prot · GY0979 · 2011-03-30 00:00:00 — Det ska finnas en bredd i elevhälsan så att den kan jobba både med de fysiska och de psykiska problemen i skolan. Det är ett viktigt tillkännagivande som nu gör till regeringen om att göra en sådan här kartläggning. Jag ser verkligen fram mot resultatet så att vi kan få en mer seriös debatt om vad svensk skola måste göra för att bemöta dessa elever med den respekt som de förtjänar. Det andra tillkännagivandet handlar om att vi måste lära av våra misstag. var i sitt anförande inne på att regeringen vill studera effekten av kommunaliseringen. säger att vi inte ska göra om kommunaliseringen utan att det kommunala huvudmannaskapet ska vara kvar. Jag har full respekt för denna politiska uppfattning. Men det blir lite obegripligt när de borgerliga partierna nu yrkar avslag på begäran att titta på alla de stora skolreformer vi har haft för att förstå vad det är som gör att svenska kunskapsresultat faller och att den svenska likvärdigheten i skolan brister. Varför gör man det? Det är som att på förhand säga att det bara finns ett problem som har lett till detta, och att det är kommunaliseringen. Men säger från början att vi inte ska göra någonting åt kommunaliseringen. Det är ett bakvänt resonemang. I stället borde man fråga sig: Vilka skolreformer har genomförts ? Vilken effekt har de haft på det svenska skolsystemet? Sedan får man lära av det och dra slutsatser av det för att kunna titta framåt och kunna förbättra det svenska skolsystemet. Jag delar uppfattning. Jag tror inte att vi ska gå tillbaka till en uppfattning som innebär att vi nu ska förstatliga svensk skola. Jag tror inte på det. Däremot har jag flera reservationer här som pekar på hur man kan ta ett större statligt ansvar för en likvärdig skola, till exempel genom resursfördelningen. Det är viktigt att staten tar ett ansvar för en likvärdig skola, men jag är inte rädd för att låta forskarna titta på de beslut som har genomförts i . På så sätt kan vi lära oss mer och fatta klokare beslut . Jag tycker att det är anmärkningsvärt att vi inte har en enig riksdag som ställer sig bakom kravet att med de allvarliga skolresultat vi nu har titta på alla de reformer som har genomförts för att dra slutsatser om vad vi kan göra bättre. Jag står bakom alla socialdemokratiska reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation 1. 99 (MP): Skolans huvudsakliga uppdrag vilar på två ben. Det ena är att förmedla den värdegrund som det svenska samhället vilar på. Det andra är att stödja varje individ i att utveckla de kunskaper och färdigheter som anses vara nödvändiga för varje samhällsmedlem. Skolan är med och fostrar framtidens medarbetare, medborgare och medmänniska. Lärandet uppstår främst i kommunikation med andra. I den kommunikationen kan vi välja att etablera jämställdhet eller förkasta densamma. Jämställdhet i skolan handlar om att ge flickor och pojkar lika makt och möjlighet till lärande och utveckling. Men vi vet att vi har misslyckats med det. Pojkar och flickor får inte samma förutsättningar att lära sig och trivas i skolan. Flickor presterar bättre än pojkar i skolan , men flickor mår sämre än pojkar, flickor utsätts oftare för trakasserier och både pojkar och flickor hindras av traditionella könsroller. Detta är slutsatser som kom fram när Delegationen för jämställdhet i skolan lämnade sitt slutbetänkande till regeringen . är det kunskaper vi har haft . Det är inget nytt. I betänkandet föreslår delegationen också en åtgärd som är densamma som det föreslår i motion A402, yrkande 6, nämligen att jämställdhetsintegrering måste införas i skolan och beakta både metodik och pedagogik. Jämställdhetsintegrering är en långsiktigt hållbar väg för skolan att arbeta proaktivt med jämställdhet. Om det införs i skolan minskar riskerna att pojkar och flickor i skolan hindras i sin personliga utveckling på grund av förlegade föreställningar om kön. Förutsättningar för att få jämställdhetsarbetet att bli långsiktigt och hållbart är, förutom att man går metodiskt och systematiskt till väga, att ledningen ger sitt odelade stöd till arbetet. borde ta ledning och visa sitt stöd för detta. Grunden till det framtida arbetslivet och samhällslivet läggs i skolan och genom hela utbildningssystemet. Jag önskar att förändringen och utvecklingen mot en mer jämlik och jämställd skola gick något fortare. Vi tappar mycket potential och sviker väldigt många unga killar och tjejer ju längre vi väntar med att ta bra beslut i rätt riktning. Många elever trivs i skolan, faktiskt de allra flesta men tyvärr inte alla. Många elever utvecklar goda kunskaper, når målen och växer som individer i skolan men dess värre inte alla. Vi har nåtts av rapporter om hur stress, oro, ängslan och psykisk ohälsa ökar bland de unga. Psykiska problem har blivit vanligare bland ungdomar av båda könen. Elevhälsan har med sitt förebyggande uppdrag en särskild nyckelroll för att vi ska kunna fånga upp unga som mår dåligt och för att det ska finnas någon vuxen att vända sig till när man som ung behöver någon att tala med. Skolans uppdrag och roll behöver förtydligas i förhållande till arbetet med att förebygga psykisk ohälsa hos barn och unga, för psykiska problem kan gå så långt att det kostar barn och ungdomar livet. Vi ser därför positivt på de förtydliganden som görs i den nya skollagen som börjar gälla . Men detta ensamt kommer inte att vara tillräckligt. Det är nu upp till Skolinspektionen att bedöma hur begreppet tillgång till ska tolkas i den nya lagtexten. Det är därför viktigt att vi i denna församling följer tillämpningen av den nya skollagen så att det verkligen blir en skärpning. Välbefinnande är en förutsättning för lärande. Kvaliteten på elevhälsan varierar stort över landet och ser helt olika ut i olika kommuner och mellan olika huvudmän. Men elever, oavsett vilken skola de går i, har behov av en välfungerande och tillgänglig elevhälsa. Därför är vi i väldigt glada över att ska rösta om frågan att ge i uppdrag att genomföra en nationell översyn av tillgängligheten och kvaliteten på elevhälsan. Med detta vill jag säga att jag självklart står bakom alla reservationer, men för tids vinnande vill jag yrka bifall bara till reservationerna 7, 26, 31 och 35. 100 (FP): Jag vet inte hur det är med er, men ibland möter jag folk som tycker att politik är något av det tråkigaste och mest meningslösa som finns. Det är faktiskt ganska många som vaknar om morgnarna utan att sträcka ut handen och läsa TT-meddelanden eller gå in och kolla mejlen direkt i sängen för att sedan fortsätta med ledarsidorna till frukost. Men så fort man börjar prata skola kommer det ett engagemang. Skolan räknas liksom inte riktigt som politik, för den är en del av livet, av allas vårt liv. Skolan engagerar, inte bara oss som sitter här utan varenda medborgare på stan, skulle jag vilja säga. Att alla elever har rätt till bra skolor och god utbildning är vi i sedan ganska länge överens om. Det ingår i vårt samhällskontrakt. Skolans huvuduppdrag är att ge elever oavsett kön, bakgrund och bostadsort förutsättningar att nå de grundläggande målen för utbildningen. Ändå vet vi att så fungerar det inte ute i verkligheten. Enligt statistik för 20072008 är andelen elever från som uppfyller kraven för att vara behöriga till gymnasieskolans nationella program den lägsta . Resultaten har varit en enda lång och stabilt nedåtgående trend . Den frågan engagerar. Folk i gemen accepterar inte det. Det är inte en bild som är värdig . Våra barn är värda så mycket mer. Det var därför och Alliansen satte i gång med det gigantiska reformarbetet för svensk skola som vi gjorde ett reformpaket som gör att 2011 nog bara kan överträffas av 1842 och införandet av den allmänna folkskolan för att hitta sin matchning. I detta reformarbete är det det hör man nästan på namnet som är det grundläggande. Alla elever som går ut ska ha de kunskaper med sig som de behöver för att klara fortsatta studier. Allra viktigast är fortfarande baskunskaperna, det vill säga att kunna läsa, skriva och räkna. ABC 123 är inte längre självklart för en mellanstadieelev i . Om man inte har de baskunskaperna med från är det självklart att man inte heller klarar av några fortsatta studier, oavsett om de är yrkesförberedande eller högskoleförberedande. Det som vi vet kännetecknar ett bra utbildningssystem är, förutom duktiga pedagoger vars roll är helt unik, tidiga insatser för att eleverna ska ha de rätta insatserna. Och för att man ska kunna få det måste man ha tydliga kunskapskrav, tydliga målbilder och tidiga kontrollstationer. Därför har vi förtydligat skolans mål och kurs- och läroplaner. Redan på lågstadiet ska föräldrar och elever veta vad skolan förväntar sig. De kunskapskraven måste utvärderas med nationella prov och betyg så att man tidigt och tydligt kan upptäcka elever som behöver stöd och sätta in de resurser som behövs, men också för att ge verktyg så att vi kan se om betygen är korrekt satta och hur likvärdig utbildningen i landet är. I ett system där vi 1991, i och med den socialdemokratiska kommunaliseringen av skolan, gick från ett direkt statligt styrt utbildningsväsen till en av de mest decentraliserade formerna för utbildning, där kommuner och enskilda huvudmän faktiskt har utföraransvaret, måste man ha en mycket tydlig uppföljning, granskning och tillsyn för att kunna kontrollera likvärdigheten. Alla barn har rätt till en bra utbildning, oavsett på vilken sida av kommungränsen man bor. Därför har fått utökade resurser och mandat att mäta, rätta och följa upp. Man har inte bara rätt att kräva återrapportering, man har dessutom rätten att utkräva vite eller stänga ned en dålig skola. Med granskningarna ser vi nu också tydliga fel och brister. Alla OECD-granskningar som finns på området, nationella forskningssammanställningar från skolmyndigheter, IFAU-rapporter och så vidare ger en tydlig lägesrapport. Utöver detta har regeringen kommit överens om att effekterna av kommunaliseringen och vissa frågor som rör friskolan ska utredas. Vi i tror att det måste utredas. Vi har inte satt målbilden att det måste förstatligas, däremot måste vi vända på varje sten och se vad det var som gick fel, för något gick allvarligt fel . Sedan måste jag också lägga till att de som en gång drev igenom den här kommunaliseringen, både från politiskt och fackligt håll, faktiskt sällan numera har några principiella argument för att försvara dagens system. Däremot brukar man säga att det blir för krångligt att åtgärda. Låt mig här och säga: Det finns ingenting som är för krångligt när det gäller att rätta till svensk skola. Det är vår skyldighet att rätta till. Till alla dessa utredningar läggs alltså också 2012 ett permanent skola. Låt mig här inflika att det ändå förefaller som om den samlade oppositionen socialdemokrater, sverigedemokrater, miljöpartister och vänsterpartister inte bara slår in öppna dörrar med sitt tillkännagivande om en utvärderingsutredning, dessutom utgör ju dess förslag bara ett enda nedslag i tiden, medan förslaget vi lägger fram är löpande. Den ökade skillnaden mellan resultat och likvärdighet skylls oftast på det fria skolvalet och friskolornas entré i . Ingen kunde väl ana vilken veritabel succé det skulle bli när vi införde det. går över 150 000 elever i friskolor inom förskolan, och gymnasiet. Under /09 fanns det 677 grundskolor och 414 gymnasieskolor som drevs som friskolor. Människors lust att bestämma och välja är tydlig. Det fria skolvalet och valfrihetsreformen är faktiskt i grunden bara rätt och riktig. I stället för att behöva knöla ihop sig i en kostym som ska passa alla, och därmed faktiskt inte passar någon på något sätt, har svenska elever fått en hel utbildningsgarderob att välja ur. Men att friskolorna inte har samma regler att följa som de kommunala skolorna är naturligtvis fel. Man ska inte kunna neka vissa elever skolgång. Man ska inte kunna tumma på materialet. Man ska inte kunna tumma på huruvida man ska ha bibliotek eller elevhälsa. Det ska självklart gälla alla skolor. Det gör det nu också i och med den nya skollagen. En bra skola är en bra skola, en dålig är en dålig. Så kan det vara oberoende av huvudmannaskap. Men en skola som tummar på kvaliteten för att kunna ta ut vinster i form av finansiella utdelningar bör regleras tuffare. Det tror jag att vi alla är överens om. Däremot vet jag ju att liknar friskolorna vid sedelpressar. De har inte någon som helst förståelse för att om man bedriver en verksamhet kan den kanske också få gå med vinst. Där har och alliansliberalerna vitt skilda åsikter som vanligt. För mig är det ganska tydligt att det är väldigt få människor som enbart drivs av kärleken till sin nästa. De flesta av oss vill förändra, utveckla, utvecklas och göra något nytt och något gott. Om man dessutom gör det på ett sätt som gör att man kan bedriva en god verksamhet mer effektivt till en lägre peng är min reaktion faktiskt att låta kommunerna lära från de goda exemplen så att vi kan bedriva samma typ av verksamhet i regi, med hög kvalitet och kanske till en lägre kostnad. Det är vi som politiker som sätter målbilden för svensk skola. Att man fokuserar på kvalitet, att man har en tydlig lagstiftning och kontroll som skärper kvalitetskraven, att man har valfrihet, att man har lika regler för alla aktörer, att man ser långsiktighet genom seriösa ägare är det liberala svaret på Vänsterns näringsförbud. Att se till att alla skolor och varje elev får resurser fördelat efter behov så att de kan anställa bra pedagoger, ha funktionella skolmiljöer och läromedel så att de kan locka varje elev att välja kanske även den skola som ligger i fel postnummerområde är det liberala svaret på Vänsterns tvångsanslutningar. Jag tillhör dem som tycker att politik är det roligaste som finns. Jag tycker att det är något av det mest väsentliga man kan ägna sig åt. Skolan är i allra högsta grad både politik och en del i livet, den del som kanske gör störst skillnad för oss alla. Med det, herr talman, vill jag yrka bifall till reservation 4 och i övrigt bifall till förslaget i betänkandet och avslag på övriga reservationer. I detta anförande instämde (FP), (M) och (KD). 101 (S) replik: Det var intressant att lyssna till anförande. Det finns mycket som vi är överens om, likvärdig skola och hur viktig är för elevernas framtida utveckling. Jag blir dock lite fundersam när man talar om att vi är inne på det femte året med en borgerlig regering. Lyssnar man på med flera får man intrycket att allt är gjort och väntar vi bara på vändningen. Lyssnar man på skolministern tar det innan vi kan få se ett bättre resultat i svensk skola. Det finns också resonemang där jag blir lite mer förvånad. Man säger att det är en liberal hållning att resursfördelningen ska ske efter elevernas behov. visar ju att så inte är fallet. De föreslår att lagstiftningen måste bli tydligare så att kommunerna måste fördela pengarna mellan olika skolor efter skolornas och elevernas behov. Det är en av de tydliga faktorer som de säger leder till en ökad segregation. Varför röstade ni ned det förslaget till skollagen? Varför är ni fortfarande inte beredda att ställa upp på det som vi har i våra reservationer? Det är obegripligt, tycker jag. Sedan har vi frågan om att vända på varje sten. Jag gillar det resonemanget. Problemet blir att de borgerliga partierna resonerar precis tvärtom. Vi ska vända på en sten, kommunaliseringen. Men de andra stenarna vågar ni inte vända på. Är det inte rimligt, om man ska fundera på varför svensk skolas resultat rasar och man ser ett samband med de 15 senaste årens skolreformer, att man vågar låta forskningen titta på alla skolreformer, inte bara på favoritskolreform, att kritisera? 102 (FP) replik: Allt är gjort, sade . Jag är ledsen om jag fick det att framstå som om jag bara skulle sitta och vänta och skörda lagrarna av det vi har gjort. Nej, allt har inte gjorts. Det finns mycket kvar att göra. Det är först nu vi börjar implementera alla de beslut som de här utredningarna har legat till grund för. Det kommer att ta tid. Där delar jag faktiskt min partiledares åsikt i allra högsta grad. Det kommer att ta tid att vända någonting som det har tagit tid att fördärva. Det är ungefär som . Man kan liksom inte gå ned de där som man har lagt på sig . Det är lite så med svensk skola också. Det tar tid att vända någonting som har gått fundamentalt fel. Den där gräddbullen sitter som en smäck på höften. I utifrån förutsättningar och behov framgår faktiskt att sju av tio kommuner fördelar resurserna efter behov. Sedan tror jag också att det behöver styras upp ännu mer. Där håller jag med , men till syvende och sist är det inte alltid heller resurser som är det stora problemet. Då kommer vi tillbaka till fråga nummer tre, att vända på alla stenar. Ja, jag tycker att vi ska vända på alla stenar, och det gör vi. Jag utgår från att kommer att sitta med i den grupp som kommer att se över till exempel friskolesystemet. Utöver det har vi . Utöver det har vi alla de andra rapporterna. Man mäter och utvärderar ständigt och jämt. Och regeringen tillsätter 2012 ett institut som har som uppgift att granska och följa upp kontinuerligt. Det blir för mig väldigt märkligt att man hellre vill ha ett litet nedslag i tiden just här och just nu genom att utföra det tillkännagivande som oppositionspartierna vill ha. 103 (S) replik: Först och främst tar jag det som ett löfte att kommer att backa framöver och ändra lagstiftningen så att kommunerna tvingas fördela resurser mellan olika skolor efter behov. Det var det som sades här, att det kan behövas en skärpning. Låt oss gå fram med det gemensamt då. Låt oss skärpa lagstiftningen nu så att kommunerna tvingas fördela resurser efter skolornas och elevernas behov, det som pekar på inte görs och som är en av orsakerna till att skillnaden mellan olika skolor ökar dramatiskt och kunskapsresultaten faller. Det är ett sätt att stå för likvärdighet i svensk skola som vore bra. Jag står gärna upp för att öronmärka resurser till svensk skola, för det kommer att behövas investeringar för att vända kunskapsresultaten. Gång på gång får vi höra från de borgerligas sida att pengar inte är allt. Nej, pengar är inte allt, men det handlar om att kunna anställa de riktigt bra rektorerna, de riktigt bra lärarna på de skolor som behöver utvecklas bättre. Har man inte de pengarna blir det svårare. Det är ett tydligt vägval. Ni använder ofta pengarna till att sänka skatterna, och ni kommer säkert att fortsätta att göra det. Då har vi en politisk diskussion om vad som är viktigast i samhället även framöver. Det var en ganska kul jämförelse med att gå ned i vikt. Om man ska vända på resultaten i svensk skola och gör jämförelsen att man måste gå ned i vikt , varför ska det just för borgerliga politiker ta två att gå ned i vikt än för andra jämförbara grupper? Fullan, en skolutvecklare i , säger att det går att vända ett skolsystem . Ni har haft på er. Enligt och tar det maximalt att vända trenden i ett skolsystem. Ni är inne på ert femte år. Det betyder att vändningen ska komma , inte . Varför tar det så för er att gå ned i vikt och vända skolresultaten när det går snabbare överallt annars? 104 (FP) replik: Att gå ned i vikt det beror på vad man har för utgångsvikt. Det kan vara som så att vi har haft ett ganska taskigt läge, och det ser vi. Har det varit någonting som har varit stabilt har det varit en nedåtgående trend i resultaten. Det har också varit att vi har haft en ganska förändrad omvärldsbild. Det tror jag är viktigt att ha i bakhuvudet. Det finns mycket att rätta till, för utgångsläget har varit ganska så taskigt. Jag tror inte heller att det behöver ta . Vi arbetar för att det inte ska behöva göra det, men jag är fullständigt övertygad om att om vi hade fortsatt på det spår som ni var inne på hade vi inte ens börjat vända skutan vid det här laget. Låt oss se tiden an, låt oss mäta resultaten kontinuerligt och låt oss använda det här institutet som ska se till att vi gör rätt saker i rätt tid i fortsättningen. Det är precis det som elever förtjänar. 105 i (C): En riktigt bra skola för alla barn och elever, det är det väl ingen som säger emot? inleddes med den kommunala skolriksdagen här i . Jag tycker att det var oerhört spännande och inspirerande med de diskussioner som vi riksdagsledamöter fick ha med våra kommunala företrädare. Vi har faktiskt en gemensam utmaning, att skapa en riktigt bra skola för alla barn och elever. Det är vårt gemensamma uppdrag. En skola i tiden var temat för konferensen, och ett antal av de motioner som vi har med i betänkandet lyfter på olika sätt fram de framtidsutmaningar som finns för den svenska skolan. Det har varit en stor diskussion om skolans kvalitet . Mycket har handlat om bristande kvalitet, men alltmer handlar det om vilka möjligheter vi har att skapa en skola för framtiden. Många av alliansregeringens reformer handlar om att långsiktigt säkra kvaliteten i den svenska skolan. Då vill jag, precis som , räkna upp ett antal av de reformer som genomförts under den förra mandatperioden men också under denna. Det handlar om den nya skollagen. Det är som vi politiker pratar om skollagen. Jag kan inte säga att den var riktigt så närvarande för lärare i skolan. Det kanske var en del andra styrdokument som kändes mer relevanta. Men när man satt sig in i skollagen som styrdokument och vilken möjlighet den ger till kommuner men också till rektorer och så vidare tycker man att det är en ganska spännande läsning. Det handlar om den nya lärarutbildningen, Lärarlyftet, lärarlegitimation, speciallärarutbildning, förtydligande av målen och Skolinspektionen, som ju är ett viktigt instrument för ökad kvalitet. Men i de reformer som alliansregeringen genomfört finns ett tydligt individ- och elevfokus. Alla elevers rätt till kunskap och rätt till stöd för att nå målen är ett viktigt fokus att ha även om vi ännu inte har vänt trenden, och oavsett när den vändningen kommer är det viktigt att ha det fokuset tillsammans med en nationell och lokal nivå. Andra delar som alliansregeringen har lyft fram på olika sätt och som anser viktiga när det gäller ett individ- och elevfokus handlar om utredningen om möjligheten för elever att överklaga betyg, det vi talar om som motsvarande lex för skolan och som vi väntar på resultatet av. Vidare gäller det de satsningar på skolhälsovården som det finns att läsa om i betänkandet och som är en del av det tillkännagivande som vi vill ha. Tillbaka till det som en del har nämnt redan: Det är ett motionsbetänkande från allmänna motionstiden vi hanterar och inte en proposition från regeringen om något specifikt stort område som är genombearbetat. Det är på ett sätt en härlig blandning av vad vi riksdagsledamöter väljer att lyfta fram. Det är inget fel med det, men det kan göra debatten lite svår att följa. Man undrar: Var finns stringensen? Det gör också att en del för skolan mycket viktiga frågor inte finns med. Det föreslås avslag på ett antal motioner, och det finns ingen större diskussion om frågor. Det kan handla om något vi har beslutat och diskuterat, bland annat står det inte speciellt mycket om lärarna i det här betänkandet. Det betyder inte att det inte är en viktig fråga, men det har inte skrivits så många motioner om det just . Det är spännande att läsa Socialdemokraternas motioner, både partimotioner och enskilda. Man har lagt sig mycket nära Alliansens utbildningspolitik på en del områden, och det kanske inte är så konstigt eftersom man vill markera ett avstånd, kan jag tänka mig, från den tidigare förda politiken och i väntan på det partiets egna interna arbete. Många av förslagen ligger nära det som har arbetat med under , till exempel en lex för skolan. En tioårig grundskola nämns, något som vi har jobbat mycket med.