prot · GZ0922 · 2011-10-25 00:00:00 — 1 § Aktuell debatt: Den ekonomiska situationen i euroområdet och i övriga 1 (V): Det kanske skulle vara dags nu för socialdemokrater, moderater och andra att tacka svenska folket, att uttrycka ett tack för det nej till euron som en stor majoritet beslutade om i folkomröstningen . Annars skulle vårt läge ha varit helt annorlunda. Vi skulle ha haft mycket svårare att möta den ekonomiska kris som finns, därför att euron och spekulationsekonomin är orsaker till krisen. Det är när kortsiktiga intressen tar över som krisen sprider sig. sade: Bara en kris, verklig eller påhittad, gör riktiga förändringar möjliga. Och det har makthavare tagit fasta på. föreslås en bankakut som på ett tydligt sätt privatiserar vinsterna som bankerna fortsätter att dra in men socialiserar förlusterna som skattebetalarna ska ta ansvar för. föreslås nedskärningar, höjd pensionsålder, lägre löner, ökad arbetslöshet och sämre välfärd, framför allt i de länder som ligger allra sämst till. Det här är högerpolitik som genomförs med krisen som förtecken. De som inte var bjudna på festen ska betala notan. föreslås ännu fler avregleringar och ännu fler privatiseringar, trots att marknadsinflytandet är just det som banat väg för spekulation och kris. föreslås en centralisering av ekonomisk politik i stället för en demokratisering. svar är: Bryt den nedåtgående spiralen, öka jämlikheten, bekämpa arbetslösheten och investera för framtiden. Låt bankerna betala! Det är inte skattebetalarnas ansvar att bankerna har spekulerat bort pengar. Stoppa avdemokratiseringen av ekonomisk politik! Håll utanför euron! Det kanske är dags nu att tacka svenska folket, , för att de inte röstade som du i folkomröstningen . 2 Finansminister (M): och eurosystemet befinner sig i ett mycket besvärligt läge. Vi är i en skuldkris. Jag tror att det är viktigt att vi alla inser att detta inte är ett fenomen som har dykt upp . Vi har haft en långsiktig tendens där skuldsättningen i har varaktigt ökat. Misstagen har gjorts under de dåliga åren men kanske i ännu större utsträckning under de goda åren då man inte sparat tillräckligt i ladorna. Det är de långsiktiga misstagen som har skapat de svåra problem vi har på kort sikt. Hade vi inte haft en skuldsättning på de nivåer som vi nu talar om hade den ekonomiska politiken varit avsevärt mer effektiv. Men en del av krispolitiken har naturligtvis också bidragit till problemen. Det är det som den socialdemokratiske finansministern i kallar krass keynesianism, det vill säga där det som skulle ha varit tillfälligt blev permanent och det som skulle stimulera blev misslyckade program. Den typen av åtgärder har bidragit till detta. Det är klart att man i kris alltid måste stimulera, men man måste göra det på ett effektivt sätt utifrån att man har ordning och reda i grunden. Vid sidan av den långsiktiga tendensen och vid sidan av en del misstag under krisen är det naturligtvis stora kostnader förknippade med en finanskris som ligger till grund för de bekymmer vi har. Det här är de tre grundläggande orsakerna, och det är det vi i grund och botten måste hantera. Från svensk utgångspunkt är ordning och reda i offentliga finanser en hörnsten på hemmaplan och i . Överskott i goda tider både bygger upp reserver för att hantera lågkonjunkturer när de kommer och skapar en grundläggande stabilitet som gör att den ekonomiska politiken inte blir en osäkerhetskälla. Överskott i goda tider bygger vi genom starka nationella ramverk, budgetprocesser, ansvarsfull ekonomisk politik, bra samarbete i , riksdagsprocesser som är byggda för ansvar och långsiktighet. Har vi överskott och starka nationella ramverk finns det naturligtvis goda möjligheter att bedriva stabiliseringspolitik. Låt oss komma ihåg vår egen situation. Det här är första gången som stabiliseringspolitiken vad gäller finanspolitik, penningpolitik och växelkurs har kunnat användas fullt ut för att dämpa en ekonomisk nedgång. Vi behöver inte hävda att allting är mörker i detta. Kommer tillbaka och skapar ordning och strukturer kan ekonomisk politik fungera också framåt. Krisen i handlar bara till viss del om offentliga finanser. Det är också långvariga misstag i tillväxtpolitiken som man nu får betala ett högt pris för. Den grekiska ekonomin skuldsättning är en av de minst konkurrenskraftiga i . Nästan alla konkurrenskraftsmätningar sätter i botten. Man har öppnat 150 tidigare stängda yrken. Det är en typ av reformer som vi gjorde i svensk ekonomi. Man har inte deltagit fullt ut i vare sig världshandeln eller det europeiska samarbetet. Man har byggt upp en utländsk skuldsättning via bytesbalansunderskott. Den typen av tillväxtproblem finns därför att man inte har gjort nödvändiga reformer för att skapa ordning och reda också i meningen att man har konkurrens och väl fungerande resursallokering på olika delmarknader. När det gäller läget nu kan vi konstatera att det är självklart att eurosystemet måste få utveckla sina beslutsstrukturer. Man kan inte följa den kris vi nu ser och dra någon annan slutsats än att här behövs mer beslutskraft och större förmåga att hantera situationen. finns det en anledning för oss och de andra länderna som står utanför euron att varna för överstatlighet. Vi har varit tydliga med att vi anser att lönebildning, socialförsäkringar, skatter och ekonomisk politik i grund och botten ska beslutas i riksdag. Det är i den här kammaren vi ska vara ense och oense om ekonomiska frågor. Därför finns det skäl att varna för att krisen driver fram en överstatlighet som åtminstone från svenska utgångspunkter är problematisk. Det är också viktigt att ange att vår utgångspunkt är att ett förstärkt eurosamarbete inte får smitta andra delar av Europapolitiken. Regleringar för finansmarknad, den inre marknaden och andra viktiga frågor måste alltjämt hanteras i EU-27-kretsen. Vi måste också bibehålla en öppenhet i beslutssystemen. En europeisk union förblir en europeisk union bara om man inte tillåter den att dela upp sig i ett slutet lag som rör sig framåt och ett lag som stängs utanför. EU-27 är den centrala beslutsstrukturen i EU-samarbetet, och vi måste arbeta för att värna att så blir fallet. ser vi hur eurosystemet omformateras och hur den ekonomiska politiken ställs på nya prov. Jag tycker att den huvudslutsats vi ska dra för är att vi måste vara beredda på att leva i en mycket karg och hård miljö framåt. Vi kan bygga skyddsvallar kring , och det kan vi göra i tre avseenden. Vi kan fortsätta att hålla god ordning på offentliga finanser. Det ger oss manöverutrymme och kraft att hantera situationer som uppkommer. Vi ska ställa hårdare krav på bankerna i , på det finansiella systemet i , än i andra länder därför att vi vill ha mindre problem som härstammar från bankerna än vad man ser i övriga världen. Vi måste vårda vår arbetsmarknadsmodell. Vi måste utveckla vår arbetsmarknadsmodell så att vår förmåga till omställning förbättras . Detta är vad vi kan göra: starka offentliga finanser, strama tyglar för bankerna och en större omställningsförmåga och tillväxtförmåga på vår arbetsmarknad. Det måste vara utgångspunkten och de slutsatser vi drar. 3 (S): Jag tycker det är viktigt att komma ihåg att det vi bevittnar nu är en finanskris som har blivit en skuldkris, som är på väg att återigen sprida sig till en ny finanskris. Det handlar om effekter av avreglerade finansmarknader, kortsiktiga vinstintressen och för höga avkastningskrav som har lett till stora förluster på världens finansmarknader. Vad som sedan har hänt är också att skattebetalarna har fått ta över de förlusterna, dels genom bankstöd, dels genom de effekter som kriserna på finansmarknaderna har haft på den reala ekonomin i form av minskad tillväxt och ökad arbetslöshet. Det är också detta som leder till social oro. Det är det vi bevittnar på i , i , och , där ungdomar går ut för att protestera mot effekterna av finanskrisen. Det är inte en protest mot euron utan just en protest mot de nedskärningar som har skett inom välfärden, en protest mot den ökade arbetslösheten. Den situation vi nu bevittnar är att vi riskerar att få en ungdomsgeneration som får det sämre än sina egna föräldrar. Det är det som är grunden för de protester som sprider sig över hela världen. De är inte en protest mot euron i sig, utan de är en protest mot de effekter som finanskrisen har lett till. Detta är på något sätt förlängningen av nyliberalismen, med sina avregleringar, det vi bevittnade som började med och . har nyliberalismen nått vägs ände. Vilka slutsatser drar vi då av det? Ja, en del tycker att vi ska använda marknaden för att disciplinera politikerna. Det är ett argument som har använts mot euroobligationer. En del säger att det är politikerna som inte kan sköta statsfinanserna. Men vi bör komma ihåg vad som har orsakat hela problemet, nämligen de avreglerade finansmarknaderna. Det är också där som vi måste ta vår utgångspunkt när det nu gäller att hitta en lösning, så att vi kan undvika fler finanskriser, med alla de effekter som de har. Vi socialdemokrater har pekat på behovet av skärpta regleringar av banker och finansinstitut. Det handlar om ökade kapitaltäckningskrav, och det handlar om bättre insyn och mer transparens i fråga om hur bankerna bokför sina tillgångar. Vi ser också behovet av att vissa banker rekapitaliseras, precis det som diskuteras på EU-nivå, det vi gjorde i . Men det viktiga för oss är att kapitaltillskott måste täckas upp med aktietillgångar, med ägande i de banker som får det stödet. Det är viktigt att skydda skattebetalarnas pengar. Vi tycker också att bankerna måste vara med och ta sitt ansvar för notan för krisen. Det diskuteras på EU-nivå, men det händer alldeles för lite. På toppmöte efter toppmöte har det diskuterats hur bankerna ska vara med och betala notan. Ett förslag som har nämnts är skatt på finansiella transaktioner. Vi har varit öppna för att pröva det. Det är ett alternativ. Man kan se på även andra alternativ för att beskatta finanssektorn hårdare. Men en sak är helt klar: Finanssektorn bidrar inte med de resurser som krävs för att vara med och betala den nota som vi har gemensamt. Skuldkrisen kräver också samordnade insatser. Det kan ske via nuvarande instrument, som EFSF, som diskuteras. Men som sagt är vi också öppna för att diskutera euroobligationer på . Det kanske inte är aktuellt , men vi tror att det är en lösning som vi bör diskutera framöver, där lånar upp gemensamt för att klara de gemensamma åtagandena. Vad vi måste komma ihåg är att skuldkrisen inte är bara grekisk. Det är tyska och franska banker som har lånat ut till . Det var och som började slarva med stabilitetspakten, den som sattes ur spel och som måste kompletteras med ökad finanspolitisk samordning. Vi socialdemokrater respekterar folkomröstningens resultat, som säger att inte ska gå med i euron. Men vi ser ett behov av att euron fungerar bra. Därför är det nu viktigt att vi också bidrar med förslag på lösningar och annat som kan lösa den skuldkris som euroområdet har. Utöver det är det viktigt att komma åt ett annat av de problem som många euroländer står inför, nämligen brist på tillväxt och jobb. Här krävs det långsiktiga investeringar i sådant som bygger ekonomierna starka och skapar nya jobb. Det handlar om investeringar i forskning och utveckling, i utbildning och i infrastruktur. Men den viktiga lärdomen av det som har hänt nu är att vi har haft en finanskris som har gått över i en skuldkris och att grunden för den finanskrisen är av avregleringar. Nyliberalismens idéer om avreglerade marknader har nått vägs ände. Vi ser resultatet. Vi ser hur protesterna växer runt omkring i världen. De växer inte bara inom EU. Protesterna kommer i , , och över hela världen. Vi har en situation där en generation unga riskerar att få det sämre än deras föräldrar har det. 4 PER (MP): var en viktig dag i svensk nutidshistoria. Det var den dag då gick till folkomröstning, och det handlade om ja eller nej till euron. Ni kanske inte minns, så jag ska påminna er om hur det såg ut. hade en väldigt stor kampanjkassa, väldiga resurser. Ja-sidan hade samlat både blå och röda i svensk politik. och kampanjade för ett ja, och samma sak gjorde Socialdemokraterna. Blå och röda reste land och rike runt för att övertyga svenska folket om att rösta ja. Vi i däremot sade tydligt nej till euron, och som tur var lyssnade väljarna på oss. Svenska folket gick på vår gröna linje och röstade nej till euron. är det lätt att konstatera att svensk ekonomi och därmed skattebetalare är de stora vinnarna på det nejet. Eurosamarbetet verkar vara på väg att haverera. Krisen är ett faktum. Land efter land står på randen till konkurs. Stödpaketen avlöser varandra. Risken är stor att det blir skattebetalare som i slutändan får stå för notan. Stommen i eurozonen utgörs av den så kallade stabilitets- och tillväxtpakten. Det är ganska ironiskt i när eurozonen inte karakteriseras av vare sig stabilitet eller tillväxt. Vid sidan av den pakten finns det också något som kallas konvergenskriterierna, villkoren för om ett land ska få bli medlem i eurozonen och anta euron som valuta. I de villkoren slås det fast att det krävs en budget som inte har större underskott än och en statsskuld som är av bnp. Men klarar inte ens själva sina egna medlemsvillkor. Inte ens och de två ledande skulle få gå med i euroklubben om de ansökte på nytt. Det var precis detta som vi varnade för inför folkomröstningen och som svenska folket som tur var lyssnade på. Men det är ändå den här klubben som , kampanjade för att skulle gå med i. och dess ledare röstade nej till euron. Men ångrade hon sig och önskade att hon hade röstat ja. har hon tydligen ångrat att hon ångrade sig och är åter emot euron. Men i har vi inte ångrat oss. Oss kan väljare och skattebetalare lita på. Precis som då säger vi även nej till att byta kronan mot euron, nej till att byta självständiga riksbank mot och nej till att byta sunda statsfinanser mot den rödblå oron och röran i eurozonen. Eurosamarbetet håller på att haverera, och land efter land tvingas till kraftiga och smärtsamma nedskärningar. ska skära ned med 200 miljarder , med 150 miljarder, med 200 miljarder och med 400 miljarder. Jag tror att alla vet att vi miljöpartister är måna om att värna vår planet och inte lämna över en klimat- eller miljöskuld till kommande generationer. Men för oss gröna är det lika självklart att inte lämna över en stor statsskuld och stora budgetunderskott till kommande generationer. Gröna statsfinanser är lika med sunda statsfinanser. Det är också viktigt att se att det är inte bara en skuldkris utan även en arbetslöshetskris som härjar i . EU:s genomsnittliga arbetslöshet ligger på , och i många länder är det betydligt värre än så. har 10 procents arbetslöshet, , , och , och siffrorna ökar. En lösning på eurokrisen måste också ge en lösning på arbetslöshetskrisen. Även arbetslöshet ökar, och regeringen tvingades revidera upp arbetslösheten till . Vi ser att om man inte gör rätt investeringar i det här läget kommer den arbetslöshetskrisen bara att bli ännu värre. har en god ekonomi, goda offentliga finanser. Men arbetslösheten är fortfarande alldeles för hög. Vi anser att man ska använda de här resurserna till att göra investeringar, för att investera bort arbetslösheten men också för att investera i nya framtidsjobb. Vi vill investera i ett modernt och klimatsmart transportsystem som gynnar både vanliga resenärer och näringslivet. Det gäller investeringar i järnvägsnätet, nya sträckningar, höghastighetsbanor, ökat underhåll och upprustningar. Det är investeringar som skapar många nya framtidsjobb. Vi vill också investera i en bostadssektor som har stora underhållsbehov och reformera ROT-avdraget, som ger oss möjlighet att investera i en upprustning av hyreslägenheterna i det slitna miljonprogrammet. Det är en investering som skapar många nya framtidsjobb. Vi vill investera i de ungdomar som lämnar utan fullständiga betyg. Vi har föreslagit 5 000 nya platser på folkhögskola och komvux, ökad status och kompetens för läraryrket och fler lärarledda timmar på högskola och universitet. Även det är investeringar som skapar många nya framtidsjobb. Vi ser att de investeringar i infrastruktur och utbildning som vi föreslår för också är lösningen framåt för , som kan göra starkare. Det är det som vi kallar för en green new deal för , där vi löser de långsiktiga strukturella problemen, den miljö- och klimatkris som vi är på väg in i och de svåra arbetslöshetsproblemen. Att väljare gick till val på linje och röstade nej till euron har inneburit att ekonomi står starkare än . Det är nu dags att göra ytterligare ett grönt val och investera i och . Det handlar om att få ett modernare transportsystem, att göra investeringar i fråga om eftersatt underhåll i bostadssektorn och få en förbättrad kvalitet i skolan. Det är de grönas väg framåt. 5 (FP): I har vi en skuldkris. Grundorsaken är att vissa länder har dragit på sig stora budgetunderskott som vuxit till stora skuldberg. Både och statsfinanser är i djup kris. Men inget av länderna har euron som valuta. Krisen har slagit till i , i och i andra länder inklusive och men inte i välskötta euroländer som , och . Det är alltså inte på euron det hänger utan på varje lands ekonomiska politik. Om ett land driver en vettlös ekonomisk politik går det illa, helt oberoende av vilket valutasystem man har valt. Skillnaderna i ekonomisk utveckling mellan , som är utanför euron, och , som har euron som valuta, är närmast försumbara. Det gäller bnp-tillväxt, inflationstakt, investeringar, export, offentlig skuld och budgetbalans. Chefsekonomen vid riksbank, , var i för ett kort tag sedan. Han summerade då sin egen jämförelse av utvecklingen i och utvecklingen i så här: Den ekonomiska utvecklingen har varit närmast identisk i och . Båda länderna har haft en bättre ekonomisk utveckling än genomsnittet för vad gäller tillväxt och inflation. har klarat sig bra utanför EMU. har klarat sig bra inom EMU. Och så ställer han frågan till sig själv: Spelar då EMU någon roll för den ekonomiska utvecklingen? Han svarar: Sannolikt inte mycket. Bestämda slutsatser vid en jämförelse kan inte dras enbart på ekonomiska grunder. Han fortsätter: Goda samhällsinstitutioner, regler, en god politik och förtroende är nycklarna. Det finns ingen mekanism som skyddar ett land mot dålig politik. Ska vi lyckas reda ut skuldkrisen måste alltså politikens och debattens fokus ligga på regler, skulder, underskott och tillväxt, inte på frågan om valutan. Nuläget: För del är det viktigt att det i inte sprider sig en allmän bankkris som också drar med sig . En sådan skulle drabba löntagare, pensionssparare och insättare i hela , inklusive , med bland annat ökad arbetslöshet som följd. Det handlar om svensk självbevarelse. Därför bör vara berett att i handling stödja åtgärder mot en allmän europeisk bankkris, men lånegarantier och lån ska vara utformade på ett sådant sätt att svenska staten efter krisen får tillbaka sina utlägg med ränta. På det politiska planet görs det nu allt oftare upp om ekonomiska politik enbart mellan de 17 . Utgången av skuldkrisen kommer att befästa trenden med fördjupat samarbete inom en mindre grupp länder som inte tillhör. Det gäller åtgärder för kontroll av skulder och budgetunderskott. Observera att det är saldot i budgeten som är det centrala för att hindra nya skuldkriser, inte budgetens sammansättning eller den offentliga sektorns storlek. Det bestämmer varje land för sig. Med tanke på mycket långtgående ekonomiska integration konjunkturmönster, handel, finansiella marknader, regleringar av finanssektorn och så vidare är exkluderande samarbete ett växande bekymmer för oss i . I rum där vi inte finns med kan det fattas beslut med långsiktiga verkningar för oss och beslut som sannolikt inte tar full hänsyn till särskilda förutsättningar och långsiktiga behov. Vi har förvisso anledning att vara stolta över att som nation inte befinner sig i samma ekonomiskt trängda läge som de flesta andra EU-länder, men en sådan stolthet får inte slå över i bristande medkänsla med drabbade och förtvivlade människor och familjer i andra europeiska länder. Om man tycker att solidaritet och sammanhållning i ett samhälle är viktigt kan en sådan hållning inte göra halt vid och , utan den måste rimligen inkludera också människor i våra europeiska grannländer. Alla fransmän, greker och irländare är inte giriga bankdirektörer eller korrupta beslutsfattare, utan de är helt vanliga människor, vanligt folk. Liksom i fallen med , och bör därför vara berett med liknande villkor och återbetalningsrutiner som i de här tidigare fallen att bistå med lån om enskilda människors lidande på så sätt kan mildras. Är man stark ska man också vara snäll det lär oss seriefiguren . kan det dock vara vi svenskar som behöver andras stöd, ekonomiskt och politiskt. Vi bör därför inte glömma att investera i andra länders framtida vilja att vara lyhörda för våra framtida önskemål när det gäller inflytande och ekonomisk likabehandling. Vi i bör följa Bamses råd och se vårt deltagande i att lösa skuldkris som en försäkringspremie för att vi ska få omvärldens stöd i händelse av framtida problem som vi behöver hjälp med. 6 (C): befinner sig alltjämt, efter att finanskrisen briserade, i turbulenta tider. Den finansiella krisen fick global spridning, och den följdes av en djup lågkonjunktur, den värsta sedan depressionen . I dess spår förvärrades de problem med stora budgetunderskott och statsskulder som redan fanns i bland annat många euroländer och , till följd av överbelåning, avsaknad av finanspolitiska ramverk och oaktsamhet med skattebetalarnas pengar. Dessutom bidrog omfattande finanspolitiska stimulanser och räddningspaket till att ytterligare späda på de tidigare statsfinansiella problemen. Finanskrisen och lågkonjunkturen följdes av en statsskuldskris, som vi alla vet, och har denna skapat oro och medfört att den ännu bräckliga konjunkturåterhämtningen i många delar av världen fått sig en rejäl törn. Efter de senaste årens omfattande stimulanser står nu också många länder sämre rustade än 2008 för att möta en ny global kris. Det är oroväckande. Det gör det svårt att utforma en stabiliseringspolitik som kan motverka en kraftig försvagning av konjunkturen. Situationen förvärras dessutom av bristande krismedvetenhet och ett svagt politiskt ledarskap på många håll. Som litet exportberoende land drabbades hårt av den djupa lågkonjunkturen, men vi tillhörde också de länder som återhämtade sig snabbast, mycket tack vare den efterfrågestimulerande och strukturellt riktiga politik som alliansregeringen förde. Den politiska och finansiella oron i omvärlden drabbar givetvis även oss. Men till skillnad från de länder som är mitt uppe i den statsfinansiella krisen har ett betydligt bättre utgångsläge. Vårt strama finanspolitiska ramverk och vår budgetprocess, som och Socialdemokraterna initierade , har i kombination med dagens regerings entydiga linje för ordning och reda i de offentliga finanserna medfört att vi har goda marginaler i statsbudgeten. Vi har inte köpt krisdrabbade företag och banker som vissa gjorde och ännu fler ville. Det är lärdomar som dessa som de nu skuldtyngda länderna måste ta till sig för att komma till rätta med sina problem. I dessa kristider är det mer än angeläget att EU:s medlemsländer och befolkningar visar solidaritet med och ställer upp för varandra. Denna solidaritet är dock avhängig att länder i kris sköter sina åtaganden, följer regelverken och även i praktisk handling visar att de eftersträvar ordning och reda i de offentliga finanserna. Det måste alltid löna sig att ta ansvar. I syfte att uppnå detta spelar nationella finanspolitiska ramverk en mycket viktig roll, och anser att vi ska verka för att fler av EU:s medlemsländer, om än inte alla, tar efter denna framgångsrika modell.