prot · GZ0933 · 2011-11-18 00:00:00 — I rapporten från , som i sitt uppdrag just skulle granska arbetsskador ur ett jämställdhetsperspektiv, kan vi redan på de första sidorna läsa generaldirektörens förord och en sammanfattning. Där kan vi läsa följande: Trots åtgärder som vidtagit för att säkerställa lika behandling för kvinnor och män inom arbetsskadeförsäkringen kvarstår skillnaden i beviljningsgrad mellan kvinnor och män. För mig är det väldigt klart. Även när man tar bort det som beror på yrken kvarstår en skillnad på . Jag återgår naturligtvis därför till frågan till ministern som jag inte anser att jag har fått ett fullgott svar på: Vad avser ministern egentligen att göra för att säkerställa att kvinnors arbetsskador inte bedöms vara mindre allvarliga än mäns? 61 Statsrådet (M): Jag tycker att det som efterlyser är precis det som har gjorts i analytisk mening, det vill säga att vi har undersökt vad det kan anses bero på. Vi är överens om att det finns ett kvardröjande problem som är väsentligt. Vi är överens om att lagstiftningsförändringar inte har haft den effekt som vi då hoppades på. Vi är sannolikt överens om att det ska krävas evidens för kopplingen mellan arbetssjukdomar, arbetsolyckor och arbetsskadeförsäkringen. Och vi är överens om att det finns ett kvarstående problem. Jag tycker att det här är en intressant och viktig fråga, men vi kan inte hoppa in i slutsatser. Vad rapporten pekar på är att skillnaderna finns kvar men att det sannolikt inte beror på att av helt andra skäl gör olika bedömningar av män och kvinnor, utan att det handlar om grundläggande forskningsbrister och grundläggande kunskapsbrister i mäns och kvinnors typiska arbetsmiljöer. Det låter för mig rätt sannolikt. Det är ett gott tecken på att vi har kommit till rätta med en väsentlig del av gammaldags, manligt dominerade industriella miljöers problem. Många kvarstår förvisso, men vi har kommit en bra bit på väg. Det är lika uppenbart att vi har många problem kvar, framför allt när det gäller många yrken som domineras av kvinnor. En annan diskussion är om det är rimligt att vi ska ha yrken som är så totalt dominerade av kvinnor eller av män. Men det är antagligen det som det här tyder på att vi har ett bekymmer med. Jag tycker att det är en extremt intressant fråga att diskutera. Jag tycker också att det är bra att det nu undersöks vidare både i ISF:s rapport och i de svar som ska komma från . Vi har det som SBU ska undersöka. Det ligger dessutom i den helt fundamentala frågan om var huvudmannaskapet ska ligga för försäkringen i den parlamentariska utredningen. Jag tycker att vi gör rätt mycket i den här frågan just nu och att det finns mer kvar att göra. 62 (V): Att vi är överens om mycket och att mycket mer behöver göras ja, så kan det vara. Men det är fortfarande mycket som saknas, anser jag. Ministern säger att vi ska kräva mer forskning. Ja, det tycker jag också, men då kanske forskningen skulle fokusera på kvinnors arbetssituation, kvinnors arbetsmiljö och kvinnors skador på grund av deras arbeten. Det första som regeringen gjorde när den tillsattes 2006 var till exempel att skrota , i , som hade en utomordentligt bra forskning kring dessa frågor. Men det togs bort med ett svep på grund av att man ansåg att det var för politiskt. Att män har lättare att få arbetsskadeersättning än kvinnor är inte det enda problemet, och det vill jag ta upp i min fråga två som ministern inte har svarat på i detta svar. Även mäns beviljningsgrad på måste anses vara väldigt lågt, tycker jag. Vi vet att arbetsskadeförsäkringen har en lång historia och att den nuvarande lagstiftningen är . Vi hade också en finansiell kris, då det blev strängare regler när det gällde det försäkringsmässiga och många arbetsskadade inte hölls skadeslösa. Men sedan kom finanserna på benen igen, och då aktualiserades en reform som syftade till att reglera så att fler arbetsskadade skulle få ersättning och bättre ersättning. Syftet har inte till fullo uppnåtts när vi ser att utbetalningarna för arbetsskador i stället har minskat kraftigt . Då är naturligtvis frågan: Vad ligger bakom den minskningen? Vad vet regeringen om orsakerna? Kan det vara så, som vissa hävdar, att man inte ens anser det vara lönt att pröva möjligheten att få ersättning? Jag undrar som sagt: Känner ministern till orsakerna? Låt mig ta några exempel. I en rapport som låtit göra, Socialförsäkringsrapport 2008:3, kan vi läsa att av männen beviljades livränta i de fall som rörde problem i mjukvävnader mot av kvinnorna. När det gällde ryggproblem godkändes av männen och av kvinnorna. Färre ärenden prövas, men inget tyder på att det skulle vara ett resultat av en förbättring av arbetsmiljön precis. För att nämna något av det som anser bör tas med i en ny översyn kan jag nämna följande: Systemet för kunskapsinhämtning om olika arbetsskador bör analyseras. De senaste forskningsrönen bör snabbt implementeras i beslutsunderlagen för . En förbättring av arbetsskadeförsäkringen bör göras. En utredning med syfte att kvinnor och män ska ha en rättssäker process bör göras. Och den som har fått en arbetsskada godkänd ska erhålla skälig ersättning. Visst finns det mycket gemensamt men också mycket olikheter i den process som vi vill arbeta i när det gäller den här frågan. Utifrån de exempel som jag har tagit upp undrar jag om ministern skulle kunna tänka sig att arbeta i den riktningen framöver. 63 Statsrådet (M): Tre saker tycker jag förtjänar att kommenteras. För det första: Om man har en separat försäkring som siktar på att ge människor ersättning vid arbetssjukdomar och arbetsskador och har separata villkor och separata ersättningar kräver det att man också har tydliga regler för vad som skiljer den sortens ersättningar och försäkringsgrunder från övrig sjukförsäkring. Det tror jag är mycket viktigt. Sedan kan man diskutera om vi har exakt de reglerna. För det andra: Vill man förändra reglerna för arbetsskadeförsäkringen och i största allmänhet göra det lättare att få bifall för arbetsskada och arbetssjukdom, då kan man motionera om det i sedvanlig form. Det är inte det som den här utvärderingen kretsar kring, utan det är frågan om vi behandlar mäns och kvinnors förutsättningar likvärdigt. Och mitt svar är: Det gör vi inte tillräckligt bra i . För det tredje vågar jag påstå, som lekman på området, att det med all sannolikhet är lättare att härleda fysiska sjukdomar och inte minst fysiska skador till specifika yrken och arbetshändelser än vad det är många psykiska åkommor och den psykiska ohälsa som ökar starkt. Till del ligger det i sakens natur. Till del krävs det ökad kunskap om hur vi ska se dessa samband så att vi inte systematiskt missar att se sådana konsekvenser av mer moderna yrken där vi har större skäl att fästa vår uppmärksamhet än vi hade . 64 (V): Ministern sade att frågan i mitt förra inlägg inte fanns med i interpellationen och därför inte behövde något särskilt svar. Det var bara jämställdhetsaspekten som var aktuell. Det förstår jag inte. Det finns ju en fråga om åtgärder för att förbättra arbetsskadeförsäkringen för att uppnå högre rättssäkerhet och bättre möjligheter att få ersättning vid skador man ådragit sig i arbetet. Hur som helst har motionerat om en bättre arbetsskadeförsäkring, så nu har ministern fått svar på det. När mycket finns på ett papper men inte fungerar i praktiken måste man göra en stor och bred översyn. Jämställdhetsperspektivet måste man arbeta vidare med, och det säger ministern att han gör. Att 2011 utgå från att mannen är norm är totalt oacceptabelt. Rättssäkerheten skevar också enligt rapporten, vilket vi också måste komma till rätta med. Jag, eller kanske rättare sagt , kommer noga att följa ministern i fortsättningen när det gäller vilka bedömningar han gör och vilka åtgärder han vidtar vad gäller det faktum att kvinnors arbetsskador bedöms vara mindre allvarliga än mäns och vilka åtgärder ministern vidtar för att förbättra arbetsskadeförsäkringen och uppnå högre rättssäkerhet. 65 Statsrådet (M): Vi inväntar svar från på den rapport som ISF har kommit med. Vi bereder frågan på departementet. Vi inväntar synpunkter från SBU, och på mellanlång sikt inväntar vi synpunkter från den parlamentariska utredningen vad gäller huvudmannaskapet. Det pågår alltså ganska mycket här och i denna fråga. Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Svar på interpellation 2011/12:93 om svenskarnas syn på socialförsäkringarna 66 Statsrådet (M): har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder med anledning av den rapport som har skrivit om svenskarnas syn på socialförsäkringarna. Jag vill inledningsvis påpeka vikten av att socialförsäkringen och ska ha medborgarnas fulla förtroende. För att detta ska vara möjligt krävs bland annat att myndighetens verksamhet präglas av en god service och en hög kvalitet i handläggningen. Tillämpningen av socialförsäkringen ska vara enhetlig, och rätt person ska få rätt ersättning i rätt tid. Ingen ska behöva vänta oskäligt länge på besked om beslut i ett ärende. frågar om resultaten i den studie som hänvisas till är en konsekvens av de regeländringar som skett . Sjukförsäkringsreformen har öppnat fler vägar tillbaka till arbete. Sjukskrivningsprocessen har blivit mer aktiv. Färre individer blir sjukskrivna, och sjukperioderna har blivit kortare. Sammantaget har den minskade ohälsan lett till en kraftig minskning av utanförskapet. Detta har varit viktigt. En viktig uppgift framöver är att stärka förtroendet för sjukförsäkringen och säkerställa att den upplevs som trygg och legitim. Regeringen har i en departementspromemoria presenterat ett antal tänkbara åtgärder som kan vara viktiga för att säkerställa att beslut i sjukförsäkringen uppfattas som legitima. De handlar exempelvis om ändamålsenliga handläggningsprocesser, kommunikation med de försäkrade och omprövning och överklagande av beslut. Regeringen arbetar nu vidare med dessa frågor. 67 (S): Jag tackar statsrådet för svaret men konstaterar att han inte är särskilt bekant med min frågeställning. , när inte hade samma rikedom som , var av svenskarna tveksamma till om det offentliga skulle ge en trygghet vid sjukdom. , då vår nationalinkomst stigit på ett väsentligt sätt, hade siffran för dem som känner oro för om de kommer att få trygghet vid sjukdom ökat till . Det är givetvis ingen slump. Det är en effekt av regeringens medvetna politik för att försämra socialförsäkringssystemen. fick 1,7 miljoner löntagare en försämrad sjukförsäkring. Det sattes i gång något som kallades ett reformpaket som innebär att sjuka förutsätts vara friska och kastas ut ur sjukförsäkringen. Detta har lett till att tusentals och åter tusentals har fått gå från trygghet till osäkerhet och ovisshet i kommunernas försörjningsstöd. Jag tror att regeringen mycket medvetet och strategiskt håller på att genomföra en politik i vårt land som bygger på att de mest omfördelande reformerna ska utplånas och i förlängningen ersättas av privata försäkringssystem. Det blir effekten. När osäkerheten breder ut sig och allt färre känner trygghet kompletterar man med privata försäkringar. går det vidare i ett system som smälts ned. Detta gör regeringen för att ha utrymme att genomföra gigantiska skattesänkningar, och mest till dem som redan hade och kände sin trygghet. Men också de erhöll trygghet vid sjukdom och andra skeenden i livet som man inte kan påverka. Svallfors undersökning visar att viljan att betala skatt för att ha ett solidariskt välfärdssystem inte är sjunkande. Tvärtom ökar den. Det finns en stark vilja hos svenska folket till solidaritet, och då måste det fungera och omfatta oss alla. Detta solidaritetskontrakt har , det parti ministern företräder, aldrig tyckt om. Ni vill klippa av solidaritetsbandet genom att trasa sönder försäkringssystemen och göra dem omöjliga att använda. Då växer det nya automatiskt fram. Det är er strategi. Tror inte ministern att det finns ett förhållande mellan en tilltagande misstro mot systemet och de försämringar ni har genomfört? 68 Statsrådet (M): Det var glädjande att interpellanten till slut kom fram till en fråga efter sin litania av anklagelser. Jag vet inte med vilken detaljrikedom har följt forskningen om svensk välfärdspolitik och med vilken noggrannhet han har läst rapporten om förtroendekapitalen i den svenska välfärdspolitiken. Jag drar helt andra slutsatser än interpellanten av detta. Aldrig i modern tid har tilltron varit högre än den är just nu när det gäller välfärdspolitiken i allmänhet, inklusive sjukförsäkringen. När man ställer frågan om hur stor risk det är för försörjningsproblem är siffrorna lägre nu än 2002 och 1997. På alla punkter är tilltron högre än den var tidigare. Detta är en väsentlig information för människor som tror att den svenska välfärdspolitiken inte längre står för de grundläggande värden som den ska. Man ska ha klart för sig att stödet för kollektiva försäkringar är mycket starkt i . Det är större än vad det varit tidigare. Det är inte så att viktiga reformer har minskat stödet för att vara med i de offentliga försäkringarna. Det är mycket bra det borde en socialdemokrat veta att den svenska medelklassen känner tilltro, acceptans och lojalitet när det gäller den svenska välfärdspolitiken. Det är viktigt för den samlade politikens framgång. Det är också viktigt att många människor uppfattar att arbetet mot fusk och överutnyttjande har varit framgångsrikt. Misstänksamheten minskar radikalt. Den är halverad när det gäller sjukvårdens användning jämfört med 90-talet. Den är halverad när det gäller arbetslöshetsförsäkringen om vi jämför med 80-talet. Det är en tredjedel så många som tror att socialbidragssystemen missbrukas. Misstänksamheten har halverats bara när det gäller risken för att någon missbrukar den svenska sjukförsäkringen. Detta är väsentliga framgångar. Jag förstår att du har en agenda som ska antyda att det finns en helt annan ambition bakom de svenska sjukförsäkringsreformerna än de jag har redovisat här i kammaren . Jag kan leva med den uppfattningen. Jag är övertygad om att den svenska välfärdsmodellen tjänar väl. Jag är övertygad om att den bara fungerar om svenska folket har förtroende för att man själv får det man behöver om man behöver det och är övertygad om att andra människor inte drar nytta av systemet på fel sätt. Därför är det extremt viktigt att arbete med att avslöja människor som systematiskt fuskar och missbrukar nu bär frukt. Det fanns när många misstänkte att det fuskades i sjukförsäkringen. ser vi ett resultat av arbetet mot fusk i assistansersättningen. Vi ser ett resultat av arbetet mot fusk i sjukförsäkringen. Människor som antagligen begår mycket värre brott än bidragsbrott avslöjas som de simpla fuskare och förskingrare de är. Om vi å ena sidan vill att människor som kan försörja sig själva ska stå på egna ben och inte leva på bidrag kan vi inte å andra sidan acceptera att människor som över huvud taget inte ska ha bidrag lyfter mångmiljonbelopp i felaktiga ersättningar. Det borde en socialdemokrat veta. Allt detta hänger ihop, och det är viktigt. Förtroendet från medelklassen för att man får trygghet när man behöver den hänger ihop med ambitionen att stoppa människor som överutnyttjar. Det hänger i sin tur ihop med att förenkla användandet för de människor som ska få de tjänster de behöver. Jag läser det här som en väsentlig framgång inom ramen för ett system som ändå måste utvecklas och förbättras. Jag ser inte alls de anklagelser som du riktar mot systemet. 69 (S): Ingen socialdemokrat har någonsin försvarat fusk. För en socialdemokrat är det fusk om man fuskar med sjukförsäkringen, och det är fusk om man fuskar med skatten. För dig är det fusk i sjukförsäkringen, och fel i skatten. Det ena svarar för 20 miljarder, det andra för 130. har ett oerhört behov av att skriva ny historia och ändra den gamla historien. driver nu inom departementets ram ett historiebeskrivningsprojekt, Svensk välfärdspolitik , där man försöker beskriva att den svenska välfärdsmodellen utvecklades i samsyn mellan höger och vänster enligt en intervju med dig i Axess . Så var det ju inte alls. Det var en oerhörd strid när reform efter reform mödosamt togs fram för att skapa ett välfärdsbygge. Jag vet ju vad du sade : Som moderater och förkämpar för individuell frihet och marknadsekonomi har vi ett uppdrag att bekämpa och avveckla välfärdsstaten. Målet är att den kollektiva välfärdspolitiken i alla dess former och skepnader måste göra andra förlegade och felaktiga socialistiska system sällskap på historiens skräphög. försöker du skriva en annan historia. Det är väl snart så att det var ni som tog upp kampen för socialförsäkringarna precis som ni försöker inbilla folk att ni tog täten i kampen för rösträtt. På område efter område försöker ni skriva om historien, och sedan gör ni något annat. Just med socialförsäkringarna har ni försämrat människors villkor. Ni skyller på att några fuskar. Därför var det nödvändigt att skicka ut alla från sjukförsäkringen. De blev friska . hamnar de i kommunernas försörjningsstöd. Löntagare tvingas att teckna kompletterande försäkringar bland annat vid sjukdom. Det handlar naturligtvis om att driva fram företagsverksamhet vid sidan om. Det är väl ingen tillfällighet att har skapat en sjukförsäkring och en sjukvårdsförsäkring och också driver ett eget sjukhus. Det är effekter, produkter, av en medveten politik då ni kraftigt sänker skatterna och tar bort resurser från försäkringssystemen och säger: Vi har inte råd. Ni garnerar med: Detta gör vi för att stoppa fusket. Ingen socialdemokrat har någonsin försvarat fusk. Ni använder det som ett argument för att klämma åt alla som är sjuka. Ni ger er på socialförsäkringssystemen eftersom ni vet att det är den bästa omfördelningsfaktor som finns i ekonomin. Ni har aldrig tyckt om omfördelning. Klyftor är målet med er politik, men det vill ni inte säga. De nya förklär sig och låtsas att de har tagit täten i kampen för trygghet i det svenska samhället. Med dina citat belägger jag att det är falsk historieskrivning, . 70 Statsrådet (M): Jag ska göra ett tappert försök att plocka ut de få seriösa delar i inlägg som jag tycker är värda att över huvud taget diskutera. Det första är historieskrivningen. Den svenska välfärdspolitiken i modern tappning har vuxit fram under ungefär . Jag är den första att medge att vi i partipolitiken älskar att bekämpa varandra och att hata varandras ståndpunkter. Jag har ingenting emot en rejäl politisk match. Jag har ingenting emot att anklaga socialdemokrater för alla de fel jag tycker har begåtts under modern tids välfärdspolitiska utveckling. Men jag tycker att anständigheten kräver att vi då och då ser vad som inte har skilt oss åt. Något som jag brukar påpeka på våra seminarier i seminarieserie är att det från den första pensionsförsäkringen 1913 och framåt finns mycket som har förenat de svenska partierna i välfärdspolitikens utveckling. Jag brukar inte dra mig för att påpeka att utan vid rodret hade mycket av detta inte drivits på exakt det sätt som det drevs. Mycket kan vi hålla med om; annat har inte blivit som det kunde ha blivit. Jag brukar också påpeka att även fundamentala delar som inkomstbortfallsprincipen har varit kontroversiell långt in i socialdemokratin den byggdes ut. Det kan finnas anledning att påpeka för en och annan historielös person på båda sidor om skranket att vi varken står utan skuld till det som inte har blivit bra gjort eller har skäl att inse att vi har medverkat till sådant som tjänar oss väl. De generella systemen, inkomstbortfallsprinciperna, tycker jag är fundamentala delar av svensk välfärdspolitik. Det handlar i sin tur om arbetslinjens betydelser för att kunna driva framgångsrik välfärdspolitik. Den är bättre i än i många andra europeiska länder. Jag står fullt ut bakom allt detta. Jag tycker att det är anmärkningsvärt att så många socialdemokrater inte ser styrkan i denna stolta historia; det missar ni ofta att göra. Man måste se synpunkter i sitt perspektiv. När jag påpekade att det fanns väsentliga brister i monopolmodeller ska det ses i ljuset av en välfärdspolitik som systematiskt utestängde nästan alla former av alternativ och inte gav människor möjlighet till några egna beslut inom stora delar av välfärdspolitiken. Så är det inte längre. Vi ser utan tvekan andra bekymmer, men den sortens monopolistiska tradition hade vi under några begränsade decennier. Vi hade också en del strider om vi nu ska hitta sådant där vi inte har varit överens. Socialförsäkringsreformerna har varit helt nödvändiga. Jag förstår att du har en billig retorik och vill antyda att vi har helt andra skäl att vilja förändra en politik som ledde till världens mest sjukskrivna folk eftersom du skulle tjäna på att vi hade andra ambitioner. Mitt svar är att vi såg samma problem som seriösa socialdemokrater såg . Vi har gjort någonting åt samma problem som seriösa socialdemokrater ville göra någonting åt . Det blev vår ibland otacksamma men rättvisa uppgift att göra det eftersom vi hade makten, på samma sätt som ni under många decennier har haft makten att genomföra saker och ting där människor ibland har haft samsyn och ibland har sett olika problem. Vi får bestämma oss. Antingen har vi en seriös diskussion om svensk välfärdspolitik, eller också kastar vi ganska meningslösa anklagelser på varandra. Valet är ditt. 71 (S): Jag tillåter mig att citera vad inte bara sade utan skrev 1990: Som moderater och förkämpar för individuell frihet och marknadsekonomi har vi ett uppdrag att bekämpa och avveckla välfärdsstaten. Det säger inte är seriöst. Var du inte seriös i din politiska gärning , ? Varför vill ni moderater aldrig tala om era verkliga avsikter? Jag tycker att det är en stor brist i svensk politik . Det hade blivit mycket tydligare. Ni sänker inte skatterna för att det är tvångsmässigt nödvändigt och för att folk ropar efter det. Ni säger att ni gör det för att skapa fler jobb. Men arbetslösheten minskar inte. Ni har gjort det för att genomföra stora omfördelningar i det svenska samhället och öka klyftorna. Och någon måste betala. Det är bland andra de sjuka som har fått betala genom kraftiga försämringar i försäkringen och alla som är friska och som har en minskande tilltro till försäkringen . Det är väl ärligare att ni säger att er politik syftar till det som ni sade förr men som ni försöker garnera, nämligen att människor ska klara sig själva och ta egna försäkringar? LO:s välfärdsutredare har skrivit att skulle rotera i sin grav om han hörde en högerman i riksdag försöka ta honom till sitt bröst. Sluta upp med dessa dumheter, ! 72 Statsrådet (M): Jag noterar att det retar en socialdemokrat att vi ser styrkor i den svenska välfärdsmodellen som ni var på god väg att förskingra av misslyckad välfärdspolitik. Vad du, , tycker om min relation till intresserar mig föga. Om du vill driva torgmötesretorik i kammare må det vara hänt. Jag tänker ändå inte medverka. Jag tänker inte anklaga er för att ni ville ha en halv miljon förtidspensionärer, jag tänker inte påstå att ni ville att det skulle vara 100 procents längre sjukskrivningstider i vissa delar av landet jämfört med andra delar, och jag tänker inte påstå att ni ville ha oändliga sjukskrivningstider, för det tror jag inte att ni ville. Jag tror att det var oavsiktliga konsekvenser av en politik som inte längre fungerade som den skulle. Man kan ibland se det bästa i sin motståndares ambitioner. Jag har noterat att det fanns ambitioner också hos socialdemokrater att göra någonting åt det som inte var bra nog. Jag noterar att det var vi och inte ni som fick uppgiften att genomföra det. Och jag noterar att du är mycket missnöjd över att vi genomför det som är rätt och riktigt och att ni är på åskådarbänken. Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar på interpellation 2011/12:78 om utrikesfödda kvinnors situation på arbetsmarknaden 73 Statsrådet (FP):