prot · GY09118 · 2011-06-17 00:00:00 — Ingen hade kunnat ana vilka krafter som skulle sättas i gång och vad en mans självbränning i skulle bli starten till. Flera samverkande faktorer ledde till denna utveckling, exempelvis en stor andel unga i befolkningen i de aktuella regionerna, där få jobbtillfällen och höga matpriser hade lett till social oro och missnöje. Men även bristen på demokrati och mänskliga rättigheter ledde till en förändringsprocess som vi inte skådat sedan föll. Sociala medier har spelat en viktig roll. Den nya möjligheten gör att diktatorer kan dölja övergrepp. Sociala medier ger information och inspiration till andra att göra uppror mot diktatorer och mot regimer som vill slå ned sitt eget folk. Kan andra, så kan vi, resonerar man. Ser man att andra har frihet kan man inte acceptera att fortsätta förtryckas i all evighet. Fasaden måste förr eller senare rämna. Jag skulle vilja nämna en grupp som har stärkts i sin kamp i , Women 2 Drive. Jämställdhet är också en mänsklig rättighet. Det handlar om rätten att köra bil, som män. , , har de här kvinnorna sin demonstration. Jag skulle här vilja uttala ett stöd till deras kamp. När vi ska tala om militära insatser är det viktigt att slå fast att också aktivt bidrar med andra insatser i regionen. Vi i bidrar till demokratiseringen på olika sätt. Det sker nu bland annat genom någonting som vi i utskottet fick höra om vid ett besök på , nämligen att vi ger biståndspengar till ett projekt som heter . Det handlar enligt deras informationsbroschyr om utifrånstöd till inifrånkamp. Institutet stöttar unga opinionsbildare i och med potential att inifrån sina länder arbeta för förändring och yttrandefrihet. deltog 27 deltagare och 2009 34 personer. I tre intensiva veckor byggdes kreativa nätverk av starka och motiverade journalister, bloggare, frivilligaktivister, projektledare och kulturproducenter som kan fortsätta att stötta varandra i arbetet för samhällsförändring. Det är bra, och vi stöder demokratisträvanden. Kanske har detta bidragit till det som har hänt under den här våren. Men vi måste förstås också våga ge stöd när dessa grupper möter motstånd. När folk blir engagerade och säger ifrån blir ledare i diktaturer och repressiva regimer inte glada. De vill slå ned alla tecken på uppror. När de första folkliga upproren började i tvekade först många av världens ledare att bejaka och stödja de folkliga upproren. Men kom stödet från supermakten , och då hängde EU på. Tyvärr har EU inte tagit ledningen i den utsträckning som vi kristdemokrater hade önskat. Att stödja upproren i och var inte så svårt, om man jämför med situationen i . I och begicks övergrepp, men det blev inte regelrätt krig mot den egna civilbefolkningen. I däremot började ett krig mot civilbefolkningen, och Gaddafi avsåg att bomba en hel stad, Benghazi. Vad skulle vi göra? Skulle vi se på eller agera? Vi kristdemokrater och majoriteten av riksdagspartier ansåg april att vi skulle agera och beslöt då att skicka stöd till den militära insatsen i . Vi skickade JAS Gripen för att upprätthålla flygförbudszonen, en viktig del i FN-resolutionen , en resolution som också ger folkrättsligt stöd för militärt ingripande, något vi anser vara mycket viktigt som en grund. Det är dock inget beslut man tar utan vånda. Som flera varit inne på här är det en svår fråga. Att använda vapenmakt av något slag är en allvarlig sak. Men när inga ekonomiska sanktioner eller varningar till diktatorer hjälper, hur ska vi då skydda civila som riskerar att slaktas av sina egna ledare? De partier som har invändningar mot det riksdagsbeslut vi snart ska fatta anser att vi med diplomatiska påtryckningar ska förändra situationen i . Jag håller med om att vi ska göra mer för att trycka på, men är detta det alternativ som är lösningen? Vem lyssnar Gaddafi på? Man säger också att vi i stället ska satsa på humanitära insatser. Det är bra, och det gör vi redan. Men ska vi inte också förebygga att människor skadas, dödas eller tvingas fly? Är det inte bättre att försöka skadskjuta Gaddafis styrkor, så att de inte kan begå övergrepp mot civilbefolkningen? Visst är det ett svårt politiskt ställningstagande med militära insatser, men ibland är det av nöden tvunget. Så har också resonerat efter folkmordet i , där FN såg på men inte ingrep, och efter och hela där de holländska FN-trupperna inte kunde skydda civilbefolkningen. Ska vi låta ledare slakta sin egen befolkning till förmån för talet om att inte använda vapen eller inte ingripa i ett lands interna angelägenheter? Nej, enligt FN har vi en skyldighet att ingripa. har fått möjligheten att stödja sig på rätten att skydda civilbefolkningen mot dess egna ledare i situationer som i . Jag och mitt parti har kommit fram till att militära insatser är nödvändiga i . Vi vill att FN ska ingripa till skydd för civilbefolkningen, och vi vill att är med och bidrar. Därför vill vi vara med och förlänga insatsen med dagens beslut. Vi inser nog alla att långvariga krig skapar många problem, och det är inte eftersträvansvärt. Men vi har i alla fall kommit fram till att vi i det läge som råder i inte kan lämna folket ensamt med Gaddafi. Han behöver övervakas och i förlängningen gripas och ställas till svars för de övergrepp som han begått mot civilbefolkningen och sina brott mot mänskligheten. har rapporter om systematiska våldtäkter framkommit. Utländska journalister har sett filmer på övergrepp. Bara för någon dag sedan kom rapporter om att Gaddafi via helikoptrar beskjutit Misrata. Målet med FN-resolutionen var inte att avsätta Gaddafi. Men jag tror inte att någon kan se honom som ledare för . är det viktigt att hålla uppe trycket på med alla de möjligheter som resolution medger. Det beslut vi ska fatta innebär att vi ska delta med flygspaning för att skydda civila, bordningsinsatser för att skydda vapenembargot mot Gaddafi men också för att sprida information till befolkningen. Detta är viktiga uppdrag som ska utföras av l80 personer, som vid förstärkning kan bli högst 250 personer. Vi ska också vara stolta över dem som är med och bidrar i denna insats. I väntan på att vi får en lösning i är det viktigt att vi redan nu planerar för vad som kommer sedan, efter konflikten. Det arbetet har vi fått information om att FN redan har påbörjat. har fått ett särskilt uppdrag i det syftet. Det är bra, och bidrar med stora resurser till UNDP som kan användas konstruktivt. FN:s organisationer förbereder för val och olika reformer och för att få i gång rättsvårdande instanser, offentlig administration, infrastruktursatsningar med mera. har redan bidragit med stora summor i det humanitära arbetet och ska så fortsätta. Medel finns till hands för att öka insatserna där, vilket är bra. Med detta vill jag yrka bifall till utskottets förslag. I detta anförande instämde (KD). 25 Utrikesminister (M): Det har varit en bra debatt. Det finns inte anledning för mig att göra så värst många tillägg till det som har sagts. har väl förklarat nödvändigheten i att vi även fortsatt är med i en militär operation för att stödja genomförandet av FN:s säkerhetsråds resolution . Det är förknippat med svårigheter och utmaningar vore det inte det skulle frågan redan vara löst. Låt mig bara göra några påpekanden, kanske mest om historieskrivningen och om vad den kvarvarande oppositionen möjligtvis har att säga under dagens debatt. Att har ett visst behov av att klä på sig igen efter den sällsamma politiska striptease som vi har sett från socialdemokratins sida den senaste månaden må vara förståeligt. Men jag vill i dagens debatt gärna säga att med mitt utpräglade humanitära sinnelag ska jag avstå från att kommentera vad som har förevarit från socialdemokratisk sida . Det har många andra gjort. har hamnat i lite konstigt sällskap. Det är väl i och för sig inte första gången detta inträffar i historia, men sitter han där i samma båt som och talar illa om den här operationen och tror att det hela löser sig om man litar på Gaddafi. Han lindar in sig i olika folkrättsliga resonemang som han har lånat av och , som ifrågasätter detta på grunder som vi inte anser acceptabla. Det är lite sällsynt sällskap. Så talar han om vapenvila. Det är vi alla för. Men låt oss vara klara med att en vapenvila kan genomföras bara när vi har uppnått en vapenvila som skyddar de civila. Vi har ställt upp tre mycket tydliga krav gemensamt i det internationella samfundet. För det första ska alla attacker och hot om attacker mot civila och civilbefolkningens områden upphöra. Är beredd att ge upp det? För det andra ska det säkerställas att regimen har dragit tillbaka alla militära styrkor, krypskyttar, legosoldater och paramilitära styrkor till sina förläggningar och slutat med förtrycket. Är beredd att ge upp det? För det tredje ska regimen , fullt säkert och obehindrat säkerställa humanitärt tillträde för den hjälp som bland andra på goda grunder talar om vikten av. Är beredd att ge upp det? Låt mig göra fyra enkla påpekanden i sakdebatten. För det första är det en självklarhet att fullt ut stöder resolution av säkerhetsråd. Jag tror och hoppas att jag kan säga att åtminstone på den punkten är enigheten i riksdag total. För det andra: När vi har sagt att vi stöder denna resolution är det väl inte alldeles orimligt att också vi efter bästa förmåga ska bidra till att genomföra resolutionen och ge ett bidrag till de samlade internationella insatserna i detta syfte. Också på den punkten kunde man hoppas att vi har möjlighet att uppnå en bred enighet i kammaren. För det tredje gäller detta också de militära insatserna. Ensamma är de med all säkerhet inte avgörande, men och det har sagts av åtskilliga i denna talarstol det är alldeles entydigt att de har bidragit till att skydda och rädda enskilda civila människor som annars inte hade varit vid liv. Jag tror att vi alla också inser att ett fortsatt militärt tryck är en nödvändighet för att bereda vägen för det eldupphör som jag skisserade och för den politiska process som kan ge en bättre framtid för . Jag tror inte att det är klok politik att lita på att Gaddafi är snäll om vi upphör med de militära insatserna. För det fjärde är det rätt naturligt att vi ska bidra med det som vi är bäst på och som faktiskt behövs. Vi har tillfrågats av Nato, som har ansvaret för detta, specifikt om fortsatta insatser med den synnerligen goda spaningskapacitet som Gripensystemet av mest historiska skäl är utrustat med. Vi vet dessutom att det finns behov också av ytterligare bordningsstyrkor, och vi vet att det finns behov av personal för informationsoperationer. Detta är saker som vi kan, som behövs och som efterfrågas. Mot bakgrund av de punkter jag tidigare refererade vore det konstigt av att säga nej. Så värst mycket mer behöver inte denna debatt och detta beslut handla om. Man kan ta avstånd från resolution , men det vore ett mycket tydligt brott mot en djupt förankrad och långvarig svensk tradition. Man kan tycka att andra ska bidra men kanske inte just vi. Det vore ett brott mot den internationella solidaritet som vi annars talar med mycket stora bokstäver om. Man kan tro att om vi upphör med de militära insatserna kommer Gaddafi att upphöra med sitt förtryck, sitt våld mot civila och sina försök låt oss vara tydliga på den punkten att återerövra makten över i dess helhet. Det vore självfallet naivt, till och med, vågar jag säga, extremt naivt. Man kan vilja att vi inte gör det som vi är bra på och det som behövs. Det vore självfallet slöseri med skattebetalarnas pengar. Det har mot denna bakgrund inte varit så svårt egentligen, trots vad vi upplevt i den offentliga debatten , att nå fram till den breda överenskommelse som ligger på bord. Låt mig till slut också säga att jag tror att den inriktning som vi nu ger stödet och medverkan i de militära insatserna för att förverkliga den bredare ansatsen i säkerhetsrådets resolution är skarpare, bättre och mer meningsfull än det vi gjorde tidigare. För det vill jag avslutningsvis i ekumenisk anda tacka de partier som står på den internationella solidaritetens ståndpunkt. Sedan överlåter jag åt och i mer eller mindre skön förening att försöka baktala det vi och det internationella samfundet gemensamt försöker göra. 26 HANS (V) replik: Utrikesminister försöker vinna billiga poäng i talarstolen genom det klassiska knepet guilt by association. Om vi ska spela det spelet, , kan vi ju påminna om den tid när stod här i och sade: Det handlar inte om att stödja den ene eller andre. Det var uttalanden som var i det närmaste identiska med de uttalanden som kom från , och . Där kan vi tala om ett sällskap i den här frågan som kanske inte var så smickrande för utrikesministern. Vi i har gjort vårt eget ställningstagande utifrån vår ideologi och vår solidaritet med det libyska folket. Vår utgångspunkt har varit att vi har stött FN-resolutionerna och 1973. Det är just därför vi ser med sådan oro på utvecklingen när det gäller insatsen i . Det krav på eldupphör som är centralt i FN-resolutionen kommer allt längre ned på dagordningen i den internationella insatsen. Jag har citerat den välrenommerade tankesmedjan som menar att den strategi som man använder från Natos sida försvårar möjligheterna att få till ett eldupphör och riskerar att leda till att man förlänger stridigheterna med civilt lidande som konsekvens. Vi ser också det centrala i FN-resolutionen om att skydda civilbefolkningen. Även denna centrala del i FN-resolutionen ser vi nu hur man backar ur. Vi ser att insatsen går alltmer från att vara att skydda civila till att bedriva ett öppet krig mot regimen i med syfte att få till ett regimskifte. Vi har hört talare efter talare prata om att vi ska ha militärt tryck på regimen i . Det var inte det FN gav mandat för. En sak som just nu oroar mig, och jag tror många med mig, handlar om de tydliga signaler vi får från flera av de länder som deltar i den internationella insatsen tillsammans med . Där säger man nu öppet att som person är ett legitimt mål. Det är helt legitimt att nu bedriva ett krig med syfte avsätta honom eller till och med skada honom. Är det ett syfte som den ställer sig bakom? 27 Utrikesminister (M) replik: Den ställer sig entydigt bakom att det är angeläget att och hans närmaste försvinner från . De har förgiftat den politiska atmosfären i detta land. Jag gör ingen hemlighet av att det är vår politiska strävan. Jag är förvånad över att tar sig före att kritisera den politiska ambitionen. Däremot är det inte någonting som vi ska uppnå med militära medel. Det är den politiska processen som ska leda till detta. Den militära operationen handlar först och främst om att säkra de civila målen. Jag refererade de tre krav som vi ställer upp för en vapenvila, och jag frågade om ställer upp på dessa tre krav på vapenvila. Det är för det första att alla attacker på civila ska upphöra. Det är för det andra att Gaddafi drar tillbaka sina militära styrkor till förläggningarna. Det är för det tredje att han går med på att de humanitära hjälpsändningarna ska ske obehindrat. När han går med på det blir det vapenvila och politisk process. Om vi ska göra vapenvila innan han går med på det skulle man objektivt sett, som en gammal marxist skulle säga, spela på Gaddafis planhalva. Det är där, objektivt sett, som nu befinner sig. 28 HANS (V) replik: Jag vill igen påminna om, för det kanske har glömt bort, att det var mitt parti, , som såg till att Libyenfrågan först kom upp till debatt i riksdag genom att vi begärde en aktuell debatt. I de tre debatter som vi nu har haft har vi i varit oerhört tydliga i vårt stöd till det libyska folket och dess legitima krav på att måste avgå och att vi måste få till ett demokratiskt styre i . Vi har också varit glasklara i samtliga dessa tre debatter med jag vet inte om har sovit under mina anföranden här att vi vill se ett eldupphör i . Vad innebär ett eldupphör i ? Det innebär självklart att attacker mot civila måste upphöra, att styrkorna måste dra sig tillbaka och att man låter humanitära insatser komma fram. Det vi debatterar och om ska fatta beslut om är i grunden en ny insats. När vi fattade beslut gav vi ett mandat från att skulle delta i en internationell insats för att skydda civilbefolkningen genom att upprätthålla en flygförbudszon. Den proposition som nu har presenterat är i grunden någonting helt annat. Vi ska inte längre delta i flygförbudszonen. Vi ska i stället delta med spaningsinsatser i en insats som alltmer har fått karaktären av att avsätta och få till ett regimskifte i landet. Det kan inte bara svepas i väg. De argument som hörs från allt fler av de länder som deltar i insatsen är att man ser som ett legitimt militärt mål. Man tycker att det är helt legitimt att man bedriver bombanfall mot och civila mål där som tillhör . Det är problematiskt, . Vår uppgift nu är att vi ska åka till för att spana. Men vem kommer att använda uppgifterna och på vilket sätt? Där har vi inga garantier. Vi åker ned och ger övriga Nato ett frikort att kunna använda den information som vi samlar ihop för att eventuellt bryta mot FN-resolutionen . Det kan jag som vänsterpartist inte ställa mig bakom. 29 Utrikesminister (M) replik: hävdar att han har varit oerhört tydlig. Det är möjligt. är han oerhört otydlig om vad han faktiskt vill. Han säger: Vi är nog emot Gaddafi, men absolut inte för att vara för aktivistiska för att avsätta Gaddafi. Jag tar gärna anklagelser från om att jag är för aktivistisk när det gäller att avsätta . Jag tackar för den anklagelsen. Det är en politisk målsättning. Den skäms vi inte för. Vi ska vara mycket tydliga med att detta strävar vi efter, annars kommer vi inte upp med någonting annat. , och också antar jag vill ha en omedelbar vapenvila utan villkoren. Sedan ställde jag frågan om villkoren. säger att han instämmer i dem. Då är det samma politik. Vi måste fortsätta intill dess att vi uppnår dessa villkor, annars har vi inte skyddat de civila. Ta Misrata som ett exempel. Kan han tro att någon hjälp hade nått fram till dem någonsin om vi inte hade gjort de militära insatserna för att ta bort krypskyttarna, artilleriet och stridsvagnarna som dödade vanliga människor? har vi fått bort dem från stora områden. kommer Röda Korset, Röda Halvmånen och Médecins Sans Frontières in och hjälper människorna. Hade , och fått råda hade de fortfarande bombats i Misrata och inte fått någon hjälp. Den politiken ställer vi inte upp på. 30 (SD): I den föreliggande propositionen föreslår regeringen att den svenska insatsen i förlängs med . I debatten handlade insatsen , och vill man alltså förlänga den med ytterligare och förnyat uppdrag. Man kan redan nu ställa sig frågan om denna insats är början till något som kommer att dra ut genom ytterligare förlängningar framgent. Med tanke på Natos tidigare och nuvarande insatser kan man tänka sig att även denna kommer att pågå under en mycket . Medan man i , som till och med är medlem i Nato, sätter punkt för insatsen väljer alltså , som inte är medlem, att förlänga sin insats. ursprungliga ställningstagande har inte förändrats. Vi är fortfarande kritiska till det svenska deltagandet i insatsen av flera skäl. Vi är visserligen inte principiellt avvisande till att delta i militära operationer utomlands, men detta betyder inte att det är självklart att måste delta i alla typer av internationella krigsoperationer. Vår inställning bygger på att ett svenskt deltagande förutsätter ett tydligt uttalande om syftet med operationen, hur den kan förväntas pågå och hur omfattande den ska vara. Så är inte fallet med denna operation, vilket vi kan konstatera. Inte heller är det, av regeringens proposition att döma, klart att insatser om en bordningsstyrka eller informationsoperationer efterfrågas. Trots detta vill man nu besluta om att bidra med en insats till en kostnad på ytterligare . Det är pengar som tas från andra delar av försvaret, vilket redan nu går på knä och knappast kan uppfylla kravet om att försvara vårt eget territorium. Inför propositionen varnade för att det fanns risk för att flera av de andra länder som deltar i operationen successivt skulle vidta alltmer långtgående åtgärder i kriget, så kallad mission creep. Vi menar att just detta nu har visat sig stämma. Nato har tagit klar ställning för ett avsättande av Gadaffi, och för del föreslås alltså nu ett utökande av spaningsuppdraget och marktrupp. Vad blir nästa steg? Vi kan se hur FN-resolutionen tolkas väldigt olika. Medan några tolkar den som att Gaddafi är legitim att döda tolkar andra det inte så. Några Natokällor hävdar att man har Gaddafi själv på kornet och andra förnekar det. hör vi hur övriga partier, med i spetsen, sjunger i kör för deltagande i insatsen i . Desto tystare var det tidigare från moderat håll. Utrikesminister har själv tillhört ett bolag som samarbetat med Gaddafiregimens blodiga diktatur och tjänat pengar på den libyska oljan. var han inte beredd att stödja vare sig den ena eller andra sidan. helt plötsligt förespråkar han både insatser och förlängningar av desamma mot diktatorn. Det är klart. Det är aldrig bra att satsa på en förlorande häst. Då är det bättre att byta häst, vilket uppenbarligen är utrikesministerns nya strategi. Man kan ställa sig frågan: Vems intressen stöder vi med vår insats? Vi hörde tidigare från säga att om vi drog tillbaka vår insats skulle vi svika de krafter vi stöder. Vilka är dessa krafter? Det finns fortfarande tecken på att rebellsidan inte nödvändigtvis utgör ett bättre alternativ för utveckling än vad Gaddafi gör. Det är oklart om det så kallade nationella övergångsrådet har kontroll över alla rebellstyrkor. Rapporter från rebellzonen om repressalier mot verkliga eller inbillade Gaddafianhängare samt om hur regelrätta lynchningar har ägt rum har fortsatt. Dessutom har befälhavare på rebellsidan medgivit hur de och deras mannar har slagits mot amerikanerna i och . De är med andra ord representanter för samma grupper som våra soldater i bekämpar . Ska vi nu skydda samma personer i ? Vi betvivlar inte att det finns ett rättmätigt missnöje med diktatur. Vi betvivlar inte heller att det finns goda intentioner hos en del av dem som deltar i upproret. Men olyckligtvis finns det inte särskilt mycket som talar för att rebellsidan kan komma att bli basen för en friare och mer demokratisk utveckling i . är ett klansamhälle, och vad rebellerna verkligen vill se för utveckling, annat än att få bort Gaddafi, är det ingen som vet. Vår inställning är att under rådande omständigheter inte bör delta i militära operationer i och att resurser i stället bör läggas på humanitära insatser på plats för att hjälpa dem som har flytt sedan oroligheterna inleddes. Det som är positivt i den föreliggande propositionen är att de humanitära insatserna betonas mer än i den förra propositionen, då de knappt omnämndes. Men vi anser det trots allt inte vara tillräckligt. Därför yrkar jag, herr talman, bifall till reservation och avslag på utskottets förslag i betänkandet. I detta anförande instämde , och (alla SD). 31 (S): Att sända militär personal och militära vapensystem för att bidra till att lösa internationella konflikter och bevara fred är stora och grannlaga beslut. Det handlar om ställningstaganden där vi som folkvalda beslutsfattare har att ta ansvar för internationella operationer där svensk militär personal kan riskera livet. Motiven för sådana beslut måste vara mycket starka. Det måste också finnas en helhetssyn bakom sådana beslut där man ser hela samhällsperspektivet. Perspektivet får inte enbart vara militärt. Svensk utrikes- och säkerhetspolitik måste alltid bottna i folkrätten och dess principer. Det är ett fundament för att värna de små nationernas rätt men också respekten för människors liv och rätt till integritet. Om andra principer får råda är risken uppenbar att ändamålet blir att helga medlen. Maktpolitiska motiv riskerar då att gå före det som är internationell rätt och lag.