prot · GZ0934 · 2011-11-22 00:00:00 — När det gäller ordningslagen och de regler som ligger till grund för polisens möjligheter att ta ut avgifter har de i lite olika former funnits . Det är ingen tvekan om att svensk idrott såg annorlunda ut i förhållande till hur den ser ut . Idrotten arrangerar så väldigt olika typer av föreningar , alltifrån gärdsgårdsföreningar, höll jag på att säga, eller en liten förening i till stora aktiebolag med helt andra resurser. Ett regelverk som är utformat utifrån hur det såg ut kanske inte är helt klarläggande om hur man ska hantera frågeställningar 2011. Det är det vi har att förhålla oss till. Vi har fått en diskussion därför att man nu har börjat ta ut avgifter i delar av där man tidigare inte har använt regelverken och därför att olika polismyndigheter har tolkat reglerna olika. Det finns ett antal domar och ett antal beslut som har hamnat i fokus för debatten, och det är ganska naturligt. Då tror jag att man måste fundera över hur reglerna ska se ut, och göra det seriöst. Jag har så sent som haft överläggningar med den nyutsedde samordnaren kring att detta är en av de viktiga frågor som ska hanteras. Drar då regeringen dessa frågor i långbänk? Vi tillsatte det här arbetet utifrån att man måste ha ett brett anslag när det gäller att arbeta mot brott som begås i samband med idrottsevenemang. Det innebär att vi måste jobba rent praktiskt med klubbar och supporterföreningar. Vi måste arbeta med polismyndigheter. Det finns lagstiftning och mycket annat. Samordnaren är där för att samordna allt detta. Man ska inte vänta till med att komma med förslag eller göra något. Man får börja . Samordnaren är välkommen till mig om han har lust och har bra idéer eller ser att regeringen borde vidta åtgärder. Men det arbete som bedrevs av Per , som tyvärr avled, och det arbete som kommer att bedrivas framöver handlar om att samordna alla de engagerade människor som finns kring idrotten, och det är helt nödvändigt. Regeringen har inte suttit och sovit. Min företrädare införde regler som innebar vissa möjligheter till tillträdesförbud, men de var inte särskilt användbara. har vi modifierat dem och sett till att polisen kan be om tillträdesförbud. Vi har reglerat att man inte får använda pyroteknik. Vi har tittat på planinvasion, när någon ger sig in på planen, och en rad andra saker. Vi har fattat en rad beslut för att skärpa regelverket. Apropå detta med privatisering har vi en historia där man lekte svälta räv med svensk polis och det inte fanns något annat än bevakningsbolag. Jag och alliansregeringen har sett till att det har utbildats och anställts betydligt fler poliser. Det är vi som ser till att den här branschen inte privatiseras. Det är precis tvärtom mot vad som antyddes i ett av de senaste inläggen. 31 (S): Som jag sade i mitt förra inlägg är en viktig utgångspunkt att samhället har ett huvudansvar när det gäller att upprätthålla ordningen, och detta samhällsuppdrag ska betalas med skattepengar. Polisen har också fått ökade resurser år för att kunna klara just detta. Det är möjligt att man i undantagsfall kan behöva ta ut avgifter för olika arrangemang, men den nuvarande utvecklingen kan ju innebära orimliga kostnader för såväl idrottsarrangemang som olika kulturarrangemang. Konsekvensen kan bli att arrangörer helt enkelt väljer att avstå från att arrangera offentliga tillställningar. Detta vore givetvis en enorm förlust för idrotten, kulturen och inte minst demokratin. Sedan är det stora frågetecken för vilka som kan komma att få betala för bevakningen. Man kan verkligen prata om juridisk snårskog och att det tolkas olika, precis som justitieministern sade. Man har sagt att för att polisen ska kunna ta betalt krävs att arrangemangen har ett vinstsyfte. I en dom menade emellertid kammarrätten att exempelvis all elitfotbollsverksamhet innefattar ekonomisk aktivitet av sådan omfattning att matcherna ska anses ordnade i vinstsyfte. Man säger dock att man kan göra undantag för så kallat kvalificerat ideella föreningar. Detta innebär att klubbar som har bolagiserat verksamheten riskerar att få betala medan andra som bedriver verksamheten i föreningsform kan slippa undan. Men detta är inte helt enkelt. Man måste ju fråga sig om föreningar som bedrivs i bolag är ett vinstdrivande bolag. Det handlar snarare om en teknisk lösning för att förhoppningsvis få loss pengar till att bedriva sin verksamhet. Det är också så att ideella föreningar måste äga av rösterna i ett idrottsaktiebolag. Detta slog Riksidrottsstyrelsen fast på sin stämma i . Det fanns ett förslag på stämman att sänka gränsen till . Motivet för att ha kvar 51-procentsregeln var att en sänkning kunde uppfattas som ett väsentligt avsteg från en av svensk idrotts grundpelare, nämligen att den består av medlemskontrollerade ideella föreningar. Man menade också att detta hävdar just den ideella idrottsrörelsens särart och därmed rätt att särbehandlas i förhållande till renodlad kommersiell verksamhet. Med detta i beaktande blir polisens agerande och tolkning av ordningslagen kanske ännu mer tveksam. Man kan i varje fall konstatera att reglerna är väldigt oklara, orättvisa och oförutsägbara. Därför känns det tveksamt, även om justitieministern sade att det kan gå snabbare än 2013 eller 2014. Men ska den här tolkningen få ligga kvar kan det få stora konsekvenser. Jag måste fråga justitieministern: du själv att det är rimligt att polisen ska kunna fortsätta att ta betalt vid idrottsarrangemang i kanske två till innan utredningen är klar? 32 (V): Tack för en del av svaret som vi fick av ministern! Men hon kom aldrig in på roten till det här, varför polisen har sina riktlinjer för att de ska kunna ta betalt vid idrottsarrangemang eller andra typer av arrangemang. Det här med huliganism, som är orsaken till att det krävs en så hög säkerhet och behövs mycket poliser för bevakningen, berörde ministern inte . Varför ser det ut som det gör? Har man tittat grundligt på det? Om utredaren nu ska ha hand om den frågan skulle jag hellre vilja se att det utreds separat, för det behövs en grundlig analys av varför vi har huliganer på våra idrottsarenor och i samband med andra arrangemang runt om i landet. Jag kan ställa samma fråga som . De riktlinjer som polisen har är inte så lätta att tolka. Jag fick inget svar beträffande kostnadsområdet, som man nämner i riktlinjerna. Det kan bli hur stort som helst, enligt mitt sätt att se. Jag vidhåller fortfarande att man tar betalt två gånger. Ministern säger ju själv att polisen har fått mycket mer pengar och att det har blivit mer poliser. Ja, det har det. Sedan kan man diskutera om det blir mer undanstökat. Inget har tytt på det, i alla fall inte i så stor grad. Det behöver vi inte orda så mycket om. Polisen har fått mer resurser, och det har de fått av skattebetalarna. Man måste se över polisens riktlinjer och möjligheter att ta betalt, och min bedömning är att man måste göra det ganska snabbt. Det kommer ju att bli konsekvenser för dem som är en mindre förening eller i bolagsform. Syftet för idrottsarrangörerna är ju inte att det ska delas ut en massa pengar till aktieägare, utan pengarna går tillbaka till verksamheten, precis som de gör för Peace & , där man återinvesterar för att kunna köpa artister . Visst är det en snårskog, och det ser inte ut som det gjorde det kanske vi kan vara både glada och sura över utan verkligheten förändras. Man behöver komma fram till något snabbt. Sedan vill jag faktiskt att ministern svarar på detta med hur vi ska stävja huliganism i samhället i stort. Jag tror att det mycket handlar om de ekonomiska klyftorna, som ökar i dagens läge, barns möjligheter till utbildning, möjligheterna till jobb och så vidare. Många ungdomar tycker att deras framtid är slagen i spillror. De får inget jobb, de klarar sin utbildning sämre och så vidare. Man kanske ska se på sådana samhällsfaktorer för att få ordning på huliganismen kanske inte till men eventuellt till . 33 (S): Både och pekar på att lagstiftningen är svårtolkad. Det är självklart att ministern inte kan stå här i talarstolen och säga exakt hur polisen ska bete sig. Men det är faktiskt upp till regeringen att ge direktiv till polisen om hur man ska tolka den lagstiftning som finns. Det är det viktiga, eftersom så många ser att det finns problem och är svårtolkbart. Det är detta jag tycker att ministern ska göra. Det är också bra att man ger förutsättningar för att kontinuerligt komma med snabba förslag. Det finns mycket material och kunskap runt om i kring att hantera problem med arenor och huliganism, så man skulle lätt kunna ta fram ett lagförslag redan i vår. Det är inga problem. Men jag känner en rädsla för att det någonstans i bakgrunden finns en tanke på att om föreningarna själva i bolagsform eller på andra sätt skulle stå för kostnaden själva och de hittar andra lösningar, då skulle justitieministern säga som man har sagt på flera andra områden: Det här fungerar ju alldeles utmärkt, så vi har kvar den gamla lagstiftningen, och sedan hanterar vi en del privatiserad och en del utifrån vad staten ska stå för i form av kostnader för skydd och säkerhet för enskilda individer. är frågan: Hur långt ska det gå? Hur långt ska föreningarna betala skyddet för en enskild åskådare? Är det i i tunnelbanan, till eller bara runt arenan? Det är ett problem. Därför tycker jag att ministern måste agera mycket snabbare för att få ordning, absolut fram till nästa fotbollssäsong. Det är ju på fotbollsarenorna som det stora problemet finns , inte på våra ishockeyarenor, i varje fall inte , och jag hoppas att det inte heller kommer att utökas mer än till fotbollen och att vi tar tag i de problem som fotbollen har. 34 (): Jag kan rekommendera att ladda ned polisens riktlinjer, som svarar på en del av hans frågor. De finns på polisens hemsida och är enkla att ta till sig. Det polisen kan och ska ta betalt för enligt de riktlinjerna är ordningshållning på en tydligt avgränsad arena eller inom ett inhägnat område, som till exempel en fotbollsmatch eller en konsert. Ersättning kan också tas ut för ordningshållning på platser i nära anslutning till området om ordningshållningen typiskt sett beror på arrangemangets deltagare. Det finns ganska noggranna anvisningar. Jag måste säga att nya anvisningar innebär en uppstramning och tydligare anvisningar till de olika polismyndigheterna för bedömningen. Likväl ska varje arrangemang prövas, och det är alltför ojämnt och svårt med de regler som vi har . Det är ett skäl till att man måste titta på frågan, vilket jag har uttryckt att man måste göra. Frågan ligger på den nationella samordnarens bord. Jag tycker att det är fantastiskt bra att kunna diskutera hur vi ska komma till rätta med de ordningsproblem och den brottslighet som vi har sett, tillsammans med alla möjliga olika aktörer. Då är jag inne på fråga om vad vi ska göra åt huliganismen. Ja, arbetslinjen är naturligtvis otroligt viktig. Att få ordning i skolan så att de inte skolkar och sticker därifrån är också viktigt, för många av dem som hamnar i de mer ordningsstörande gängen har ofta bekymmer med det. Men sedan skulle jag vilja säga: Då är vi där med idrottsklubbarna igen. Väldigt mycket av idrottsrörelsens finaste sidor är förmågan att engagera unga människor till meningsfulla aktiviteter. Det behöver inte bara handla om att träna fotboll, utan det finns mycket kring det. När man pratar med supporterklubbarna är de lika bekymrade som andra över den här gruppen aktörer, som ställer sig lite vid sidan, säger att de är supportrar men begår brott och bryter mot lagar och regler. Att också ha med den möjlighet som finns i en sund supporterkultur att engagera fler ungdomar som är lite vilsna är naturligtvis oerhört centralt. Men jag är stenhård på en sak, och det är att svensk lag gäller tills har avskaffat eller ändrat lagen. Jag kommer aldrig att säga Ni kan strunta lite i den här lagstiftningen eller börja tala om för myndigheter eller ännu värre för domstolar att de ska tolka lagen ungefär på ett visst sätt. Det vore faktiskt att göra ett grundläggande fel. riksdag måste väl ändå stå fast vid att lag stiftas här, i ordnade former. Då har vi en lag som vi tillämpar och där vi ser vissa problem, och tar vi och tittar på de problemen. Sedan är det politiskt lite spännande, för de regler som vi har om att polisen har möjlighet att ta ut ersättning i vissa sammanhang har vi haft länge, och det är inget konstigt med det. Det är svårt med avgränsningar och så vidare, och det gäller inte bara idrottsarrangemang. Då kan jag fundera lite grann över: Ska man tolka en del talare så att det kan vara vilket bolag som helst som ordnar olika arrangemang och att allt ska vara fritt, att man aldrig kan säga att det finns skäl till att de ska betala en del för de vinster de har möjlighet att skaffa sig genom ett arrangemang, en konsert, en festival eller vad det nu kan vara? Någonstans på linan finns det väl ändå en gräns? Det var enklare när världen var binär, när det var privat eller offentligt, ideellt eller kommersiellt. Men vi är inte där . Det finns väldigt många blandformer och gråzoner, och det är därför vi får problem. Men låt oss i ordnad och organiserad form angripa bekymren och lösa dem! Det är vad jag arbetar med. 35 (S): Med tanke på att dagens regler är så oklara, orättvisa och oförutsägbara borde polisens möjligheter att ta ut ersättning stoppas fram till dess att utredningen är klar. Även om justitieministern känner tveksamheter kring detta är tolkningen mycket tveksam. Det skulle vara mycket olyckligt om polisens uttag och ersättningar skulle få som konsekvens att föreningar tvingas dra ned exempelvis sin ungdomsverksamhet för att kunna finansiera dessa nya kostnader. Man får inte heller glömma att idrottsrörelsen genererar ett stort positivt samhällsnetto. Idrotten är faktiskt en av samhällets viktigaste resurser. Kort sammanfattat kan man säga att idrottsrörelsen i högre grad än övriga samhället fostrar mer fysiskt och psykiskt välmående individer. Inom idrotten utförs motsvarande 70 000 heltidsarbeten på ideell basis. Om idrottens ideella ledarskap skulle betalas av samhället skulle samhällskostnaden bli ca 20 miljarder, beräknat på en fritidslön. Tar man också detta i beaktande blir det ännu mer tveksamt om man ska bestraffa idrottsrörelsen på detta sätt. Det som krävs är att regeringen kommer med ett åtgärdspaket i huliganfrågan med bland annat anmälningsplikt för våldsverkare samt bättre kameraövervakning. Man måste också se till att polisen inte fortsätter att ta ut ersättning för idrotts- och kulturarrangemang detta med tanke på att det föreligger många tveksamheter kring de nuvarande reglerna. Min sista fråga till justitieministern blir: Kommer justitieministern att ta initiativ för att polisen ska upphöra med de här ersättningarna tills utredningen är klar? Eller vill du bara avvakta och se vad som händer? Avslutningsvis vill jag säga att det är huliganismen som ska bekämpas, inte svensk idrottsrörelse. 36 (V): Ja, i grund och botten är det huliganismen som måste bekämpas, och det måste göras på olika sätt. Det tog jag upp i mitt föregående inlägg. Jag fick då svaret av ministern att det är arbetslinjen som gäller. Den gäller för vartenda parti som sitter här i , så det är vi totalt eniga om. Men det ser inte så bra ut för många ungdomar . Ministern var också inne på att riktlinjerna var klara och tydliga. Jag tycker inte det. För när man tar upp det här med kostnadsområdet räknas även områden i nära anslutning till exempelvis arenan eller arrangemanget så måste det vara. Det kan vara parkeringsplatser, campingplatser, tunnelbanestationer och till och med parker. Det tycker inte jag är så klart och tydligt. Jag hoppas att ministern jobbar för att det åtminstone ska komma någonting på det här området. Jag håller med föregående talare. Vi har det här med anmälningsplikt. Visst, det är att gå långt, men vad gör man inte för att stävja det som förekommer på många av våra idrottsarenor? Hur det än är skänker idrotten mycket till vårt samhälle. Alla ska kunna gå till idrottsarenorna och vara lugna och trygga. När kommer anmälningsplikten och andra åtgärder? De kunde tydligen komma efter hand, och det hoppas jag att de gör. 37 (): Det är glädjande att det finns ett otroligt engagemang för att bekämpa de problem vi har i samband med idrottsevenemang. Det är ett stort bekymmer att vi vid högriskmatcher har kostnader som är väldigt stora för att ordna lugn och ro. Och ändå har vi tvingats vara med om inställda matcher och om att våld har förekommit. Det är klart att vi här har ett viktigt arbete. För mig är det självklart att den nationella samordnaren har en otroligt viktig uppgift. Sedan vidhåller en fullständigt vettlös inställning, om man frågar mig, när det gäller viktigaste uppgift, att stifta lag. Det kan inte vara så att riksdag säger att vi ska låta lagen bero när har fattat beslut om den eller att ministrar ska gå in till myndigheten och säga hur de ska tolka. När det gäller avgifter och ersättningar kan det inte bli vilka tolkningar som helst. Man kan läsa de anvisningar som har gett ut. Det finns riktlinjer som man kan använda sig av. Det finns också en möjlighet för polisen att sätta ned avgifter eller att efterge avgifter om det finns särskilda skäl. Pengarna tillfaller inte polisen, så polisen kan inte för egen , så att säga, vara intresserad av att hålla uppe avgifterna. Det är också så att besked om avgifternas storlek, eller i varje fall vad det högst kan komma att bli, ska ges i samband med tillståndsgivningen. Det finns alltså både hängslen och livremmar i den delen. Likväl är vi helt överens om att det fortfarande finns tolkningsproblem och svårigheter i bedömningarna som vi måste diskutera och ta oss an. Därför kommer detta att ligga på den nationella samordnarens bord, så att det kan hanteras. Den nationella samordnaren kan efter att ha arbetat med de här frågorna, både i denna del och i andra, komma till regeringen med nya krav på anvisningar men också med förslag till förändringar som vi i laga ordning kan fatta beslut om. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2011/12:101 om hästforskningens framtid 38 Landsbygdsminister (C): har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder med anledning av regeringens besked till den svenska hästnäringen om avskaffat statligt stöd till forskningen inom branschen och konsekvenserna av avskaffandet. Hästnäringen är en betydelsefull näring i som sysselsätter ett stort antal människor både i förvärvsarbete och . Hästnäringen är också en växande bransch med stor betydelse för utvecklingen och företagandet på landsbygden. Forskning om häst är viktigt. Det gäller såväl den rent veterinärmedicinska forskningen som forskningen om mjukare frågor såsom arbetsmiljö och hästens roll i samhället. Det svenska forskningsfinansieringssystemet är uppbyggt så att det förutom fakultetsanslagen till våra lärosäten finns forskningsmedel att söka inom forskningsrådssystemet i konkurrens med andra forskare. För forskning om häst gäller i grunden samma princip, dock med den skillnaden att regeringen förutom de forskningsmedel som jag just nämnt i särskild ordning har avsatt medel för hästforskning som har samfinansierats med hästbranschen. Dessa särskilda medel för hästforskningen har finansierats genom återföringen av skatten på handelsgödsel. Skatten på handelsgödsel har avskaffats, och därför upphör även återföringen . Satsningen som regeringen gjort på hästforskning har bland annat medfört att områden som har haft svårt att få medel på sedvanligt sätt från forskningsråden har kunnat erhålla medel, till exempel projekt om arbetsmiljö och säkerhetsfrågor. För att överbrygga ett eventuellt glapp i finansieringen ökade regeringen de avsatta medlen för den samfinansierade hästforskningen vid fördelningen av återföringsmedlen . Tanken med denna åtgärd var att det fortsatt skulle finnas medel att fördela till för samhället och branschen angelägna hästforskningsprojekt. Jag ser det stora värdet av hästforskning, och jag avser att verka för en väl fungerande hästforskning även fortsättningsvis. 39 (S): Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret. Men dess värre är jag inte särskilt imponerad av det företrädare för hästnäringen är det säkert än mindre. Min interpellation handlar om det faktum att regeringen i budgeten stryper de särskilda anslagen för hästforskningen och därmed hotar näringens konkurrenskraft och utvecklingsmöjligheter. Jag har helt enkelt bara velat veta om statsrådet tänker vidta några åtgärder för att undvika det här hårda slaget mot branschen. Men svaret från ministern är inte ett svar på min konkreta fråga. Jag är visserligen glad att statsrådet ser värdet av hästforskningen och vill verka för en väl fungerande forskning även fortsättningsvis. Men vad betyder det konkret? Utan innehåll bakom orden blir det bara läpparnas bekännelse. Fakta är följande: försvinner den statliga medfinansieringen till hästforskningen trots att näringen uppmärksammat regeringen på det förestående hotet. De stora förbunden inom hästnäringen är helt eniga om att forskningen är en av näringens viktigaste tillväxtfaktorer och känner sig givetvis oroade. Vad jag förstår har samtal ägt rum mellan företrädare för näringen och Landsbygdsdepartementet, företrätt av såväl tjänstemän som statssekreterare. Dock har beskedet varit nedslående och kan sammanfattas ungefär så här: Vi tycker att hästnäringen är viktig, men det finns inga pengar i statsbudgeten. Möjligen kan det komma i regeringens aviserade forskningsproposition , men det är inte troligt. Hoppet får nog stå till det nya landsbygdsprogrammet som kommer sent i mandatperioden. riskerar framför allt de delar av hästforskningen som berör näringens roll i samhället att dö sotdöden. Ur ett näringspolitiskt perspektiv måste detta vara, om ni ursäktar uttrycket, kodumt. Min fråga till landsbygdsministern är ganska självklar. Vad betyder det när landsbygdsministern säger att han ska verka för en väl fungerande hästforskning även fortsättningsvis? 40 (S): Jag tackar interpellanten för att hon har uppmärksammat frågan. Det har inte gått oss som råkar vara lite intresserade av verksamheten spårlöst förbi att det finns ett stort engagemang. Inte minst finns det många människor som har ett stort intresse för detta ämne. Jag hade förmånen att vara på de samlade hästverksamheternas arrangemang på och i . Där visade man oss riksdagsledamöter vad som händer inom hästvärlden och talade om framtiden, möjligheter och farhågor. Också statsrådet var på plats. I samband med arrangemanget hade statsrådet en möjlighet att hålla ett anförande till de medverkande. Den problematik vi debatterar var uppe , alltså i storleksordningen före valet. Beskedet som gavs av statsrådet var att detta problem skulle lösas av regeringen. Även om jag inte frågade alla tror jag att de som var där uppfattade beskedet som att regeringen skulle ta tag i detta. Det skulle presenteras en lösning så att man kunde fortsätta med denna typ av verksamhet även efter att finansieringsmöjligheten försvunnit. verkar det dock som att det inte kommer att bli så. Den kunskap jag har om Forskningssverige är följande: Vi har ett antal forskare som är engagerade inom olika ämnesområden. De ska leva, vilket innebär att de behöver någon form av inkomst. Är de specialiserade inom ett område försöker de söka medel inom detta område för att kunna utveckla sin forskning. Finns det inga pengar att söka har de bara ett alternativ kvar, nämligen att avbryta sin forskning och forska i något annat som de kan få ersättning för. Det vore djupt olyckligt om det försvinner personer från forskningen om hästars situation, möjligheter och problematik eftersom kunskapen försvinner med dem. Det är därför angeläget att dessa forskare ska kunna fortsätta verka. Annars har vi ingen forskning kvar på detta område över huvud taget. 41 (M):