prot · GY0994 · 2011-04-29 00:00:00 — säger inte interpellanten detta, så jag vill inte lägga det i interpellantens mun, men det finns vissa som drömmer sig tillbaka till då SJ var det enda tågföretaget. Jag minns dock att när jag var yngre än vad jag är så var inte SJ ett älskat företag då heller, utan det kom ett antal klagomål på SJ. Det är möjligt att vissa personer skulle tycka att det vore bra med ett tågtrafikföretag i och även ett flygbolag i hela världen, men är det så att när man åker omkring i världen på flyg så är det olika flygbolag. Det finns möjlighet att köpa biljetter mellan olika flygbolag. Det har vi vant oss vid, och det fungerar bra. Det är, tror jag, mycket en invänjningsfråga och en attitydfråga både hos resenärerna och hos bolag som SJ, och andra för att få detta att fungera bra. 22 (S): Många väljer SJ, tåget, därför att de vill resa miljövänligt, men många väljer tåget därför att de har inget annat alternativ. De är hänvisade till att åka tåg eller ibland buss om inte tåget går. Vi säger inte att antalet aktörer i sig eller fler aktörer som kör tåg är problemet. Problemet är att man nu bygger upp ett system där SJ kan stå tillbaka och välja bort vissa turer som inte passar, och det kommer att bli trångt på spåren. När man säger att man har ett resenärsperspektiv är man inte riktigt ärlig när man vet att det inte har ställts krav på att det ska finnas ett fungerande biljettsystem där hela sträckan kan bokas. Det krävs inte heller att de nya tågoperatörerna ska vara samordnade så att de har tidtabeller som är anpassade till varandra. Den samordningen görs bara om det finns en vinst att hitta. Det är inte ett sätt att sätta resenären i centrum. Många är nöjda med SJ, och många tycker om att åka tåg. Men vi ser att det inte fungerar när det inte finns ett sammanhållet tågsystem, att tågen på något sätt är ihopkopplade. Det är det viktigaste. Det som oroar många nu är att det är trångt på spåren. Det är en av orsakerna till att det inte fungerade och vintern innan. Belastningen på tågsträckorna är redan så hög. När fler aktörer kommer in blir det ännu högre belastning. Det är ingen överraskning att vintern kommer, och vi kommer att få snö igen. SJ har alltid varit ett skämt. Vi har alltid skämtat om att tåget inte går och att vi inte litar på SJ, men vi åker ändå. Det kommer att bli trängre på spåren, och det kommer att bli fler aktörer. Det kommer att ställa till problem. Det beror på att vi inte ställer de riktiga kraven. Vi skulle kunna gå in och styra detta bättre genom att ställa samordningskrav, att se till att aktörerna jobbar tillsammans med ett fungerande tidtabellssystem. Man ska inte bara titta på sin enskilda sträcka. Där kan regeringen ge direktiv till bland annat SJ. Samtrafiken ska hålla i detta. Därifrån jag kommer är det inte lika attraktivt att köra, och där kommer det inte att bli trängre på spåren. Snarare har vi sett att det finns ett mindre och mindre intresse från SJ eller annan tågoperatör att köra. Man ser inte samhällsnyttan. Man tycker inte att det är ett problem att de resenärer som inte kan ta tåget hänvisas till bilen eller flyget. Gång på gång ser vi i norra delen av hur förutsättningarna förändras, att tågtrafiken prioriteras om, att X flyttas från Jämtlandssträckor till exempelvis kusten i västra . Vissa nattåg dras in. Man borde vara tydligare som ägare att ställa krav på att det inte bara är vinsten som ska vara central. Det måste ställas andra krav. Jag vet att det inte går att ställa dessa krav på de nya aktörerna, men det går att ställa dessa krav på de aktörer vi äger, SJ, det vill säga ta ansvar. Här borde möjligheten att inte bara ha vinstkrav ses över. 23 Statsrådet (M): Jag måste ändå försöka hålla mig till SJ eftersom det är mitt ansvarsområde, men jag ska göra en liten utvidgning och hoppas att jag inte hamnar helt fel. Tågordningen hur det fungerar är sådan att om tågsträckor inte är lönsamma gör en bedömning om samhällsekonomiska kalkyler talar för att det ska vara tåg i alla fall. Om finner att det ska vara så görs en upphandling på tågsträckorna. Där är SJ en aktör bland andra som kan lägga anbud. Det är, tycker jag, en i huvudsak rimlig ordning. Om vi inte skulle ha ett avkastningskrav på SJ, som innebär att de pengar som satsas i SJ får någon typ av avkastning, hamnar vi i statsstödsproblem med och annat. Det är rimligt att ha de avkastningskrav som finns. Vad vi däremot kan diskutera är att låta avkastningskraven fluktuera över till exempel en konjunkturcykel. Där har vi inlett en diskussion med SJ. Sedan var det frågan om trängseln på spåren. I och med att efterfrågan att åka tåg, delvis beroende på att man vill åka miljövänligt, är i ökande SJ har 100 000 resenärer blir det lätt trångt på spåren. Det finns två vägar ut ur detta. Den ena är att bygga fler spår, till exempel dubbelspår. Men tills det är gjort är den andra vägen att det måste finnas någon typ av ransoneringsmekanism på de spår som finns. Det är inte en rimlig åtgärd att bara lyfta in fler och fler tåg på spåret. Då kommer vi att hamna i flaskhalsar, och vi kommer att få ännu fler tåg som inte kommer . Här är det rimligt att har en ransoneringsmekanism som handlar antingen om priset att trafikera spåren eller att på annat sätt lyckas göra en rimlig avvägning så att vi får rätt antal tåg på spåren. Det är en fråga för . 24 (S): Det sista ministern sade stämmer, nämligen att det blir problem om vi bara lyfter in fler operatörer på spåren. Det är precis det vi håller på att göra när de sträckor som finns öppnas. Det är inte för att komplettera eller för att skapa ett mer sammanhängande system för tågen. fylls de tider som finns över på spåren. Det kommer att ställa till problem. Det kommer att dröja ett tag innan vi får se effekterna men det kommer att bli problem. Det är positivt att vi börjar ha en diskussion med SJ om vinstkraven över . Det är bra. Men vi ser att vinst som drivkraft inte per automatik leder till att det blir bättre kvalitet eller att kundnyttan är drivet i verksamheten. Om det hade varit så hade det skett större förändringar. Man vet att man har en trogen kundkrets som faktiskt inte har något annat val än att sätta sig i SJ:s tåg i tåg, SJ är inte det enda bolag man väljer. Det finns inte så många alternativ. Det är viktigt att se på vad som har hänt , att se på sin roll i vad som har hänt. Det är lätt för oss att vara efterkloka, men hellre det än att inte vara klok alls. Vi ska också erkänna att vi är en del i att dessa förändringar har skett, att det finns en avreglerad situation genom avregleringen av . Men vi måste också vara en del av lösningen. Det finns ett annat sätt att se på tågtrafiken, ett annat sätt att se på SJ och ett samhällsansvar. Vi vill att fler ska åka tåg, och vi vill att SJ ska ha en viktig roll i detta. Jag är glad att det finns en öppning för en förändring, men jag hade önskat att regeringen kunde gå längre och vara lite mer villig att se över vinstkraven för SJ. 25 Statsrådet (M): Det låter som att jag och interpellanten är hyfsat ense i frågan. Jag är en stor tågoptimist vad gäller framtiden. Jag tror att fler och fler kommer att beakta miljökonsekvenser i sitt resande. Även om man är hänvisad till SJ på vissa sträckor finns ofta alternativ i form av bil, buss eller flyg. Här tror jag att tack vare koldioxidavgifter och förändringar i folks värderingar kommer tåget att bli mer populärt. Tåget är viktigt för att bryta upp andra typer av problem. Om vi i någon mening ska förhindra den fantastiska inflyttningen till som påverkar bostadspriser och så vidare är tåget en viktig försörjningslina för att bo någon annanstans och arbeta i , runt eller på andra ställen i landet. Jag ser med stor optimism och tillförsikt fram mot tågnäringens utveckling. De 100 000 passagerare som SJ har är ett tecken på att det här är en näring som om inte blomstrar ändå är väldigt uppskattad av många människor. Jag tror verkligen att den har framtiden för sig. Som interpellanten säger krävs det också bättre samordning, dels mellan tågoperatörerna och , dels mellan tågoperatörerna i sig, för att få biljettsystemet och annat att fungera ännu bättre. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2010/11:318 om översyn av sjukförsäkringsreglerna 26 Statsrådet (M): har frågat mig vad jag avser att göra för att skynda på processen med reglerna i sjukförsäkringen. En av de viktigaste frågorna för regeringen när den tillträdde var att minska det omfattande utanförskapet från arbetsmarknaden som till stor del bestod av sjukfrånvaro. Regeringen har under föregående mandatperiod genomfört en rad åtgärder som syftar till återgång i arbete. Åtgärderna har stor bredd och omfattar såväl ändringar som rör regelverket för sjukskrivningsprocessen, exempelvis tidsgränser för bedömning av arbetsförmåga, som nya samverkans- och stödåtgärder för att underlätta för sjukskrivna att komma tillbaka i arbete. Sjukförsäkringsreformen har gett resultat. Sjukskrivningsprocessen har blivit mer aktiv. Färre individer blir sjukskrivna, och sjukperioderna har blivit kortare. Sammantaget har den minskade ohälsan lett till en kraftig minskning av utanförskapet. Regeringen anser därför att den nuvarande inriktningen ska gälla även fortsättningsvis. Det är viktigt att säkerställa att avsikterna med reformen upprätthålls, exempelvis att den som är svårt sjuk och inte kan arbeta ska kunna få ersättning som reformen ska öka drivkrafterna och stödet till dem som kan komma tillbaka i arbete. interpellation lämnades till . Det var som jag presenterade huvuddragen i de förändringar i sjukförsäkringen som utarbetats av en arbetsgrupp inom . Dessa förslag kommer att remitteras till myndigheter och organisationer, och därefter kommer en proposition att överlämnas till . 27 (S): Tack för svaret, herr minister! Det här är en väldigt viktig fråga. Det vet ministern, som har jobbat med den , det vet alla de sjuka och det vet alla de som deltog i uppropet . Jag hoppas att ministern lyssnade och tog del av alla protester ute i landet. Det är väldigt många människor som känner att de har blivit kränkta, att de har blivit ifrågasatta och att de uppfattas som lata och inbillningssjuka av den borgerliga regeringen. Att den borgerliga regeringen har satt upp tidsgränser i stället för att titta på om man är sjuk eller inte har gjort att människor känner sig utlämnade till dessa tidsgränser och inte kan bli friska på det sätt som de ska bli. Människor är nämligen olika. Men det har den borgerliga regeringen inte brytt sig om. Det var som de borgerliga ledamöterna satt här och applåderade sin lycka över att få igenom de här försämringarna i sjukförsäkringen, lycka över att man nu skulle kunna införa tidsgränser utan att det görs en riktig rehabilitering. Många av dem har ångrat sig, och många av dem har förstått att vi hade rätt i vår kritik. har också tagit till sig viss del av kritiken. Men tyvärr är den senaste ändringen som har skett nu bara att skrapa lite på ytan. säger att av de 50 000 människor som är utförsäkrade blir det möjligtvis 2 000 som kan komma i fråga när det gäller de nya reglerna. Det kommer också att dröja innan de införs det blir inte förrän som de kommer att införas. Många känner det som en kränkning. Många berättar för mig att det tar på psyket, och deras arbetsförmåga blir ännu mer nedsatt. Deras sjukdomsbild kanske till och med förvärras på grund av att de inte blir trodda av den borgerliga regeringen. Jag tror inte att ni är hjärtlösa innerst inne. Jag tror att ni skulle vilja hjälpa människor. Men det har ju blivit så fel. När vi 2002 bestämde oss för att vi måste få ned de höga sjuktalen, som var alldeles för höga, började vi det mödosamma arbetet. Det var tufft och jobbigt. Men vi införde inte stupstock, och vi införde inte försämringar så att människor blev ifrågasatta. Vi ville i stället göra en rehabiliteringskedja, inte en utsorteringskedja, som många nu upplever att den borgerliga regeringen har genomfört. Det här drabbar hela familjer när de sjuka ställs i orimliga situationer. På det sättet drabbas barnen, och barnfattigdomen ökar därför att föräldrar inte kan få ersättning och blir utförsäkrade. De behöver stöd, vård och medicinsk rehabilitering i stället för tvång, misstänkliggörande och ekonomisk utarmning. Det behövs en bättring. Och jag vet att ni innerst inne vill förbättra, men ni har inte lyckats . Visa er goda vilja och gör bättre regler än vad ni har lyckats med , ministern! 28 (S): Det var ganska många som kände något slags förhoppning när regeringen gav beskedet att man skulle göra en översyn. Det har inte blivit riktigt rätt, även om ministern redan innan översynen hade satt i gång var väldigt tydlig med att han inte såg några större problem. Men en liten förhoppning väcktes ändå hos många. Regeringen har ständigt återkommit till att arbetslinjen är viktig, att det är ett problem att så många lever på bidrag. Man har målat upp en bild av att det utanförskap som fanns för ganska många människor genom att de av olika orsaker inte kunde arbeta skulle minska med den här regeringen. har det tyvärr inte blivit så; det har vi sett svart på vitt. En sak som jag trodde att regeringen skulle se över när man har en arbetslinje var att de som är i arbete inte ska gå tillbaka till bidrag, om man nu kallar sjukförsäkring eller stödet till utförsäkrade bidrag. Men då undrar jag: Varför såg inte ministern ett behov av att se över just situationen för deltidssjukskrivna som är i arbete? Jag har ett exempel. En kvinna som har en whiplashskada, som knappt är erkänd, kan inte jobba . Hon har en 100-procentig anställning, men hennes arbetsförmåga just nu är . Hon hoppas kunna gå . Men är hennes tid som deltidssjukskriven slut. Det innebär att hon kan komma att stanna på och vara tvungen att klara sig ekonomiskt på det, vilket är tveksamt. Men om hon följer de riktlinjer som regeringen har satt upp ska hon säga upp sig från sitt arbete, ställa sig till arbetsmarknadens förfogande och inte vara försäkrad utan gå tillbaka till Arbetsförmedlingen. Vi kan bara konstatera att hon har gått på rehabilitering och fortsätter att arbetsträna. Hon gör det hon kan för att komma tillbaka och jobba så mycket som möjligt. Precis som hon vill ingen stå utanför arbetsmarknaden. Jag vill fråga: Varför ser ni det inte som ett problem att man går från arbete till bidrag? Tycker inte ministern att det är ett problem att man så hårt ska följa tidsgränserna? Varför föreslår ni inte någon förändring? 29 Statsrådet (M): Först tycker jag att vi ska vara lite noga med några ord när vi diskuterar sådant som vi är oense om. Jag vet ingen, varken socialdemokrat eller borgerlig debattör, som har kallat människor lata, inbillningssjuka eller någonting åt det hållet. Jag tycker att man ska vara aktsam med detta. Vi pratar inte om människor som är värda förakt. Vi pratar inte om människor som är värda misstro. Vi pratar om människor som är värda gemensamma ansträngningar för att hjälpas tillbaka till arbetsmarknaden. går det inte. Det beror på vår förmåga att göra rätt saker, personens sjukdomstillstånd och naturligtvis personens egen vilja. Jag har inte hört någon som antyder att det handlar om människor som bara inte har lust eller som i största allmänhet ligger hemma fast de skulle kunna göra tusen andra saker. Jag tycker att man ska vara aktsam med sådant. Tidsgränserna prövar inte det vet ni nog egentligen om man är sjuk eller inte. Tidsgränserna är inte till för att pröva om läkarens diagnos är korrekt eller inte. Det har aldrig varit så. Tidsgränserna i det här systemet, liksom i de allra flesta sjukförsäkringssystem runt om i världen, är till för att man sakta men säkert ska vidga sökbegreppet för vad man måste prövas mot i arbetsmarknaden. Ytterst handlar det om: Finns det något du kan göra över huvud taget, eller finns det som i ungefär 10 00012 000 fall i inte någonting på någon arbetsplats i något yrke som du kan göra? Ingen säger att det är lätta frågor att avgöra, utan det är svåra frågor. Det är antagligen det svåraste man gör i socialförsäkringen över huvud taget. Vill man slippa de frågorna helt och hållet ska man förtidspensionera 73 000 personer . Redan när ville halvera hade man ställts inför precis den frågeställningen: ska man ta en gråskala av problem, medicinska underlag, personliga problem och svårigheter och koka ned dem till ett digitalt beslut: förtidspension eller tvärtom en förväntan om att du kan försörja dig själv? Den som förringar det beslutets innehåll tycker jag grovt missbedömer hur svåra dessa frågor är. Tidsgränserna har dessutom en annan viktig poäng. Den som läser grundläggande utredning som var själva resultatet av Socialdemokraternas insikt om att det system som vi hade var ohållbart ser att hon argumenterar fylligt och väl för varför tidsgränser är viktiga, varför man måste ha bråttom i systemet, varför någon person utöver den sjukskrivne ska uppleva ett ansvar för att se: Tiden går, och vi är medvetna om att när tiden går och du är sjukskriven längre än absolut nödvändigt ökar risken att du aldrig kommer tillbaka. Det var hela den intellektuella grunden, och den är väl dokumenterad: Det är farligt att vara sjukskriven . Det är ibland absolut nödvändigt, men det är i grund och botten farligt att vara sjukskriven länge, eftersom risken för att inte komma tillbaka ökar. Slutligen om deltidssjukskrivning: Jag medger att det inte alltid är enkelt för den enskilde, som tycker sig precis klara av ett deltidsarbete. Men i grund och botten är frågan relativt tydlig i lagstiftningen: Du kan vara deltidssjukskriven som du kan vara sjukskriven. Ytterst måste du pröva din arbetsförmåga på en bredare arbetsmarknad. Då finns det två alternativ. Antingen kommer man fram till att det finns andra arbeten på vilka du skulle kunna jobba heltid. Då ska du naturligtvis inte kunna vara deltidssjukskriven hur länge som helst. Eller också kommer man fram till att du inte i något arbete har mer än halv arbetsförmåga. Då kan och bör du få halv förtidspensionering. Så är regelsystemet utformat. 30 (S): Vem har sagt att detta är lätt? Inte vi socialdemokrater! När vi tog oss an det mödosamma arbetet och tillsatte som utredare visste vi att det var en svår uppgift. Men det är att göra det lätt för sig att införa tidsregler och säga: kommer det att lösa sig. Det handlar om att införa en rehabiliteringskedja, som vi gjorde, där människor får möjligheter: Vilken typ av rehabilitering behöver du? På vilket sätt kan vi hjälpa dig? Det handlar om att möta varje människa utifrån den människans behov, utan att individen ska känna skräck för att snart hamna utanför systemet helt och hållet. Det måste finnas ett humanare sätt att ta sig an detta, trots att det inte är lätt. Det är klart att ministern inte säger att de här människorna är lata. Han är naturligtvis smartare än så. Men de sjuka människor som just nu känner sig utsatta och kränkta upplever att de blir ifrågasatta, inte blir trodda och inte blir bemötta på rätt sätt. De upplever att någon eller några behandlar dem som om de vore inbillningssjuka. Det är människor som säger det till mig. Trots att de är svårt sjuka, trots att någon har cancer och någon annan har andra sjukdomar som inte går att ifrågasatta, känner de ändå en skuld i sig själva, eftersom den borgerliga regeringen har infört dessa kalla, hårda tidsregler i stället för en mjukare rehabiliteringskedja, där det faktiskt finns bevis, eftersom vi påbörjade det mödosamma arbetet och fick ned ett stort antal av sjukskrivningstalen. Det behövdes en ändring det var helt klart. skrapar man bara på ytan och säger: har vi infört det här. säger att reglerna egentligen är bra och att man bara behöver putsa lite på ytan, så kan man fortsätta som . Det gäller att inse att de sjuka människorna känner sig ifrågasatta och kränkta och att det finns människor som tvingas leva utan ersättning över huvud taget. De till och med försvinner ur systemet när de blir friskskrivna inte därför att de är friska utan därför att de har hamnat utanför en viss tidsgräns och då anmodas att gå till Arbetsförmedlingen. Där finns det ett mörkertal. Människor försvinner till och med i systemet. De lever utan ersättning över huvud taget. Det är 70 000 fler i utanförskap. 70 000 fler har under er regeringstid hamnat utanför, eftersom de inte passar in i era mallar och era strikta tidsgränser. Varje person som är sjuk behöver bemötas utifrån sina egna behov, herr minister, utifrån vad de kan och inte kan. Varje person måste få sin tid att friskna till inte för att de hamnar utanför en viss tidsgräns! Ändra på det, ministern! 31 (S): Precis som sade: Det är ingen som har sagt att det är enkelt. Ministern säger att det är svårt för den sjukskrivne att förstå systemet. Det är inte så konstigt. Men jag tycker att ministern måste fundera över konsekvenserna när man låter handläggaren vara den som slutgiltigt tar beslutet om personen ska vara sjukskriven eller inte. Om det är något som de sjukskrivna känner en otrolig frustration över så är det att den behandlande läkarens utlåtande i princip inte räknas. Jag har alltid varit kritisk mot försäkringsläkare, även som vi hade ansvaret. Jag har alltid känt att det har varit ett glapp där som har ställt till stora problem. Läkare som inte ens behöver ha träffat personen i fråga kan komma med ett beslut som står över den behandlande läkarens. Men har man dragit det ännu längre. Det gäller de som på något sätt ska förhålla sig till lagstiftningen, som ministern säger är tydlig. Men det är ju att lagstiftningen är tydlig som är problemet! Lagstiftningen fungerar inte och är inte anpassad till den verklighet som människor lever i. På grund av de nya regelverk som regeringen inte är beredd att förändra går människor från arbete till bidrag och precis som beskrev så bra försvinner ut ur systemet. Det tycker jag att ministern borde se som ett problem. Jag måste fråga ministern: räknas inte läkarnas utlåtande ? Varför låter man det vara något ganska underordnat? Många läkare vittnar om att de inte har något inflytande över sina patienters situation och möjlighet till sjukskrivning. 32 Statsrådet (M): känns det lite underligt att nästan behöva påpeka för Socialdemokraterna grunderna i den svenska välfärdsmodellen på sjukförsäkringens område. Det är så och har alltid varit så att läkarens uppgift är att skriva de medicinska underlagen, ställa diagnosen och beskriva i bästa fall väldigt fylligt, klokt och korrekt vilka begränsningar detta får för patientens förmåga att arbeta. Det är och har alltid varit försäkringens uppgift att fatta beslut om man på detta underlag kan dra slutsatsen att patienten på grund av sjukdom är oförmögen att arbeta. Detta är fundamenta. Detta har varit självklart sedan den här försäkringen infördes , och i praktiken långt före det, i de gamla sjukkassorna. Läkarens uppgift är att ha en patientrelation. Försäkringens uppgift är att undersöka om du 1.är försäkrad, har en inkomst som du kan få sjukpenning för över huvud taget och 2.om din sjukdom är av den arten att du på grund av sjukdomen inte kan arbeta. Jag tycker nästan att det är häpnadsväckande att dessa helt fundamentala delar av den svenska välfärdsmodellen ska behöva påpekas för människor som borde veta hur det fungerar. Sedan putsar vi inte på ytan, utan vi och jag har sagt ganska tydligt, rätt , att vi vill göra förbättringar i en i sig bra reform. Det är en reform som vi tror har varit riktig och nödvändig, en reform där vi ser stora framgångar, men vi ser också brister. Jag har aldrig hymlat om att det finns brister. Jag har heller aldrig ställt i utsikt några dramatiska förändringar som skulle äventyra de stora fördelarna. Jag skulle vara lite mer imponerad om våra reformer och våra förbättringar ställdes mot skarpa förslag där ni på allvar berättar om ni vill riva upp tidsgränserna, budgeterar för detta, räknar och analyserar i stället för lite svepande kritik.