prot · GZ0946 · 2011-12-12 00:00:00 — Hon tyckte att det var förödmjukande efter ett långt arbetsliv, där hon hade kämpat, slitit och betalat in en del av sin lön till den försäkring som hon trodde att hon hade. Hon blev utförsäkrad, och hon vägrade att förödmjuka sig, sade hon. Hon levde i stället på lånade pengar av sina barn, vilket knappast är det som man drömmer om när man har arbetat och slitit ett helt liv. Hade det här bara varit en rapport, en unik rapport, hade det kunnat vara en sak, men denna sällar sig ju till raden av många utredningar och rapporter som visar på uppenbara brister i vår sjukförsäkring och särskilt i rehabiliteringskedjan. , regeringens eget organ, ger också en ganska brutal bild av hur illa rehabiliteringen fungerar. TCO, LO och naturligtvis många enskilda vittnar regelbundet om de brister som finns i rehabiliteringskedjan. Slutsatsen är enkel, fru talman. Det här är en reform med tydliga systemfel. 50 000 är utförsäkrade. Tiotusentals till kommer att utförsäkras . Jag tror att knappast någon kan vara nöjd med detta. Möjligtvis undrar jag om inte , landets finansminister, ändå ibland lutar sig lite välbelåtet tillbaka, för det har onekligen lett till kraftigt minskade utgifter för statens del. Men kommunernas socialbidragskostnader har ökat och utslagningen från arbetsmarknaden har ökat. Effekterna av detta, både kort- och långsiktigt, blir samhällsekonomiskt bedrövliga. Det enkla skälet är att vi nu ser att långtidsarbetslösheten ökar, att utanförskapet är större än vad det var 2006, att effekten av systemskiftet är att en stor grupp kommer allt längre bort från arbetsmarknaden. Då räcker det inte att man har pressat ned statsutgifterna på utgiftsområde 10 för att finansiera skattesänkningar för den som har ett arbete eller för den som är frisk. Det är inte så vi håller ihop ett samhälle. Det är inte så vi får en bättre fungerande arbetsmarknad. Jag har funderat mycket på det här. I grunden är det ett systemskifte som inte bara har enskilda felaktigheter och systemfel, utan egentligen också är en övergång från den välfärdsmodell vi tidigare kände i med standardförsäkringar till en välfärdsmodell som kanske är mer europeisk eller amerikansk en grundförsäkring där man som medborgare i större utsträckning känner att man måste ta en kompletterande försäkring för att kunna skydda sin inkomst om man drabbas av ohälsa. Vi har tagit fram en rapport som heter Den produktiva välfärden, som gör en ordentlig forskningsgenomgång av vad som händer i samhällen där man byter till den här typen av system eller samhällsmodell. Ja, det är knappast tillväxtdrivande. Det främjar inte sysselsättningen. Tvärtom blir det stora grupper som i ökad utsträckning ställs allt längre bort från arbetsmarknaden. Och inte ens långtgående subventioner av en låglönearbetsmarknad förmår att sätta dessa grupper tillbaka på arbetsmarknaden. Dessutom innebär det att den stora gruppen som har ett jobb, de som har råd och som är försäkringsbara, måste komplettera sitt grundskydd med privata eller avtalsvisa försäkringar. Här krävs hälsoprövning det är så det heter och riskdifferentiering, som det kallas med försäkringsmässiga termer. När vi ska ta en försäkring privat eller avtalsvis måste man pröva: Har du hälsa nog för att vara lönsam på försäkringsmarknaden? Fetma, allergier, tidigare sjukdomar, dåliga arbetsmiljöer, funktionshinder ja, listan är lång på de där diagnoserna som gör att man sorterar bort, förändrar eller till och med stänger ute människor från möjligheten att ta en försäkring. När taken sänktes för 1,7 miljoner löntagare 2006, vilket var bland det första den borgerliga regeringen gjorde när den tillträdde, blev det uppenbart för lärare, poliser, civilingenjörer och många andra att det inkomstskydd man får när man blir sjuk inte är tillräckligt. Man tvingas därför i ökad utsträckning ta kompletterande försäkringsskydd. Därigenom hotas legitimiteten i de försäkringar vi har. Det är därför som det är så viktigt för oss socialdemokrater att inte bara peka på systemfelen och felen med utförsäkringarna utan också tala om vikten av höjda tak i sjukförsäkringen och se till att vi undviker en utveckling där man hänvisas till Carema försäkrings AB eller någonting annat i den händelse man blir sjuk. Vi vill inte ha en sådan utveckling när det gäller vårt trygghetssystem. Vi vill ha en utveckling med en allmän obligatorisk social försäkring. Vi behöver en standardförsäkring värd namnet. Vi behöver en försäkring som skyddar vår inkomst och vår standard i händelse av ohälsa. Vi behöver en försäkring som har bra insatser för rehabilitering, tydliga tidsgränser när arbetsgivaren ska göra insatser, tydliga tidsgränser när sjukvårdshuvudmännen ska erbjuda stöd, tydliga tidsgränser för , det vill säga inte den ensidiga fokusering på att den enskilde ska anpassa sig efter de administrativa tidsgränser som finns. har vi tidsgränser som i stället lägger hela skulden och ansvaret på den enskilde när den är som mest utsatt. Vi har sagt att vi hellre vill ta bort den här stupstocken. Vi vill ha en utveckling mot en individuell prövning i stället för utförsäkring och där man inte möts av en frustrerad jobbcoach som med få insatser har möjlighet att hjälpa en, utan att man i stället tidigt får både stöd och hjälp till rehabilitering och omställning i arbetslivet och framför allt sjukvårdsinsatser. Detta var utgångspunkten för det initiativ vi tog där vi förde en debatt i utskottet om vad vi kan göra för att ta bort de systemfel som finns i försäkringen. Vi hade tre punkter. Den första handlade om att stoppa utförsäkringarna, att avskaffa stupstocken, att inse att 50 000 utförsäkrade och tiotusentals knappast är något som främjar arbetslinjen och förutsättningarna att möta den demografiska utmaningen. Vi föreslog också att de nollklassade, de som hade en tidsbegränsad sjukersättning men som kastades ut och ställdes helt utan ersättning svårt funktionshindrade eller svårt sjuka människor skulle få ett bättre ekonomiskt stöd som motsvarade det som de hade tidigare. Detta var i ett läge när regeringens förslag var att de skulle ha en mycket låg ekonomisk ersättning som motsvarade ett halvt socialbidrag, tror jag att någon formulerade det som. Det krävde i vart fall kompletterande socialbidrag för att man skulle kunna klara sig på den. Vi föreslog också i vårt initiativ att arbetsmarknadsprövningen skulle förändras så att man skulle ha en annan arbetsmarknadsprövning än den fiktiva som vi har . Detta var eftersom vi alla såg ett läge på arbetsmarknaden där personer som genomgick cellgiftsbehandling eller annat tvingades att säga upp sig i stället för att få rätten till rehabilitering. De här punkterna debatterade vi . När det gällde utförsäkringarna gjorde allianspartierna upp med . Det innebar att vi inte fick stöd för att stoppa utförsäkringarna. Den debatten har vi även här . Jag frågar de borgerliga partiernas företrädare och företrädare varför ni är så angelägna om att det ska ske fortsatta utförsäkringar genom den stupstock vi har. När det gäller nollklassade lyckades vi med vårt initiativ pressa regeringen till att förändra sitt förslag så att det i budgetpropositionen blev en väsentligt bättre ekonomisk ersättning för de nollklassade. Men när det gäller 180-dagarsregeln och arbetsmarknadsprövningen konstaterar vi att regeringen obstruerar riksdagsbeslutet genom att vilja utreda frågan vidare. Vi har sagt i det betänkande där vi bildar majoritet att vi inte accepterar detta och att regeringen ska återkomma till med lagförslag , så att vi slipper den fiktiva prövningen på arbetsmarknaden och personer som genomgår rehabilitering i stället får en möjlighet att faktiskt vara kvar. Vi stoppar alltså den antiarbetslinje som just nu tillämpas inom sjukförsäkringen. Jag noterar i övrigt när det gäller betänkandet att det finns några punkter där vi faktiskt har hittat varandra, där vi fört konstruktiva samtal, och det är väl den goda effekten av att det är en minoritetsregering och inte en majoritetsregering. Här har vi kunnat komma överens om att egenföretagares sjukförsäkring ska förändras så att man kan välja färre än . Det är ett krav som vi har haft . Framför allt tycker vi att det är viktigt att vi nu hittar ett snabbt genomslag för sådana förändringar. Jag noterar att även borgerliga partiers företrädare nu tycker att de här rödgröna förslagen är bra. Vi har varit angelägna om att hitta en lösning på momsfrågan för samordningsförbunden. Jag förutsätter att de diskussioner som vi har haft i utskottet resulterar i att statsrådet levererar ett förslag så att vi klarar ut de finansiella samordningsförbundens ekonomi framöver, för det är viktiga insatser de gör. Det understryker inte minst det stora, breda stöd som finns bakom den socialdemokratiska motionen Sf288, som ska förhindra att människor hamnar mellan stolarna. Låt oss arbeta tillsammans för att förhindra en utveckling där människor kläms mellan två myndigheter och inte får stöd och hjälp. det som tyckte var en lysande idé, finansiell samordning! tanken på att vi lokalt och regionalt hittar en bättre samverkan kring individen i stället för stuprörstänkande mellan myndigheter och organisationer! Låt mig också säga att vi fick gemensamma texter om servicekontor. Jag förutsätter även här att det inte sker någon nedläggning utan att framöver ska vara lokalt representerad med möjlighet till personliga möten och ökad samverkan mellan de myndigheter och organisationer som finns representerade. Återigen: Vår utgångspunkt när vi talar om sociala försäkringar är inte stuprören, systemen, myndigheterna utan den enskildes behov av stöd och hjälp, förutsättningar att kunna klara sin standard, rätten att kunna komma tillbaka till arbetsmarknaden. Det är den riktiga arbetslinjen, den som inte exkluderar eller utförsäkrar, den som ger människor rätten att få vara med och bidra utifrån deras förutsättningar, även om de har begränsad hälsa. Det börjar närma sig jul och jag tänkte avsluta mitt anförande med att rikta en särskild julhälsning till alla och be er läsa en rapport. Den heter Den produktiva välfärden och är sammanställd av . Jag tror att ni allesammans kommer att tycka att det är fascinerande läsning. Det är en ordentlig genomgång av vad svensk och internationell forskning säger om sociala försäkringar. Forskningen visar tydligt det som vi ofta påtalar, att bortom de dogmer och föreställningar som finns om hur människor skulle styras av olika ekonomiska incitament och hur försämrade ersättningsnivåer skulle leda till att fler kom tillbaka på arbetsmarknaden är sociala försäkringar av den modell som vi haft i de nordiska länderna faktiskt produktiva och leder till ökad tillväxt och omställningsförmåga på arbetsmarknaden. Det är någonting gott och genuint. I en omvärld som alltmer kräver omställningsförmåga borde detta vara något av en svensk paradgren. En stark omställningsförmåga och ökad flexibilitet på arbetsmarknaden får man genom trygga standardförsäkringar som ger möjlighet för personer att komma tillbaka på arbetsmarknaden. Detta debatterar vi i , och det kommer vi att göra också i svensk politik. Men vi viker inte en tum från kravet att de fel som finns i sjukförsäkringen ska rättas till. Jag ser gärna att vi hittar långsiktiga, stabila och bra överenskommelser om principerna för socialförsäkringar, men låt mig vara mycket tydlig och säga att vi inte accepterar de utförsäkringar som sker . Vi accepterar inte att nollklassade ställs utanför. Vi accepterar inte den arbetsförmågeprövning som görs vid . Det är en antiarbetslinje, och vi kommer att argumentera för att rätta till de tydliga felen i sjukförsäkringen så länge det behövs för att sedan kunna föra ordentliga ideologiska och principiella diskussioner om den framtida socialförsäkringen. Ha en god jul, och låt oss framför allt se till att vi får en mänsklig sjukförsäkring och stoppar de utförsäkringar som pågår! (Applåder) I detta anförande instämde Shadiye Heydari, , , , och (alla S). 85 FINN (M): Låt mig inledningsvis yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet utom i den delen där Alliansen har en gemensam reservation, nr 6, som jag yrkar bifall till. Mitt anförande om alliansregeringens politik för ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp väljer jag att inleda med en betraktelse över unika möjligheter i en svår finansiell tid med överskuldsatta länder i vår omvärld. Det handlar om att faktiskt kunna genomföra viktiga trygghetsreformer men är också en betraktelse över hur den nuvarande, djupt splittrade, oppositionen har tappat allt sitt ansvarskännande genom att låta svenska folket få en falsk känsla med bristande tilltro och legitimitet för några av de allra mest centrala av våra gemensamt finansierade och viktiga trygghetssystem. Enligt senaste prognos är enda landet i EU med överskott i statsbudgeten 2012. omnämns i samma prognos också som det enda landet i EU som under finanskrisen faktiskt minskat sin bruttoskuld. Det gör att är det enda land i EU som kan genomföra reformer med utgifter för statskassan, som i det aktuella fallet gäller en lång rad förbättringar i våra viktiga socialförsäkringssystem. Medan ett flertal länder i vår omvärld på grund av ett ansvarslöst förhållningssätt med osunda statsfinanser, orsakade av att de lättvindigt och populistiskt för skattebetalarnas pengar haft spenderbyxorna på, nu tvingas försämra samhällsservicen, avskeda folk och sänka lönerna för offentligt anställda samt dramatiskt höja skatterna för alla kan i stället genomföra förbättringar i mångmiljardklassen inom bland annat sjukförsäkringssystemet, vilket mycket av debatten denna sena eftermiddagstimme kommer att handla om. I stället för att korrekt beskriva detta sakförhållande i en svår tid vad gäller många av länderna i vår närhet i väljer att skrämma upp den svenska befolkningen som om vi inte längre hade några trygghetssystem kvar. Inget kan vara mer felaktigt, fru talman. Vad värre är eftersom det i grunden både är fel och ett svartmålande av verkligheten och riskerar att sätta utsatta grupper av svenska folket i en upplevd vanmakt som inte har någonting med sanningen att göra, detta för att försöka vinna billiga politiska poäng för egen del. Jag kan förstå den desperation som säkert många tidigare seriösa socialdemokrater känner när trovärdigheten och tilltron till deras politik på allt fler områden i svenska väljare ögon och öron påtagligt sviktar efter det ena besynnerliga uttalandet efter det andra från partiledningen om hur våra gemensamma skattemedel bäst ska förvaltas för att garantera välfärden. Men gäller det för ett ekonomiskt starkt men litet och exportberoende land som att i en orolig ekonomisk omvärld fokusera på välfärdsreformer som kommer de sämst ställda bäst till del. Det är trots allt ett begränsat budgetutrymme, som vi enat oss om i denna kammare . Då är det tid för ansvar, inte för populistiska politiska utspel. Det gäller särskilt det aktuella utgiftsområdet för att kunna värna den långsiktiga ekonomiska tryggheten för vår befolkning vid sjukdom och handikapp. Låt mig fortsätta med att konstatera att av det överenskomna budgetutrymmet för reformer på ca i statsbudgeten anvisar alliansregeringen av dessa till reformer för dem som har de längsta inkomsterna. Det kan göras utan att behöva höja skatten på deras inkomster, tvärtom. Genom sunda skattesänkningar med adress framför allt till dem som under bättre tider befinner sig i de lägre inkomstskikten har långinkomsttagarna också ett viktigt personligt ingångsvärde med en extra månadslön . Det, , är att stärka egenmakten för de ekonomiskt svagare i samhället, en egenmakt som jag vet att du tidigare värnat för medborgarna, åtminstone i dina yngre år som politiker. Låt mig få sätta sjukförsäkringssystemets utveckling i ett något längre perspektiv för att se på Socialdemokraternas och den övriga oppositionens ansvarskännande inför denna viktiga uppgift. Jag börjar med . Socialdemokraterna inledde sin sista regeringsperiod med en sjukförsäkring som inte bara hade havererat utan höll på att försätta i statsbankrutt om inget gjordes trots att det då var betydligt bättre ekonomiska tider i vår omvärld än . av arbetskraften var sjukfrånvarande, en siffra mer än dubbelt så hög som i jämförbara länder. Vi hade 220 000 heltidssjukskrivna och 550 000 förtidspensionärer. Än värre var att året runt flyttades 140 människor i arbetsför ålder från passiv långtidssjukskrivning till en än mer passiviserande och definitiv förtidspension, fram till den ordinarie pensionen. Det skedde i en befolkning på endast nio miljoner människor. Av befolkningen i arbetsför ålder snittade sjukfrånvaron för alla . hade världens mest sjukfrånvarande befolkning som hälsoläget i andra observationer angav att vi hade en av världens friskaste befolkningar! Det var, fru talman, ohållbart. Dåvarande statsminister såg att problemet låg i sjukförsäkringen. Därför skrev han i budgetpropositionen 2002/03 in visionen att frånvaron från arbetslivet på grund av sjukskrivning skall i förhållande till 2002 halveras . Det var en djärv vision, kan tyckas, men ett utslag av ett tydligt ansvarskännande för grundproblemets natur. , tidigare socialdemokratisk socialförsäkringsminister och sedermera generaldirektör för , gavs uppdraget att komma med förslag för att reformera sjukförsäkringen. I uppdraget från den socialdemokratiska regeringen ställdes frågorna om det fanns en glidning i sjukdomsbegreppet, varför det i den svenska sjukförsäkringen saknades en bortre gräns, som fanns i andra länder, och om det inte fanns en skyldighet för den som möjligen främst är passivt långtidssjukskriven att söka ta vara på eller utveckla sin arbetsförmåga även om detta skulle innebära att byta yrke eller arbeta på annan ort. levererade sin utrednings resultat och konstaterade bland annat att sjukförsäkringen har tillåtits bli en parkeringsplats för problem den inte är avsedd för. I andra länder är sjukförsäkringen begränsad , vilket gör att alla vet att det är viktigt att åtgärder sätts in snabbt, men den svenska sjukförsäkringen präglas av motsatsen, säger hon. Hon avslutar med att säga: Alla tycks vänta på alla utan att något sker. Den bästa sammanfattningen av en utredning av vem som har rätt till sjukpenning i är att det har den som vill. Ansvarskännande politiker från Socialdemokraterna och bland annat LO applåderade analys och förslag till förändringar i sjukvårdsförsäkringen. Valet förlorades av Socialdemokraterna och den tillträdande alliansregeringen byggde under förra mandatperioden mycket av sin sjukförsäkringsreform på omsorgsfulla och noggranna utredningsresultat. Den genomfördes med synliga effekter . De sammanfattande resultaten av sjukförsäkringsreformen kan sägas vara att antalet i utanförskap på grund av sjukfrånvaro nu har minskat med drygt 200 000 personer jämfört med . Hälften så många är nu sjukskrivna hälften så . Sjukskrivningarna är nere på jämförbara nivåer med jämförbara länder, och den tidigare bisarra geografiska skillnaden i ohälsotal inom landet är i princip utjämnade. När dessa i stort sett goda resultat granskades på individuell nivå upplevde alliansregeringen att alltför många människor ändå hamnar mellan stolarna i ett omfattande och nödvändigt reformarbete. Detta gjorde att man efter valet i påbörjade ett förbättringsarbete av den sjukförsäkringsreform som i grunden skulle hyllas och vårdas. Detta gjorde man för att så få personer som möjligt ska lida av de försummelser som den tidigare passiviteten när det gäller att värna sjukförsäkringen försatt dem i. Det är grunden för de många förändringsförslag som alliansregeringen nu har lagt fram i sin proposition för utgiftsområdet efter ett grundligt beredningsarbete och en omfattande remissrunda till berörda myndigheter och intresseorganisationer som vi har att debattera och sedan ta ställning till i denna kammare. Förbättringsförslagen är många och ekonomiskt omfattande. Låt mig därför för tids vinnande fokusera på några av de viktigaste. De som tidigare haft tidsbegränsad förtidspension men saknat försäkrad inkomst och behöver återvända till sjukförsäkringen ges en sådan grundtrygghet i en ny ersättning som också kopplas till ett särskilt boendetillägg som är behovsprövat utifrån försörjningsansvar. Det är en viktig del av förbättringen. Det gällde egentligen även den tidigare sjukförsäkringen men det prövades aldrig på grund av att det var en ganska passiv verksamhet där man inte stannade upp och funderade över om arbetsförmågan skulle utredas eller inte. Vid den bortre gränsen i sjukförsäkringen, , införs en ökad möjlighet till en individuell bedömning. Man kan undantas från detta om det anses oskäligt att den försäkrade då ska lämna sjukförsäkringen om man inte bedöms kunna tillgodogöra sig ens en individanpassad arbetslivsintroduktion på arbetsförmedlingen. Statens medel till rehabiliteringsinsatser utökas kraftigt. Min partikollega kommer att berätta mer om det i ett senare anförande. Det finns även en satsning på funktionshindrade, 4 400 platser, som är avsatta för arbete inom kultursfären. Det ligger inom arbetsmarknadsbudgeten, men det visar hur alliansregeringen på olika sätt samarbetar med olika ansvarsområden för att stödja de mest utsatta. nämnde att det är viktigt med samarbete mellan myndigheterna och Arbetsförmedlingen och med landsting och kommun, det som vi populärt kallar för Finsam. Här ges också stora resurser. Det kommer min kollega att tala om i ett senare inlägg. För gemensamma servicekontor där medborgarna kan få personliga möten med myndighetstjänstemän avsätter regeringen extra resurser till , som Statskontoret givits ett uppdrag att undersöka hur denna viktiga service bör se ut på lång sikt. har ombetts av regeringen att garantera personlig service på ett rimligt sätt genom att inte i oträngt mål avveckla servicekontor. För att förbättra rättssäkerheten och legitimiteten i sjukskrivningsprocessen satsar regeringen på stöd till sjukskrivningsprocessen med bland annat en miljard avsedd för att hjälpa landstingen med att förbättra kvaliteten i de medicinska underlagen för beslut av och utökat stöd till de så kallade försäkringsmedicinska rådgivarna i deras roll att komplettera sjukvården och sjukförsäkringsmyndigheten i sin dialog. Detta är något som av outgrundlig anledning opponerar sig kraftigt emot. På grund av bland annat önskemål om en annan ordalydelse för hur arbetsförmåga ska bedömas efter ett halvårs sjukskrivning i förhållande till två arbetsmarknadsbegrepp har regeringen låtit utreda frågan. Bedömningar har gjorts av bland annat och den oberoende myndigheten för socialförsäkringen. har fått i uppdrag att vidare utreda denna viktiga fråga med avrapportering . Den senare frågan handlar om huruvida jobben ska kallas normalt förekommande eller reguljära. Den gamla lagstiftningen lutade sig mot det förra begreppet. Med tanke på alla problem som det sjukförsäkringssystemet drogs med jämfört med den nya reformerade sjukförsäkringen som utnyttjar det senare begreppet, kräver denna fråga en noggrann beredning och remissrunda för rättssäkerhetsaspekten när det gäller hur enskilda människor sedan blir bedömda när individuella ärenden handläggs på . Detta vill inte den samlade oppositionen höra talas om, utan kräver helt enkelt att dessa rättssäkrande principer enligt god svensk lagstiftningstradition inte ska tillåtas gälla. ska det rappt stiftas lag i frågan. Vårt svar på en sådan befängd propå blir naturligtvis: Var så goda. Ni har makten att stifta denna lag inom oppositionen. Men ni har då också att ikläda er något som kanske är mindre lustigt, nämligen att ta ansvar för att denna raskt genomdrivna lagändring, utan tillräcklig förberedelsetid, faller ut på sådant sätt att ingen hamnar mellan stolarna. Det kanske kan verka kul och populistiskt att vilja knäppa en ansvarsfull regering på näsan med en tillfällig bräcklig majoritetsställning.