prot · GY09117 · 2011-06-16 00:00:00 — Det behöver skärpas, så att vi kan få en bättre bild av förloppet hos en djup och utbredd finansiell kris. Tillsammans med ett effektivt, trovärdigt och transparent europeiskt ramverk för hantering av banker i kris tror jag att detta skulle borga för ett stabilt och långsiktigt hållbart finansiellt system. Jag yrkar därmed bifall till förslaget i utlåtandet. 5 (V): Ett gemensamt regelverk är viktigt för att minska ett överdrivet risktagande i den finansiella industrin, så kallad moral hazard. Ett ramverk för krishantering bör därför bygga på regler och principer som tydligt klargör att alla banker, oavsett om de är stora eller små, kan avvecklas. Hur det kan göras och att det är bankägarna och kreditgivarna som ska stå för kostnaderna, inte skattebetalarna, vilket till stor del var fallet under finanskrisen, skriver ett så gott som enigt utskott. Det är väldigt viktiga och bra utgångspunkter för det fortsatta arbetet kring finansiell reglering. har reserverat sig och har väl inte insett att kapitalet är internationellt och att man därför behöver ett internationellt samarbete. Men det är självklart också viktigt att ha minimiregler så att länder som vill kan gå före och reglera kapitalet i större utsträckning. Jag skulle vilja säga: hukar för verkligheten och vill inte skydda svenska medborgare. Finanskrisen 20072009 var den största globala finanskrisen . var det kapitalistiska systemet hotat i grunden. Systemet räddades enbart genom att regeringar och centralbanker pumpade in ofattbara summor av skattebetalarnas pengar i banker och andra finansinstitut. Självklart var krisens orsaker både komplexa och sammanflätade, men det visade på betydande brister i det kapitalistiska systemet och dess nyliberala tillämpning. Framför allt visade sig den marknadsliberala tesen om effektiva marknader som fungerar bäst utan statlig reglering inte hålla mot verkligheten. Många har fått betala priset för de nyliberala härjningarna, och många borde stå vid en offentlig skampåle även här i . Det finns en hel del företrädare från Timbro och och en hel del borgerliga politiker som borde stå där och faktiskt be offentligt om ursäkt, för det finns en hel del att be om ursäkt för. Även om de åtgärder som regeringar och centralbanker vidtog förhindrade en total kollaps av världsekonomin blev följderna av finanskrisen förödande. Tillgångspriserna kollapsade, och många länder drabbades av djupa lågkonjunkturer med massarbetslöshet som följd. Och vi ser nu massiva demonstrationer runt om i olika länder. Det här tillsammans med de stora räddningspaketen för bankerna resulterade i betydande statsfinansiella problem. Vi kan nu se , , , , med flera som betalar ett väldigt högt pris. Från sida kan vi med tillfredsställelse se att flera av de åtgärder vi tidigare krävt nu diskuteras eller är på väg att genomföras inom ramen för EU eller i andra internationella organisationer. Det utlåtande som vi diskuterar här är ett steg i rätt riktning, och utskottets utlåtande är väldigt bra. Kommissionens förslag innefattar åtgärder inom områdena förebyggande och förberedande, tidigt ingripande, avveckling, samordning av gränsöverskridande krishantering och finansiering av avveckling. Kommissionen föreslår att medlemsländerna inrättar avvecklingsfonder liknande den svenska stabilitetsfonden. Men det saknas fortfarande konkreta förslag för att komma till rätta med det största problemet, vilket är att många banker är så stora och sammanflätade med övriga finansiella institutioner att de av statsmakterna inte kan tillåtas att gå i konkurs. De implicita statliga garantierna tillsammans med en del andra garantier, till exempel de statliga insättningsgarantierna, är en förklaring till att vissa bolag kunnat växa sig så stora att de blivit för stora för att tillåtas gå omkull. utgör de här garantierna den bärande bjälken i en incitamentsstruktur bland de stora finansiella företagen som var en av huvudorsakerna till finanskrisen. Implicita eller uttalade statliga garantier innebär en kraftig subvention av storbankernas upplåningskostnader. De innebär också en bättre kapitaltäckning. Garantierna innebär också att det inte finns någon större anledning för storbankernas kreditgivare att ta reda på bankernas finansiella situation. har uppskattat värdet på den brittiska implicita garantin till för de fem största brittiska bankerna , vilket är lika mycket som alla brittiska bankers samlade årsvinst före finanskrisen. Att bli en storbank måste vara världens bästa affärsidé. För när tiderna är goda gör man astronomiska vinster till följd av att det är en oligopolistisk marknadsstruktur, och är olyckan framme går staten in och garanterar med skattebetalarnas pengar och räddar bankerna. Vinsterna privatiseras, och förlusterna socialiseras. Incitamenten för olika finansiella institutioner att bli så stora att de blir för stora för att gå omkull är med andra ord mycket starka, och storbankernas garantier leder till att de tar högre risker i syfte att öka sina marknadsandelar. och agerande i de baltiska länderna var ett mycket tydligt exempel på detta. Problemet med dagens finansiella sektor och dess stora institut är inte bara att de är för stora för att tillåtas gå omkull, utan de är också egentligen för stora för att räddas, i alla fall inte med mindre än massiva statliga kapitaltillskott och stora budgetunderskott som en direkt konsekvens. Motivet för de statliga räddningsaktionerna i fråga om stora banker är att en konkurs av dessa riskerar att hota stabiliteten i hela det finansiella systemet. För del är utgångspunkten att om en bank är för stor för att tillåtas gå omkull är den nog just för stor, och det är det som en reformerad finansiell reglering måste ta sikte på. Den svenska finanssektorn är ohållbart stor. De svenska finansinstitutens sammanlagda balansomslutning är ca 4,5 gånger större än bnp. En bank som anses som systemviktig brukar sägas ha en balansomslutning motsvarande av bnp. Om vi tittar på kan vi se att tre av de fyra storbankerna har en balansomslutning som är lika stor som bnp, och den fjärde banken har en balansomslutning som är dubbelt så stor som bnp. Därför skulle det vara oerhört centralt och viktigt att försöka beräkna vad den svenska garantin faktiskt innebär för storbankerna. Jag vet att säger att det var ungefär 2530 miljarder under finanskrisen för de fyra stora. Men de siffrorna bygger i sin tur på siffror från kreditvärderingsinstitut, och för min del kan jag säga att det efter den här finanskrisen nog kommer att dröja väldigt länge, om ens någonsin, innan jag litar på ett kreditvärderingsinstitut. har infört en avgift för att de håller en valutareserv för bankernas räkning. Det tycker jag är väldigt bra. Jag ser det också som en framgång, för vi har drivit den här frågan. Jag tycker också att en finanskriskommission, som regeringen har tillsatt, borde titta och räkna på vad den svenska garantin faktiskt innebär. En finanssektor som är så här stor, oavsett hur strikt reglerad den är, utgör en allvarlig risk för makroekonomiska stabilitet. Det är bra att trycker på för att tillåta att staten övertar ägandet av banker i kris, vilket är det enda rimliga. Som vänsterpartist vill jag självklart att det gemensamma ägandet av banker ska öka. Det är inte rimligt att banker som sätter hela stater i gungning, med katastrofala följder för medborgarna och där skattebetalarna får stå som garanter och gå in och rädda dem med skattepengar, inte också äger dem. Om vi nu ska ha banker som är så stora att de inte kan tillåtas gå omkull ska de inte ägas privat. Men helst av allt vill jag inte ens se banker som är så stora som . menar att vi måste ta upp flera förslag i det här sammanhanget. Det handlar bland annat om storleksbegränsning. Utskottet tar upp det kort. Jag tror absolut inte att vi är överens om det politiskt. Det behövs en särlagstiftning i den europeiska konkurrenslagstiftningen för att just begränsa bankers storlek. Detta har vi över huvud taget inte med. Vi tycker att man behöver höja kapitaltäckningskraven, vilket vi verkar vara överens om. har sagt att den borde vara . Jag är väldigt glad över vi är politiskt eniga om att kapitaltäckningskraven ska vara progressiva och höga. Sedan får vi se vilken nivå vi landar på och om vi på olika sätt kan reglera nationellt i och ha högre krav. I det här sammanhanget måste vi också titta på de olika riskviktsmodeller som finns. Vi vill också begränsa de stora finansiella institutionernas komplexitet, och vi vill förbjuda handel för egna pengar. Bankernas nuvarande affärsmodeller där de dels placerar pengar för kundernas räkning, dels handlar för egen räkning kan leda till betydande intressekonflikter. Vi vill införa en skatt på finansiella transaktioner, och vi vill öka det gemensamma ägandet av banker och finansiell infrastruktur. Det går inte att ha en sådan här debatt utan att ta upp krisen i . Det är rationellt att låta de skuldtyngda länderna på ordnad väg skriva ned sina statsskulder och därmed låta dem som i stor utsträckning både orsakade finanskrisen och eurokrisen för att sedan profitera på dem vara med och betala. Om detta skulle leda till att en rad europeiska banker hamnar på obestånd bör aktieägarna ta hela smällen och staten ta över bankens systemviktiga funktioner. En sådan hantering av den nuvarande krisen för valutaunionen skulle vara såväl mer ekonomiskt rationell som moraliskt försvarbar jämfört med den nuvarande politiken. kommer troligtvis att bli det första land som behöver en skuldavskrivning, och då är stenen i rullning. Just nu verkar dock EU:s finansministrar tyvärr vara eniga om att det är viktigare att rädda bankerna än att rädda . Vi bifaller utskottets förslag men kommer att fortsätta driva på för att begränsa banksektorns storlek och för att banker inte ska tillåtas bli så stora att de inte kan tillåtas gå omkull, inte minst för medborgarnas skull. Jag säger som sade: Den här debatten lär fortsätta. Jag måste också säga att jag tror att den här krisen som vi har upplevt kommer att upprepas. Jag tror att vi är eniga om det, och tyvärr tror jag att vi kommer att vara där igen. är den första stenen; sedan kommer , och . Vi kommer att få en stormig höst. 6 (SD) replik: påstår att vi inte inser att kapital är internationellt. Men det sade jag ingenting alls om i mitt anförande, och jag har aldrig sagt något om det tidigare heller. Det är snarare tvärtom. Jag sade att jag håller med utskottet om i princip alla dess uttalanden vad gäller skepsisen mot EU:s utformande av det här regelsystemet. Vad jag försökte säga var också, sammanfattat, att jag är oroad över att våra ståndpunkter negligeras inom Europeiska unionen, att de inte hörsammas. Det var det som var motivet till min motivreservation. I den här kammaren har man däremot en ordning där opponenterna kliver upp med ett förskrivet tal där man redan på förhand har bestämt vilken uppfattning ens politiska motståndare har, och därför behöver vi ha den här diskussionen just . Det tycker jag är ganska beklagligt. Jag skulle därför vilja säga att det är som hukar i den här frågan. Vi lyfte redan tidigt fram vår ståndpunkt här, vilket inte gör trots att de också säger sig vara ett EU-kritiskt parti. Jag skulle vilja flytta bollen till och se vad hon säger om saken. 7 (V) replik: har lagt fram olika förslag på hur vi ska reglera finansmarknaden. Vi är det enda partiet, skulle jag vilja säga, som har lagt fram konkreta förslag i den här kammaren, i debatter och i debattartiklar. Vi driver på olika sätt på för att få en finansiell reglering som är bra mycket bättre än . Jag tycker att det är tragiskt att inte fler partier har gjort det. Jag har inte sett ett enda förslag från . Andra partier tar upp förslag och diskuterar och kan driva på till exempel i fråga om kapitaltäckningsregler, där vi nu är överens. Men har varit totalt tysta i frågan. Inte ett enda förslag har ni lagt fram. Ni säger att röst kanske inte kan höras så högt i EU. Vi är ett EU-kritiskt parti, och vi vet att EU bygger på att kapitalet ska få större svängrum, att man ska öppna upp de inre marknaderna och så vidare. Men när vi nu är med i EU måste vi också ta de möjligheter som finns och driva på i de frågor vi kan och där vi också är, kan jag tycka, ett föredöme på många sätt efter den bankkris vi hade förra gången. Vi lärde oss väldigt mycket, och därmed menar jag också att vår röst är starkare i de här frågorna än vad den kanske är i andra frågor. Det bör vi nyttja, vilket vi också gör , och jag tycker att det är mycket bra att vi är ett enigt utskott som drar upp gemensamma riktlinjer för hur vi ser på de här frågorna. Därför tycker jag att det är tragiskt att ställer sig utanför. 8 (SD) replik: Att vi inte säger någonting betyder inte att vi inte har någon åsikt. Om vi till exempel bifaller ökade kapitaltäckningsregler och inte yttrar oss där betyder det att vi är överens med majoritetens åsikt. Det gäller även i det här fallet, vilket jag också uttalade i mitt anförande. Vi instämmer med utskottets mening. Det är också det som är vår huvudpoäng. Vi är däremot oroliga att vår huvudpoäng inte får gehör inom Europeiska unionen. Vad händer sedan när förslaget kommer tillbaka till den här kammaren och det kommer en vitbok i ärendet? Kommer då att ställa sig emot det om inte våra frågor har hörsammats, eller kommer de att ställa sig positiva till det förslag som kommer tillbaka? Syftet med vår motivreservation, som jag har nämnt tidigare, var just att redan i ett tidigt skede säga att inte kommer att ställa oss bakom EU:s förslag om de svenska ståndpunkterna inte hörsammas. Det är det som är huvudpoängen. 9 (V) replik: Det är lite märkligt att uttala sig så att om vi som parti inte säger någonting betyder det inte att vi inte har någon åsikt. Jag trodde att det var ett partis plikt att tala om var man stod och vad man tyckte i olika enskilda frågor. Och i en fråga som är så central både för ett enskilt land och för hela världens utveckling borde ett parti ha en åsikt. Vi får se vad som kommer tillbaka i frågan om finansiell reglering efter den EU-hantering som har varit och hur pass bra det är. Jag befarar att det kommer att vara urvattnat. Det har vi sett . Det kommer fram ganska progressiva förslag, och sedan kommer en politisk process där det blir alltmer urvattnat. Jag skulle vilja säga att III är alltför urvattnat. Jag skulle tro att det finns ganska mycket som jag och skulle vilja tillföra, men man måste titta på förslagen när de kommer och så får man se vad som i så fall saknas. Som jag sade i mitt anförande tycker jag att man över huvud taget inte har tagit upp frågan om att banker tillåts bli så stora att de inte kan tillåtas gå omkull och att de till och med blir för stora för att kunna räddas. Det problemet kommer att kvarstå även efter den hantering som vi har haft i kammaren och som kommer att fortsätta i EU. Det finns ju ingen politisk vilja vare sig här i eller på EU-nivå att begränsa bankers storlek, och det vore det centrala för att förhindra en framtida kris, menar jag. Vi får se vad som kommer att hända och vilka ståndpunkter vi kommer att inta . Jag tycker ändå att det är bra att vi har en gemensam ingång i själva hanteringen från åtminstone sju partier i utskottet. Det bäddar i alla fall för att vi gemensamt ska kunna trycka på i större utsträckning och på så vis också vara starkare. 10 (KD): Självklart är ett gemensamt ramverk värdefullt för att begränsa de samhällsekonomiska effekterna av ett alltför högt risktagande i den finansiella sektorn. Därför anser vi Kristdemokrater det som angeläget att ett europeiskt ramverk för hantering av banker i kris kommer till stånd. Vi står därmed bakom finansutskottets utlåtande i detta ärende. Vi har i debatten hört de flesta argumenten för att vi ska ha ett gemensamt ramverk och vad som är bra och mindre bra med kommissionens ramverksförslag för banker i kris. Ett parti har även talat om varför vi inte alls ska vara med, nämligen . Alla kriser har sina egenheter och sina, om man så får säga, uttryckssätt. är den ena krisen inte den andra lik. Kommande kriser tar sig inte sällan även helt nya vägar. Efter varje kris ökar kraven starkt på än den ena och än den andra åtgärden i syfte att förhindra att den ska uppstå igen. Det är i sig bra. Däremot kan bildandet av ett för snävt ramverk få negativa effekter på den framtida tillväxten. Vi ska dock ta lärdom av de kriser vi går igenom och se över möjligheterna att minimera riskerna så att de om möjligt inte uppstår igen. Därför välkomnar vi kristdemokrater ett gemensamt balanserat ramverk som harmoniserar spelreglerna och som också tydliggör vad som händer, i detta fall de banker som inte kan hantera sitt eget risktagande. I finansutskottets utlåtande talas det om att ramverkets syfte bland annat är att minska ett överdrivet risktagande. Vän av ordning kan ju fundera över var gränsen går mellan ett risktagande och ett överdrivet sådant. är det inte långt till tanken om köp av grekiska statspapper. Är det ett risktagande eller ett överdrivet risktagande? Det riskfria alternativet måste då omvänt vara statspapper emitterade av ett land som . Oavsett vilket ramverk för banker i kris som till slut blir gällande faller det alltid tillbaka på oss själva hur kriser och hur kriser, som alltid kommer med jämna mellanrum, förebyggs på bästa sätt. Det finns faktiskt inga regelverk i världen som kan täcka upp alla krissituationer som eventuellt kan uppkomma . Här har bankernas ägare och bankernas ledningar ett oerhört stort ansvar. De är en del av vårt gemensamma samhälle och de har också ett ansvar för den funktion i samhällsapparaten som de styr och råder över. När varje beslut om en finansiell affär fattas i en bank borde den också bedömas utifrån bankens samhällsansvar i stort. Då kanske vissa affärer aldrig kommer till ett avslut. Vi får aldrig glömma bort att vi alla tillsammans utgör helheten, samhället. Det samhälle vi lever i är trots allt enbart en spegel av vars och ens sammanlagda agerande. Det vi gör var och en, oavsett den position vi innehar, blir det samhälle vi också skapar tillsammans. Det faller med andra ord alltid tillbaka på oss själva vilket samhälle vi vill leva i. I sakfrågan vill jag även lyfta fram och förtydliga det som kommissionen inte har visat någon större lyhördhet för, nämligen frågan om ansvar och ägande. Ett statligt kapitaltillskott till en bank borde också kunna innebära ett statligt övertagande av ägandet i densamma. Allt annat är ett orimligt förfarande. Att skattebetalarna ska rädda en bank men inte få del av värdetillväxten av denna räddning förefaller vara en ytterst märklig ordning. Detta hoppas vi att kommissionen tar till sig och inför som ett ytterligare verktyg i ramverkets verktygslåda. Enskilda EU-länder bör även få möjligheten att komplettera de nationella ramverken om så önskas. Banksektorn i respektive land har alltid lite olika tyngd när det gäller bankernas utlåningsvolym relativt det landets bnp. Här måste varje land få göra lite sinsemellan olika avvägningar. Man kan också undra över det faktum att den implicita statliga garantin av bankverksamheterna i sig troligen betyder åtskilliga miljarder i minskade kostnader för banksektorn. Det är helt enkelt en statlig subvention. Hur synliggör vi den på bästa sätt, men framför allt hur minskar vi den subventionen? ser med spänning fram emot kommissionens slutliga förslag till ett europeiskt ramverk för hantering av banker i kris. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 14 §.) 7 § Miljökrav vid upphandling av bilar och vissa kollektivtrafiktjänster Föredrogs finansutskottets betänkande 2010/11:FiU37 Miljökrav vid upphandling av bilar och vissa kollektivtrafiktjänster (prop. 2010/11:118). 11 (MP): Transportsektorn svarar för av totala utsläpp av växthusgaser. Av de transporter som sker innanför vårt lands gränser står vägtrafiken för . Många har bilden att vägtrafikens bidrag till utsläpp av klimatpåverkande gaser har minskat, men verkligheten är en annan. har utsläppen ökat . Den största andelen står den tunga trafiken för. Den lätta trafikens klimatpåverkan har i stort sett varit oförändrad . Däremot har persontransporterna ökat . Om dagens utvecklingstrend står sig kommer de att öka med till 2020. Bilar i är generellt sett både tyngre och slukar mer bränsle än bilarna i övriga . För att klara av att begränsa transportsektorns klimatpåverkan krävs därför kraftfulla åtgärder. Tunga transporter måste styras över från väg till järnväg där så är möjligt. Vi kan heller inte nöja oss med att den lätta trafikens klimatpåverkan har stannat upp. Även den måste minska. Vi behöver främja såväl utvecklingen av mer miljövänliga och energieffektiva fordon som ett minskat transportbehov. Vi behöver förstärka drivkrafterna för utveckling av förnybara bränslen. debatterar vi regeringens förslag till ny lag om miljökrav vid upphandling av bilar och vissa kollektivtrafiktjänster. Förslaget bygger på ett bindande EU-direktiv vars syfte är just att främja och stimulera marknaden för rena och energieffektiva fordon samt förbättra transportsektorns bidrag till Europeiska unionens miljö-, klimat- och energipolitik. Direktivet är ett minimidirektiv. I förslaget till ny lag sägs att upphandlande myndigheter och enheter ska beakta energi- och miljöpåverkan som är kopplad till driften vid köp och leasing av bilar. Det tycker vi är bra. Regeringen föreslår också att lagen ska gälla vid persontransporttjänster som tillhandahålls av kollektivtrafikföretag men väljer att begränsa omfattningen till avtal om allmän trafik. En konsekvens av detta är att vissa upphandlade fordon och transporttjänster exkluderas från lagstiftningens krav. Det kan till exempel handla om skolskjutsar, sjukresor och färdtjänst. Även upphandling av hyrbilsavtal och leasing än föreslår regeringen inte ska omfattas av den nya lagen. Vi menar att ett fordons klimatpåverkan inte är beroende av om det upphandlas inom ramen för ett avtal om allmän trafik, särskild kollektivtrafik eller i form av hyrbilsavtal. Inte heller påverkas ett fordons klimatpåverkan av längden på leasingavtalet. Vi anser att dessa begränsningar är både onödiga och olyckliga. Vi vill att all upphandlad trafik och alla upphandlade bilar ska omfattas av den nya lagen. Flera remissinstanser har också riktat kritik mot att direktivet inte tar tillräcklig hänsyn till biobränslens mindre klimatpåverkande effekt och brister i kostnadsutvärderingen av koldioxid och föroreningar. anser att det är angeläget att regeringen aktivt arbetar inom EU för att få till bättre modeller för att direktivet ska få största möjliga effekt i miljö- och klimatarbetet. Jag står givetvis bakom alla och reservationer i betänkandet. Vi har samlats kring dessa . Men jag yrkar för tids vinnande bifall enbart till reservation 2 under punkt 2 och reservation 5 under punkt 6. 12 (SD): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 1 från . Jag är här för att ifrågasätta en svår, meningslös och onödig byråkrati, vilket är precis vad införandet av EU-direktivet om miljökrav vid upphandling av bilar och vissa kollektivtrafiktjänster, som behandlas i betänkandet, innebär. Att den är svår visas tydligt av att få remissinstanser ens verkar kunna begripa hur den nya modellen ska tillämpas. Den är meningslös och onödig därför att vi redan har en nästan motsvarande tillämpning i . Detta är EU-byråkrati i ett nötskal. Det är ett system som har kompromissats fram mellan kommissionen, och medlemsstaterna till någonting näst intill obegripligt. Det är ett system som remissinstanserna ställer sig i kö för att ifrågasätta. Regeringen är fullt medveten om bristerna. Men när våra herrar i vinkar rusar regeringen till med minsta motståndets lag. Det är högst tveksamt om det finns något annat EU-land som är så fogligt som när det gäller sådana dumheter. Flera av remissinstanserna har som sagt lämnat kritiska synpunkter på såväl beräkningsmetoden som beräkningsvärdena.