prot · GY0965 · 2011-03-02 00:00:00 — Det finns stötande exempel på omfattande vinstuttag från en offentligt finansierad välfärdsverksamhet som har skett till priset av dumpad kvalitet eller uppsagd personal. Det här visar att den politiska kvalitetskontrollen inte fungerar, och det vill vi socialdemokrater ändra på. Vi vill se högre kvalitetskrav för alla utförare inom den offentligt finansierade välfärden, liksom att medborgarna ges rätt till god insyn i all verksamhet offentlig och privat. Vi vill se goda anställningsvillkor med kollektivavtal, meddelarskydd för personalen och deltagande i gemensamma utvärderingar och kvalitetsregister. Det borde vara en självklarhet. Vi yrkar bifall till reservation 3. 82 (SD): Vetskapen om att skattebetalarnas pengar används på det mest resurseffektiva och ansvarsfulla sättet är för oss sverigedemokrater det mest centrala. Därför har vi också en pragmatisk syn på ägande och utövande. Vi tycker med andra ord att det viktiga inte är vem som utövar eller äger en verksamhet utan att skattebetalarna i stället får ut mesta möjliga samhällsservice per insatt skattekrona. Det innebär per definition att en verksamhet antingen drivs mer effektivt till samma kostnad eller med samma effektivitet men billigare. Effektiviteten är emellertid oftast enklare att räkna ut inom den privata näringen än inom den offentliga sektorn, dels eftersom det är enklare att räkna ut produktiviteten inom till exempel en tillverkningsindustri än vad det är att räkna ut produktiviteten eller effektiviseringspotentialen inom serviceyrken som i skola, vård eller omsorg, dels eftersom jämförande och återkommande analyser av privatiseringarna av offentliga verksamheter är så ovanligt förekommande. Eftersom hela syftet med att konkurrensutsätta offentliga verksamheter torde vara att öka effektiviseringen och användningen av skattebetalarnas pengar borde sådana rapporter vara av ett allmänt och återkommande intresse, och då särskilt för dem som förvaltar väljarnas förtroende. Därför stöder vi motion Fi213. Till skillnad från underlåter emellertid , innan en ordentlig översyn gjorts, att dra några slutsatser om hur dagens system fungerar rent generellt eller vilka incitament eventuella enskilda näringsidkare kan ha. Jag yrkar därför bifall till vår motivreservation i ärendet FiU30. 83 (V): Vi har läst många arga kommentarer om hur energibranschen skor sig på kundernas elbehov denna vinter, och kommentarerna kommer självklart med all rätt. Näringsministern har varit mäkta upprörd. Men de facto är det så att den privatiserade omsorgen, det vill säga handikapp- och äldreomsorgen, ger mer än dubbelt så hög avkastning på det egna kapitalet som elsektorn. Men inget politiskt parti, mer än , verkar bli upprört över att våra skattepengar som ska gå till välfärd, i det här fallet omsorg om äldre och personer med funktionsnedsättning, i stället går till enorma vinster. Det är tydligen skillnad i värde på elkunder och äldre eller personer med funktionsnedsättning. vill belysa konsekvenserna av de stora samhällsförändringar som privatiseringarna har orsakat och har motionerat om att tillsätta en kommission med uppdrag att utreda de samhällsekonomiska och sociala konsekvenserna. Vårdföretagarnas vd säger: Min bestämda uppfattning är att det kommer gå väldigt fort. Åtminstone hälften av all vård kommer att drivas privat . Och och säger: Koncentrationen mot större företag kan ses som ett uttryck för en mognadsprocess. Så kan man faktiskt säga om att riskkapitalbolag tar över alltmer av den offentligt finansierade välfärden. Antalet personer som arbetar i vård, skola och omsorg i privata företag har nästan fördubblats . Inom utbildningssektorn har utbetalningarna till antalet privata så kallade friskolor ökat . En marknad för välfärd har skapats där vi har blivit kunder i vår egen välfärd i stället för att det är en rättighet. Men den fria marknaden är inte överförbar till svensk offentlig sektor, eftersom företagen inte själva finansierar sin produktion och eftersom vi vill att behoven ska styra och inte efterfrågan. Företagen behöver inte ens finna någon avsättning för sina tjänster, det vill säga leta efter kunder. Skatten bekostar både produktionen av vårdtjänster och konsumtionen av samma tjänster. Teorin bakom privatiseringarna är att de ska skapa besparingar som är större än de samordningsvinster som går förlorade när större offentliga verksamheter splittras upp på flera privata utförare. Den sämre kostnadseffektiviteten i system med exempelvis vinstdriven vård beror till viss del på den byråkrati som följer av ökad konkurrens och privatisering. Det handlar i huvudsak om minskade stordriftsfördelar och om att flera aktörer i vården tvingar fram omfattande regelverk och tillsynskostnader. I ett system där privata företag bedriver vård för offentliga medel måste skattepengarna även räcka till den svällande byråkratin, till ständiga omförhandlingar och komplicerade vårdavtal, till vinst åt vårdbolagen och till marknadsföring. Men eftersom av kostnaderna i de verksamheter som privatiserats består av löner, det vill säga löner som bekostas av skattemedel, är det därmed personalen som måste effektiviseras. Personalkostnaderna sänks genom att de privata företagen omvandlar fasta tjänster till timanställningar, förlänger arbetstiden, sänker jourersättningen eller sänker lönerna. Låt mig ta två exempel, det ena från som ägs av ett riskkapitalbolag och som arbetar med personlig assistans. De sade upp alla personliga assistenter på . De fick i sin tur i stället söka timanställning och fick utöka sin arbetstid kraftigt för att nå samma lön som de hade tidigare. I har Socialdemokraterna tillsammans med och borgarna privatiserat över hälften av gruppbostäderna för personer med utvecklingsstörning. Där måste de anställda som jobbar natt jobba mer för att få ut samma lön, det vill säga att det som var en heltid är . Det här är nog inte bra för någon, utom för bolaget som får en större vinst. Överskott uppstår genom till exempel sämre arbetsvillkor. Men eftersom det privata företaget inte har satsat några pengar alls utan allt är finansierat av skatter består detta överskott av skattepengar som avsatts till vård men som inte används till vård. Någon vinst i ekonomisk mening är det alltså inte fråga om, utan endast skattemedel som inte utnyttjas till det som de faktiskt är avsedda för, det vill säga vår gemensamma välfärd. Det finns en rad starka skäl för att dra slutsatsen att både den samhällsekonomiska effektiviteten och arbetsförhållandena i de svenska välfärdsverksamheterna har försämrats av utförsäljningarna. Ett uppenbart problem är att vinstdrivande företag använder skattemedel till vinst i stället för till verksamhet. Det handlar om stora summor som läcker ut i privata vinster i stället för att användas till att hålla en hög kvalitet i välfärden. Privata företag inom vård, skola och omsorg tog emot i skattefinansierade utgifter , enligt . De 15 största privata aktörerna inom vården och skolan gjorde en vinst med svenska skattemedel , enligt en granskning av journalisten . I många fall handlar det om att verksamheter som gått med överskott sedan sålts ut billigt och att pengarna nu i stället tillfaller privata ägare. Ökända exempel på detta är hemtjänsterna i och här i som såldes för , trots att de gick med överskott på 23 miljoner . Men de flesta av de större aktörerna ägs av riskkapitalbolag, vilket skapar särskilda problem. Till exempel uppskattade att riskkapitalbolagen genom internlån orsakar ett skattebortfall på . av dina och mina skattepengar försnillas. Den sortens avancerad skatteplanering har gett dem ett extra övertag när verksamheter i säljs ut till högstbjudande. Vinsten skickas som koncernbidrag till moderbolaget, och dotterbolaget betalar ingen skatt. Moderbolagets kostnader för så kallade aktieägarlån och banklån raderar resultatet av skatten. Till exempel har och Attendo nolltaxerat . Reavinsten försvinner utomlands i något skatteparadis och används till nya uppköp av till exempel offentlig verksamhet. Riskkapitalbolag är ett växande fenomen med ca och äger tiotusentals företag i olika branscher. Affärsidén är att köpa upp och förvalta företag genom en kombination av fondkapital och stora lån. De ägs och drivs av ett fåtal personer, så kallade managers, med mycket begränsad insyn och slutna kretsar, och de utnyttjar skatteparadis och låglöneländer. Det är detta som och anser vara tecken på en mogen bransch eller som uttrycker det: Vården är en attraktiv sektor för riskkapitalet, då den förväntas vara immun mot konjunktursvängningar. Vi behöver ju utbildning, omsorg och vård oavsett konjunkturläge. Det är inte undra på att det blir brist på riskkapital i andra branscher när riskkapitalmarknaden har hittat en totalt riskfri bransch med skyhög avkastning. Ett nytt växer fram där riskkapitalbolag skär guld med täljkniv eller rättare sagt skär våra skattepengar med guldkniv. Alltmer av den offentliga välfärden drivs av riskkapitalbolag. Inom handikappomsorgen dominerar fyra stora aktörer. Alla är riskkapitalbolag. Inom de så kallade friskolorna är fem av de sex största aktörerna riskkapitalbolag, och inom vård- och omsorgssektorn ser det lika illa ut. Medan vinsterna totalt i näringslivet minskade ökade vinsterna inom vård, skola och omsorg. Det är intressant att läsa statistik, eller hur? är en guldgruva för många av oss. Där kan man se hur avkastningen ser ut på eget kapital i olika branscher. I den stora bankbranschen, finanssektorn, som finansministern är så upprörd över är avkastningen på eget kapital . Det är ingenting jämfört med utbildningssektorn, vårdsektorn eller äldreomsorgen. I elsektorn, som jag tidigare tog upp och som alla är så upprörda och arga på, är avkastningen på eget kapital . Genomsnittet i välfärdssektorn är . Omsorgen sätter rekord . Vinsterna 2008 motsvarar ca 17 000 sjuksköterskor eller drygt 20 000 vårdbiträden. Fråga skattebetalarna vad de tycker att deras pengar ska användas till! Är det till sjuksköterskor, vårdbiträden, lärare och personliga assistenter eller till vinster i riskkapitalbolag? Jag tror att svaret blir rätt entydigt. Det är tråkigt att ingen vill undersöka eller ta reda på vad detta innebär för kvaliteten i välfärden, för demokratin eller för det vi verkar vara överens om, nämligen att behoven ska styra och inte efterfrågan och plånboken. Oavsett vilka motiv man har för sin privatiseringsiver, ideologiska eller andra, borde man ändå tycka att det vore värt att undersöka. Man har ett ansvar för de beslut man fattar och för att ta reda på vilka konsekvenser de faktiskt får. Jag yrkar bifall till reservation och hoppas att fler vill ta reda på vad deras politiska beslut får för konsekvenser. 84 (M): Betänkandet behandlar 13 olika motioner. Det stora flertalet av dessa motioner har avstyrkts av ett enigt utskott, oftast med hänvisning till två pågående utredningar den ena gällande det kommunala balanskravet och den andra gällande skatteutjämning. Jag tänker uppehålla mig vid de motioner som vi är oeniga om, vilket också är vad denna debatt har handlat om så här långt. Kärnpunkten där det skiljer sig mellan majoriteten och dem som motionerat är vinst i välfärdssektorn. När man tittar på denna fråga måste man se lite långsiktigt. Vad står välfärdssektorn inför för utmaningar? Kommuner och Landsting gjorde i bred politisk enighet en utredning där man tittade på finansieringen av välfärdssektorn . I utredningen konstaterade man att om vi fortsätter i tangentens riktning och bara gör en trendframskridning skulle välfärden kosta motsvarande 13 skattekronor mer i kommunalskatt. Den breda parlamentariska gruppen var överens om att det inte var lösningen, utan man såg framför sig att man skulle behöva vidta många olika åtgärder. Det här skulle jag vilja koppla till vinst i välfärdssektorn. Ska vi kunna slå vakt om den gemensamt finansierade välfärden är det viktigt att vi har en utveckling inom denna sektor. Ser vi på samhället i övrigt har utvecklingen mycket drivits av två saker. Det ena är konkurrens, och det andra är vinstintresse. Dessa två saker tillsammans har lett till att det har funnits en innovation i samhället; man har gjort saker på nya sätt, effektiviserat och levererat en kvalitet som har varit efterfrågad. Jag ska ta upp en sektor som är nödvändig för samhället, nämligen livsmedelsdistribution. Utan livsmedelsdistribution blir det nöd och elände i landet. Men livsmedelsdistributionen sköts inte av stat, kommun och landsting utan i privat regi med vinstintresse. Det har skett en enorm förändring . stod en handlare bakom en disk. Man sade vad man skulle ha till handlaren, han plockade ned varorna i en påse och man betalade. sker livsmedelsdistributionen helt annorlunda med en helt annan produktivitet. Utvecklingen har skett som de som har drivit verksamheten haft ett uttalat vinstintresse. De har varit ute efter vinst och gjort stora vinster, men arbetssättet har också förändrats. Det innebär inte att det levereras en sämre kvalitet . Vi som varit med om båda handlarformerna tycker nog att den kvalitet som erbjuds är mycket högre. Det är ett mycket större utbud till ett relativt sett mycket lägre pris. går vi själva runt med våra vagnar och plockar i varor. Vi kanske till och med skannar varorna själva och betalar direkt i kassan. Det är därför viktigt att större delar i välfärdssektorn öppnas för den innovationskraft som konkurrens, öppenhet och vinstintresse innebär. En stor majoritet i kammaren ansluter sig i de flesta frågor till tron på marknadsekonomin. När det gäller välfärdssektorn kommer vi in på ett nytt område, och då blir det kanske lite skrämmande och farligt. Det lyfts ofta fram delar där detta inte har fungerat och någon har misskött sig. Dessa exempel får dock inte göra att vi slutar att utveckla oss mot ökad konkurrens, ökad valfrihet och ökad effektivitet. När det offentliga beställer varor och tjänster är det viktigt att man är noga. Jag håller fullständigt med dem som har gjort inlägg tidigare om att man måste vara noga med att följa upp kvaliteten. Det har i många upphandlingar blivit alldeles för mycket fokus på priset. Det offentliga måste bli mycket duktigare på att ställa krav på mer än bara priset och framför allt på att följa upp kvaliteten. Den långsiktiga lösningen på välfärdssektorns utmaningar är inte att bekämpa vinsten. Det är inte vinsten som är problemet, det är bristen på kvalitet eller fokuseringen på priset. Det är med mer konkurrens, mer öppenhet och en skickligare upphandlingsorganisation hos det offentliga vi möter framtidens utmaningar inom välfärdssektorn, inte genom att ängsligt bekämpa vinstdrivande företag. 85 (V) replik: säger i sitt anförande att den skiljande punkten är frågan om vinst. Jag skulle vilja lägga till en del. Det är både demokratifrågor och kvalitetsfrågor, och det handlar om vilken syn vi har på hur våra gemensamma skattepengar ska användas. För är det här slöseriet helt okej. har räknat ut att dras undan från den skattefinansierade verksamheten. Det är alltså av dina och mina skattepengar som går till uppköp av andra kommunala offentliga verksamheter eller av privata bolag inom välfärdsverksamheten. Det är så det går till, . Pengarna används framför allt till att köpa upp och lägga under sig en större del av marknaden. Det är därför vi ser den här totala dominansen av riskkapitalbolag. Inom handikappomsorgen är fyra av fyra stora aktörer riskkapitalbolag alla registrerade i skatteparadis. Inom friskolan är det fem av sex. Inom vård- och omsorgssektorn är det tre av fyra. Det är en total dominans av riskkapitalbolag där det inte finns någon insyn och där skatteplaneringen är långt driven. tycker att vi ska lägga mer krut på upphandlingar och kontroll. Hur mycket kontroll behövs av landstings 4 000 privata avtal? Hur många kontrollanter tycker du att vi ska lägga skattepengar på? Det vore bra att veta. Är det en för varje vårdcentral, eller kanske två? Hur många ska man ha för förskolorna? Är det där vi ska lägga våra skattepengar? Vi ska finansiera verksamheten, vi ska finansiera vinsterna och vi ska finansiera kontrollen och inte ens veta om vi får den kvalitet medborgarna är värda. 86 (M) replik: Uppföljningen av kvaliteten i verksamheten är helt central. Den är central oavsett om verksamheten sker i enskild eller regi. Det är det som kommunerna, landstingen och i vissa fall staten måste bli mycket duktigare på. Vid upphandlingar fokuserar man ibland bara på priset. Man måste också fokusera på kvaliteten. En kvalitetsuppföljning är värdefull för verksamheten oavsett om den drivs av vinstintresse eller inte. När det gäller olika bolagsformer vill jag säga att konkurrens är viktigt. Det är viktigt att man har konkurrens på likvärdiga villkor. Om det i vår skattelagstiftning finns sådant som gör att konkurrensen snedvrids är det viktigt att vi ser över skattelagstiftningen så att den är neutral. Jag känner inte till de fall du lyfter om upp skatteparadis, men vi kan konstatera att det har skett många förändringar och en samordning av skattelagstiftningen efter den finansiella krisen. Vi kanske till och med tycker lika när det gäller att det är viktigt med likvärdighet i beskattningen så att bolag kan tävla på likvärdiga villkor oavsett var de är registrerade. 87 (V) replik: Man kan ju tycka att en moderat borde anse att företagen åtminstone ska finansiera sin egen verksamhet. tycker tydligen att det är helt okej att ha en helt bidragsfinansierad verksamhet. Det är nämligen vad det är. Det är dina och mina skattepengar som bekostar verksamheten, det vill säga produktionen av tjänsterna. Företagen finansierar ju inte sin egen verksamhet. Till och med uppköpen sker med dina och mina skattepengar. Det är inte alls konkurrens på lika villkor. Vem som helst borde bli oroad av att vi har en oligopolistisk struktur inom välfärdssektorn. Jag tycker att det är bedrövligt att en moderat kan försvara att företag ska kunna finansiera sin verksamhet med skattepengar. talade tidigare om innovation. har konstaterat att det inte har blivit någon ökad pedagogisk mångfald av den så kallade friskolereformen. Man kan snarare se en enfald eftersom det även där handlar om stora riskkapitalbolag. Vi kan titta på hur det ser ut bland de anställda. I de två största skolkoncernerna ligger lärartätheten på 4,6 lärare på 100 elever. På nästa nivå är det 5,4. I kommunerna har man 8,2 lärare på 100 elever. Det är där man tar ut sina vinster. Han tycker att det är helt okej. Han pratar om effektiviseringar som har gjorts. På vems bekostnad? Vi ser tydligt att det är på bekostnad av elevernas skolresultat, men också på bekostnad av de anställdas arbetsvillkor. Jag tog tidigare upp att man numera måste jobba för att få ut en lön på . borde ta något ansvar för de politiska beslut han har fattat och visa en vilja att ta reda på vad detta innebär i verkligheten och inte gömma sig bakom skygglappar och säga att han inte ens vet att det är riskkapitalbolag som driver de här verksamheterna. Det kan nog vem som helst läsa sig till. 88 (M) replik: Om staten köper bilar till polisen betalas bilarna med skattepengar. Om man efter upphandling köpte dem från till exempel finansieras , med sätt att resonera, med bidrag eftersom det är skattepengar som används för att köpa bilarna. Jag tror inte att många håller med om det betraktelsesättet. När man för över samma betraktelsesätt på tjänster nickar några bifall när säger att om man beställer tjänster från ett privat företag lever det bolaget på bidrag. Vi måste nog ha en mycket öppnare syn på beställningar och på vad man köper. När det gäller varor råder det ganska stor enighet. Det kanske finns några längst ut på vänsterkanten i det här parlamentet som inte tycker att det offentliga kan göra upphandlingar, utan att man ska ha egna fabriker som tillverkar varorna. När det gäller tjänster går det alldeles snett. Vi har olika ideologi och vi har lite olika bakgrund. Det kanske är nyttigt. Jag tycker att det är bra att inte alla tycker lika. Det brukar vara farligt när alla tycker lika. och jag tycker olika på några punkter, en av dem är tron på konkurrensen. Jag tror att konkurrens är bra och viktig. Jag tror att konkurrens leder till samhällets utveckling. Till syvende och sist gynnar det dem som ska använda tjänsterna om det finns en hård och fungerande konkurrens. Vi som beställer tjänster måste vara noga med att det inte bara är konkurrens om priset utan att vi också följer upp kvaliteten. 89 (S) replik: Jag vill kommentera den beskrivning av privatisering som gjorde när han jämförde upphandling av tjänster med att handla på . Han sade att den utveckling som har skett har varit positiv, att vinst inte behöver vara något problem och att detaljhandeln har haft en viss utveckling. För mig är det stötande att jämföra upphandling av en hjärtoperation, en höftled eller en demensvårdsplats med att gå med kundvagnen på och plocka morötter och broccoli. Det visar att vi har olika syn på vad frågan egentligen handlar om. Det är ju inte huruvida man gör vinst eller inte och huruvida man effektiviserar eller inte som är det stora problemet. Det är vilka krav vi som politiker i riksdag ställer på att vinsten används för att återinvestera i och utveckla vår gemensamma välfärd. Det är här som vi anser att regeringen kraftigt brister. Vi anser att man har skygglappar när man inte ser problemet med de pengar som vi gemensamt har avsatt för att använda till skola, vård och omsorg. Vi har ganska god acceptans i för att betala skatt när pengarna används till sådant som är vårt gemensamma. När man inte ser problemet med att det i stället blir vinstuttag tror jag att vi har ett problem, och då riskerar den utveckling som antagligen eftersträvar, nämligen legitimiteten och acceptansen för det skattefinansierade systemet, att gå förlorad. 90 (M) replik: Jag tror att det är två olika perspektiv. Vi fokuserar på olika saker. När jag lyssnar på Socialdemokraterna här hör jag att ni fokuserar på resursförbrukningen. Det är resursförbrukningen som är det viktiga. Jag tror att det är en farlig väg, och jag tror att den leder er fel. I stället är det viktiga att fokusera på det som levereras till skattebetalarna i form av välfärdstjänster kvaliteten och mängden i välfärdstjänsterna. Det blir alltid svårigheter när man jämför med varor eftersom välfärdstjänster delvis är någonting annat. Men en bil blir inte bättre för att den tar att skruva ihop. Fokuseringen på resursförbrukningen leder er fel. Men ni har rört er en lång väg. Jag är därför hoppfull. Trenden är mycket positiv. Vi är oeniga , men om vi förbjude, höll jag på att säga står här och debatterar samma ämne tror jag att vi kommer att ha sett en fortsatt förflyttning från er sida till att mer fokusera på levererad kvalitet och mängd. Det är först då som vi kan möta de stora utmaningar som finns framöver i välfärdssektorn. Om välfärdssektorn inte gör på något annat sätt än vad den gör kommer samhället att ha mycket svårt att bära kostnaderna och leverera den kvalitet som vi båda troligtvis vill ha. 91 (S) replik: Om vi står här förbjude tror och hoppas jag att det snarare är som har fått förflytta sig i sin syn på detta. Jag tror det utifrån att detta ytterst handlar om legitimitet. Jag kan också konstatera att det finns en oerhörd övertro på att allt som är privat eller möjligtvis vinstdrivet per automatik skulle bli billigare och bättre. Det finns ingen entydig forskning eller entydiga resultat som visar att så skulle vara fallet. Om vi gör internationella jämförelser ser vi att eller landstingsdriven sjukvård, skola och omsorg i inte är dyrare eller sämre. Man har gjort rapporter och forskningsstudier både inom EU och inom på detta område som visar att det snarare är tvärtom. Man får stora svinn i verksamheten när pengarna går till annat än det som var tänkt. Jag vill också kommentera att i sitt inlägg pratade om att detta någonstans handlar om valfrihet. Jag tror att det är här det ligger.