prot · GY09108 · 2011-05-31 00:00:00 — Jag tycker att det känns som att det är ministern som är grälsjuk och att han egentligen inte vill ha en seriös diskussion om det här med den ansatsen. Visserligen hade man tagit ett beslut som jag var jätteglad över, men med det uppdrag som Statskontoret har och den spretighet som finns från vissa företrädare finns det anledning att fundera på vilken servicenivå man ska ha. Jag vill ändå tacka ministern för debatten. Jag hoppas att vi kommer tillbaka och ser att vi har fått en bra ordning med en bra lokal närvaro. 85 (S): Jag hörde ingenting från statsrådet i hans senaste anförande om vad han har för visioner för framtiden. Det är jätteviktigt vad regeringen signalerar för visioner. Vad har vi för visioner i den här frågan ? Var ska vi vara någonstans? Vilken service ska staten kunna erbjuda allmänheten? Vad innebär det här med lokala servicekontor? Det kan vara så att det på den ena orten är ett antal, säg fyra, olika statliga myndigheter som samverkar. På en annan ort kanske det är tre eller fyra andra som finner att de ska samverka för att kunna ge service till medborgarna. Om vi ska använda skattepengarna på bästa möjliga sätt är det på det viset. Sedan ska vi självklart ha ny teknik. Men då ska vi också vara medvetna om att vi har medborgare i landet som behöver fysiska mötesplatser för att diskutera och för att kunna förstå vad myndigheten har tagit för beslut när det gäller pensionsfrågor, nyanlända eller egenföretagare. Jag saknar fortfarande visioner från statsrådet. 86 Statsrådet (M): Jag inledde med att säga att jag upplever att vi är ganska exakt överens i sak innan vi vet vilka grundanalyser som kommer att komma från Statskontoret och . Då kanske man kan tycka olika. Det vore befriande att ha ett sakligt underlag för att tycka lite olika också. Men jag inledde med att säga att jag tror att vi i sak är överens om formerna för detta just . Just därför kändes kritiken mer symbolisk än verkligt grundad, om jag ska vara alldeles ärlig. Det som ligger fast, för att vara övertydlig, är statens och regeringens uppfattning om myndigheters ansvar för att samverka i sitt fysiska möte med service till medborgarna. Jag kan säga det på fler sätt, så att det blir tydligt. Vi har inte bytt uppfattning i den frågan. Det var själva grunden till att vi gav uppdragen till Statskontoret. Jag tror att det också var grunden till att utskottet bekräftade den uppfattningen i ett utskottsinitiativ, och det var definitivt grunden till att regeringen gav ett speciellt uppdrag när det ändå fortsatte att verka råda osäkerhet om aktuella planer. verkar vi gemensamt ha skingrat denna osäkerhet. Vi kan låta Statskontoret och göra sina analyser och sedan komma tillbaka och i bästa fall uppfatta att vi är på en väg som går framåt och som innebär ett mått av fysiska möten, en dynamisk teknologisk utveckling och god samverkan mellan myndigheter och effektiva former för detta eller upptäcka att vi tycker helt olika och har helt olika budgetar, helt olika ekonomi och helt olika prioriteringar. Då kan vi fatta ett budgetbeslut som reglerar detta. Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellation 2010/11:415 om karensavdrag 87 Statsrådet (M): har frågat mig vilka åtgärder jag ämnar vidta för att genomföra ett rättvisare karensavdrag. i en sjukperiod är en karensdag för vilken ingen sjuklön eller sjukpenning betalas till den försäkrade. Den som har en anställning har rätt till sjuklön enligt lagen (1991:1047) om sjuklön (SjLL). Anledningen till att nuvarande regler om karensdag ger upphov till vissa problem är att regleringen är utformad på så sätt att det är i varje sjukperiod som ska utgöra karensdag. Den arbetstagare som har koncentrerad arbetstid får därmed ett högt avdrag om karensdagen inträffar med lång arbetstid och en arbetstagare som har flera arbetsgivare riskerar att få avdrag för en karensdag hos flera arbetsgivare. Å andra sidan kan en arbetstagare som sjukanmäler sig sent minimera karensavdraget till en betydligt mindre del av dagsinkomsten. Rätten till sjuklön är inte förenad med något krav på att sjukfrånvaron ska ha varat minst ett visst antal timmar . Detta gäller även karensdagen. Jag är medveten om att karensdagen i sin nuvarande utformning kan vara ett problem för vissa grupper på arbetsmarknaden, vilket givetvis inte har varit syftet. Dessa förhållanden har utretts tidigare, och det har då visat sig att det är en tekniskt och administrativt komplicerad process. Frågan om självrisk inom sjukförsäkringen är nu aktualiserad inom den parlamentariska , som kommer att titta vidare på frågan. 88 (S): Först vill jag tacka statsrådet för svaret. Det känns bra att statsrådet är medveten om situationerna för dem som har för högt avdrag eftersom de arbetar koncentrerad deltid. 65 000 anställda inom den offentliga sektorn arbetar natt regelbundet eller på rullande schema, det vill säga att de jobbar både dag och natt. 65 000 är lågt räknat. Det gäller enbart avtalsområde. Andra grupper som deltidsarbetar inom område och medlemmar är inte medräknade i den siffran. De berörda grupperna betalar ett högt pris för sin obligatoriska sjukförsäkring. Jag har valt att titta på frånvaron inom område för dem som arbetar koncentrerad deltid men givetvis gäller det andra deltidsarbetande också dels för att sjukfrånvaron för avtalsområde är högre än för många andra grupper, dels för att det finns ett stort antal deltidsarbetande inom medlemsgrupper som är anställda i kommuner och landsting. Jag har tittat på hur den karensdag som de har påverkar vid sjukdom. Sjukfrånvaron är högre inom den kommunala sektorn än inom andra sektorer. medlemmar arbetar ofta i miljöer som på olika sätt utsätter dem för högre risk för ohälsa än vad som gäller befolkningen i genomsnitt. Det kan vara olämpliga arbetsställningar, olämpliga lyft eller psykisk ansträngning som man inte styr över själv. I den medicinska forskningen har man för länge sedan konstaterat att skiftarbete, särskilt med inslag av natt och tidig morgon, bidrar till sämre hälsa. Anledningen anses vara kroppens biologiska dygnsrytm, som är inställd på låg ämnesomsättning till skillnad från då denna är hög. Konsekvenserna för natt- och skiftarbetande är att de löper minst 40 procents högre risk för hjärt- och kärlsjukdomar samt mag- och tarmsjukdomar än de som arbetar regelbunden . De som jobbar så är ibland mer utsatta även för vanliga infektioner. Det finns ett särskilt problem med så kallad koncentrerad deltid. Genomsnittslönen för en akademiker är . Ett heltidsarbetande vårdbiträde tjänar . En vanlig deltidsomfattning för den som arbetar ständig natt är , vilket innebär . För dem som arbetar med jämn förläggning av arbetstiden blir bruttoförlusten av en karensdag av månadsinkomsten under en 30-dagarsmånad. Men för den som arbetar deltid och koncentrerad natt blir förlusten mer än dubbelt så stor. Karensdagen får naturligtvis större konsekvenser i en trängd ekonomi, och för den som har låg lön eller är ensamstående med barn finns inga marginaler. Skälet till arbetets ojämna fördelning jämfört med regelbunden femdagarsvecka är att nattpassen är alltför långa. Detta innebär att det blir färre arbetspass än i en jämn femdagarsvecka. Alla med koncentrerad arbetstid drabbas av effekten att en karensdag som inträffar under ett långt arbetspass motsvarar en större del av inkomsten. Men den som arbetar deltid drabbas dubbelt på grund av att det långa arbetspasset utgör en större andel av arbetstiden. En karensdag under en månad innebär med dagens regler för dem som har jämnt spridd arbetstid över veckan en löneminskning på . För den som har låg lön och kanske stor försörjningsbörda är det kännbart men möjligen inte helt oöverstigligt. 89 Statsrådet (M): Först och främst vill jag säga att jag i sak har stor respekt för problemställningen och frågeställningen och att jag i sak också delar ambitionen att lösa ett problem som har skapats och som det inte har varit avsikten att skapa. Det är viktigt att påpeka detta. Jag vill också säga att jag har läst rediga rapport i det här ämnet, och jag har också träffat och samtalat med relativt nya ordförande i precis det här ämnet. Jag känner sympati för uppgiften att lösa detta. Uppenbarligen är frågan svårare än den i förstone låter som. Det visar redan det faktum att den var uppe 2003, och efter utredning valde den dåvarande regeringen att lägga frågan åt sidan så länge, för man kunde inte lösa den. Parterna har ett väsentligt ansvar, och i svensk tradition vill man ju i första hand att parterna löser detta själva innan man griper in med andra metoder. Frågan förefaller alltså komplicerad. Vi har landat i slutsatsen att eftersom frågan en gång är utredd och det pågår samtal och diskussioner oklart hur framgångsrika mellan parterna i det här ämnet ska frågan läggas i , där man i brett samförstånd kan hitta former om det visar sig omöjligt att lösa detta den vanliga avtalsvägen. Jag räknar med att de kommer att komma fram med förslag som skulle kunna ha bred förankring i riksdag och därmed skapa förutsättningar för en lösning om inte avtalsvägen visar sig framkomlig. 90 (S): Jag ska ändå fortsätta lite grann för att informera färdigt. Jag fortsätter alltså där jag slutade. För den som arbetar tiotimmarspass i ställen för de mer regelbundna per dag blir inkomstbortfallet med nuvarande regler emellertid större, . Den som arbetar med två tiotimmarspass blir av med av sin månadsinkomst, och då pratar jag bara om karensdagen. Jag tycker att det är ett rätt stort lönebortfall för en deltidare. Jag har också läst och har här utredning. Precis som statsrådet säger pekar den på att problemet är komplext. Jag vet att också statsrådet har tagit del av den här informationen och även de exempel som finns. Dem behöver vi kanske inte gå in så mycket på då, men man har ju ett förslag som man har arbetat mycket med, nämligen att man ska göra ett avdrag av sin normala veckoinkomst. Skulle man göra det för alla skulle det slå lite rättvisare också, och det skulle inte bli detta bortfall. Jag tittar på svaret som jag har fått av statsrådet. Statsrådet skriver att man ska kunna gå till jobbet och kanske inte behöver vara sjuk . Jag hoppas att det inte är en rekommendation. Jag har jobbat också inom vården och har kvar min anställning där även om det är länge sedan jag var där. Detta med att vara sjuk del av dag innebär ju att jag ska gå till jobbet och hanka mig fram, och jag kanske smittar. Det handlar om vårdtagare och patienter, och om barn också, för den delen. Det innebär ju att jag kan smitta ned andra också. Om man jobbar natt är det också svårt att få in en vikarie mitt . Jag hoppas verkligen att detta inte är något som statsrådet rekommenderar utan att vi ska lösa det här på ett bra sätt. Jag vet att det finns en rädsla för att detta skulle bli dyrt, men avsikten med karensdagen kan inte har varit att de som jobbar minst och tjänar minst ska betala mest till försäkringssystemet. Principen måste ju vara att man betalar in i systemet efter inkomst och får rättigheter efter samma inkomst. Vi brukar också jämföra oss med våra grannländer. Den svenska sjukförsäkringens ersättningsnivåer är inte särskilt höga i jämförelse med våra grannländers, och brukar lyftas fram som ett lyckat exempel på en stabil försäkring med måttlig frånvaronivå. Likadant brukar man framhålla och . är det dock väldigt svårt att jämföra, för vi har inte samma system. Dessa länder har inte heller någon karensdag. Jag skulle än en gång vilja påpeka att det lågt räknat är 65 000 offentliganställda som arbetar deltid och natt under de förutsättningar som vi har pratat om. Vi löser naturligtvis inte detta problem här , men jag hoppas att statsrådet tar problemen med karensdag och koncentrerad deltid på största allvar, så att vi en gång för alla kan lösa det här på ett anständigt sätt. 91 Statsrådet (M): Jag kan bara i all korthet bekräfta att jag ser problemet och har respekt för det. Karensdagen ska inte orättvist missgynna vissa grupper. Den ska naturligtvis inte heller missbrukas. Jag tycker att det är en angelägen fråga. Jag tror att det vore bra med en avtalslösning, och jag ser fram emot kloka och konstruktiva förslag från . Överläggningen var härmed avslutad. 16 § Svar på interpellation 2010/11:365 om tilliten till IT 92 Statsrådet (C): har frågat mig vad jag avser att göra för att öka säkerheten på nätet. Det är som säger viktigt med säkerheten såväl i näten som på nätet. När det gäller säkerheten i nätet så finns i lagen om elektronisk kommunikation, LEK, bestämmelser om god funktion och teknisk säkerhet som gäller för alla som tillhandahåller elektroniska kommunikationsnät eller tjänster. Krav finns således på att operatörerna ska bedriva ett säkerhetsarbete och kontinuerligt förbättra sina nät och tjänster. bedriver också tillsyn inom området. har antagit regeringens proposition 2010/11:115 Bättre regler för elektroniska kommunikationer. Därmed införs tydligare krav kring IT-säkerhet och en formell rapporteringsskyldighet för operatörer avseende såväl störningar och avbrott som integritetsincidenter. I både det dagliga arbetet och vid kris gäller ansvars- och närhetsprincipen. Ansvarsprincipen innebär att den som har ett ansvar för en verksamhet under normala förhållanden har motsvarande ansvar även under krissituationer. Närhetsprincipen innebär att det i första hand är de som är närmast en händelse som har ett ansvar för att vidta åtgärder. Grundregeln är alltså att det är tele- och Internetbolagen som ska se till att kommunikationsnäten fungerar och är säkra det står i lagen. PTS ska därutöver verka för robusta elektroniska kommunikationer och minska risken för störningar, inbegripet att upphandla förstärkningsåtgärder, samt verka för ökad krishanteringsförmåga. Inom ramen för denna uppgift medverkar PTS till upphandling av till exempel mobila basstationer, reservelkraft, dubbla förbindelser samt bergrum, för att skydda kritisk infrastruktur. Detta arbete sker i många fall genom privat-offentlig samverkan, där staten genom PTS upphandling och operatörerna samarbetar och samfinansierar projekt som åstadkommer säkrare och robustare nät. PTS ska även verka för ökad nät- och informationssäkerhet i fråga om elektronisk kommunikation, genom samverkan med myndigheter som har särskilda uppgifter inom informationssäkerhets-, säkerhetsskydds- och integritetsskyddsområdet samt med andra berörda aktörer. har flyttats från PTS till Myndigheten för samhällsberedskap och då bytt namn till Computer Emergency Response Team , Cert-SE. Överföringen kompletterar MSB:s nuvarande verksamhet och kompetens. En av de vanligaste orsakerna till avbrott i elektroniska kommunikationer är avgrävning av ledningar. För att minska risken för dessa avbrott har Internettjänsten utvecklats. Arbetet samordnas och delfinansieras av PTS. Med en enda förfrågan kan den som planerar ett grävprojekt nå alla som har ledningar nedgrävda på platsen. Genom Telö, en återkommande krisledningsövning för bland annat myndigheter, tele- och Internetbolag samt andra som arbetar med elektronisk kommunikation, tränar sektorn så att den är bättre förberedd vid en kris. Den senaste övningen, Telö 09, genomfördes . Då var scenariot grundat på terrorhändelser som påverkade elektroniska kommunikationer och andra delar av samhället. Övningen samordnades av PTS. Nästa övning, Telö 11, ska genomföras . När det gäller säkerheten på nätet har man som enskild användare ett stort eget ansvar för sin IT-säkerhet och bör därför regelbundet uppdatera den mjukvara som används och då överväga både proprietär och öppen programvara. Flera aktörer bedriver ett aktivt kunskapshöjande arbete för att Internetanvändare ska vara säkrare på nätet. Exempel på sådant arbete är det gemensamma initiativet inom föreningen lugnt där användare kan få råd om alltifrån hur man skyddar sin dator till tips kring barns surfande. PTS har en särskild webbplats, /internetsakerhet, där deras råd och tjänster finns samlade. Där kan konsumenter och småföretag bland annat se filmer om hur de bör ställa in sitt trådlösa nätverk och hur de använder blåtand på ett säkert sätt. På webbplatsen finns även tjänsterna Testa datorn, som skannar datorn efter säkerhetshål, och Testa lösenord, som lär ut knepen om hur man kan skapa starka lösenord. Testa datorn har utfört över 950 000 tester, och Testa lösenord har använts mer än 650 000 gånger. PTS bedriver också ett arbete tillsammans med branschen för att ta fram branschgemensamma riktlinjer om hantering av användare som drabbats av illasinnad kod, botnät med mera. Sammantaget vidtas alltså en mängd åtgärder både för att öka säkerheten i näten och för att öka användarnas möjligheter att använda Internet på ett säkert sätt. Detta är ett kontinuerligt arbete som bör fortsätta, och jag följer arbetet noga. 93 (S): Jag tackar statsrådet för ett gediget och väl genomarbetat svar. Vi blir alltmer digitala och det är bra. Det finns fördelar med att vi kan göra så mycket på nätet. Vi kan göra bankärenden, beställa varor, deklarera, sälja saker och driva företag. Det är bra för tillväxten. Men i takt med att vi gör alltmer via nätet blir vi mer och mer sårbara, och brottsligheten kommer även där. Man kan dela upp IT-säkerhet i flera delar, vilket jag läser in i svar. Man kan också titta på säkra och robusta nät i hela landet, med redundans och möjligheter att snabbt kunna dra trafiken en annan väg för att minska sårbarheten. Min interpellation handlar inte om den delen av IT-osäkerheten, utan jag tänkte återkomma till detta vid ett annat interpellationstillfälle. tänkte jag fokusera mer på att det finns personer som blir hackade och som blir av med sina konton och uppgifter på nätet. Alldeles drabbades ett internationellt spelföretag med många uppkopplade som spelar med varandra runt jorden av att 77 miljoner användare fick sina personliga kontouppgifter kapade. Detta är förstås ren brottslighet, och givetvis är det i första hand företagens och marknadens ansvar. När detta inträffar mer och mer känner människor osäkerhet inför nätet. Det finns till och med de som känner sådan brist på tillit att de väljer att inte gå in i IT-samhället, och då missar de mycket. Därför har vi också ett ansvar. Visst ska marknaden lösa sina problem med att de och kunderna blir hackade, men problemet är så stort att även vi politiker måste ta ansvar och initiativ både nationellt och internationellt för att komma till rätta med det. Man kan inte skylla brottsligheten på politiker eller ministrar. Det vore som att säga att det är polisens ansvar att minska antalet snattare i en godisaffär. Man får jobba på många olika sätt. Man måste förbättra konsumenternas möjlighet att säkra sig själva, ha en dialog med företag om hur de bygger upp sin säkerhet och se till att lagstiftningen är med och flyttar fram positionerna så att de som lyckas hacka sig in i nätet och ligger före lagstiftarna inte får så stort försprång. Det är alltså konsumenternas, företagens och politikernas, samhällets, ansvar. Det finns ett gemensamt ansvar eftersom vi alla ser de stora fördelarna med att går i bräschen för ett digitalt samhälle. Vi måste känna att konsumenterna har en stark tillit och tilltro till IT. 94 Statsrådet (C): Jag stämmer in i vad säger om att det är otroligt viktigt att man som användare kan känna sig säker när man agerar på nätet på samma sätt som det är viktigt för oss som medborgare att känna oss trygga och säkra i vår vardagsmiljö. På samma sätt som en enskild individ tar ansvar för att försäkra sitt hem mot brand och sin bil mot stöld och inte lämna sitt bagage obevakat på en flygplats eller lämna värdefulla saker fullt synliga utan att låsa in dem har vi som konsumenter ett stort ansvar för hur vi beter oss på nätet. Denna fråga lyfter jag gärna fram, för det behövs en ökad medvetenhet hos många privatpersoner om vilken utsatt miljö Internet kan vara. Man är ansvarig för hur man hanterar sina personuppgifter på nätet, och man måste kontrollera vem man lämnar sina kortuppgifter till. Man måste också tänka efter innan man publicerar personlig information som kan komma att användas på ett skadligt sätt av dem som inte vill en väl. Jag håller med om att det är ett delat ansvar. Konsumenterna har ett stort eget ansvar. Företagen, de som utvecklar tjänster och produkter, har ett stort ansvar att erbjuda säkra lösningar. De som erbjuder e-tjänster har ett stort ansvar att se till att de konsumenter som ska använda dem får en tillförlitlig säkerhetslösning. Vi från politiken har förstås också ett ansvar. Denna fråga stannar inte vid nationsgränserna, och därför deltar aktivt i det internationella arbetet för nät- och informationssäkerhet. Bland annat sker detta genom styrelsearbetet i den europeiska byrån för nät- och informationssäkerhet, . Man har bland annat publicerat rapporter och riktlinjer som syftar till att genom kunskapsspridning hjälpa till att höja nät- och informationssäkerheten både inom och utanför EU. Vi deltar också på andra sätt i EU:s arbete för skydd av kritisk informationsinfrastruktur. Ökad nät- och informationssäkerhet i andra länder skapar bättre säkerhet även hos oss eftersom Internet de facto är globalt. 95 (S): Visst är det konsumentens eget ansvar även om ansvaret är delat. Hur ska statsrådet göra för att öka konsumenternas medvetenhet om detta? Hur ska man öka insikten så att konsumenterna tar ett eget ansvar och byter lösenord och ser över sina bankkonton och de uppgifter de har lämnat ut? Hur mycket säkerhet ska man informera om från samhällets sida för att människor ska känna tillit och säkerhet? Vi vill att alla ska komma med i det digitala samhället eftersom det blir en förenkling om alla är med. Det får inte vara så att en liten klick lämnas utanför på grund av rädsla. Man ska få hjälp och stöd för att kunna ta steget in och för att kunna skydda sig mot de brott som kan förekomma. Man kan köpa olika tjänster för att säkra sina pengar på ett särskilt ställe innan man har betalat en vara. Jag vet inte hur långt har tänkt gå in på de frågorna. kanske menar att det är marknadens ansvar att ta fram sådana säkerhetskonton som gör att man inte helt blir av med sina pengar när man köper saker. Alla har ju ett eget ansvar för det de gör. Men för att vi stolt ska kunna säga att är ett IT-samhället längst fram måste vi politiker kunna säga att vi har jobbat oerhört mycket med säkerhetsfrågorna och att vi vet att människor är medvetna om vad som kan hända och att vi informerar tillsammans med andra länder för att flytta fram positionerna. Med den här interpellationen vill jag visa på att vi ska fortsätta framåt men också på att alla ska vara medvetna om att det inte är någon helt säker plats. Man kan ju bli både skimmad och hackad och bli av med sina personuppgifter. Jag vill öka medvetenheten om det. Tänker göra någon satsning på det framöver? 96 Statsrådet (C): Som mycket väl känner till har PTS ett uppdrag att arbeta med dessa frågor. Man arbetar aktivt för att publicera riktlinjer och informera om vikten av ökad informationssäkerhet. Jag nämnde ett par exempel i mitt svar på interpellation. Jag kan lyfta fram att det för var en omfattande offentlig diskussion om sårbarheten när man kopplar upp sig mot öppna nätverk som ju är alltmer frekvent förekommande och som kaféer, restauranger och många offentliga miljöer erbjuder många användare. PTS har publicerat en handledning för hur man ska gå till väga om man vill hantera känslig information. Det har man gjort för att öka medvetenheten om att om man kopplar upp sig mot ett nätverk som inte är skyddat innebär det att man utsätter sig för risken att någon kan lyssna på den information som man väljer att sända. PTS är den viktigaste myndigheten och den viktigaste uppdragstagaren som regeringen arbetar med i det här sammanhanget. Men det finns andra viktiga initiativ som vi lyfter fram och stöttar.