation måste också ta på oss att göra stora forskningsåtaganden för att problemen för våra barn och barnbarn ska kunna lösas. Det är mycket forskning. vill väl misstänkliggöra detta för att det går att koppla till kärnkraft som han är emot, och därför är just detta tveksamt. Men det finns mycket långsiktig forskning, bland annat medicinsk forskning, till exempel hur man ska bota cancer och annat. Alla förstår naturligtvis att det tar årtionden innan man slutligt löser detta. Men vi satsar mycket stora resurser på det ändå därför att forskning inte bara är kortsiktig. Vi måste också knäcka de stora gåtorna för framtiden för att se till att barn och barnbarn lever i en ännu bättre värld. 13 (V): Jag har en grundläggande annorlunda syn på om fördelningen av resurser är rimlig. Är det rimligt att en så stor andel av EU:s forskningspengar går till kärnforskning och till fusionsenergi, medan man redan nu pressar kostnaderna på vind- och solenergi snabbt? Vindkraften är rent ekonomiskt utan subventioner väl konkurrenskraftig i jämförelse med byggande av kärnkraft. Det är en väldigt snabb utveckling. Jag menar att man inte ska sitta fast i gammalt tänkande. En svag punkt i ministerns resonemang är bristen när det gäller att kunna förutse när detta kan bli tillämpligt eller när man kan nå något som helst resultat. Om man bygger sin argumentation på hänsyn till klimatet, vilket ministern gör, är den frågan avgörande. Den är helt avgörande. När man inte ens kan höfta på ett årtionde när då detta kan vara möjligt, då är detta sannolikt ingen väg att lösa den klimatkris som vi egentligen måste lösa under det närmaste årtiondet om vi ska hitta hållbara energisystem. Där är nog jag och ministern i grunden oeniga. Jag skulle vilja ställa en sista fråga. Om det som hände 2010 händer igen, om man kommer från Iter och säger att det kostar till, vad säger då? Är vi med tanke på EU:s hårt trängda finanser beredda att säga att vi ska använda så stora resurser till projekt som vi inte vet om eller när de över huvud taget kommer att leda till någon typ av resultat? 14 Utbildningsminister (FP): Jag har stor respekt för att inte alla håller på med forskningspolitik. Men en sak har jag lärt mig. Om man skulle säga att man bara ska ösa in forskningsresurser i det som vi vet ger resultat och som man kan säga vilket år det blir, då kan vi lägga ned hela den svenska forskningspolitiken. Forskning fungerar inte så. Jag kan säga så mycket som att detta naturligtvis är mycket långsiktiga forskningsinvesteringar. De kommer inte att ge resultat i närtid. Det som vi satsar på solenergiforskning kanske aldrig ger resultat. Ska vi dra in det då? På våra breddgrader kan man förmodligen använda solenergi för att värma vatten . Men när vi verkligen behöver mycket energi när det är kallt och mörkt duger inte solenergin på våra breddgrader. Ska vi dra in alla anslag till denna forskning då, , därför att vi inte kan förutsäga när den ger resultat? Men vi lägger forskningspengar på den ändå därför att det kanske finns en chans att den ska ge avkastning. Detta har betydligt större möjligheter. Det är krångligt, det är stort, och det är dyrt. Men det finns en möjlighet att lösa stora delar av de globala energiproblemen för kommande generationer genom dessa projekt. Det är därför som vi är beredda att göra detta. Varför en stor andel av EU:s budget går till detta beror på att vi har gjort den ansvarsfördelningen i . Att forska om vindkraft och solkraft är billigare. För detta behövs inte denna typ av jätteanläggningar. Denna forskning betalar länderna själva. betalar ganska lite av sin forskningsbudget. Det är EU som finansierar detta, därför att vi har en gemensam anläggning, och då blir det en stor andel där. Sedan tycker vi båda förmodligen att mer av EU:s budget borde gå till forskning och mindre till jordbruksstöd och annat. Men det är en annan diskussion. Om vi har attityden att vi ska anslå forskningsmedel bara till projekt som vi vet exakt vilket årtal som de ger resultat och som vi är säkra på ger resultat, då kan vi lägga ned all forskning över huvud taget, för så fungerar inte forskning. Överläggningen var härmed avslutad. 7 § Svar på interpellation 2010/11:314 om föräldraskap vid assisterad befruktning 15 (): har frågat mig om jag avser att ta initiativ till ett förslag till som säkerställer att får en lagstiftning som ger barn födda av en kvinna som lever i ett samkönat förhållande rätt till sina två föräldrar. Jag svarade på en fråga i samma ämne (2010/11:218). får assisterad befruktning med donerade spermier utföras i svensk sjukvård beträffande en kvinna som är registrerad partner eller sambo med en annan kvinna. gäller detta även om kvinnorna är gifta. Makan, partnern eller sambon anses som förälder till det barn som föds, förutsatt att hon har samtyckt till behandlingen och att det är sannolikt att barnet har avlats genom den. Föräldraskapet fastställs genom bekräftelse eller dom. De nu gällande bestämmelserna är således relativt nya. De innebar ett viktigt steg framåt när det gäller föräldraskap vid assisterad befruktning. Betänkandet Föräldraskap vid assisterad befruktning (SOU 2007:3) innehåller förslag till ytterligare utveckling av lagstiftningen. Det föreslås att bestämmelserna om föräldraskap för en kvinna i ett samkönat par ska utvidgas till att gälla även vid assisterad befruktning utanför svensk sjukvård så att något faderskap inte heller i dessa fall ska fastställas. Om modern är gift eller partner med en kvinna föreslås också att den kvinnan automatiskt ska anses vara barnets förälder, på samma sätt som en man presumeras vara barnets far när modern är gift med en man. Frågor om föräldraskap är av stor betydelse. Liksom när det gäller andra frågor som berör barn är det viktigt att det finns ett tydligt barnperspektiv. Regelsystemet måste utformas så att barnets intressen tillgodoses på bästa sätt. Betänkandet innehåller en rad svåra frågor som kräver noggranna överväganden. Jag kan inte ange någon närmare tidsplan för arbetet med frågorna. 16 (S): Jag vill börja med att tacka justitieministern för svaret. har kommit ganska långt vad gäller hbt-personers rättigheter och framför allt hbt-personers barns rättigheter och deras möjligheter att betraktas som likvärdiga med barn som lever i familjer med en mamma och en pappa. Jag har förståelse för att det här är svåra frågor och att det kan vara juridiskt krångligt, men det är trots allt många som väntar på besked. Problem kan uppstå när ett kvinnligt par väljer att till exempel använda sig av möjligheten som finns att åka till eller att lösa sin barnlöshet på något annat vis. Det är möjligheter som heterosexuella par kan använda sig av, och om de gör det erkänns det barn som kommer till som bådas, men det gör det inte för ett lesbiskt par. Det är det som är så underligt och som jag tycker att vi måste kunna lösa . Problem kan till exempel uppstå vid skilsmässa innan barnets födelse eller om någon av de båda föräldrarna går bort. och regeringen brukar ha ganska hög svansföring vad gäller hbt-personers rättigheter men också barns rättigheter, och här sammanfogas de här frågorna på ett ganska intrikat sätt. Även justitieministern själv har uppmärksammats för sitt engagemang i de här frågorna, bland annat på QX Gaygala, och det tycker jag är jättebra. har vi ändå väntat . Utredningen lade fram sina förslag 2007. Ända sedan den nya lagstiftningen kom på plats, 2007, har kritiken funnits . Även om den nya lagstiftningen självklart var en förbättring mot den tidigare kvarstår fortfarande de här problemen. De måste vi lösa, och det vore bra om vi kunde lösa dem så fort som möjligt. Därför tycker jag att det är ganska underligt att justitieministern inte åtminstone kan sätta en tidpunkt när vi kan förvänta oss ett förslag. 17 (): Man kan tycka att det borde finnas en tidsplan. Men det som är huvudfrågan här, och det kan vi vara överens om, är att här har vi problem när det gäller kvinnliga par som åker utomlands till och andra länder, därför att då har vi plötsligt ett barn som inte har samma trygghet och rättigheter som barn som kommer till genom assisterad befruktning på ett svenskt universitetssjukhus. Det finns två grunddelar i den svenska lagstiftningen som jag tycker är viktiga. Den ena är barnets rätt att ha två föräldrar och den trygghet som det innebär att göra det så enkelt som det bara går. Det är viktigt. Den andra är barnets rätt till sitt genetiska ursprung. Där gäller den svenska lagstiftningen. Man kan, när man blir vuxen, ta reda på vem som är den biologiska fadern, om man nu har intresse av det. Assisterad befruktning utomlands eller på andra sätt innebär svårigheter när det gäller att två partner ska godkänna det hela. De kan ju skaffa barn på mer än ett sätt, och det måste vara troligt att barnet kommer till genom den assisterade befruktningen. Det gör att man får vara lite formalistisk för att säkerställa det. Det blir bekymmersamt när man åker utomlands och där man inte har samma tillgång till fakta om ursprung och annat som kan vara viktigt. Sedan har vi en problematik som jag tycker är riktigt knepig, och det är att det inte är ovanligt att homosexuella par väljer att bli föräldrar tillsammans med andra homosexuella par. Man gör en assisterad befruktning på lite privat väg, om jag får uttrycka det så. Då är det ofta så att den genetiska pappan vill vara pappa. Då har vi ytterligare ett problem. Det är då det tricksiga med juridiken kommer in: Hur gör man då? Vi anser ju att man har rätt till sin genetiska bakgrund, men vill vi inte låsa dörren för män i den här delen. Det är alltså ett antal parametrar som är rätt besvärliga. Sedan är det ingen hemlighet att de här frågorna är kontroversiella och att det finns väldigt många uppfattningar. Och frågor av det här slaget brukar ta rätt . Jag har i färskt minne det arbete som vi har bedrivit för en könsneutral äktenskapslagstiftning. Det tar tid, men det blir väldigt bra i slutändan när alla har fått gå igenom och resonerat igenom det hela. Jag tycker inte att är en evinnerlighet, även om jag förstår att det finns människor som är angelägna om att det ska gå snabbare. Men jag vill i vart fall se till att vi hittar lösningar som innebär att vi har barnperspektivet tydligt för ögonen. Och jag vill inte låsa rättigheter för människor som möjligen borde ha rättigheter i detta. Debatten handlar väldigt mycket om vuxnas rättigheter: Ska det spela någon roll vilken sexuell läggning jag har, ska jag inte kunna skaffa barn, och så vidare? Jag har stor respekt för det. Men i de här frågorna har vi också att tillgodose rätten för barnet att ha två föräldrar, och det kan man åstadkomma snabbt, men barnet ska också kunna få veta om det har kommit till på ett annat sätt. Den rätten gäller oavsett om det är assisterad befruktning i ett homosexuellt eller heterosexuellt förhållande. Det är alltid barnets rätt. Det tar tid. Jag erkänner det, men så är det. Och den här diskussionen är viktig. Sedan finns det i betänkandet en hel del andra frågor som vi inte ska diskutera . Men där finns frågan om surrogatföräldrar och en del annat som är nog så knepigt ur lagstiftningssynpunkt. 18 (S): Jovisst, det är viktigt med frågan om till exempel det genetiska ursprunget. Men det konstiga i det här fallet är att det tydligen är extra viktigt för barn som kommer till i lesbiska förhållanden, eftersom samma krav inte ställs på heterosexuella par. Faderskapspresumtionen finns ju per automatik i alla lägen inom ramen för ett heterosexuellt äktenskap, medan den inte gör det när det gäller ett samkönat äktenskap. Det är häri den olika behandlingen av olika par faktiskt finns. Eftersom de här reglerna existerar uppstår en form av särbehandling också av de barn som kommer till. Det vore bra om vi kunde lösa det här . Vi har kunnat läsa i tidningen ganska om en kvinna och hennes partner som valt att åka till och vad som händer när de innan barnet är fött. De betraktar sig båda två som föräldrar, men den svenska lagstiftningen klarar inte av att erkänna båda två som föräldrar. Det är sorgligt, och det är framför allt sorgligt för det barn som blir till. Sedan håller jag med justitieministern när det gäller alla problem hon tar upp, till exempel hur man ska hantera situationen att ett barn de facto kommer att ha fyra föräldrar. Det är också en fråga som vi behöver lösa. Jag håller med om att det vore bra om det kom initiativ från regeringen också på det området. Samma sak gäller värdmoderskaps- eller surrogatmoderskapsfrågan som framför allt är viktig ur ett barnperspektiv. Möjligheten att få ett barn via surrogatmoderskap tar man sig. Det kan vi tycka vad vi vill om, men man tar sig den möjligheten. Vi måste se till att garantera dessa barns rätt till åtminstone två föräldrar. Jag vet inte om justitieministern uppmärksammade det, men för ungefär sedan skickade RFSL ut ett pressmeddelande om att förhindrar två viktiga hbt-reformer. Det handlar om könstillhörighet och ensamståendes möjlighet att få assisterad befruktning. Det berör inte riktigt denna fråga, men på något sätt sprider sig känslan att det finns ett parti i regeringen som bromsar. Är det så ska regeringen vara ärlig. Då får vi börja ta initiativ i precis som man fick göra med den könsneutrala äktenskapslagstiftningen som firar tvåårsjubileum . Jag är jättelycklig för att den finns, men det var inte regeringens förtjänst att vi fick denna lagstiftning på plats. Är det den vägen vi ska behöva ta med all lagstiftning som rör hbt-personer ? 19 (): Så mycket har jag lärt mig av dessa frågor att jag vet att man inte ska vara så självklart säker på att det är vissa partier som stoppar. De här frågorna finns i alla partier, och de diskuteras fram- och baklänges eftersom de är komplicerade och ska så vara. Det är riktigt att faderskapspresumtionen är olika för heterosexuella par och homosexuella. Det finns en historisk och möjligen biologisk förklaring till det. Det är ju enklare att fastställa vem som är moder, och sedan långt tillbaka utgår man från att den make en kvinna har i ett äktenskap är far till barnet. Faderskapet kan bara hävas genom domstol och dna-test eller genom att maken godkänner att en annan man är far till barnet. Så har det varit , och det är rimligt att man försöker ha lagstiftningen så enkel som möjligt. Situationen i homosexuella par är inte lika enkel. En homosexuell kvinna kan få barn på mer än ett vis. När man har en presumtion är det viktigt att den person som blir förälder nummer två vill vara det och kan anses vara det. Det är därför vi i vår lagstiftning har regler som säkerställer hur den assisterade befruktningen har gått till och att man godkänner behandlingen. Annars skulle vi kunna hamna i situationer som blir nog så knepiga i enskilda fall. Detta är svårt. Min ambition är att vi ska hitta regler som utifrån ett barnperspektiv och utifrån att familjebildningar ser olika ut är så raka och så enkla som möjligt. Vi ska inte haka upp oss på att vi har en presumtion när det gäller heterosexuella par, för det har varit ganska naturligt att det har blivit så. Vad gör vi framöver? Vi diskuterar och arbetar med de olika förslag som finns i utredningen och vänder och vrider på möjligheterna. Det är också viktigt att följa utvecklingen. Vi har en del komplicerade principer där vi inte har landat , och det tror jag att man ska ha viss respekt för. Det gör att vi inte heller har någon tidsplan. Många är angelägna om att få en rak regel, men det är viktigt att vi tänker två gånger av det enkla skälet att vi inte ska stänga dörrar för andra. Mitt intryck är att det har blivit vanligare att homosexuella par hittar andra lösningar än assisterad befruktning eftersom man vill ha en annan typ av familjebildning, och det fungerar bra. Vi får inte göra en lagstiftning som försvårar eller omöjliggör trygghet för barnet i dessa situationer. Då måste man kanske tänka en gång extra, och det tar lite tid. 20 (S): Jag är glad att justitieministern ser alla problem som finns och på något vis försöker bejaka de rättmätiga krav som regnbågsfamiljer har på en adekvat lagstiftning som fungerar för dem. Men problemet är att det inte händer något, och det är tragiskt. Vi har en riksdag som är väldigt liberal i dessa frågor och som ofta har sett till att är världsledande i dessa frågor. Men helt plötsligt har det tagit stopp. När kan vi förvänta oss att det kommer förslag? I andra svåra frågor som rör annat, till exempel sjukförsäkringen, går det jättefort för regeringen att komma med betänkanden till och snabba beslut. Här får vi dock vänta väldigt . Jag har stor respekt för alla de juridiska svårigheter som finns, men måste man sätta ned foten och komma med förslag så att vi har något att diskutera. Det är detta jag frågar efter. När kommer ni med förslag? 21 (): Den sista frågan har jag svarat på. Jag har ingen tidsplan . Det är dock inte sant att det inte händer något. Det pågår en diskussion som är otroligt viktig. händer det att lagstiftningsarbetet går fort, men det gäller sällan familjerätt och etiska frågor som handlar om den snabba medicinska och tekniska utvecklingen och de olika möjligheter som den erbjuder för att lösa problem med barnlöshet och annat. Det brukar ta tid för att det är mycket svårare. Det är viktigt för regeringen att ha barnperspektivet i fokus och se till att vi inte stänger dörrar som krånglar till det för det vi inte såg eller anade innan utan tänker två varv. Utvecklingen i verkligheten har gått snabbt, och jag erkänner att lagstiftningen inte riktigt har hängt med. Man får dock passa sig så att man inte gör fel. Lagstiftning som rör föräldraskap är viktigt, och det berör många människor och ska verka över . Ett föräldraskap är för livet. Det är viktigt att man som människa medvetet tar sitt ansvar. Alla tar inte detta ansvar, oavsett om man är homosexuell eller heterosexuell. Lagstiftningen måste vara sådan att alla inser allvaret. Vi driver också ett arbete på europeisk nivå med att diskutera familjerättsliga frågor, men det är inte nödvändigtvis så att det förenklar saken i dessa typer av sammanhang. Vi har många remissyttranden som är positiva. Flera anser dock att frågan måste utredas mer och att vi inte har analyserat problemen tillräckligt. Det finns de som avstyrker förslagen när det gäller insemination i egen regi, och både och undrar över barnperspektivet. Vi har alltså en del att ta tag i och arbeta med. Det är inte så att inget händer. Vi kan dock inte lämna någon tidsplan för när förslagen kan vara klara. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2010/11:295 om exportråds resa till 22 Statsrådet (M): har frågat mig vilka åtgärder jag ämnar vidta för att de affärer som exportråd uppmuntrar till med inte ska omfatta varor från ockuperade områden samt vilka åtgärder som jag tänker vidta för att genom främja handel med västsaharier på västsahariernas egna villkor där arbetstillfällen och intäkter kommer det västsahariska folket till del. Låt mig först, för ordningens skull, påpeka att den resa som åsyftar i sin interpellation inte ägde rum. exportråd är ett organ för exportfrämjande under och arbetar i linje med regeringens politik i frågan om .