prot · GY0972 · 2011-03-15 00:00:00 — Den lyder: beslutade att tillhör norra sjukvårdsregionen och i och med det upptagningsområdet för i . Beslutet har förtydligats ett antal gånger av regeringen och . Beslutet innebär att det ska finnas goda kommunikationer till sjukhuset, och med det avser man i huvudsak flygtrafik och järnväg. Rikstrafiken upphandlar flygtrafiken mellan och och har återigen ifrågasatt fortsatt upphandling av trafiken, vilket skulle vara ett brott mot beslut om regionjukvården. Det skulle också innebära orimliga restider för de sjuka eftersom avståndet mellan och är . Med buss tar resan . Med nuvarande tågförbindelser tar resan . Den långa resan kan innebära att situationen för den sjuke ytterligare försämras. En hög och säker tillgänglighet till flygtransporter är av väsentlig betydelse för att alla medborgare i landet ska få sjukvård på likvärdiga villkor. Detta är särskilt viktigt för boende i den norra delen av landet med långa avstånd. Min fråga lydde : Vilka åtgärder avser socialministern att vidta för att patienter i får samma tillgång till specialistvård som övriga medborgare i landet genom exempelvis möjligheten att också i fortsättningen kunna flyga till vården i ? Den centrala frågan är just att staten ska ta ansvar för denna flyglinje. Man slog fast att staten har ett särskilt ansvar för den. får vi signaler om att linjen är hotad och att den inte är värderad på samma sätt som . Vi har inte fått något svar från infrastrukturministern om hur hon ställer sig till detta och hur hon ser på frågan. Därför vänder jag mig till ansvarig minister på området. Ingenstans i min interpellation kan jag se att jag ställer frågan om huruvida tillsynen fungerar eller inte och om att vi ska lämna över ett ansvar som har till staten. Det handlar i stället om att regeringen ser behovet av denna linje och att man har ett åtagande sedan långt tillbaka att leva upp till. 32 Socialminister (KD): Jag har försökt att i svaret beskriva det arbete som pågår delvis i form av utredningen från Transportstyrelsen, som kom med ett förslag som har varit ute på remiss. Jag har beskrivit hur det är under bearbetning på . Syftet är att landa på ett förslag. Jag har också berättat om SKL:s pågående arbete utifrån förslagen från för att se hur man tillsammans med olika aktörer skulle kunna hitta lösningar. Jag har berättat att detta uppdrag kommer att slutrapporteras . Inom det ansvarsområde som jag har finns det en del saker som vi enkelt kan göra. I en del saker som gäller infrastrukturlösningar är vi beroende av ett samarbete med andra departement, som har mer av det direkta ansvaret för detta. Jag har beskrivit hur arbetsfördelningen är på området. Därför ligger ansvaret just där, och vi är beroende av besked därifrån. har en del frågor och påståenden om att regeringen gör neddragningar som drabbar välfärdens kärna och så vidare. vet att detta inte är sant. På kommun- och landstingsnivå har vi aldrig haft så mycket pengar att röra oss med. Min uppfattning är att vi framöver kommer att behöva ha ännu mer pengar till området, inte minst i ljuset av att vi har en åldrande befolkning där sjukvårdsbehoven och omsorgsbehoven kommer att göra sig alltmer påminda framöver. Därför är det oerhört viktigt att vi har en helhet som fungerar för alla dessa personer oavsett var man lever i landet. För regeringens del gäller det att i samarbete med bidra till att hitta en praktisk lösning som gör att också människor som bor långt ifrån de sjukhus som har specialiteter av olika slag ska kunna ha en trygg och säker transport. På så vis lever vi upp till kraven som finns i hälso- och sjukvårdslagen. Ytterst handlar det om människors väl och ve, som vi som politiker har ett mycket stort ansvar för att få att fungera på bästa möjliga sätt. 33 (S): Jag håller med socialministern om att landstingssektorn har höga kostnader att vänta genom den demografiska utvecklingen och en åldrande befolkning. Just därför är det väldigt viktigt att landstingen kan syssla med det de är bäst på och det de gör väldigt bra , nämligen vårda patienter. har man fattat ett beslut som innebar att landstingen och kommunerna var tvungna att gå in med egna pengar för att kunna öppna flygplatser i den mån det ens gick. är det faktiskt så, och det kommer utredning också att visa, att det inte finns någon som har det sammanhållande ansvaret för de här flygplatserna. Det är väl bra att vi får åtminstone tio flygplatser till, men det är faktiskt Transportstyrelsen presenterade detta. Det är därför som vi interpellerar socialministern . Vi har ställt frågan ett antal gånger, och infrastrukturministern har även uppvaktats av landstingen i just den här frågan. har faktiskt ingenting hänt. Det här är en sjukvårdspolitisk fråga, och då måste det vara socialministern som tar tag i detta i regeringen och börjar styra upp arbetet så att det händer någonting. Vi kan inte ha det som det är . har vi inte en likvärdig sjukvård i hela landet, som socialministern påstår, i alla fall inte efter på vardagar och efter ordinarie öppettid. Här behöver vi få en lösning, och här har socialministern ett verkligt ansvar. Det är bara att sätta i gång. 34 (S): Ministern vill inte riktigt känna ansvar för den fråga som jag har ställt. Han skulle kanske ha lämnat över den till infrastrukturministern. Jag vet att man gör det när ministern tycker att frågan är felriktad. Jag vill lyfta upp den här frågan eftersom den är så viktig för många människor i min del av landet, . Jag har själv erfarenheter av föräldrar som har åkt på behandling i . Resan börjar långt innan man sätter sig på planet till . Det är för många som ska ta sig till ett annat län för behandling. Det här samarbetet är väldigt viktigt. Jag kanske upprepar mig, men vi har ju slagit fast i att staten har ett uttalat ansvar för att det finns ett grundläggande trafikutbud mellan och . Det ska tryggas och säkras, och den trafiken finns med hänsyn till sjukvårdens organisation. Man sade också i ett beslut att detta har en särställning som motiverar särskilda insatser för att trygga en direkt förbindelse. har också förtydligat kraven på flygplan av viss storlek och standard för att motsvara de regionala sjukvårdsorganisationernas krav. Man har i detalj talat om att det här inte bara är viktigt för länet utan att det är en riksangelägenhet utifrån det ministern sade, nämligen att alla har rätt till en trygg sjukvård. pågår en upphandling av just den här flygtrafiken. Det är svårt för oss att avgöra om tidigare beslut kvarstår vad gäller prioriteringarna eller om har getts andra förutsättningar i upphandlingsunderlaget. Det är det jag skulle vilja att ministern kunde ge ett svar på. 35 Socialminister (KD): Jag är glad att de här interpellationerna har ställts. Det här är en principiellt viktigt fråga, och den är framför allt viktig för alla människor som bor i . Den är särskilt viktig för dem som behöver den, men det handlar också om tryggheten för dem som inte är i behov av den genom själva vetskapen om att vi har trygga och bra transporter. Saker och ting har hänt, och jag tänker nu på resonemang om att det har gått utan att någonting har hänt. Det är inte sant. Här har det pågått väldigt mycket arbete. Infrastrukturministern har också för sedan framhållit att det är hennes ambition att vi ska kunna lösa den här frågan om beredskapsflygplatser inom en mycket snar framtid, och det är som har ansvaret för det. Det här är en viktig fråga. Det handlar om att säkerställa att alla människor har tillgång till en vård på jämställda villkor vare sig man bor i , , , , eller var man än bor. Transporterna är en mycket viktig del av hälso- och sjukvårdsapparaten i vårt land. Därför kommer jag naturligtvis att fortsätta att följa detta utifrån mitt särskilda perspektiv för att säkerställa att vi får en lösning som är god för jämtar och andra i vårt land. Överläggningen var härmed avslutad. 10 § Svar på interpellation 2010/11:244 om klagomålshanteringen i hälso- och sjukvården 36 Socialminister (KD): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att ska ges möjligheter att hantera klagomål från patienter på ett snabbt och rättssäkert sätt. Den nya patientsäkerhetslagen som trädde i kraft öppnar för helt nya förutsättningar att bedriva en säker vård. Vårdgivarens ansvar att bedriva ett systematiskt patientsäkerhetsarbete blir större och tydligare, och det förebyggande arbetet för att förhindra vårdskador blir viktigare i den nya patientsäkerhetslagen. Lagen innebär också en förändring i hanteringen av klagomål mot vården. Ansvaret tydliggörs genom att det är en händelse som ska utredas och inte en person, som . Det handlar till exempel om att utreda om en vårdskada har orsakats av brister hos en enskild yrkesutövare eller av vårdgivarens brister i rutiner och förebyggande patientsäkerhetsarbete. lades ansvaret i de flesta fall uteslutande på den enskilde, trots att bilden ofta är mer komplex än så. I samband med att den nya lagen trädde i kraft överfördes också ansvaret för klagomålshanteringen från , , till . Detta är således en ny roll för . Precis som skriver finns det vid ett stort antal klagomålsärenden som ännu inte är utredda. anger att det kommer in ca 100 nya ärenden . Det är bra att fler anmäler händelser. Det ökar chansen att rätta till felaktigheter som tidigare föll mellan stolarna därför att prövningsprocessen såg annorlunda ut. Det ligger delvis i sakens natur att utredningen av dessa ärenden kommer att ta tid, vissa lite och andra lite längre. Reformen går ut på att klagomålsärenden ska utredas ur ett brett perspektiv och att samtliga uppgifter ska kommuniceras med såväl den anmälde som anmälaren. Men jag vill understryka att det stora antalet ärenden som ännu inte har utretts av inte är tillfredsställande. Jag anser att det är viktigt att snabbt hittar fungerande rutiner för att klara sin nya roll i patientsäkerhetsarbetet. Regeringen tar frågan på största allvar och har en dialog med om detta. 37 (S): Tack för svaret, socialministern! Föga förvånande känner jag mig inte helt lugn och inte helt trygg med det svar som jag får. Jag kan konstatera att svaret börjar med en genomgång av den nya patientsäkerhetslagen, och det är väl känt att det inte var någonting som Socialdemokraterna motsatte sig. Inriktningen i den nya patientsäkerhetslagen är i alla avseenden klok. Vi tror att det var ett viktigt skifte som skedde, men övergången till har inte riktigt gått som det var tänkt, hoppas jag. Det var inte så meningen var. Därför undrar jag var självkritiken finns när man fattar ett beslut , som genomförs , och ännu inte ett enda ärende har avgjorts av , som hundra nya ärenden tillkommer . Inser ministern att denna bristfälliga hantering, om jag uttrycker mig försiktigt, skadar tilltron till den svenska hälso- och sjukvården? Internationella studier visar att av alla patienter som vårdas på sjukhus, och är dess värre inget undantag, riskerar att drabbas av vårdskada och till följd av detta får en förlängd vårdtid eller extra vårdinsatser. Det är naturligtvis vår gemensamma uppgift att minimera dessa skador. Men så länge de kvarstår är det en trygghet för patienterna att veta att det finns någon instans som möter dem, lyssnar på dem och rättar till så gott det är tänkt. När ministern avslutar sitt inlägg med att säga att det är viktigt att snabbt hittar fungerande rutiner och att regeringen har en dialog med känns det inte riktigt att det finns den kraft bakom orden som jag hade önskat i svaret. Det har varit ganska mycket skriverier från det att jag lämnade in min interpellation till . Jag kan konstatera att till exempel är mycket engagerad i frågan och liksom jag bekymrad när det gäller detta. Det är inte bra, skriver , att får en så långsam start. gäller det att den nya enheten får de resurser som krävs för att börja behandla alla liggande klagomål. Om jag förstår ministerns tillvägagångssätt rätt fick , den tidigare myndigheten, extraresurser för att hantera ärendena innan överlämnandet, men generaldirektören för beskriver det som att resurserna inte var tillräckliga för att kunna lämna över noll ärenden. Oavsett om de hade lyckats beta av allting kommer det hundra nya ärenden . har inte avgjort ett enda, och det har snart gått . Jag vill gärna citera patienten som nämns i och i en lång artikel, som jag inte ska återge från talarstolen, beskriver att hon förlorat sitt förtroende för akutvården. Som det är , säger hon, är det bristande rutiner och allt verkar vara kaos. Hon tillägger att hon är orolig för patientsäkerheten. Det handlar inte bara om att folk får vänta lite längre utan om själva grunden för att det finns en tilltro till vår gemensamma hälso- och sjukvård, som i många avseenden har hög kvalitet och får goda betyg. Jag undrar, socialministern, var självkritiken finns. Var det så här det skulle gå? Vad har regeringen för planer för att se till att börjar beta av sina högar? 38 Socialminister (KD): ärvde av den tidigare myndigheten i storleksordningen 2 300 ärenden. Delvis var det till följd av att generaldirektören för gjorde en annorlunda tolkning av hur man skulle se på det beslut som hade fattat när det gällde nyordningen. Hon valde att börja tillämpa den nya lagen innan den började gälla från . Det var ett av skälen till att det blev som det blev. Detta var inte tillfredsställande. Det gjorde att trots rätt mycket nya pengar från lämnade över 2 300 ärenden. Det var inte en bra ingång för den nya myndigheten. ska det sägas att det fanns ett skäl till de förändringar vi har gjort, och jag är glad att Socialdemokraterna och ställer upp bakom dessa förändringar. Vi tyckte inte att den gällande ordningen var tillfredsställande, och vi ville se en nyordning. Är det något jag lärt mig jag haft den här uppgiften så är det att stora förändringar sällan går så smidigt som man tänkt sig. Det är sällan man i detalj kan förutse exakt var problem kommer att uppkomma. Vid nästan varje större förändring uppkommer det saker och ting som man inte lyckats förutse. Man gör så gott man kan. Problem uppkommer ändå, ibland på områden som man inte kan förutse. Det betyder i det här fallet att den nya instansen för att hantera de inkomna ärendena, , fått en sämre start än den borde ha fått. Jag tror att uppgiften är fel när säger att inte ett enda ärende har avgjorts. De uppgifter jag får är att ganska många ärenden avgjorts, men att man fortsatt har en stock att arbeta med. kan inte gärna ta upp det som kritik att det inkommer hundra ärenden . Det är precis det vi önskar, inte hundra naturligtvis men att det inkommer ärenden. Vi vill ha anmälningar för att kunna identifiera riskfyllda situationer och farliga moment i sjukvården och för att kunna hitta rutiner som är bättre än de som har praktiserats, eftersom de är farliga. Vi för en dialog med , och jag tror att det är viktigt att vi gör på det viset. efterlyser mer kraftfulla grepp. Det är sådant som låter sig sägas, men jag tror att man gör fel om man inte lyssnar på dem som har ansvaret och tittar på vad vi tillsammans kan göra. Om vi från inte kan bidra på olika sätt för att säkerställa att vi får fart på hanteringen, kan arbeta bort den stora stocken och komma ned till en väl fungerande hantering, då får vi bekymmer. Min uppgift är att föra samtal med och hitta vägar att arbeta bort den stora stock av ärenden som finns. Jag är helt övertygad om att den inriktning vi valt är den rätta. Det gör att vi sammantaget kommer att få en mycket bättre patientsäkerhet i än vi haft tidigare. De satsningar vi gjort i form av dels en ny lag, dels i storleksordningen 2 ½ miljarder kronor kommer att leda till att vi får fokus på ett område som varit eftersatt. Vi får mekanismer för att kunna förstärka till exempel sådant som rör fallskador, som alltför ofta inträffar. Vi kan ta itu med antibiotikaanvändningen, som långsiktigt är ett av de stora hoten mot hälso- och sjukvården, samt många andra problem som vi har att brottas med för att kunna nedbringa antalet skador i vården. 39 (S): Vi kan naturligtvis ha en interpellationsdebatt om patientsäkerheten, även om min fråga specifikt handlade om de högar som finns på . Jag har givetvis ingenting att invända mot att det inkommer hundra nya ärenden. Det tror jag att socialministern förstår. Det är dock ett problem om inte ungefär lika många avgörs , för då läggs de på hög. Då känner inte den patient som har ett klagomål att han eller hon tas på allvar. Och detta handlar inte bara om klagomål utan om att man i många fall behöver personlig upprättelse för ett fel som begåtts. Det är ett stort problem om jag känner att mitt ärende bara läggs på hög, att jag inte är så viktig, att ingen lyssnar på mig, att mitt ärende väl hanteras . Det kan bli liggande . Jag tror inte att vi ska underskatta vad det kan innebära för den enskilde patienten att känna att inte någon ser den skada man blivit utsatt för. Därför fortsätter jag att fråga socialministern vad regeringen gör åt detta. Det räcker inte att ha goda intentioner, för det är jag alldeles övertygad om att har, och vi hade också ett gemensamt patientsäkerhetsbetänkande och beslut i . Det räcker inte med goda intentioner om resultatet inte blir som man tänkt sig. Då måste man fundera på vad man gjorde för fel. Man behöver kanske ha lite självkritik och fundera över om det var rätt att lämna över så många ärenden till och om det var rimligt att tro att skulle lämna över noll ärenden. Jag kan villigt erkänna att det visst kan ha hanterats några ärenden, men hade inget ärende avgjorts. Den exakta siffran känner jag inte till. Det hela går alldeles för långsamt. Det är nog inte så att har för lite resurser, utan det är sannolikt ganska många som arbetar med detta. Frågan är dock om de är tillräckligt många. Hur allvarligt tycker ministern att det är att högarna växer? Ekot har också satt sig in i ärendet och ställt frågan till , som säger att uppenbarligen har fått ta över alltför många gamla ärenden, att det under alla förhållanden är otillfredsställande och att ärendena därför naturligtvis ska arbetas bort. får helt enkelt kavla upp ärmarna? Ja, blir svaret, det kommer de att få göra. Det är en tuff uppgift, men den måste genomföras för patientsäkerhetens skull. Lite lättvindigt tycker jag att det är att bara lägga problemet i knäet på dem som arbetar på . Min uppfattning är att de säkert vill göra ett gott jobb, men frågan är om de verkligen har tillräckliga förutsättningar. Jag är mycket tveksam till det. Problemet är inte patientsäkerhetslagen och förändringen i hanteringen av de ärendena utan problemet är att frågan lämnats över, sannolikt med otillräckliga resurser, och att ministern egentligen inte har så mycket mer än dialog att erbjuda. Jag tror inte att det räcker för dem som har ärenden som ligger på hög. Jag vill gärna lyfta fram ytterligare en sak, och det är hur vi ska hantera frågan om meddelarskydd, som behandlas i samband med patientsäkerhet. De ambitioner som vi gemensamt har är att ha så få skador som möjligt inom vården. När skador uppkommer ska det vara så enkelt som möjligt att hantera och utreda hur de uppstått. Hur ser ministern på den frågan som tidigare väckts om meddelarskydd? I fråga om privata vårdgivare har man inte samma källskydd och samma säkerhet när man som medarbetare ser brister och uppdagar dem. Jag tycker att den frågan är väsentlig att lyfta fram i sitt sammanhang. Det vore bra om jag möjligtvis kunde få något besked om dagsstatus beträffande meddelarskyddet, om den frågan inte borde vara lika oavsett arbetsgivare. Och återigen: Vilka möjligheter kommer att få för att beta av dessa högar, förutom att kavla upp ärmarna? 40 Socialminister (KD): Jag håller med : Om vi skulle få en långvarigt utdragen situation med ökande högar, då kommer vi att få ett stort bekymmer som ytterst handlar om förtroendet för hälso- och sjukvården när saker och ting har gått fel. Därför måste idén naturligtvis vara att betar av flera ärenden än vad som kommer in, eftersom man har en stor ärendestock att hantera. Vad gör då regeringen mer exakt? Det går att göra sig lite lustig över att man har en dialog med för att hitta vägar. Men det sämsta vi kan göra tror jag är att hitta på dådkraftiga saker som inte har bäring på verksamheten. gör rekryteringar av ytterligare personal. Man tar in en del extra personer, som naturligtvis måste ha ett stort kunnande. Många av dem måste ha ett juridiskt kunnande för att kunna bidra till att avgöra ärenden. Man har satsat stort. Vår uppgift är att se: Är det något ytterligare vi kan stötta med, för idén är att vi inte ska ha en stor ärendebalans, utan det ska betas av ungefär lika många ärenden som kommer in, och kommer det att behöva betas av fler ärenden än som kommer in, för att få ned den olycksaliga ärendestock som man har fått med sig. Därför är det för tidigt att säga exakt vad regeringen kommer att göra. Vi kommer att stötta med det som behövs för att åtgärda problemet. Jag hoppas att kan skriva in i sin almanacka: Skriv interpellation , så kan vi göra en avstämning och se hur det ser ut då. Så till meddelarskyddet. Det är otroligt viktigt att allt det som handlar om eventuella misstag, felaktigheter inom vården och sådant som rör en kultur som kan befrämja misstag i vården avslöjas, så att det kommer fram, och att personalen känner att de har stöd för att påtala sådant som är brister. Så ska det vara i hela svenska sjukvården oavsett vem som är huvudman. När det gäller sådant som rör företagshemligheter, ekonomi och annat är det klart att inte samma skydd gäller för den som är anställd i en privat verksamhet som i det offentliga. Man när det gäller sådant som rör brister i vården ska det alltid finnas största möjliga öppenhet, för att möjliggöra att vi tar itu med problem som uppkommer, vare sig vården bedrivs i offentlig form eller i privat form. 41 (S): Jag hoppas att det inte ska ta ytterligare år, även om jag kan ställa interpellationer löpande under den tiden. fick extra resurser för att kunna beta av kön. Då ställer jag mig frågan: Har tanken möjligtvis slagit socialministern att skulle behöva extra resurser för att nu beta av och komma i fas, eller ska de kavla upp ärmarna så pass mycket att befintlig personal klarar av högen på många tusen anmälningar, som vi vet att det handlar om, även om vi kan diskutera hur många det är exakt? Det är min ena fråga, som det möjligtvis skulle hinnas med ett svar på innan tiden är slut. Problemet är att det går lite för snabbt. Regeringen har i det här fallet goda intentioner och vill ganska snabbt fatta ett beslut med ett snabbt genomförande. Men myndigheterna, tillsynen och verksamheten hinner inte riktigt med. Vi ser precis samma problematik när det gäller den sociala tillsynen. Där har jag ställt en fråga till , som är ansvarig för de frågorna, så jag ska inte tvinga socialministern att svara på dem. Men vi ser samma tendenser där. Man är för snabb. Man ger inte myndigheter och verksamheter tillräckliga resurser för att klara av de nya uppdrag som de tilldelas. Och det räcker inte med goda intentioner om inte resultatet blir gott. Jag undrar om möjligtvis har några planer för hur man ska beta av köerna, så att han inte bara talar om att kavla upp ärmarna och att kan interpellera . Jag tycker att det känns lite uppgivet, måste jag säga. När det gäller meddelarfriheten kan jag däremot lova att jag återkommer. Frågan är ju inte alls så enkel som försöker beskriva den, utan tvärtom är det snarare väldigt komplext. Vi kommer att se alltmer av dessa konsekvenser framöver. Vill man på riktigt komma åt de brister som finns i vården behöver man tränga in djupare och göra de förändringar som krävs. Det är inte så enkelt som att säga att företagshemligheter bara handlar om ekonomi och att det är lätt att skilja sådant från brister i vården. Det kan mycket väl hänga ihop. 42 Socialminister (KD): Jag är ingalunda uppgiven. Tvärtom är jag otroligt entusiastisk inför de förändringar som vi har kunnat genomföra på det här området.