prot · GY09109 · 2011-06-01 00:00:00 — 1 § Meddelande om aktuell debatt vice talmannen meddelade att på begäran av riksdagsgrupp skulle en aktuell debatt om ojämlik sjukvård anordnas direkt efter voteringen . Från regeringen skulle socialminister (KD) delta. Den inkomna skrivelsen hade följande lydelse: begär aktuell debatt om den ojämlika sjukvården har rapporterna om ojämlikheterna i den svenska sjukvården kommit tätt. Rika och friska människor besöker vårdcentralerna oftare än sjuka och fattiga. Men det är även så att människor med hög utbildning och inkomst får bättre behandling och bättre mediciner än vad andra gör. Det här måste få ett slut. Sjuka människor ska få vård efter behov. Inte efter plånbok. Det finns ingen annan hållning som är moraliskt försvarbar. Därför begär vi i en aktuell debatt i om ojämlikheterna i den svenska sjukvården. 2 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2010/11:363 Till Interpellation 2010/11:363 Lysekilsbanans framtid av (MP) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är planerade nationella och utrikes resor. (M) Enligt uppdrag 2010/11:366 Till Interpellation 2010/11:366 Lysekilsbanan av (V) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är planerade nationella och utrikes resor. (M) Enligt uppdrag 2010/11:376 Till Interpellation 2010/11:376 Fyrstegsprincipen i EU av (MP) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är planerade nationella och utrikes resor. (M) Enligt uppdrag 2010/11:391 Till Interpellation 2010/11:391 Klimatpolitiken och den mellansvenska fossilgasledningen av (MP) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är planerade nationella och utrikes resor. (C) Enligt uppdrag Interpellation 2010/11:427 Till Interpellation 2010/11:427 Behov av skydd mot rovdjur av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är att det är fullt i kammaren . Landsbygdsdepartementet (C) Enligt uppdrag och rättschef 3 § Anmälan om inkommen granskningsrapport från vice talmannen anmälde att följande granskningsrapport inkommit från : RiR 2011:20 Vad blev det av de misstänkta bidragsbrotten? 4 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Propositioner 2010/11:146 till socialförsäkringsutskottet /11:147 till civilutskottet 5 § Ändrade kapitaltäckningsregler (CRD 2 och 3) Föredrogs finansutskottets betänkande 2010/11:FiU40 Ändrade kapitaltäckningsregler (CRD 2 och 3) (prop. 2010/11:110). 1 (V): Den proposition som vi nu ska debattera och fatta beslut om handlar om ändrade kapitaltäckningsregler och innehåller förslag till lagändringar som syftar till att genomföra två EU-direktiv om ändringar av reglerna om kapitaltäckning och stora exponeringar för kreditinstitut och värdepappersbolag. Det handlar främst om regler om gränsvärden och samarbete mellan myndigheter i kritiska situationer. anser att de flesta av de ändringar som föreslås går i rätt riktning inom de flesta områden. kan vi i kammaren nog vara överens om att den senaste finanskrisen tydligt har visat på behovet av en ökad finansiell reglering. Krisens orsaker var både komplexa och sammanflätade, men krisen blottlade betydande brister i det kapitalistiska systemet, i synnerhet i dess nyliberala tillämpning. Framför allt visade sig den marknadsliberala tesen om effektiva marknader som fungerar bäst utan statlig reglering inte hålla i verkligheten. Extra trevligt är att har nyktrat till efter det som har hänt. har man reserverat sig mot alla förslag om avreglering som har funnits. När man har avreglerat marknaden från EU-håll och förslag har lagts fram i kammaren har alltid velat gå längre och haft större och fler avregleringar. Men börjar man inse konsekvenserna av sitt agerande. Det är dock märkligt tyst från dem som drivit tesen om att staten inte ska lägga sig i hur marknaden beter sig eftersom den klarar sig bäst själv. Utöver ett antal sådana företrädare i kammaren finns Timbro och som borde stå i skamvrån och skämmas över vad de har bidragit till. Det är många runt om i som betalar priset för krisen på ett hårt sätt med sänkta löner och pensioner, uppsägningar, försämrade pensionssystem, försämrad välfärd och så vidare för att stater har tvingats gå in med medborgarnas pengar och rädda banker och finansiella institut. kan nu se med tillfredsställelse på att flera av de åtgärder vi har föreslagit är på väg att genomföras eller diskuteras inom EU eller andra internationella organisationer. Det handlar om allt från reglering av kreditvärderingsinstitut, clearing och handel med olika derivatinstrument till att kampen mot skatteparadis har intensifierats. har på olika sätt och i flera sammanhang framfört kritik mot de nuvarande kapitaltäckningskraven. Reglerna har flera svagheter. För det första är de alltför låga, vilket finanskrisen tydligt visade. För det andra är det ett problem att de nuvarande kapitaltäckningskraven är riskbaserade. Detta medför två stora problem. Det leder till procykliska kapitaltäckningskrav som förstärker konjunktursvängningarna. För att klara kapitaltäckningskraven kan man bli tvungen att dra ned på utlåningen, vilket förstärker lågkonjunkturen. Det omvända förhållandet gäller givetvis i en högkonjunktur. Det har också visat sig i återkommande regelbundna finansiella turbulenta perioder. Vidare är kapitaltäckningskraven relaterade till bedömningarna av tillgångarnas risk. 2-reglerna tillåter att riskvärderingen får ske via bankernas interna system eller genom externa ratinginstitut. I praktiken innebär det att marknadsaktörer som står i beroendeställning till de finansiella företag de värderar utför tillsyn och i någon mening tolkar gällande lagar och förordningar beträffande den finansiella regleringen. Detta är självfallet djupt olyckligt och något som denna proposition inte gör något åt. En annan svaghet i dagens finansiella reglering som har bäring på kapitaltäckningskraven är det fenomen som kallas shadow banking, skuggbanker. Syftet med att skapa dessa separata bolag, de så kallade skuggbankerna, har i många fall varit att lyfta bort risker och tillgångar från moderbankens balansräkning till skuggbankerna eftersom dessa bolag verkar under svagare tillsyn och reglering. Förfarandet har för moderbankens räkning också den fördelen att det ökar bankens kapital och på så sätt underlättar för banken att infria kapitaltäckningskraven. Man lyfter ur risker man har i bokföringen och lägger dem i ett separat bolag. Detta var en av de grundläggande orsakerna till finanskrisen. Dagens kapitaltäckningskrav behöver därför skärpas över hela linjen. Regeringens proposition om ändrade kapitaltäckningsregler uppnår inte detta, och det har knappast heller varit syftet eftersom det pågår ett omfattande arbete med 3. När den propositionen kommer återkommer med ett genomarbetat förslag för hur vi ser på kapitaltäckning och finansiell reglering. tänker jag beröra några punkter i den proposition vi har framför oss där har avvikande mening. Det är bra att man föreslår att originatorn, det vill säga den som ger ut ett värdepappersinstrument, också ska tvingas behålla en del av värdepapperet för att på så vis ta ansvar för vilka risker som finns i värdepappersinstrumenten. Det tror vi kan vara lugnande och skapa en ökad trygghet. Problemet är dock att den andel man tvingas behålla är så låg som . Vi tror att den andelen är för låg och att man om man förväntar sig en högre avkastning är villig att testa gränsen på . Man behåller och ger ut papperet trots att man vet att det är en stor risk, och om man lyckas får man en större avkastning på vidare produktion av värdepapperet. föreslår att man höjer kravet till . Den som ger ut värdepapperet ska tvingas behålla i egen ägo. Vi menar också att det ska gälla fordringar som är garanterade av nationella regeringar, centralbanker eller andra offentliga organ, vilket regeringen inte anser. Även om jag har flera punkter som skulle kunna nämnas ska jag slutligen ta upp frågan om nya villkor för ersättningssystem. Det har pratats mycket om bonusar och rörliga ersättningar och vilka konsekvenser det har fått för olika finansiella instituts ökade risktagande. Människor som handlar med värdepapper har tjänat mycket för egen räkning genom att ta risker med andra människors pengar. Det är lätt att ta risker med andra människors pengar när man själv inte riskerar något och dessutom kan tjäna stora summor. Jag tycker att de villkor som införs är en stor besvikelse. De innebär inte att man på något sätt kommer till rätta med problemet. Propositionen innehåller vissa generella principer för ersättningssystemens utformning och tillämpning. Principerna innebär att ersättningspolicyn ska vara förenlig med sund och effektiv riskhantering och inte stå i strid med institutets långsiktiga intressen. Det är i sig motsägelsefullt eftersom institutets långsiktiga intressen självklart är att ha en stor del av marknaden under sig och därmed tjäna så mycket pengar som möjligt. Det hänger inte ihop, skulle jag vilja påstå. De ska dessutom vara föremål för löpande oberoende översyn, och de ska på en principiell nivå fastställas av styrelsen. Allt ska vägas samman i en individuell och kollektiv prestation inom institutets övergripande resultat. Vi menar att detta är alltför vagt och oprecist. De senaste två decennierna har mycket tydligt präglats av att lönerna såväl till företagens ledande skikt som till löntagare på lägre nivåer i stor utsträckning har varit rörliga. Ur ett företagsekonomiskt perspektiv finns det egentligen inget rationellt skäl till att lönerna till finansföretagens ledande skikt är rörliga. Det finns tvärtom studier som visar att rörliga löner kopplade till olika prestationsmått är kontraproduktiva för företagens resultat. Bonusar och olika former av ersättningssystem till ledande befattningshavare är en del av ett system i näringslivet i allmänhet och finanssektorn i synnerhet som leder till moral hazard där det är enkelt att ta stora risker med andras pengar. har det naturligtvis gett hög avkastning, men lika ofta har det fått katastrofala konsekvenser, inte minst för alla de medborgare som betalar priset för detta agerande. Mot bakgrund av det resonemanget anser vi att rörliga ersättningar till personer på ledande befattningar i banker och andra finansinstitut helt enkelt bör förbjudas. Därför, herr talman, lyfter jag fram den reservation som handlar om bonusar och rörliga ersättningar. 2 (M): Vi behandlar här regeringens proposition om ändrade kapitaltäckningsregler i enlighet med CRD 2- och 3-direktiven samt en motion väckt med anledning av ärendet. Propositionen innebär förslag om lagändring för att genomföra två EU-direktiv, Capital Requirements Directive 2 och 3, vilket innebär förändringar om regler för kapitaltäckning och stora exponeringar. Främst gäller det ändrade regler om gränsvärden vid stora exponeringar, regler om hur positioner i värdepapperiseringar kan företas, kapitalbasens sammansättning, tillsynen av kreditinstituten, samarbetet mellan myndigheter i kritiska situationer, högre kvalitetskrav på kreditvärderingsföretag med mera. I delar införs direktiven som rambestämmelser som preciseras som föreskrifter genom regeringen eller via tillbörlig myndighet. I andra delar krävs större harmonisering med svensk lagstiftning och direktiven; här föreslås lagändringar. Som var inne på har den snabba utvecklingen inom finansmarknaden i kombination med globaliseringen och internationaliseringen gjort att reglerna kontinuerligt behöver ses över och revideras. Detta är ett arbete som pågått, men som i högsta grad accentuerats och intensifierats efter att finanskrisen inleddes . Även om det fanns en viss insikt om behoven redan före finanskrisen har krisen tydligt blottlagt en rad obalanser som är svåra att bortse från. Det finns en bred uppfattning hos branschen, marknaden och olika politiska läger om att svagheterna i systemet behöver ses över och rättas till. De flesta är överens om att vi alla gynnas av en stabil finansmarknad och att vi på alla sätt bör försöka undvika att ytterligare obalanser kvarstår eller uppstår. Det är angeläget med stramare regler för kreditinstitut när instituten växer sig så stora att länders hela ekonomi står och faller med hur väl kreditinstitutens verksamhet sköts. Vi ser hur länder med god ekonomi förbyts till krisländer på grund av banker som har bedrivit en alltför riskfylld verksamhet. Det är uppenbart att regelförändringar behövs, men det behövs också en större efterlevnad av de regler som redan finns. Även tillsyn och insikt om risker har lämnat en hel del att önska. Det är viktigt med ansvarsutkrävande när missförhållanden under gällande regler råder. Det är också viktigt att signalerna i form av incitamenten från samhället är tydliga om vad som förväntas när det gäller ansvarstagande från ägare och verkställande. Det är nödvändigt att signalerna är sådana att bankerna själva tar ansvar, men att det inte heller kan uteslutas att ytterligare åtgärder kan komma i fråga. Varje land måste ha möjlighet att utforma sina krav utifrån sin specifika situation, även om huvudprincipen är att gemensamma regler så långt det är möjligt ger bäst förutsättningar för att en stabilare finansmarknad upprätthålls. Kreditinstitutens verksamhet är tätt sammanflätade med varandra och sträcker sig över nationsgränser och världsdelar. När en får problem sprider det sig gärna till fler. Är problemen stora hotas hela system. Det här komplicerar bilden, och en harmonisering av regler i ett globalt perspektiv är centralt för att försöka undvika och komma till rätta med eventuella obalanser. Verksamheten är internationaliserad, och en alltför apart regelstruktur kan få motsatt effekt. Att finansmarknaden är solid och fungerar på ett tillfredsställande sätt är viktigt för att samhällsekonomin ska fungera. Kreditgivning till företag och hushåll behöver fungera på ett bra sätt. Det här är ytterligare en faktor som försvårar regleringsprocessen. Det krävs helt enkelt en väl avvägd reglering som inte riskerar en väl fungerande samhällsekonomi, som en stabil finansmarknad upprätthålls. Jag tror att det råder samstämmighet om att behoven att strama upp regelverket överväger, även om ingen kan avgöra vilken nivå som är lagom. Jag utgår ifrån att regeringen noga utvärderar och följer utvecklingen. Jag utgår också ifrån att justeringar kontinuerligt kommer att göras när behoven uppstår. Det går aldrig att avgöra var och när nästa kris kommer eller var problemen uppstår nästa gång, men vi kan vaksamt övervaka och kritiskt granska för att försöka identifiera missförhållanden. När sådana missförhållanden tydligt kan identifieras är det också viktigt att åtgärder vidtas. Utgångspunkten är att åtgärder i första hand görs på ett brett internationellt plan och framför allt på en europeisk nivå, men att särskilda åtgärder ändå kan komma i fråga för varje enskilt land när sådana behov kan identifieras. När det gäller just detta ärende är detta, med den kunskap och den erfarenhet vi har i skrivande stund, enligt min mening en väl avvägd uppstramning av regelverket för kreditinstitutens verksamhet. Jag vill med detta som grund yrka bifall till utskottets förslag till beslut och yrka avslag på samtliga reservationer. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 13 §.) 6 § Behörighet för lokförare Föredrogs trafikutskottets betänkande 2010/11:TU19 Behörighet för lokförare (prop. 2010/11:122). 3 (M): Vi kommer att debattera trafikutskottets betänkande 19. I betänkandet behandlas propositionen Behörighet för lokförare, och två motioner har väckts med anledning av propositionen. Regleringen av järnvägssektorn har förändrats genom ett antal reformer både inom och i övriga EU. Syftet med reformerna är att skapa en gemensam och bättre fungerande marknad för järnvägstjänster och att undanröja hinder för gränsöverskridande järnvägssamarbete. I propositionen lämnas förslag till de lagändringar som krävs för att genomföra och rådets direktiv från om behörighetsprövning av lokförare som framför lok och tåg på järnvägssystemet i Europeiska unionen. Förare av järnvägsfordon, eller lokförare, ska dels ha ett förarbevis som styrker att föraren uppfyller vissa minimikrav avseende lämplighet, utbildning etcetera, dels intyg som anger vilken typ av järnvägsfordon föraren får framföra och på vilken järnvägsinfrastruktur innehavaren har rätt att köra. Förarbeviset ska utfärdas av tillsynsmyndigheten och intyget av förarens arbetsgivare. I propositionen föreslås också en ändring i järnvägslagen så att läkarundersökningar får göras även vid behov och inte bara regelbundet. Utskottet föreslår att bifaller ett motionsförslag om undantag från lokförarkrav för museijärnvägar och som klargör att lokförarkrav inte heller ska gälla på museijärnvägar på fristående nät. Med anledning av ett motionsförslag föreslår utskottet dessutom i ett tillkännagivande att regeringen ska återkomma till med förslag på hur undantag för registerföring för bland annat järnvägar med historiska ändamål eller turiständamål lämpligen kan regleras. Härmed överlämnar jag detta betänkande till kammaren för debatt. 4 (M): Detta betänkande om lokförares behörighet är ett enigt betänkande, men jag vill ändå säga några ord. Betänkandet behandlar en proposition från regeringen samt två motioner som har väckts med anledning av propositionen. har regleringen av järnvägssektorn genomgått en rad olika förändringar. Ett antal reformer har genomförts både inom och på EU-nivå med syfte att skapa en gemensam och bättre fungerande marknad för järnvägstjänster, detta genom att successivt öppna marknaderna och genom att skapa tekniska och juridiska förutsättningar för gränsöverskridande trafik. Allt detta sker i syfte att underlätta för järnvägstrafiken och för att få fler personer och mer gods inom att transporteras via järnväg. har i olika betänkanden ställt sig positivt till det pågående reformarbete på järnvägsområdet som sker i . Bestämmelserna om behörighet för lokförare varierar mellan de olika medlemsländerna i EU. Syftet med lokförardirektivet är att skapa en enhetlig reglering inom på detta område. Med en gemensam reglering blir det lättare för lokförare att kunna flytta mellan medlemsländerna och mellan olika järnvägsföretag. Aktörerna kan också lättare erkänna en behörighet som en förare har fått i ett annat medlemsland. I detta direktiv görs några undantag för delar av järnvägstrafiken. Ett sådant undantag är fristående lokala och regionala järnvägsnät. Som exempel nämns tunnelbana och spårvägar. Men detta undantag gäller även museijärnvägar om det är fristående banor. Men propositionstexten kan när det gäller museitrafik på fristående nät uppfattas som något oklar. Utskottet klargör därför i sitt ställningstagande i betänkandet att fristående nät enbart avsedda för museitrafik ska falla in under detta undantag. I ett av motionsyrkandena tas frågan om undantag för registerföring av järnvägar med historiska ändamål upp. Frågan i sig behandlas inte i den aktuella propositionen från regeringen, men frågan berör ett undantag i genomförandet av EU-direktiv om utveckling av den gemensamma järnvägsmarknaden som den aktuella propositionen är en del av. sammanställde Transportstyrelsen ett pm med anledning av att museijärnvägarna lämnat in en begäran om möjligheter att få dispens, det vill säga att kunna undantas från kravet på registerhållning. Utan att gå in i detalj på vad som står i detta pm finns det enligt Transportstyrelsen möjligheter att undanta museijärnvägsfordon från direktivets tillämpningsområde EG-rättsligt sett. Men hur detta ska göras för att inte skapa nya oklarheter eller andra problem för museijärnvägarna är inte klarlagt, och det behöver därför undersökas utifrån juridiska, säkerhetsmässiga och andra synvinklar. Utskottet har därför ett tillkännagivande till regeringen om just detta så att man undersöker möjligheterna att undanta museijärnvägarna från registerhållning ur juridiska, säkerhetsmässiga och andra synvinklar och att regeringen sedan återkommer till med förslag om hur undantag för järnvägar med historiska ändamål eller turiständamål lämpligen ska kunna regleras. Innan jag avslutar vill jag tillägga att museijärnvägarna som i huvudsak drivs av ideella krafter ger en mycket värdefull kunskap inte bara om gammal järnvägsteknik utan också givetvis om en del av vår kulturhistoria i . De ger även en hel del till turiständamål och till turister som kommer att kunna se hur det har fungerat tidigare. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet. 5 (FP): Jag börjar med att yrka bifall till förslaget i det eniga betänkandet. Det är bra att det är ett enigt betänkande. Det handlar, precis som har sagts här tidigare, om en ny lagstiftning för att genomföra ett EU-direktiv om behörighetsprövning av lokförare inom EU:s järnvägssystem. Det grundläggande syftet är att man ska få en bättre fungerande järnvägsmarknad och att den gränsöverskridande järnvägstrafiken ska fungera bättre. Det är det som huvuddelen av propositionen men även betänkandet berör. I trafikutskottet och i betänkandet har diskussionen mest handlat om undantagen. Det grundar sig på de motionsyrkanden som har tillkommit som en följd av propositionen. Att det ska bli lättare för lokförare att kunna köra över gränserna i kommer med all sannolikhet att bli en positiv faktor för det europeiska järnvägsnätet, naturligtvis tillsammans med andra faktorer. Att man får en ändamålsenlig registerföring av utbildning gör också att det blir lättare att ha kontroll på detta. är det bara infrastrukturförvaltaren eller järnvägsföretaget som för dessa register. blir det en uppstramning. Men det som detta har kommit att handla om är undantagen. Det gäller bland annat den motion som bland andra nästa talare, , ligger bakom. I den andra paragrafen i den nya lagen räknar man upp en del undantag. Ett av undantagen gäller fristående lokala och regionala järnvägsnät. Där har man i propositionen förtydligat detta genom att ta upp , och någon mer. Dessutom har man nämnt museibanorna. Men man kan kanske säga att det inte var fullt tydligt. Därför är det bra att vi i betänkandet nu har förtydligat ytterligare att museijärnvägar på avskilda banor ska vara undantagna. Det är egentligen inte fråga om några säkerhetsfrågor. Dessa enskilda nät det gäller även tunnelbana och spårvagn har faktiskt inte med det samlade nätet i att göra. Det är andra utbildningar som krävs där. Det handlar i grunden om att man får en ändamålsenlig lagstiftning och inte att man bara skapar något slags vardagligt krångligt regelverk. Detsamma gäller det tillkännagivande som finns i fråga om registerhållning av järnvägsfordon och kopplingen till museijärnvägar. Det är viktigt att vi ändå utreder var gränsen går. Om man tittar på museala järnvägsfordon kan det vara stor skillnad mellan de fordon som går på gamla industrispår, på smalspåriga järnvägar på helt avskilda nät, och de fordon som faktiskt är ute på det ordinarie järnvägsnätet och hyr in sig på system. I båda fallen är det väldigt mycket ideella krafter som jobbar med detta. De gör naturligtvis ett mycket bra arbete. Här handlar det mycket om att prägla exempelvis gamla industriepoker i så det är en otroligt viktig insats som görs. Som nämnde skapar det här stora turistattraktioner på de ställen där det finns. besökte jag smalspåriga järnväg ett 600-millimetersspår som går från bruk och ned till hamnen. Det hela kan ses som mycket oansenligt . Men börjar man sätta sig in i vad detta arbete har betytt för området inser man att det är mycket värdefullt. Naturligtvis ska vi inte ha en lagstiftning som krånglar till detta, utan vi ska ha en ändamålsenlig lagstiftning. I och med förtydligandena i betänkandet kommer vi att få det. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet. 6 (S): Herr talman, ärade ledamöter av trafikutskottet!