prot · GY0965 · 2011-03-02 00:00:00 — Här kommer det andra steget i Lärarlyftet in som en viktig del i att göra det möjligt att ha endast behöriga lärare på våra skolor. har jag sett lärare som valt att satsa på en lång utbildning, med tillhörande studieskulder, bli anställda på en skola och sedan, när tjänster ska fördelas, ha fått stå tillbaka för någon som undervisar i ämnen som han eller hon inte har formell behörighet i. Detta är inte rimligt. Legitimationen innebär en auktorisering av läraryrket och klargör att lärares arbete är ett myndighetsutövande, då endast legitimerade lärare kommer att få sätta betyg. Legitimationen är en kvalitetsgaranti, då legitimationen kan återkallas från lärare som inte sköter sitt uppdrag. Grov oskicklighet i yrkesutövningen eller grova brott ska leda till indragen legitimation. Detta innebär en trygghet för alla som jobbar i skolan. I bästa fall är också lärarlegitimationen ett första steg i en bättre löneutveckling för lärarkåren. Efter att ha jobbat i skolan under åtskilliga år då jag med egna ögon har sett hur man i princip har kunnat plocka in vem som helst att undervisa i skolan och dessutom gett dem befogenhet att sätta betyg är det stort att kunna stå här och vara en av dem som kommer att trycka på ja-knappen när vi voterar i den svenska om regeringens proposition om lärarlegitimationen. Det är stort! Det kommer att höja mina kollegers status. Det kommer att göra att fler vill bli lärare. Det kommer att garantera att våra barn och ungdomar får undervisning av professionella människor. Det är en trygghet för eleverna och för deras föräldrar att de vet att det bara är behöriga lärare som utövar yrket. En skola i världsklass är en förutsättning för att ska vara ett framgångsrikt land också . Att kvalitetssäkra läraryrket genom lärarlegitimationen är ett mycket viktigt steg i den riktningen. Jag yrkar därmed avslag på motionerna och bifall till utskottets förslag i betänkandet och till propositionen i dess helhet. (Applåder) I detta anförande instämde i (C). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 19 §.) 13 § Begäran om skrivelse från regeringen inför Föredrogs finansutskottets betänkande 2010/11:FiU45 Begäran om skrivelse från regeringen inför . 53 (M): Jag ska börja med att yrka bifall till reservationen, och jag ska återkomma till varför. I går presenterade siffror för den svenska ekonomin . Det var nya rekord som uppmättes på . Även på årsbasis ser det ut som att den svenska tillväxten är stark och slår de prognoser vi hade i budgetpropositionen för . bedömer att tillväxten i EU-området i snitt blir och i eurozonen närmare 1 ½ procent. har stabila och välskötta statsfinanser men är omgivet av ganska mycket europeisk oro. Det skulle behöva hända betydligt mer för att få fart på konkurrenskraften i i en värld där och utmanar oss på allvar. OECD-chefen som var i beskrev som en välskött ö i oroliga vatten. Utan att dra den metaforen för långt kan man konstatera att i detta vatten bubblar det ganska mycket. Det kommer vågor av nya förslag. Men det är fortfarande för lite substantiellt innehåll i form av bättre ekonomi i de berörda länderna. Det är viktigt att länder tar sitt ansvar och får ordning och reda i sina respektive statsfinanser för att vår gemensamma ekonomi ska vara stark. Det finns det bred samsyn om i varje fall på papperet. I den så kallade stabilitets- och tillväxtpakten ingår att hålla ordning på sina respektive länders ekonomier som man river hinder mot varandra och att man inte utsätter sig eller sin omgivning för alltför stora överskott. I praktiken ser vi däremot signaler som ger större anledning till oro. Vi ser exempel på hur flera länder hellre lanserar nya regler än att följa dem som finns. Det syns till exempel på att är ett av väldigt få länder som klarar underskottskraven. Det syns på att det kommer diverse presskonferenser och utspel. Det gäller till exempel initiativet till en så kallad konkurrenskraftspakt som kom . närmar sig det så kallade vårtoppmötet . Det är en årlig övning där stats- och regeringscheferna diskuterar jobben och ekonomin. Inför det möts även finansministrarna. Det kommer säkert att tas ytterligare olika initiativ. Det pågår konsultationer. Det diskuteras ett möjligt toppmöte för euroländer. Men har vi inte sett andra konkreta förslag än de från som vi jobbar med redan nu och förankrar i riksdag bland annat i diskussioner med finansministern i finansutskottet. Än så länge finns det inte så mycket annat konkret och därför inte så många möjligheter att ta ställning till någonting annat konkret. Men det finns anledning att kritisera att sådana viktiga frågor kastas fram på presskonferenser med mycket kort varsel såsom skedde inför det senaste toppmötet med stats- och regeringschefer. Det har både finansministern och statsministern redogjort för bland annat här i kammare. Det är olyckligt med toppmöten där bara hälften får vara med. Under det franska ordförandeskapet togs initiativ till eurozontoppmöten. Det var vi kritiska till då och har anledning att vara eftersom EU är ett samarbete mellan 27 länder som påverkar varandra och har regler för hur sådana beslut fattas. Vi kan inte hindra andra länder att träffa varandra i vilken konstellation som helst eller tyskar, fransmän och andra från att ta olika initiativ. Men för ett medelstort land som vårt är det viktigt att EU fungerar inom de regler som finns för de 27 medlemmar som är med. Det är också så vi får inflytande för väl kända och väl förankrade svenska positioner i sak. Det är viktigt att riksdag även fortsättningsvis fattar beslut om svensk finans- och skattepolitik. Det ska knappast behöva påpekas i denna kammare. Det gäller även hur välfärds- och trygghetssystem är utformade. Det finns det nog många nationella parlamentariker lite runt om i EU som vill markera. Det är också väldigt viktigt och förtjänar att påpekas att den svenska modellen och arbetsmarknadens parters roll för lönebildningen fortfarande måste respekteras. Även här finns en bred enighet. Det gäller till exempel när finansutskottet behandlade sitt utlåtande om förstärkt samordning av den ekonomiska politiken. Där var sex partier överens om vikten av bland annat stabila finanspolitiska ramverk på både nationell nivå och EU-nivå. diskuteras på basis av kommissionens förslag omfattande förstärkningar av den ekonomiska styrningen i EU- och euroområdet. Det kan vara relevant att göra sådana efter den kris vi har gått igenom. Detta sker också genom de rättsakter som är delar i dessa paket. Det diskuteras också enligt de metoder vi har brett i riksdag och förankras djupt och till och med över blockgränserna. Det är svårt att se hur ett möjligt nytt initiativ från en presskonferens går ihop med det viktiga arbete som bedrivs inom EU på bred front på basis av kommissionens förslag. Jag kan gärna påpeka att vi nu befinner oss i ganska händelserika veckor inte bara ekonomiskt utan även politiskt och ekonomisk-politiskt. har alltid en viktig roll inför vårtoppmötet men kommer att ha en särskilt viktig roll . Då kan det också ha varit ett särskilt möte med eurozonens länder vad vi än tycker om den saken. Mot den bakgrunden har vi beslutat att kalla finansministern till utskottet för överläggningar om den ekonomiska politiken inför vårtoppmötet. Så här långt är vi överens om de flesta steg i den kris vi nu upplevt, i varje fall väldigt brett. I har det under de år som vi varit medlemmar i och även under de senaste årens extrema omständigheter rått bred politisk samsyn i kammaren, i finansutskottet och i om hur den kritiska ekonomisk-politiska situationen måste hanteras. Det är bra och viktigt. Jag är mycket mån om att behålla den breda förankringen även framöver. Det gäller inte minst för att vår gemensamma syn som vi delar i sak ska få maximalt genomslag inom EU-systemet. I de flesta av de beslut som har fattats i de steg som har tagits har majoriteten bestått av sex partier, det vill säga över blockgränserna, inklusive både Socialdemokraterna och . När det till exempel testades förslag om att låta kommissionen förhandspröva nationella budgetar reagerade många nationella parlament och däribland det svenska. Det var finansutskott som sade ifrån mycket skarpt enligt Lissabonfördragets regler för subsidiaritetsprövning. Det gav eko både i andra länder och i kommissionen och ska så göra. Sådant är väldigt viktigt. Jag märkte som ordförande för förra mandatperioden också i kontakt med andra länder hur det svenska systemet för förankring av regeringens EU-politik tillhör de skarpare i medlemskretsen. Flera andra parlament, till exempel tyska Bundestag, har tittat på det svenska systemet och försökt efterlikna detta. En bred och djup förankring av regeringens EU-arbete är av största vikt. Så har även varit fallet om till exempel Lissabonfördraget, själva stabilitets- och tillväxtpakten och för den delen även den svenska budgetlagen, som ju är förutsättningen för att vi ska vara överens om stramheten med mera. sammanställs partigruppernas svar på den så kallade . Även detta visar att samsynen är bred över blockgränserna om hur vi tillämpar både regeringsform och riksdagsordning för god förankring av EU-arbetet. Vi brukar kunna ha olika uppfattning om till exempel regeringsfrågan men vara brett överens om spelreglerna. Det är viktigt. Det är mot denna bakgrund som det är olyckligt att socialdemokrater, vänsterpartister, sverigedemokrater och tyvärr även miljöpartister har valt att skriva den majoritetstext som ligger på bord . Att bifalla den skulle nämligen innebära en nyordning och ett avsteg från de principer som vi brukar vara överens om och följa och som finns i riksdagsordning och regeringsform. Normalt åtnjuter de brett stöd. Att ta fram en skrivelse om ett förslag som inte finns och som har kommit som ett utspel från en presskonferens skulle dessutom riskera att uppfattas som att riksdag och regering bekräftar detta inspel och ger det officiell status. Det vore olyckligt, och det skulle riskera att skapa oreda och att påverka EU i en riktning som vi är överens om att EU inte ska gå i. Därför hoppas jag, och yrkar på, att kammaren röstar nej till förslaget i betänkandet och i stället bifaller reservationen. 54 (FP): Oppositionens förslag till skrivelse bör avslås av tre skäl: Förslaget är fel i sak, det är fel i form, och det skulle riskera att och på förhand binda vid något okänt. För det första är förslaget fel i sak därför att det ännu inte finns något konkret förslag för att förhålla sig till. Det är därför omöjligt att bedöma vad som är den bästa svenska reaktionen på eventuella fördjupade samarbetsplaner. För det andra är förslaget fel i form därför att det finns snabbare och effektivare sätt att ta upp en sådan här preliminär fråga till debatt i . Jag tänker då på möjligheten att ställa interpellationer till regeringen, och möjligheten att påkalla en aktuell riksdagsdebatt. Dessutom vill jag som ordförande i påminna om att denna typ av frågor diskuteras och beslutas om i , som till exempel och dock valt att inte sitta med i. Dessutom har dessa frågor, som just påpekat, varit uppe och kommer att vara uppe i finansutskottet både med och utan finansministern. För det tredje vore det direkt olämpligt att skapa ett prejudikat för ett vinglande vilket skulle bli fallet om skulle börja agera internationellt på basis av en löst skissad text som cirkulerats på en presskonferens. I det nu aktuella fallet var Ekots reporter den ende som såg den tysk-franska texten. EU-ländernas statsministrar såg den inte. Det är mycket svårbegripigt för mig att oppositionen vill att regeringen på en sådan lös grund ska rycka ut och binda vid ståndpunkter för framtiden. brukar säga att olika saker är djupt ansvarslösa. Den här gången är det faktiskt en träffsäker beskrivning av eget agerande och den övriga oppositionens försök att vara med i riksdagsbeslut som skulle binda i EU-politiken, utan att vi i vet vad som föreslås eller vad som förestår beträffande i detta fall eventuella samarbetsplaner. Låt mig i sak och form dessutom slå fast följande: , eller regeringen, förutsätter och har ingen anledning att ifrågasätta att fullt ut kommer att respekteras. De ansträngningar som görs av och kan förutsättas ligga i linje med alla de program och åtgärder för bättre ekonomisk styrning som redan finns. Problemet i EU och euroområdet är ju inte bristen på ambitiösa texter, rådsslutsatser, formuleringar, målsättningar, toppmötesbeslut, riktlinjer, terminer och pakter utan deras genomförande och åtlydnad i praktiken. Oppositionen försöker hota med ökad effektiv överstatlighet, men problemet i EU är det motsatta nämligen dominansen av en ineffektiv mellanstatlighet när det gäller olika ekonomiska regler och åtaganden. De ekonomisk-statistiska mått, analyser och analysredskap som kommissionen och andra EU-länder använder för att mäta till exempel konkurrenskraft är precis desamma som dem som våra egna myndigheter och forskare använder. Det kan exempelvis gälla beräkning av enhetsarbetskostnad. Också andra länders myndigheter, , IMF och så vidare använder dem. Det blir konstigt om man ska börja hota med denna typ av argument. För att förbättra konkurrenskraften i och i EU:s medlemsländer krävs förvisso åtgärder på hemmaplan i de olika medlemsländerna. Beslut som till exempel främjar produktiviteten fattas och ska fattas i nationella parlament, av nationella parter på arbetsmarknaden, av nationella myndigheter och pensionsstyrelser och så vidare. Regeringen passar och mörkar sina positioner påstår och i en debattartikel på Svenska Dagbladets webbplats . Sanningen är att de två socialdemokraterna med sin kritik slår in öppna dörrar och utdelar det ena hårda slaget i luften efter det andra. Låt mig först som sist dementera ett antal påståenden om regeringens EU-politik som görs i artikeln: Regeringen är emot ökat inflytande från till exempel över lönebildningen. Regeringen är klockrent och tydligt för att den svenska modellen med självständiga parter på arbetsmarknaden bibehålls. Regeringen är för investeringar i kunskap och utbildning som metod för minskad arbetslöshet och fler jobb. Regeringen är emot förslag som skulle innebära att EU ska blanda sig i lönebildning och pensionssystem. Regeringen är för att alla EU-länder ska ha rätt att vara med och delta i olika typer av samarbeten när de så önskar förutsatt att de uppfyller uppsatta villkor. Det gäller till exempel , EMU och EU-patentet. Regeringen är för och vill stärka den överstatliga regleringen av finanssektorn i EU och . presenterade finansminister åtgärder som då instämde i. Regeringen är också, som bekant, för starka statsfinanser. Allt detta är ifrågasatt i artikeln. Alltså: På alla de punkter som och påstår att regeringen passar och mörkar har regeringen tvärtom både tydliga och välbekanta positioner i EU-politiken. Detta vet naturligtvis redan. Motivet för hans agerande får nog sökas på annat håll, till exempel när det gäller att visa fjädrarna i den pågående partiledarstriden inom hans parti. som nation är inte inbjudet till eurotoppmötet . Det beklagar jag. Det är en klassisk svensk linje att alltid försöka vara med där beslut fattas som kan komma att påverka oss. Så har alla svenska regeringar agerat bland annat i Europapolitiken. Så bör vi göra som nation även för att inte eftersätta intressen, som det står i grundlagen. Vi ska därför försöka armbåga oss in i rummen där beslut som kan ha betydelse för oss fattas. Detta är också ett argument för att bör vara med i eurosamarbetet. Då hade vi varit inbjudna till det stundande toppmötet. får vi stå utanför och får försiktigt banka på dörren till exempelvis den finska delegationens rum för att få veta vad som pågår. Det leder mig över till några frågor till oppositionen: Vill ni att ska anstränga sig för att vara med i diskussionen om det som pågår inom ? Eller vill ni att inte ska försöka delta i diskussionerna? Vill ni fortsätta den klassiska svenska Europalinjen med strävan efter full närvaro och fullt deltagande i beslut? Även jag yrkar bifall till reservationen. 55 PER ÅSLING (C): Jag är förundrad över att denna debatt över huvud taget behöver föras i riksdag . I grund och botten råder en bred samsyn om EU-frågornas hantering mellan fem av partier, vilka tillsammans representerar av mandaten. Alltsedan det svenska EU-medlemskapets början har också dessa fem partier strävat efter att gemensamt komma fram till formerna för samråd och beslutsfattande i EU-frågorna. Den ordning som vi har för att hantera EU-frågor är ett exempel på denna samsyn. Ministrar deltar på utskottssammanträden. Inför ministerrådsmöten och toppmöten sker samråd i . Efter toppmötena återrapporterar regeringen direkt till kammaren, med möjlighet för ledamöter att debattera resultaten. Ett ytterligare exempel är formuleringarna om EU-medlemskapet i regeringsformen, beslutat i bred enighet över partigränserna. Låt mig konstatera att det är ett värde i en demokrati att vara överens om formerna för beslutsfattande och debatt och att i stället låta debatten handla om sakfrågor och substans. Det är en grundhållning som jag vet att Socialdemokraterna till fullo står bakom. Faktum är att Socialdemokraterna utmärkt sig genom ett starkt och entydigt försvar för en stark regeringsmakt, för regeringens särställning i utrikespolitiken och för att EU-samarbetet i stor utsträckning ska räknas just som utrikespolitik. Det här gör dagens betänkande desto märkligare därför att Socialdemokraterna nu gör gemensam sak med tre partier som i grunden är eller måste anses tveksamma till EU-samarbetet som sådant och som i praktiken har ställt sig utanför det samförstånd som präglat formerna för ett svenskt EU-medlemskap. Jag visar gärna min respekt för en samarbetsorienterad och pragmatisk socialdemokrati. Med det lämnar jag själva formfrågan och går över till den sakfråga som föranletts av utskottsmajoritetens agerande. Även i sakfrågan tror jag att det råder en bred samsyn mellan flertalet av partier. har förvisso tagit sig igenom de senaste årens finansiella turbulens väl, huvudsakligen på grund av den budgetdisciplin som varit vägledande för såväl socialdemokratiska som borgerliga regeringar. Budgetdisciplinen uppnås tack vare ett tydligt och stabilt ramverk för svenska offentliga finanser, ett ramverk som skapades under en socialdemokratisk ministär till följd av 1990-talets finanskris. Till dess tillkomst var starkt pådrivande. Men har inte varit opåverkat, och den kris som tvingat flera europeiska ekonomier på knä har varit ett hot mot alla europeiska länder. Ett av grundproblemen är naturligtvis bristande budgetdisciplin och rent av förakt för de konvergenskrav som ligger till grund för det ekonomisk-politiska samarbetet inom EU. Inte bara för eurons skull utan för den politiska och ekonomiska stabiliteten i EU, för konkurrenskraft och för en fortsatt fungerande europeisk union är det avgörande att vi återupprättar disciplin och respekt för gemensamt fattade beslut. Det är i det ljuset man ska tolka de åtgärder som föreslagits av kommissionen och av rådets , och det är i det ljuset man ska se det fransk-tyska inspelet till diskussionen. För det är just ett inspel, och dessutom ett inspel som redan fått hård kritik från många håll. Jag skulle vilja säga att det inte finns anledning för riksdag att agera . Men vad gäller de, låt mig säga, mer seriösa förslag som lagts fram för att värna den finansiella stabiliteten borde de i sig inte vara särskilt kontroversiella. Det handlar om åtgärder för att övervaka makroekonomiska obalanser och om sanktioner för de länder som inte vidtar åtgärder. Det handlar också om förstärkning av stabilitets- och tillväxtpakten och minimikrav på nationella finansiella ramverk. Och det handlar om en permanent mekanism för att hantera kommande kriser. Jag har svårt att se vari det kontroversiella ligger. För del är ingreppen måttliga; vi har ett stabilt ramverk med överskottsmål, utgiftstak och balanskrav på kommunernas ekonomi. är en av allra starkaste ekonomier , och självklart ligger det i vårt intresse att också andra EU-länder sköter sig. Självfallet måste och kommer att engageras i det pågående arbetet för att öka den finansiella stabiliteten i . Allt annat vore orimligt. Men det är inte heller rimligt att gå utanför de samarbetsformer som vi beslutat i bred enighet, vare sig man ser till processen eller till innehållet. Låt mig avslutningsvis få yrka bifall till reservationen. 56 (S): Låt mig inledningsvis yrka bifall till finansutskottets förslag i betänkande FiU45. Låt mig också ställa frågan vad ordförande använder för metoder för att skapa majoritet i . Vi har en minoritetsregering i . Europapolitiken är av central betydelse för . ordförande borde ägna sig åt att skapa majoritet för EU-politiken, inte ha en så konfrontativ hållning när man befinner sig i minoritetsposition och använda uttryck som ansvarslös, hota, visa fjädrar när oppositionen helt enkelt vill vara med och diskutera hållning i den viktiga Europafrågan, en fråga som debatteras vitt och brett i , något mindre i men väldigt mycket i det övriga . Vi menar att det är viktigt att har en ståndpunkt som går att urskilja och som vi argumenterar för. Särskilt vi som är mycket engagerade Europavänner vill se ha en tydlig och klar hållning. behöver en starkare Europapolitik, en tydlig linje, politiska prioriteringar som är tydliga. Vi kan inte bara passivt se på när det pågår en så viktig framtidsdiskussion inom Europeiska unionen. möter flera europeiska länder mycket stora ekonomiska problem. Finanskrisen har drivit fram en statsfinansiell kris. Problemen ser olika ut i många av medlemsländerna, men gemensamt är otillräckligt reglerade banker, alltför omfattande privat skuldsättning och bristande konkurrenskraft, bristande produktivitet i medlemsländerna. Det behövs krafttag för att hålla samman och öka globala konkurrenskraft. Den europeiska kommissionen har föreslagit ett lagstiftningspaket med sex rättsakter på det ekonomiska området. togs ytterligare ett steg när det tysk-franska förslaget kring en så kallad konkurrenskraftspakt lades fram. Där diskuteras förslag som att EU ska ha inflytande över lönebildningen, att pensionsåldern ska harmoniseras, att bolagsskatter i EU ska harmoniseras. Det är inte bara det; det här är en process som fortgår. Det gäller två av EU:s stora viktiga medlemsländer. Det går inte att bortse från och säga att det var någonting som hafsades fram på en presskonferens. Det är viktigt att och har en överenskommelse om vilken politik man vill driva. Min erfarenhet från EU är att då betyder det någonting i diskussionen. Men utvecklingen har fortsatt. har ju kommissionens president, , tillsammans med rådets president, , enligt börjat arbeta fram ett gemensamt förslag som har stora likheter med den tysk-franska konkurrenskraftspakten. Det är alltså två representanter från de riktigt tunga institutionerna i Europeiska unionen som arbetar med detta. Men var är röst? Jag vill att ska vara i central position i det europeiska samarbetet. Vi ska vara med och föra en diskussion om vad vi vill med Europeiska unionen. Då har vi en minoritetsregering som här representeras av de borgerliga partierna som säger: Nej, det där är presskonferenser och utspel som ingen behöver bry sig om. Två stora, tunga medlemsländer och två representanter för de tunga institutionerna, presidenterna för rådet och kommissionen, arbetar nu med frågor av mycket stor betydelse för och för . Men regeringens position är höljd i dunkel. Då är det önskemålet från oppositionen: Låt oss i skriftlig form få se vad regeringen har för hållning i dessa stora och viktiga principiella frågor. Jag utesluter inte alls att ni kommer att ha en god process att komma överens, men jag tycker inte att Europasamarbetet ska bedrivas så att en minoritetsregering ska åka till utan att ha klargjort en tydlig ståndpunkt. Sedan måste man kompromissa och samtala, men man måste tycka någonting om man ska ha framgång i Europapolitiken.