prot · GY0992 · 2011-04-27 00:00:00 — Regeringen vill också uppmuntra individens goda hälsoutveckling genom att ge stöd för kloka egna hälsoval, utveckla hälsofrämjande metoder utifrån en vetenskaplig grund och stödja ett gemensamt ansvarstagande för folkhälsoarbetet mellan flera olika typer av samhällsaktörer. Jag citerar åter den mening som jag finner mest intressant kopplat till mitt förslag: uppmuntra individens goda hälsoutveckling genom att ge stöd för kloka egna hälsoval. Mitt förslag är därför att regeringen skyndsamt med hjälp av utskottet presenterar ett förslag där ytterligare en trebokstavskombination görs tillgänglig för det svenska folket, nämligen . står för riktat aktivitetshöjande träning-avdrag, i paritet med och , och bygger på att de medborgare som befinner sig i de grupper som är mest i behov av stöd, de marginaliserade och socialt exkluderade i samhället, återinträder på både arbetsmarknaden och det hälsosamma livets väg. bör därför byggas på en möjlighet för dessa medborgare att göra ett skattefinansierat genom skatteavdrag på via deklarationen avdrag för kostnader i form av inhyrning av personlig träningscoach, inköp av träningsutrustning som skor, kläder med mera för att på detta sätt skapa bästa möjliga förutsättningar för dem. RAT-avdrag ska dock inte finnas tillgängligt för medborgare med årsinkomster över 300 000. Denna riktade insats skapar då en potential för alla idrottsklubbar att certifiera sina coacher, eller rättare sagt tränare, till att kunna inta en förnyad position på arbetsmarknaden motsvarande tiotusentals nya arbetstillfällen, som regeringen garanterar näringslivet en tillgång till goda sunda samhällsmedborgare som inte längre belastar ersättningssystemen utan bidrar med skatteintäkter till att ytterligare (sned)fördela resurserna i hela befolkningen. 178 (MP): Folkhälsa handlar inte främst om sjukvård utan startar . Nästan alla politikområden berörs, från demokrati- och miljöfrågor till sjukvård och sexuella rättigheter. Det handlar helt enkelt om det goda livet. Och en politik för folkhälsa är också en politik för livskvalitet. Regeringspartierna har i det här betänkandet och även i det tidigare nämnda betänkandet som handlar om den nya folkhälsopolitiken valt bort att se vikten av samhälleliga förhållanden för folkhälsa och vikten av att ojämlikhet i hälsa måste motverkas, vilket är allvarligt. I stället riktas fokus mot individen och att det är individens eget fel om hälsan utvecklas negativt. Resonemangen utgår från människans behov av integritet och valfrihet och bygger på sambandet mellan hälsans villkor och individens förutsättningar. Regeringspartierna skriver till och med: Folkhälsoarbetet bör ha människans behov av integritet och valfrihet som grund. Det resonemanget bygger inte på folkhälsovetenskaplig forskning, och genom att se det så riskerar folkhälsopolitikens fokus att ruckas. Det är ingen motsättning att ta politiskt ansvar och att ge människor goda valmöjligheter. Om samhället bygger säkra cykelbanor är det fler som kommer att cykla mellan skolan och hemmet än om det inte finns några säkra cykelbanor. Människor kan inte själva bygga cykelbanorna, så det behövs både ett politiskt ansvar och möjligheter för människor att göra goda val. Folkhälsopolitiken får inte degraderas till enbart den enskildes ansvar. Folkhälsofrågorna handlar egentligen om den sociala dimensionen i en långsiktigt hållbar utveckling. kom, som även tidigare nämnts här, med en folkhälsorapport . Den heter mycket lägligt Framtidens folkhälsa allas ansvar, och det är en angelägenhet för alla, från riksdag och regering till den enskilda medborgaren. I rapporten framkommer också att hälsofrämjande livsmiljöer och levnadsvanor i flera avseenden inte har lett till några förbättringar . I har man gjort en intressant rapport om vad ojämlikhet i hälsa kostar . Man har alltså räknat ut kostnaden för ojämlikhet i hälsa i genom att titta . Där kunde man konstatera att det fanns 1 600 förtida dödsfall, drygt 27 000 förlorade levnadsår och ett produktionsbortfall motsvarande 2,2 miljarder samt en förlust i hälsa motsvarande 13,9 miljarder. Den beräkning de gjort liknar många andra internationella studier. Det är alltså betydande belopp. Det här är ofta åtgärdbara faktorer. Men för att komma åt vad som strategiskt behöver göras måste man arbeta systematiskt. Därför behövs en folkhälsokommission, något som vi har föreslagit i motioner och som det finns en gemensam reservation om från S, V och MP. Det var också något som WHO uppmanade till när de antog resolutionen Closing the gap in a generation utifrån den rapport som lämnat om sociala bestämningsfaktorer för hälsa. Det arbete som regeringspartierna hänvisar till i betänkandet bidde en tummetott. Regeringen fattade beslut det är riktigt om att man skulle göra en översyn i anda även i . Men först kom jobbet i gång, efter att regeringen hade fattat beslut, därför att och myndigheten inte var överens om hur det skulle göras. Då hade man på sig att göra det klart. Inget helhetsperspektiv fick tas enligt regeringens direktiv. Bara den nationella nivån skulle belysas. Men allt det här hänger ju samman. Om man inte tittar på helheten blir det knappast ett strategiskt arbetsfokus. Det är viktigt att tydliggöra de olika aktörernas ansvar. Det behövs en lagstiftning också när det gäller kommunerna. I budgettider är det väldigt lätt, när det är ont om pengar, att ta bort sådant som inte är en absolut nödvändighet enligt lagstiftning, och tyvärr är det många kommuner som inte ser det som någon skyldighet att jobba aktivt med folkhälsofrågor, även om det är väldigt lönsamt på lång sikt för kommunerna. En annan fråga som har lyft fram ett antal gånger när det gäller folkhälsofrågorna är att det finns en stor miss i målområdenas struktur. Läkemedelsberoende är ett beroende som också hör hemma under målområde 11. Det finns inte med där. Där finns andra beroendeformer men inte läkemedelsberoende, och det är minst lika viktigt som de andra formerna av beroende, för det är samma mekanismer som aktiveras vid läkemedelsberoende som vid alkoholmissbruk, dopning eller andra missbruk. En god och jämlik hälsa är ett övergripande mål för de gröna som en del av visionen om det långsiktigt hållbara samhället. Men för att åstadkomma en god och jämlik hälsa krävs investeringar i både människor och miljö. Och vi måste skapa förutsättningar i samhället för att människor ska kunna göra goda val, inte lägga allt ansvar i individens knä och låtsas att politiken inte påverkar. En hälsosam miljö, en meningsfull tillvaro med aktivt deltagande i samhället samt ekonomisk trygghet är grundläggande delar för en god och jämlik hälsa hos hela befolkningen. En god och jämlik hälsa är också en frihetsreform som ger förutsättningar för livskvalitet. Folkhälsa har en tydlig koppling till både miljöfrågor och fördelningspolitik. Begreppet hälsa utgår från den enskilda individen och handlar om ett samspel mellan människan själv och det omgivande samhället. Begreppet folkhälsa är ett uttryck för befolkningens samlade hälsa och beskriver hur hälsan fördelas mellan olika grupper och den totala nivån på befolkningens hälsoläge. Glöm inte det! Arbetet för en bättre miljö och folkhälsoarbetet måste gå hand i hand. En rad miljöfaktorer påverkar människors hälsa i hög grad. beslutade kammaren om miljö- och jordbruksutskottets kemikaliebetänkande. Däri finns många frågor som har absolut beröring på människors hälsa, till exempel luftföroreningar i form av små partiklar som är en kraftigt underskattad hälsorisk. Dit kan knytas 6 0008 000 dödsfall , framför allt i hjärt- och lungsjukdomar. Och trafiken orsakar fler dödsfall genom sina miljöeffekter än på grund av olyckor. Buller är ett annat underskattat hälsoproblem. Det finns belägg för att en höjd bullernivå medverkar till en ökad frekvens av hjärtinfarkter. Kemikalier påverkar hormonomsättningen, men de leder också till en rad sjukdomar, exempelvis allergier. I ett globalt perspektiv är miljöfaktorer ett ännu större hälsohot, bland annat genom att riskabla verksamheter dumpas i fattiga länder där hälsovård och förebyggande verksamheter saknas. Klimatförändringarna bidrar till ett ökat antal dödsfall genom infektionssjukdomar som sprids till nya områden och genom diarrésjukdomar orsakade av brist på rent vatten. En god folkhälsa och en bra miljö är alltså båda viktiga kriterier för en hållbar utveckling. Förebyggande arbete måste prioriteras och ges större tyngd både i politiken och i den offentliga ekonomin. Dagens kortsiktiga ekonomiska tänkande ger inte tillräckliga förutsättningar för en långsiktigt hållbar samhällsutveckling. Det finns flera olika beräkningsmodeller för samhällets kostnader för ohälsa, förutom det jobb som jag nämnde att har gjort tillsammans med . Enligt socioekonomiska beräkningar av nationalekonomerna kostar en långtidssjuk person och en person med psykiatrisk diagnos ca . Alkoholism och drogmissbruk kostar samhället det tredubbla. Men man kan också se att människor i rika länder inte längre ges verkliga hälsofördelar och ökad livslängd av ekonomisk tillväxt. sätter den globala uppvärmningens problem och miljön gränser för ökad konsumtion. Därför måste vi fundera över hur vi kan använda våra gemensamma resurser i ekonomin så klokt att de bidrar till hållbar utveckling och jämlik hälsa. Om en ständig tillväxt prioriteras utan att ta hänsyn till miljö och sociala aspekter skadas livsförutsättningarna och därigenom vår hälsa. Vi måste också se hur politiken påverkar. Se bara vad som har hänt i sjukförsäkringen när ekonomisk och social trygghet inte längre prioriteras av regeringen. Trots att den är ett mål inom folkhälsopolitiken tycks den vara helt bortglömd. Självklart står jag bakom samtliga reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall till reservation 3. Genom att tydliggöra vilka faktorer som främjar hälsa och hållbar utveckling blir det synligt att de kan åtgärdas med hjälp av politik. Folkhälsoarbetet löper genom alla politikområden. Essensen av folkhälsa är att se de samhälleliga strukturerna och sammanhangen som skapar förutsättningar för hälsa respektive ohälsa. Det är att se konsekvenser av politiska förslag i ett brett folkhälsopolitiskt perspektiv. 179 (V): Totalt sett är hälsan i god. Vi har en lång medellivslängd, och många hälsoproblem har minskat . Men det finns också stora brister i den svenska folkhälsopolitiken. Folkhälsopolitikens övergripande mål är att skapa samhälleliga förutsättningar för en god hälsa på lika villkor för hela befolkningen. Här finns mycket att göra. tog upp frågan om en kommission, och jag kommer att lyfta upp den frågan också. konstaterar återigen i Folkhälsopolitisk rapport att hälsan är ojämlik och att förutsättningarna för en jämlik hälsa har försämrats . I står att läsa: Personer med låg utbildning eller låg inkomst har kortare medellivslängd och uppger sämre hälsa än den övriga befolkningen. Kvinnors självrapporterade hälsa är generellt sämre än mäns, medan män har kortare medellivslängd än kvinnor. Personer med funktionsnedsättning, utländsk bakgrund eller hbt-identitet rapporterar också en sämre hälsa än den övriga befolkningen. Hos dem som har sämst hälsa bidrar många olika faktorer till ohälsan. En sammanställning av olika svenska studier visar att risken för dödlighet bland barn och unga är högre i socioekonomiskt svaga grupper än i socioekonomiskt starka grupper. Dessutom är risken för skador högre och risken för depression och ångest högre. Detta visar att det övergripande målet för folkhälsan inte är uppnått och att det behövs ett fortsatt aktivt arbete för att skapa samhälleliga förutsättningar för god hälsa på lika villkor för hela befolkningen. Det var alltså ett citat direkt ur Folkhälsopolitisk rapport . Det strategiska området Goda livsvillkor är grundläggande för hälsa, och rapporten visar tyvärr också att de allra viktigaste folkhälsofrågorna inte diskuteras . De mest avgörande frågorna handlar om människors livsvillkor, det vill säga väldigt mycket handlar om arbetsmarknad, utbildning och socialförsäkringar. De frågorna hanterar inte det här utskottet. Inom det här området går avgörande frågor åt helt fel håll. Allt fler barn växer upp med ekonomiskt knappa resurser. Särskilt hårt drabbade är barn till ensamstående. Bland unga vuxna har arbetslösheten ökat snabbt . Personer med funktionsnedsättningar har fått ännu svårare att få arbete. Redan sjuka har fått ännu sämre ekonomiska förutsättningar . Ändå fokuserar den borgerliga folkhälsopolitiken inte på dessa frågor. Huvudfokus ligger i stället på livsstilsfrågor eller de enskilda individernas möjligheter att ta ansvar för sin egen hälsa, som det numera ofta uttrycks. Det är ett sätt att lägga huvudansvaret för hälsans utveckling på den enskilda individen, trots att vi vet att det framför allt är politiska beslut som styr människors livsvillkor och livsmiljöer. ställde sig bakom rapporten the Gap in a Generation att utjämna hälsoskillnaderna på en generation. Rapporten visar tydligt att hälsan till väldigt stor del beror på sociala, ekonomiska och politiska förhållanden. Man pekar särskilt på behovet av jämnare inkomstfördelning, generella välfärdssystem och satsningar på barns villkor. Flera länder har tillsatt egna folkhälsokommissioner efter det, för att få en genomgripande diskussion med konkreta förslag om hur just de ska arbeta vidare med att minska den växande klyftan vad gäller hälsa. Så dock inte . Jag började mitt anförande med att hela samhället måste engageras för att få en jämlik hälsa. Det räcker inte att lämna över frågan till eller . För att kunna ta ett helhetsgrepp på hälsans utveckling och vilka åtgärder som behövs måste , precis som till exempel och , tillsätta en folkhälsokommission. Det ska vara en kommission som samlar politiker, forskare och experter inom alla de områden som påverkar hälsans utveckling. Förslag på åtgärder inom alla politikområden behövs. Arbetsmarknad, utbildning, socialförsäkringssystem, hälso- och sjukvårdens utformning, samhällsbyggnadsfrågor och givetvis också arbetet med att förbättra människors levnadsvanor är alla viktiga delar i att nå målet om en god hälsa på lika villkor för hela befolkningen. Ja, herr talman, det var det om detta. går jag över till en annan fråga som jag också vill lyfta upp. Det gäller insatser för att stoppa spridningen av hiv/aids. Det är ett område där vi också måste förändra och utveckla arbetet. Smittspridningen i ökar, och det är knappast möjligt att slå fast en enskild orsak till det. Det vi kan konstatera är att det arbete som bedrivs inte räcker. När hiv dök upp satsades massivt på information, och spridningen av smittan minskade också. De mest utsatta grupperna var män som har sex med män och intravenösa missbrukare. Det är fortfarande de grupper som löper störst risk att smittas i , medan personer som smittas vid heterosexuella kontakter oftast smittas utomlands. Möjliga orsaker till den ökade smittspridningen är att informationen om riskerna vid oskyddat sex har minskat och att unga därför har ett större riskbeteende. Vi reser mer över världen och har oskyddat sex även utomlands, och vi har ett regelsystem som bidrar till att människor väljer att inte testa sig. I internationella sammanhang har varit pådrivande i att insatser mot hiv/aids ska ske på frivillig väg. I internationella överenskommelser anges att vi ska erbjuda frivillig testning, vård och behandling. har varit drivande i internationella sammanhang, men vi har också fått kritik för hur vår egen lagstiftning ser ut. Vår lagstiftning avviker från andra länders. Vår smittskyddslag är repressiv, och i stället för att satsa mer på information, frivilliga insatser och att göra det enklare att testa sig fokuserar på plikt och skyldigheter. Den som misstänker att han eller hon kan ha smittats är skyldig att testa sig, och om personen visar sig ha fått smittan infaller en informationsplikt. Speciella föreskrifter för läkare för smittad person ingår också. Allt detta bidrar till att stigmatisera smittade personer. Ansvaret att minska spridningen ligger på detta sätt ensidigt på dem som fått infektionen, trots att de som mest riskerar att smitta någon annan är de som är nysmittade och alltså inte vet om att de är smittade. Mer effektivt för att stoppa smittspridningen vore därför att satsa ytterligare på information om säker sex och att göra båda parter ansvariga för den gemensamma sexakten, att satsa på ökad kunskap om hiv och aids bland smittade och samhället i stort, att utöka stödet till frivilligorganisationer som arbetar med hiv och aids samt att utveckla metoder för att nå riskgrupper. Personer som medvetet sprider smitta måste självfallet falla under strafflagstiftning som andra personer som avsiktligt skadar någon annan. Dessa personer ska inte heller få hindra att vi kan ha en effektiv politik för att bekämpa smittspridningen. Därmed vill jag yrka bifall till reservation nr 3 och reservation nr 5. 180 (C): Hållbar utveckling och folkhälsa hänger ihop. Ekologiska, ekonomiska och sociala faktorer är beroende av varandra. Ekonomisk tillväxt och utveckling ger ökade resurser och sysselsättning, vilket gynnar social utveckling. Omvänt främjar den sociala välfärden den ekonomiska utvecklingen. Vår folkhälsopolitik är således en viktig för det fortsatta arbetet för hållbar utveckling i , men också i ett EU-perspektiv och egentligen större än så. vill att vi ska gå på offensiven för ett uthålligt samhälle. folkhälsopolitiska rapport visar att hälsan i mätt i livslängd fortsätter att förbättras och att många hälsoproblem har minskat . Det är bra. Det finns dock fortsatt tydliga skillnader i hälsa mellan olika grupper. Personer med låg utbildning eller låg inkomst har kortare medellivslängd och sämre hälsa. Det finns också skillnader beroende på kön, utländsk bakgrund, funktionsnedsättning, hbt-identitet och så vidare. Förutsättningarna för en god hälsa påverkas av livsvillkoren, omgivande livsmiljöer och individens egna val och levnadsvanor. Jobb och utbildning, att kunna försörja sig och att ha makten över sitt liv är särskilt viktigt. Med den helhetssyn på människan som jag och mitt parti propagerar för krävs det insatser på alla områden och alla nivåer. Det gäller inte minst att skapa förutsättningar för att man ska kunna ta ett egenansvar för sin hälsa. och övriga alliansparter vill se åtgärder för en jämlik vård. Vi vill stärka det hälsofrämjande arbetet och särskilt ge människor ökad kunskap och möjligheter att själva förebygga sjukdomar och leva ett gott liv. Inom vården är patientens egen delaktighet viktig. IT-baserade verktyg i form av en elektronisk hälsodagbok kan till exempel bli ett instrument. Primärvården behöver utvecklas och ersättningssystem inriktas för att främja en evidensbaserad hälsovård. Ett särskilt orostecken är den psykiska ohälsan hos våra ungdomar. Här krävs ytterligare insatser. Elevhälsan behöver förstärkas. För allt detta pågår eller planeras insatser. Det gäller att följa detta noga. Det kommer sannolikt att behövas mer. Hälsofrämjande insatser står således högt på vår dagordning. Det finns många hot mot folkhälsan att ta tag i, som alkohol och andra droger, hur vi rör oss och vad vi stoppar i oss. Hur vi kan bestämma över vår tillvaro och om vi har makt över våra liv spelar stor roll för hur vi mår. Folkhälsoperspektivet måste, som jag sade, genomsyra hela samhället för att ge resultat. Hur cykelbanorna dras, hur skolan arbetar för att motverka mobbning och hur maten till våra äldre smakar och serveras allt har betydelse för folkhälsan. Den svenska folkhälsopolitiken utgår från elva målområden som fokuserar på de faktorer i samhället som påverkar folkhälsan, det vill säga livsvillkor, miljöer, produkter och levnadsvanor. har länge arbetat för ett tolfte målområde, nämligen att främja psykisk hälsa, men där har vi ännu inte nått särskilt stor framgång. Alliansregeringen har förnyat folkhälsopolitiken genom att utgå från en helhetssyn på människan. Det finns många konkreta exempel på åtgärder, såsom satsningar på föräldrastöd och minskat tobaksbruk, alkohol- och narkotikapolitiska beslut och den ANDT-strategi som har antagits här och som just nu konkretiseras av . Åtgärder för främjande av bra kostvanor och för att minska antalet självmord är några exempel. Det finns fler bra folkhälsopolitiska förslag från vars rapport nu bereds av regeringen. föreslår bland annat en nationell samordningsgrupp för folkhälsa. anser att det är ett mycket bra förslag. I vår värld kan det bli en form av nationell folkhälsokommission. Namnet är mindre intressant. Det viktiga är att vi får ett driv i frågorna och att vi får alla berörda departement, kommuner, landsting och intresseorganisationer att känna delaktighet. Forskningen måste också finnas med. Därför yrkar jag avslag på motionerna i denna del. Ytterligare insatser mot hiv/aids och synpunkter på den så kallade informationsplikten i smittskyddslagen tas upp. Det är viktiga frågor. Även här görs en hel del för att förebygga hiv/aids. Det är viktigt. Majoriteten är inte beredd att förorda en ändring av informationsplikten. Däremot har vi påpekat att det nu har gått smittskyddslagen trädde i kraft. Utskottsmajoriteten utgår ifrån att regeringen noga följer utvecklingen och lagens tillämpning. Jag noterar att Socialdemokraterna inte förordar en ändring av informationsplikten. I debatterna i valrörelsen kunde det låta så. Flera viktiga områden tas upp i betänkandet. Självmordspreventionen är mycket angelägen. Det har gjorts en hel del. En självmordspreventionsutredning behandlas. och studerar det australiska självmordsprogrammet MHFA. Det behövs mer kunskap. Bemötandefrågorna är viktiga. Spelberoende är också ett område där det pågår arbete. Antibiotika är ett annat område. Spridningen av antibiotikaresistenta bakterier är ett synnerligen allvarligt hälsohot i och globalt. Myndigheterna jobbar offensivt. Regeringen aviserar en ny strategi för ett samordnat arbete mot antibiotikaresistens och vårdrelaterade sjukdomar. Ytterligare ett område är ungas hälsa. Barn och ungdomar är med rätta prioriterade inom psykiatrin och folkhälsan. Här redovisas ett arbete med till exempel Utvecklingscentrum för barns psykiska hälsa, UPP-centrum, och regeringens satsning på en ungdomsmottagning på . Det krävs mycket mer. Föräldrastödet behöver utvecklas. Familjecentraler växer upp i många kommuner. Det är mycket bra. Elevhälsan behöver förstärkas. Prevention, ett förebyggande och ett tidigt ingripande är åtgärder som är nödvändiga. Jag yrkar bifall till förslaget i utskottsbetänkandet och avslag på samtliga reservationer. 181 (MP) replik: Jag noterar att har plockat upp det rödgröna förslaget om hälsokonton, även om kallar det dagbok för hälsa. Det var precis det som vi drev i valrörelsen, att man ska ha möjlighet att på Internet ha ett konto där man noterar sina hälsouppgifter och där man kan samla alla uppgifter. Det är därför glädjande att höra att ni har tagit till er detta förslag. Jag har frågor kring det faktum att regeringen har slagit samman folkhälsoministerposten med sjukvårdsministerposten. Tycker att denna sammanslagning är bra? Jag har inte heller noterat att i sitt anförande nämnde någonting om det övergripande målet för folkhälsopolitiken. Hur ser på det övergripande målet för folkhälsan? Vad har för syn på det? Jag undrar också om är nöjt med resultatet av det nationella uppdraget med anledning av . Regeringen har ännu inte lagt fram något förslag utifrån de få men ändå några rekommendationer som kom fram. Det fanns tidigare ett samordnande råd. Men det lade regeringen ned i början av förra mandatperioden. Är tanken att man ska införa samma sak igen när föreslår det? Jag tror att det är bra. Men man föreslår också en utredning för att genomföra och utvärdera ett antal pilotprojekt. Tycker att det förslaget också är bra? 182 (C) replik: