prot · GY09116 · 2011-06-15 00:00:00 — Det behövdes polis för att arbetarna skulle kunna komma in på sin arbetsplats. Känslorna var mycket upprörda, både hos dem som var för och hos dem som var emot fackets utspel. Företaget stämde , men Arbetsdomstolen menade att stridsåtgärderna var tillåtna. Efter mer än hundra dagars blockad av bygget, då allt stod stilla, gick bolaget i konkurs, och Lavalarbetarna förlorade sina jobb. efter blockaden kom EU-domen som slog fast att fackets stridsåtgärder inte var tillåtna och att de stred mot den fria rörligheten för tjänster inom EU. Domen upplevdes som ett stort nederlag för och LO, och känslorna svallade åter. Därefter tillsatte alliansregeringen en utredning som skulle se över lagarna och införlivandet av Lavaldomen i svensk lag. Man ville grundligt utreda alla frågetecken för att få en så bra lag som möjligt. I det lagförslag som följde garanteras utländska arbetares villkor så att lönedumpning eller utnyttjande av utländsk arbetskraft inte kan ske, som den fria rörligheten inom EU säkras. Den svenska modellen har därmed bevarats, och balansgången mellan olika behov, som är ganska svår, har utretts och förhandlats med parterna. Åter till dagens ärende. Det som hände i är väl ingen stolt över , och det är bra att vi har fått en lag som reglerar utländsk arbetskrafts villkor och möjligheter att arbeta i . Oppositionen vill ha en utredning av denna lag. Trots krav på att riva upp lex i de motioner man yrkar bifall till nöjer sig de rödgröna och i sitt tillkännagivande med att begära en utredning av lex . Det är klokt men skapar frågetecken om var oppositionen står i frågan. och Alliansen är måna om den fria rörligheten som är en av EU:s hörnstenar. Vi är också måna om alla arbetares villkor när de arbetar i . Arbetsvillkoren kontrolleras genom att arbetsgivaren måste visa att villkoren minst är i nivå med det som den fackliga organisationen kan kräva. Men att som oppositionen nu gör kräva svenska kollektivavtal är inte rätt väg att gå som medlem i EU. riskerar att få kritik och EU-domar mot oss. Vi riskerar också att få sämre villkor för den svenska modellen, där arbetsmarknadens parter har ett stort inflytande. Det är en modell vi alla är stolta över och beredda att stå upp för. De frågor som den samlade oppositionen vill ha svar på är redan grundligt utredda, så någon utredning behövs egentligen inte. är mycket grundligt utredd med en omfattande remissomgång. De nya lagreglerna balanserar de olika intressena väl, garanterar en väl fungerande marknad med fri rörlighet och sund konkurrens mellan svenska och utländska företag och upprätthåller en svensk standard för utstationerade arbetstagare. Visst kan förändringar komma. kan utvecklas genom nya domar, och en utredning skulle kunna behövas . Men att riva upp reglerna, som de rödgröna och kräver i motionerna, kan inte komma i fråga. Ännu mindre kan vi ställa oss bakom en begränsning av den fria rörligheten inom EU. De rödgröna söker en konflikt och får den med hjälp av . Det är dock farligt att säga att om det inte är svenska kollektivavtal är det lönedumpning. När det gäller 94 är det osäkert om de krav som ställs är förenliga med EU:s direktiv om offentlig upphandling och andra gemenskapsrättsliga regler. Här ställs krav på villkor i enlighet med svenska kollektivavtal vid all offentlig upphandling. Det är dock oklart vilka villkor man kan ställa. Flera domar, bland annat Laval- och Rüffertmålen, har gjort att det har uppstått ett oklart läge för vad som gäller. Regeringen har i sitt svar på en grönbok om en modernisering av pekat på att ett tydligt klargörande krävs. Den sittande upphandlingsregeringen har också fått i uppdrag att se över om dagens regler möjliggör att ta sociala och etiska hänsyn. Här ska underlag tas fram. Vi menar att dessa processer bör avvaktas, och så menar även regeringen. Det tredje tillkännagivandet gäller att regeringen ska agera på EU-nivå för att utstationeringsdirektivet ska revideras. Det är en märklig markering. Man vill att ska driva en fråga och en svensk linje mot 27 medlemsstater. Med lite olika motiveringar, för man har inte kunnat enas, vill man få till ett minimidirektiv med likabehandling av löntagare. Hur eller när detta ska ske anges inte. Det är risk för övertro på det svenska och det vi har i . Inom EU handlar det om att hitta avvägningar och kompromisser som alla kan leva med. Alliansregeringen menar att kravet på att omförhandla utstationeringsdirektivet är att spela rysk roulett med den svenska modellen. har aviserat ett initiativ som ska förbättra efterlevnaden och genomförandet av utstationeringsdirektivet. Det är bra. En omförhandling skulle kunna leda till ett resultat som inte är en förbättring ur svensk synvinkel. Är det verkligen vad oppositionen vill? Att viktiga frågor tas upp och avgörs i kammaren med stöd av har vi redan sett ett par exempel på, och fler lär följa. Det har getts stort utrymme i medierna, och och har verkat nöjda. Detta är en medveten strategi av . När ni i de rödgröna partierna villigt öppnar dörren för att få agera inom andra områden än invandring blir det en stor seger för . Deras plattform blir både starkare och bredare. Man fäller regeringen, blir normaliserade och får det största medieutrymmet. De verkliga vinnarna är alltså . och Alliansen kan leva med en utredning om . Det är ingen förlust. Vi kan också leva med kraven på att införliva 94. Det är ju som avgör om dessa krav är rimliga och möjliga, inte vi i riksdag. Vi står upp för den fria rörligheten. Vi står upp för goda villkor för alla som arbetar i . Vi står upp för god konkurrens på den svenska marknaden och även inom EU. Men det ska vara sjysta villkor både inom och utom , och det ska vara sjyst konkurrens. Det kan möjligen vara fråga om kortsiktiga vinster för de rödgröna att gå emot regeringen tillsammans med och sätta käppar i hjulet utan att visa en vilja att ta ansvar och göra de avvägningar som faktiskt krävs. I längden riskerar man att tappa sina egna väljare till just . Man tappar också den respekt man har haft och har att leva upp till, nämligen att hålla en rågång mot . Hur många segrar klarar de rödgröna tillsammans med utan att det slår tillbaka mot dem själva? I politiken gäller det att inte bara vinna enstaka segrar. Det gäller också att ta ansvar. Det gäller också för oppositionen, för de rödgröna partierna i det parlamentariska läge vi nu har. I detta anförande instämde och (båda M), (FP), (C) och (KD). 141 (S) replik: gör i sitt anförande stort nummer av att vi tillsammans med och gör sak med . Jag vill bara göra klart här och i fråga om besluten i kammaren. gjorde för sedan en utredning där det tydligt framgick att i av alla beslut som fattas i kammaren stöder . Det är viktigt att komma ihåg i diskussionen. Jag har några följdfrågor till utifrån det hon sade. Du sade i slutet av ditt anförande att Alliansen och stöder en ratificering av 94. Det är märkligt. Varför går ni emot det i utskottet? Menar du något annat? Varför vill inte i form av företrädaren se över lex Laval-lagstiftningen? Varför vill man inte ratificera 94? sade i sitt anförande att man vill göra det, om jag förstod det rätt. 142 (M) replik: Det var några intressanta frågor från . Jag kan ge ett enda kort svar: Vi vill inte riskera den svenska modellen. Men jag tänker utveckla svaret lite grann. Vi vill naturligtvis att utländska arbetares villkor i ska vara så goda som möjligt. Det är farligt om man utgår från att det bara är enligt svenska kollektivavtal som det finns goda villkor. I varje land inom EU finns regler för arbetarnas villkor. I den lag vi har framgår villkoren för att arbeta i . Vi vill inte att det ska vara så svårt och krångligt att stänger dörren för en fri rörlighet i . Vi vill att det ska vara möjligt för utländska företag att komma till och arbeta i sund konkurrens. Vi vill också att svenska företag och arbetare av samma skäl ska kunna arbeta i andra länder. Det är viktigt. Vi anser också att den nuvarande svenska arbetsmarknadsmodellen, med den otroligt grundligt utredda lagen och förhandlad med parterna på arbetsmarknaden, räcker gott. Jag tror att vi är ute på ett sluttande plan om vi säger att om det inte är fråga om svenska kollektivavtal vid all offentlig upphandling eller på byggen är det fråga om lönedumpning. Även andra ord har använts. Det är farligt. Vi är nöjda med den lagstiftning som finns. Vi kan leva med en utredning av Lavallagen. Den kanske till och med blir bra eller en förstärkning av att det här är den modell vi ska leva efter i . Vi motsätter oss inte en utredning. Den kan vi leva med. 143 (S) replik: motsäger sig själv. Hon säger att man kan leva med en utredning av lex och att man kan ratificera 94. Varför ställer man inte upp fullt ut utan reserverar sig mot beslutet? Det kanske finns något annat. Det är fråga om två skilda väsen. Det framkom än mer när i sin replik tog fram den svenska modellen. Den svenska modellen bygger på svenska kollektivavtal och inte på finska, norska eller danska kollektivavtal. Den svenska modellen bygger på och förutsätter svenska kollektivavtal. Åtminstone är det min och Socialdemokraternas grundsyn att det naturligtvis ska vara svenska kollektivavtal. får det att låta som att det inte är särskilt viktigt att det är fråga om svenska kollektivavtal utan att det lika gärna kan vara andra avtal från andra länder. Det köper inte jag. 144 (M) replik: Vi kan konstatera att det finns en skiljelinje oss emellan. Annars skulle vi inte ha dessa reservationer. Vi förordar inte någon utredning, men vi säger att vi kan leva med den. Det kan i slutändan bli så att det blir en bra utredning. Det vet vi ingenting om . Men vi vill inte ha den. Vi menar att det grundliga arbetet redan är gjort. Det finns ett misstänkliggörande. Självklart ska fackföreningsrörelsen i strida för sina saker. Men i riksdags kammare ska vi ta en helhetssyn och också ta hänsyn till de regler som gäller inom EU. står över svensk lag. Vi måste anpassa oss till den. Sedan var det frågan om utstationeringsdirektivet. Det är tur att vi inte fördjupar oss i alla detaljer. Direktivet är oerhört snårigt. Naturligtvis kan det finnas en och annan synpunkt som man kan fila på. Det kan komma domar framöver som möjliggör ett tydligare rättsläge. Som det är just nu är det oklart. Då har vi intagit en ståndpunkt, liksom regeringen, att vi inte vill riskera villkoren i , men att vi inte heller vill stänga dörren. Det ska vara möjligt att komma till . Vi behöver konkurrensen. Det är dyrt att bygga bostäder i . Det behövs en fri konkurrens och fri rörlighet av arbetskraft inom EU. Det är därför vi är medlemmar i . Annars kunde vi strunta i att vara det. 145 (MP): Jag ska börja med att instämma med min socialdemokratiska kollega i utskottet, , i Lavalfrågan. Jag tycker att han redogjorde för frågan utförligt och gediget. Jag vill börja med att ställa en fråga till företrädarna för regeringsunderlaget: Vilken arbetsmarknad vill ni egentligen ha i ? Jag vet att många av er gärna pratar om att vi måste jobba mer och att det är viktigt med högre sysselsättning och fler arbetade timmar. Men det sägs inte så mycket om hur vi ska ha det på arbetsplatserna. Vi vet att regeringen har skurit ned på tidigare. Vi vet att regeringen inte har gjort något för att stärka de fackliga rättigheterna. Listan kan göras lång. Jag tänker inte ta mer tid av mina utmätta för detta. Här handlar det om de viktigaste punkterna. Regeringen tycks heller inte bry sig om hur vi har det på arbetet. Det enda regeringen är intresserad av är att vi har ett arbete att gå till. Det är i och för sig bra. Det är ingen dålig start! Men det räcker inte fullt ut. Vi måste ta ansvar för arbetslivet och arbetsmarknaden som en helhet. Den ena är beroende av den andra, och den andra kan inte hanteras utan att den första faktiskt har en bra grund att stå på. nämns det, och jag tror att det åtminstone var någon av partiledarna som sade det, att politik är att vilja göra skillnad. Det skulle regeringen ha kunnat göra på flera punkter. Regeringen har haft chansen att rätta till saker och ting och att utnyttja möjligheterna att på EU-nivå förebygga och ta initiativ till olika frågor. Det gäller alltifrån socialt protokoll till att lyfta det hela under det svenska ordförandeskapet föregående mandatperiod. Jag anser inte att regeringen har gjort tillräckligt, och det är delvis därför vi diskuterar de här frågorna. Det har inte funnits någon vilja till förändring. Man må ha sagt det i korridorerna i , och man må ha sagt det inför journalister här hemma, att detta är en viktig fråga. Men man har inte gått vidare, och det är där regeringens stora misstag ligger. Det vi får nu är en stor skillnad mellan arbetare som kommer från och de som kommer från andra länder. Det kan inte vara rimligt. Vi har påtalat det tidigare, och vi gör det , nu kanske kraftfullare . Den enda rimliga utgångspunkten är att samma rättigheter och villkor ska gälla för alla som arbetar i . Det betyder inte att man ska ha samma lön men lön enligt kollektivavtal eller motsvarande. Vi måste också se till att företagen kan konkurrera på lika villkor. Det kan inte vara så att seriösa företag konkurreras ut av oseriösa. Därför menar vi från att den svenska kollektivavtalsmodellen ska gälla lika för alla, det vill säga både för svenska och för utländska företag. kommer vi säkert att få höra en del företrädare för regeringsunderlaget säga att vi kanske menar att utländska företag eller arbetare skulle vara mer oseriösa än svenska. Så är det naturligtvis inte. Det finns många exempel på bra företagare som kommer hit och följer avtal, precis som det finns företagare här hemma i som struntar fullständigt i dem. Likabehandling måste därför vara det viktiga ledordet. Vi menar att vi ska avslå den delen av idén om hur man ska hantera arbetsmarknaden . Från sida har vi nämligen inte riktigt förstått varför regeringen inte har utnyttjat den lilla men viktiga handlingsfrihet som faktiskt finns i det direktiv som fanns. Varför har man inte gjort som i till exempel , där man har utnyttjat denna möjlighet att ställa högre krav? Varför har regeringen inte utnyttjat detta? Det är inte så långt till . Arbetsmarknadsministrar från Alliansen brukar tycka om att åka dit och titta på till exempel flexicurity. Jag tycker att de borde åka dit och också titta på hur man har gjort när man har implementerat den här lagstiftningen. Om regeringen får som den vill blir det olika regler för svenska respektive utländska företag och anställda. Det är där vi är . Det blir i praktiken frivilligt för utländska företag att tillämpa svenska löne- och anställningsvillkor. Det kan inte vara rimligt, och vi har varit motståndare mot det under föregående mandatperiod och är fortfarande motståndare mot detta. Det finns ingen rättslig grund för facket att i efterhand kräva tillbaka förlorad lön för löntagare om det visar sig att företaget otillåtet har sänkt lönerna. En sådan möjlighet finns inte i lagförslaget som blev lag och som har hanterat människor fram tills . Den andra frågan som jag tycker är viktig är varför regeringen inte anser att olika avtalsförsäkringar ska gälla till exempel om det inträffar en arbetsplatsolycka. Varför har inte regeringen hanterat det? Det är en annan fråga som vi har ställt tidigare och som vi tyvärr inte har fått något svar på. Är det verkligen rimligt att en utländsk arbetstagare som jobbar i och som råkar ut för en olycka på arbetsplatsen och blir till exempel invalidiserad eller vad som helst inte kan begära skadestånd? Ska man inte kunna få det skydd som en svensk arbetstagare kan få? Det vore det mest naturliga och det mest rimliga, men ibland verkar det inte vara det enklaste när alliansregeringen får bestämma. Jag vill också prata om den andra delen av betänkandet, som handlar om 94. Det är en konvention som vi från sida bör följa, och vi bör ratificera den. Här svänger vi oss med olika förkortningar, och jag tycker att det var bra gjort av att förklara grunden till . Det var därför jag inte gick in på det i detalj. Men när det gäller vill jag passa på att göra det. Det handlar alltså om för sysselsättnings- och arbetslivsfrågor. Det finns ibland olika missuppfattningar om vad är. har som grundläggande mål att bekämpa fattigdom och befrämja social rättvisa. I uppgifterna ligger att främja sysselsättning och bättre arbetsvillkor i hela världen samt att värna om fackliga fri- och rättigheter. Det är alltså ingenting som har att göra med bara , utan det är hela världen. När vill ha hög svansföring i dessa frågor är det oerhört viktigt att vi först tittar på vad vi gör här hemma i förhållande till . Konstruktionen med bygger på att sammanföra regeringar med arbetstagare och arbetsgivare i en treparts institutionell struktur. Det innebär att den ska hantera normbildning, motverka konflikter och lösa tvister med fredliga medel. Man kan tycka att det är ett system som är svenskt och kanske inte riktigt behövs. Ja, i första hand handlar det om många andra länder, där lägstanivån verkligen är riktigt låg eller inte finns alls. Jag vill kort också redogöra för vad det innebär med olika former av konventioner som basar över. Framför allt handlar det om konventionsbaserad organisation. Vi har över 180 olika konventioner. Om man räknar upp några tror jag att det regeringsunderlag som finns i kammaren tycker att det är viktiga saker. Men steget från att tycka att det är viktigt till att år det är inte första året som detta är uppe avslå motioner, i likhet med motion 2010/11:A406 där vill att detta ska ratificeras, är väldigt märkligt. Vad är det då för rättigheter som åsyftas som jobbar med? Det är bland annat föreningsfrihet, organisationsrätt och erkännande av rätten till kollektiva förhandlingar. Det är avskaffande av alla former av tvångsarbete och avskaffande av barnarbete. kan man tycka att vi inte har sådant där i . Men det är också avskaffande av diskriminering i arbetslivet. Det jobbiga med situationer som dessa är att inte förfogar över några sanktionsmöjligheter. Arbetsmetoderna är dialog, rådgivning, experthjälp och tekniskt bistånd. har ratificerat samtliga åtta konventioner, de grundläggande. För vår del från sida handlar det i grunden om att efterleva konventioner och dessutom att, i stället för att bara försöka vara bäst i klassen i EU-sammanhang, försöka vara duktig i FN-sammanhang. Det är det som det handlar om. Därför vill jag för yrka bifall till majoritetens förslag. Vi har flera reservationer, men för tids vinnande väljer jag att säga att vi står bakom samtliga men att jag inte yrkar bifall till någon av dem. 146 HANS (FP): Det betänkande vi debatterar berör många motioner som gäller arbetsrättens område. Jag ska själv ägna mig åt att tala om det som berör framför allt. Jag ska börja med att säga att jag står bakom de två reservationer som är med på, men jag nöjer mig med att yrka bifall till reservation nr 1. Socialdemokraterna, har med utgångspunkt i kommittémotioner och ett antal enskilda motioner förenat sig om ett tillkännagivande att regeringen ska tillsätta en utredning om lex . Vi i Alliansen konstaterar att det inte finns något förslag om en utredning av det slaget i motionerna, som i stället har yrkanden om att lex ska rivas upp. Det här ger en anledning att fundera över var oppositionspartierna egentligen står i den här politiskt viktiga frågan. Jag vill säga några ord om bakgrunden till lex , som det har talats om här. Det handlar i korthet om de fackliga stridsåtgärder i form av en blockad som vidtogs på en byggarbetsplats i . Det är själva bakgrunden. Organisationerna hade krävt kollektivavtal med det lettiska företaget , som hade utstationerat byggnadsarbetare till . Då något kollektivavtal inte kom till stånd utvidgades stridsåtgärderna genom sympatiåtgärder från , Elektrikerna. väckte då talan i Arbetsdomstolen, AD, mot , Byggettan och Elektrikerna. AD avslog ett interimistiskt yrkande från om att stridsåtgärderna skulle förklaras olovliga. beslutade domstolen att begära in ett förhandsavgörande från , numera . Då fann domstolen i sin dom med förhandsavgörande att stridsåtgärderna stod i strid med EG-fördraget, eftersom de innebar en inte motiverad inskränkning i friheten att tillhandahålla tjänster. Regeringen lade fram en proposition, Åtgärder med anledning av Lavaldomen, . Propositionen innehöll bland annat förslag om ändringar i utstationeringslagen och medbestämmandelagen. Regeringen bedömde att lagändringar var nödvändiga för att svensk lag skulle vara förenlig med . Det ansågs som tämligen klart att ändringarna måste avse svenska arbetstagarorganisationers möjlighet att vidta stridsåtgärder mot utländska arbetsgivare i utstationeringssituationer. De tydligt angivna utgångspunkterna för lagförslagen var att det svenska systemet för att fastställa arbets- och anställningsvillkor för utstationerade arbetstagare ska vara förenligt med . Den svenska arbetsmarknadsmodellen skulle i så stor utsträckning som möjligt kunna tillämpas även i utstationeringssituationer. Målet angavs vara att så långt som möjligt och på de villkor som följer av vidmakthålla den grundläggande principen att huvudansvar för bestämmande av framför allt lönevillkor överlåts till parterna utan statlig inblandning. Vi kan konstatera att lex grundar sig på ett utomordentligt gediget och ambitiöst lagstiftningsarbete. Det är fråga om komplicerade rättsliga bedömningar. Under utredningsarbetet hade kontakt med en rad professorer med inriktning på arbetsrätt och EU-rätt såväl i som i de nordiska länderna. Utredningen bedrevs i nära samarbete med arbetsmarknadens parter, i god svensk anda. Propositionen 2009 föregicks av en omfattande remissomgång, och de synpunkter som då kom fram kommenteras utförligt i propositionen. Samtliga frågor som lyfts fram av oppositionen har faktiskt tidigare analyserats såväl av utredningen som av regeringen i propositionen. Man ska vara medveten om att de slutsatser som regeringen landat i utgår från att den svenska arbetsmarknadsmodellen i så stor utsträckning som möjligt ska kunna tillämpas även i utstationeringssituationer och att den grundläggande principen att huvudansvaret för att bestämma lönevillkor fortfarande ligger, som sagt var, på parterna utan statlig inblandning, inom de villkor som följer av . Det har inte varit fråga om att välja en lösning som går i den ena eller andra riktningen utan om en strikt tolkning av och vad den kräver eller medger i förhållande till den svenska arbetsmarknadsmodellen. I arbetsmarknadsutskottets lex Laval-betänkande 2009 behandlades motsvarande frågor som åter aktualiserats. I frågan om bevisregeln och bekräftelseavtal kunde utskottet konstatera att såväl den utredning som låg till grund för propositionen som regeringen har avvisat tanken på att göra det möjligt att vidta stridsåtgärder för att genomdriva ett bekräftelseavtal. I korthet gick resonemanget ut på att effekten av stridsåtgärder till stöd för ett bekräftelseavtal skulle kunna bli diskriminering av det utländska företaget. Ett krav på ett bekräftelseavtal, som ju bara skulle avse själva kontrollen av villkoren, skulle kunna genomdrivas med full kraft och detta även i ett fall när det är klarlagt att arbetsgivaren tillämpar tillräckligt bra villkor. Regeringen hade även hänvisat till de EU-rättsliga principerna om proportionalitet och ömsesidigt erkännande. Den möjlighet till kontroll av vilka villkor som faktiskt tillämpas låg enligt utskottet i stället i det som kan sägas vara den egentliga bevisregeln, nämligen att arbetsgivaren måste visa att de villkor som tillämpas är minst i nivå med det som den fackliga organisationen kan kräva med stöd av stridsåtgärder. Höga krav ska också ställas på tillförlitligheten hos den utredning som arbetsgivaren ska lägga fram. Frågorna är alltså redan grundligt analyserade.