prot · GZ0948 · 2011-12-14 00:00:00 — Arbete ökar människors frihet genom egen inkomst, gemenskap och utveckling. Jobbet är för de flesta av oss en viktig del av livet. Vi känner stolthet över vårt arbete, vi känner gemenskap med våra arbetskamrater och vi känner tillfredställelse när arbetsuppgiften eller arbetsdagen är avklarad. Detta är gemensamt. Men villkoren på jobbet skiljer mycket. Även om de flesta av oss trivs med vårt arbete så innebär jobbet också många påfrestningar, psykiska såväl som fysiska. Många upplever stress och press kopplat till jobbet. Prestationskraven är höga, och bemanningen räcker inte alltid till för arbetsuppgifterna. Den nya tekniken gör att vi är nåbara dygnet runt, och allt fler förlänger arbetsdagen hemma vid datorn när barnen har somnat. Tunga lyft och buller en fysiskt krävande arbetsmiljö är fortfarande vanligt. Trycket har ökat på många jobb och arbetsplatser. Arbetsmarknaden står inför stora utmaningar. sker särskilt stora pensionsavgångar. Inom vissa branscher och regioner kommer vi sannolikt att ha betydande svårigheter att få tag i personal med rätt kompetens. Sammantaget beräknas omkring 1,6 miljoner människor lämna arbetslivet av åldersskäl . väntas av de anställda inom offentlig sektor att lämna arbetsmarknaden genom pension. Vården, skolan och omsorgen står inför betydande svårigheter att rekrytera kompetent personal. Arbetsmiljö och arbetsvillkor som gör att människor kan arbeta heltid och långt upp i åldrarna utan att slitas ut blir därför en helt central politisk fråga. Vi står i början av en generationsväxling som kräver politisk handlingskraft. med de demografiska förändringarna förändras kompetenskraven. Vissa jobb rationaliseras bort, och nya kompetenskrav ställs på de jobb som växer fram. Generellt gäller att efterfrågan på arbetskraft utan gymnasial utbildning fortsätter att minska som efterfrågan på högre och specialiserad kompetens ökar. Inom EU räknar man med att fram kommer antalet arbetstillfällen för högutbildade att öka med 16 miljoner medan antalet arbetstillfällen för lågutbildade kommer att minska med ca 12 miljoner. Därför, herr talman, är utbildningspolitiken och investeringar i kompetensutveckling helt avgörande för konkurrenskraft. Regeringens politik har inneburit större otrygghet på arbetsmarknaden. Allt fler är hänvisade till osäkra visstidsanställningar. Många sitter med mobilen i handen och väntar på ett eventuellt sms om att de erbjuds jobb också denna dag. De är vår tids daglönare. , i som vi trodde att vi hade lämnat bakom oss, var det männen som stod med mössan i hand och hoppades få påhugg. är det kvinnorna som står med mobilen i hand och hoppas på ett sms. Det är kvinnorna som har de otryggaste anställningarna. Det är kvinnor som tvingas leva på en tvåsiffrig procentsats av en heltidslön för att de inte får heltidstjänst. De yrkesområden som domineras av kvinnor är lönemässigt systematiskt lägre värderade än mäns, och kvinnors sysselsättningsgrad är väsentligt lägre än mäns. Det är det var så stor skillnad i sysselsättningsgrad mellan kvinnor och män i vårt land som det är . Utvecklingen går bakåt när det gäller jämställdheten på arbetsmarknaden. Skillnaden är tydlig på lönebeskedet. är den genomsnittliga arbetsinkomsten för kvinnor lägre än för män. Det är en enorm skillnad. Det blir , och har den genomsnittlige mannen tjänat mer än kvinnan. Det är en bild av de ojämlika villkoren på den svenska arbetsmarknaden. Det är människors arbete som betalar inte bara den egna lönen utan även vår gemensamma välfärd. Det är därför det är så allvarligt att det är så många människor som inte ges möjlighet att arbeta. Det är ett allvarligt hot mot finansieringen av skolan, vården och omsorgen. Sysselsättningsgraden, som anger hur stor andel av befolkningen som är i arbete, har inte ökat sedan den borgerliga regeringen tillträdde. Vi har en större befolkning i vårt land än . Därför har vi både fler människor i arbete och fler äldre att försörja än . Den politiska huvuduppgiften måste därför vara att öka sysselsättningsgraden, det vill säga minska arbetslösheten, genom att en större andel av befolkningen får arbete. För oss socialdemokrater är det självklart att vi ska ha sysselsättningspolitiska mål av samma dignitet som de finanspolitiska och penningpolitiska målen. Det är inte bara ordning i statsfinanserna som är viktigt, utan även ordning i statsfinanserna . Det som betalar detta är människor i arbete . Därför vill vi införa ett sysselsättningspolitiskt ramverk. Den borgerliga regeringen vann regeringsmakten på löften om jobb och minskat utanförskap. har de regerat och genomfört hela sin politik. Resultatet av detta är att andelen människor i arbete inte har ökat. Tvärtom är sysselsättningsgraden marginellt lägre än innan Reinfeldtregeringen tillträdde. Det så kallade utanförskapet beräknades av i valrörelsen till 1,3 miljoner människor och är just det 1,3 miljoner människor. Efter att regeringen genomfört hela sin politik har ingenting hänt med jobben och utanförskapet. Politiken har inte fungerat. så kallade arbetslinje har inte lett till arbete utan till fattigdom. Andelen som står utan jobb är lika stor som tidigare, men de arbetslösa är fattigare. går vi mot ökad arbetslöshet från en redan alarmerande hög nivå. Arbetsförmedlingens prognos pekar mot en arbetslöshet på . Regeringen har abdikerat från arbetslinjen. Kanske är det därför arbetsmarknadsministern inte är här i kammaren för att försvara sin politik. Den ökande arbetslösheten ska enligt regeringen mötas med sänkt krogmoms och att fler människor sysselsätts i fas 3. Jag vet inte hur vi har hört regeringens företrädare säga att det är bättre att vara sysselsatt med någonting i fas 3, vad som helst, än att sitta hemma. Tydligare kan inte accepterandet av en permanent hög arbetslöshet uttryckas. Alternativen, att människor ska vara i arbete eller utbildning, finns inte ens på kartan. Arbetslösa ska sysselsättas i fas 3 eller sitta hemma. Det här är bilden av en regering som har gett upp om jobben. Vår socialdemokratiska jobbpolitik vilar på tre prioriteringar. Jag har sagt det tidigare här i kammaren och säger det igen. Det handlar om utbildning, utbildning och utbildning. Det första utbildning handlar om högre kvalitet i och gymnasieskolan. sjunker resultaten i skolan som en sten. Andelen unga med otillräckliga kunskaper har aldrig varit högre. Det andra utbildning handlar om rörligheten på arbetsmarknaden: möjligheten att ta nya steg, gå från ett jobb till ett annat och bejaka strukturomvandlingar i arbetslivet. Det handlar om vuxenutbildning, utbildningsvikariat och arbetsmarknadsutbildning. Vad som verkligen behövs är en kontinuerlig kompetensutveckling för alla på arbetsmarknaden. Det tredje utbildning handlar om spetskompetens och forskning. Vi behöver ett närmare samarbete mellan akademin, näringslivet och staten. Arbetsförmedlingens statistik visar det oerhört starka sambandet mellan utbildning och arbete. Vattendelaren heter gymnasiekompetens. Den som saknar gymnasiekompetens och blir arbetslös eller startar sitt vuxenliv som arbetslös utan gymnasiekompetens har en mycket dyster prognos. Arbetsförmedlingens siffror visar också ett tydligt samband oavsett bakgrund. Oavsett om människor är födda och uppvuxna i sedan flera generationer tillbaka eller har kommit till från något annat land, oavsett vilket land, är det utbildning som är vattendelaren för att komma in på den svenska arbetsmarknaden. Har man gymnasiekompetens är chansen att man ska kunna få jobb oerhört mycket högre. Det riktigt allvarliga i Arbetsförmedlingens siffror är att de yngre arbetslösa, de under 35, utgör en snabbt växande andel av de arbetslösa som saknar gymnasiekompetens. Bara var det . Det är en oerhört snabb ökning. Andelen unga som lämnar gymnasieskolan utan tillräckliga kunskaper är högre . Detta måste, herr talman, mötas av satsningar på utbildning på bred front. Det behövs ett nytt kunskapslyft. Vi behöver högre kvalitet i och gymnasieskolan. Det kommer inte att ske av sig själv. Det krävs fler och bättre lärare för att åstadkomma detta. Vi behöver fler utbildningsplatser i vuxenutbildningen och högskolan. Vi behöver fler platser i arbetsmarknadsutbildning. Det är dags att bryta upp de vattentäta skotten mellan arbetsmarknadsutbildning och reguljär utbildning. Det är ett gammaldags sätt att tänka att den som är arbetslös ska gå en viss typ av utbildning medan den som inte är det ska gå en annan typ av utbildning. De snabbt ökande kompetenskraven på arbetsmarknaden gör att man måste våga tänka nytt kring detta. Vi vill också se en stor satsning på utbildningsanställningar för ungdomar: lärlingsanställningar och traineeanställningar. Ungdomsarbetslösheten i vårt land är en av de högsta i . Var femte ung människa går arbetslös. Vi tycker att utbildningsanställningar är en bra form. Det kallas ibland traineeanställningar, ibland lärlingsanställningar, ibland något annat. Det viktiga är att det är avtalade villkor och att det finns ett tydligt utbildningsinnehåll där man får lära sig saker och skaffa sig en bred kompetens från arbetsplatsen. Regeringen vill inte ha mer av lärlingsanställningar. Man vill i stället ha mer av otrygghet för unga på arbetsmarknaden. Regeringen vill införa vad man kallar lärlingsprovanställningar, som inte innehåller något nytt när det gäller lärlingsdelen, men som innehåller möjligheten att lättare säga upp den som är lärlingsanställd genom att förlänga provanställningstiden. Vi vill i stället förstärka utbildningsinnehållet och ge många fler unga chansen. Vad är det som efterfrågas på arbetsmarknaden? Jo, det är rätt kompetens. Vad måste man göra om ungdomar inte har den rätta kompetensen? Jo, satsa på utbildning för den som behöver det och se till att den som har utbildning får den kompetens som man skaffar sig av att vara ute i arbetslivet och lära sig av de erfarenheterna. Regeringen säger nej till utbildningslinjen. Regeringens bärande idé i jobbpolitiken är lägre löner för dem som redan har dåligt betalt. Genom att man pressar ned den så kallade reservationslönen och får lägre lönekostnader för arbetsgivarna tror man att det ska bli fler jobb. Denna idé har prövats i full skala . Den har inte fungerat. Jag tror att de allra flesta som lyssnar på den här debatten förstår att väg knappast kan vara att konkurrera med låga löner. Om vi ska ha en chans i en allt skarpare global konkurrens är det kompetens som ska vara vårt konkurrensmedel. Därför krävs det investeringar i människors kompetens och nya investeringar i utbildning och kompetensutveckling. Därför, herr talman, står vi socialdemokrater bakom alla våra förslag i betänkandet, och jag yrkar bifall till reservationerna 3, 6 och 16. 82 (MP): När den föregående debatten drog ut fick jag lite extra tid att läsa årsbok 2010/11. Det är intressant läsning. Där tas bland annat upp många av de viktiga beslut som togs under föregående riksdagsår. Vi kan bland annat se vad som hände i vårt utskott, arbetsmarknadsutskottet. Jag vill citera några saker därifrån för att ge en resonansbotten till mitt anförande. Det står att gjorde ett tillkännagivande till regeringen om att det vid offentliga upphandlingar bör vara möjligt att ta arbetsmiljöhänsyn och ställa krav på villkor enligt svenska kollektivavtal. Det står vidare Nej till motioner om jämställdhet, och det gäller ett betänkande. Man kan läsa vidare där det står om de olika tillkännagivandena, om fas 3 och om 100-dagarsregeln och 75-dagarsregeln. Det hände en hel del . Det vi har att debattera är den årliga budgetpropositionen och kopplingarna till vårt utskott men också en del motioner som hör till detta. Det står i betänkandet: Utskottet uppskattar att arbetsmiljöområdet är föremål för nytänkande och att man inte bara ser risker utan även möjligheter. som systemen för att minska riskerna i arbetsmiljön förbättras måste arbetsmiljöns möjligheter att bidra till hälsa och välbefinnande i högre grad uppmärksammas och utvecklas. Det här låter väldigt intressant. Betänk att regeringen i konstellationen 20062010 skar ned på anslaget till med när man utifrån denna visshet uppskattar att arbetsmiljöområdet är föremål för nytänkande. Jag tycker att det är ett lite märkligt ordval, men det är ju regeringssidan som äger texterna i den delen. Men att först dra ned och se hur en myndighet som är en av våra viktigaste myndigheter inom området får kämpa för att hålla näsan ovanför vattenytan och sedan tycka att det är intressant och uppskatta nytänkandet tycker jag är ett nyspråk. Den borgerliga regeringen har inte heller riktigt förstått värdet av sommarjobb, och jag ska uppehålla mig lite vid det när det gäller ungdomar. Vi har ett antal gemensamma reservationer, och en har vi tillsammans med Socialdemokraterna och . Jag yrkar bifall till den, reservation nr 16. När det gäller ungdomar och arbetslöshet vet vi att många ungdomar har väldigt dålig kontakt med arbetslivet, vilket till stor del beror på den bristfälliga kontakten mellan skola och arbetsliv. En fortsatt satsning på att ge ungdomar sommarjobb kommer inte bara att ge dessa unga människor ett ökat självförtroende utan också att skapa ovärderliga kontakter inför framtida jobb. Detta gäller inte minst de människor som bor i ytterst segregerade områden men inte har de nätverk som en del av dessa segregerade områden har tillgång till. Segregerade områden som och här i har förvisso en hög grad av segregering, men de har också en hög grad av bra, nyttiga arbetslivsnätverk. Däremot har segregerade områden som , och delar av en hög segregering men en väldigt låg nivå av kontakter med arbetslivet. Om vi tittar på föregående år ser vi att det fanns ca 80 000 sommarjobb för ungdomar. Utan det statliga bidraget på 100 miljoner skulle det förmodligen ha blivit ungefär hälften så mycket. Med tanke på kommunernas redan ansträngda ekonomi och de tecken vi får från Kommuner och Landsting ser inte sommaren så munter ut för många ungdomar. Här efterlyser vi satsningar. Det ska bli intressant att lyssna på företrädare för allianspartierna och höra hur de har tänkt på detta. Att unga slutar gymnasiet utan att ha haft ett sommarjobb innebär dåliga förutsättningar för ett riktigt arbete. Min idé i detta anförande handlar i grunden om att titta på dem som har det svårast på arbetsmarknaden. De siffror vi har fått del av från Arbetsförmedlingen men också från andra myndigheter visar att nästan en fjärdedel av den grupp som kallas ungdomar står utanför arbetsmarknaden. Om vi skärskådar och tittar närmare på den här gruppen ser vi att det inte är särskilt jämnt fördelat inom gruppen. Vi vet att en period av arbetslöshet inte bara är ett individuellt bekymmer, utan utifrån ett flertal aspekter ser vi att det påverkar samhället i stort. Personer som är arbetslösa skapar även samhällsekonomiska problem, inte för att de själva är arbetslösa utan för att samhället i övrigt har svårt att hantera situationen. Men det är framför allt unga människor som på grund av det nuvarande systemet inte har någonstans att gå . Resultaten av en studie som TCO presenterade pekar på att ungdomar som efter sina avslutade gymnasiestudier hamnade i en period av arbetslöshet under avgångsåret erhöll framtida lägre inkomster . Det tog alltså upp till för dem att komma i kapp. Dessa inkomstskillnader kan relateras till en kombination av effekter på arbetsutbudet och lönenivån, men i synnerhet av just effekter på arbetsutbudet. Resultaten av denna studie pekar entydigt på att individer som erhöll förvärvsarbete efter sina gymnasiestudier premierades upp till . Så långt kan man väl hålla med om att en arbetslinje värd namnet faktiskt är bra för ungdomar. Men om vi skärskådar det ytterligare ser vi att det fanns tecken på att de som startade sina arbetsmarknadskarriärer med en period av arbetslöshet som sammanföll med en lokal högkonjunktur erhöll lägre inkomster än om arbetslösheten sammanföll med en lokal lågkonjunktur. Dessa effekter visar att inkomstskillnaderna drevs av en arbetsutbudseffekt. Om vi tittar närmare på detta pekar studien på att ungdomar som hade denna initiala period av arbetslöshet även hade lägre sannolikhet att få heltidsarbete jämfört med dem som hade varit arbetslösa. Sammanfattningsvis visar det att vi har oerhört mycket att vinna på att satsa . Det får vi höra många representanter från regeringssidan säga , och det kommer vi säkert att få höra . Men satsa på ett sådant sätt som kanske är lite problematiskt för en regering som har tyckt att det har varit lite jobbigt att ge kommunerna de pengar de behöver för att kunna satsa på plats och kunna anpassa det till lokala hög- och lågkonjunkturer. Vi kommer säkert att få höra success stories om fantastiska kommuner som lyckas väldigt bra med detta. Vi har ju en del ledamöter från sådana kommuner i utskottet. Om vi ser var de har gjort rätt ser vi att det faktiskt går att hantera frågan även i liknande kommuner. Då behöver man inte jämföra äpplen med päron och säga att och skulle ha samma förutsättningar. Vi kan titta på hur vi ska hantera frågan om utbildning. Vi fick höra specificera de tre metoderna, som hon sade var: utbildning, utbildning, utbildning. Vi har fått alliansföreträdare som säger liknande saker, men då heter det: jobb, jobb, jobb. För oss från handlar det om att utbildning är grunden, oavsett vad man kan höra från arbetsgivarhåll om att till exempel humanistiska utbildningar kanske inte ger så mycket jobb och att man därför inte borde satsa så mycket på dem. Där har vi varit mycket tydliga med att vi står på utbildar- och utbildningssidan och på studenternas sida. Om man ser på utbildning och arbete som en grundförutsättning för ett självständigt liv måste jag hålla med om att ingången till frågorna från utbildningshåll är den största skillnaden mellan Alliansens idé om det framtida arbetslivet och flera av oppositionspartiernas linje. Vi inom oppositionen samarbetar inte på det här området. Men vi kan se på vad vi tillsammans har pratat om när det gäller kopplingen mellan utbildning och arbetsliv och den nästan raljanta tonen från alliansledamöter om att ungdomar som är skoltrötta inte vill tillbaka till skolbänken eller för den delen att ungdomar som har gått ut gymnasiet inte vill fortsätta på högre utbildning utan gå till praktikplatser. Vi har från sida bejakat att lärlingsutbildningar kan vara en sådan väg in. Tyvärr upplever vi inte i debatter inom vårt utskott men under utbildningsutskottets debatter att intresset för att finna bredare lösningar har varit svalt från Alliansens sida. Med detta vill jag påtala att jag står bakom samtliga reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation 16. 83 (SD): Den svenska arbetsmarknaden är unik och har karakteriserats av en god balans mellan arbetsgivare och arbetstagare, goda villkor för arbete och företagande och ett utbyggt system för den som tillfälligt blir arbetslös. Trygghet för både arbetstagare, arbetsgivare och arbetslösa har varit ledord i den svenska modellen. Vi Sverigedemokrater vill återupprätta tryggheten på arbetsmarknaden och säkerställa att alla medborgare kan finna sin plats. Vi menar att det ska löna sig att arbeta, som vi anser att den som tillfälligt blir arbetslös ska få det stöd som han eller hon behöver. Regeringens arbetsmarknadspolitik har varit ett stort misslyckande. Man har kraftigt försämrat villkoren för arbetslösa, främst genom en nedmonterad och mindre tillgänglig a-kassa, som man saknar visioner för att föra en aktiv politik värd namnet. De jobbskapande satsningarna har varit mer eller mindre löjeväckande, med nystartsjobb, instegsjobb och sänkt krogmoms. Det går som bekant inte att stapla alltmer verkningslösa jobbskatteavdrag på varandra. Vi anser att det är strukturella orsaker som ligger bakom massarbetslösheten och arbetsmarknadens dåliga funktionssätt. Här behövs ett politiskt nytänkande. ser arbetsmarknads-, närings-, utbildnings-, finans- och skattepolitiken som beroende av varandra, där respektive område kompletterar de andra för att tillsammans möjliggöra förutsättningar för tillväxt, sysselsättning och företagande. Dagens situation, med dålig matchning och hög arbetslöshet som vi saknar arbetskraft i viktiga sektorer, beror i hög grad på politikens misslyckande, inte minst inom utbildnings- och näringspolitiken. För att visa helhetssyn på arbetsmarknadspolitiken kommer detta anförande att innehålla delar också från dessa områden. Förra mandatperioden genomfördes kraftiga försämringar i a-kassan, vilket har slagit hårt mot landets arbetslösa och försämrat matchningen på arbetsmarknaden. Regeringen har i flera avseenden försämrat a-kassan, allt för att ytterligare driva på sin extrema utbudspolitik i syfte att hålla nere lönerna för svenska arbetstagare. A-kassan har blivit dyrare att gå med i, kvalificeringsgrunden har skärpts, och taket har sänkts rejält. Faktum är att taket är så pass lågt att den procentuella ersättningsnivån mest blir en chimär, där en avtrappning från i praktiken inte ger någon som helst avtrappning i den arbetslöses inkomst, eftersom de allra flesta inte får 80 eller ens av a-kassan. Den svenska a-kassan är sämst i . Redan vid en månadsinkomst på slår man i taket. Ersättningen från a-kassan blir då , och på dessa utgår skatt. En försämrad a-kassa förefaller att vara en mycket ineffektiv metod för att få arbetslösa i arbete, eftersom de flesta som är arbetslösa är det ofrivilligt och inte vill något hellre än att få ett arbete och kunna göra rätt för sig. Den svenska arbetsmoralen är god. Därmed blir en försämrad a-kassa i praktiken bara ett sätt att slå på arbetslösa och knappast en aktiv och attraktiv arbetsmarknadspolitisk åtgärd. En återupprättad a-kassa skulle också förbättra matchningen på arbetsmarknaden. För denna satsning avsätter vi . Vi har i använt vår vågmästarroll för att få igenom ett tillkännagivande om bättre a-kassa, detta genom att åter göra det möjligt för arbetslösa att av arbetslöshet begränsa sitt sökande till närliggande geografiskt område och det egna kompetensområdet. Dessutom har vi förbättrat för deltidsarbetslösa, som är berättigade till endast 75 dagars a-kassa, till skillnad från heltidsarbetslösa, som är berättigade till 300 dagars a-kassa. Detta av regeringen införda system har lett till att få heltidsarbetslösa är villiga att ta deltidsjobb och därmed kvarstår i arbetslöshet. Deltidsarbete är också en bra väg in på arbetsmarknaden, när många heltidsarbetslösa har svårt att gå direkt till heltidsarbete. Dagens regler uppmuntrar snarare till fortsatt heltidsarbetslöshet. För denna satsning avsätter vi ytterligare 1,9 miljarder. Totalt satsar vi alltså 3,8 miljarder på förbättrad a-kassa. De svenska småföretagen stod för en stor del av sysselsättningstillväxten under förra högkonjunkturen och är också en viktig förutsättning för väg ut ur den nuvarande finansiella krisen. Den generella sänkning av arbetsgivaravgiften som regeringen har genomfört gav per anställd och månad i sänkning, men som sysselsättningsskapande åtgärd har åtgärden varit medioker och ineffektiv. Vi förespråkar en återgång till det tidigare systemet, där företagen i stället får en permanent arbetsgivaravgiftsrabatt för sina tio första anställda. Detta finansieras med en återhöjning av den generella arbetsgivaravgiften och syftar till att ge incitament för svenska småföretag att våga, vilja och kunna anställa. Den massiva ungdomsarbetslösheten beror delvis på den överteoretisering som skett av gymnasieskolans program. Idén att alla ska ges högskolebehörighet och att av alla gymnasieelever ska bli akademiker har varit fullständigt katastrofal för såväl arbetsmarknad som enskilda ungdomar. Resultatet ser vi . Framför allt svenska yrkeskunniga ungdomar har fått en undermålig utbildning med ett alltför litet inslag av praktik och alltför mycket teori i sina praktiskt inriktade program. Svenska gymnasieelever tillhör bottenklass när det gäller praktik knuten till utbildningen.