prot · GY0948 · 2011-01-26 00:00:00 — Det handlar framför allt om unga pojkar från marginaliserade hem, som kan komma att utgöra en utmaning i detta perspektiv genom att de dras till extremism. Regeringen satsar därför extra resurser, , för att just öka den demokratiska medvetenheten i dessa utsatta grupperingar. En annan viktig fråga gäller avhoppare. Hur hjälper vi på bästa sätt den person som vill hoppa av? Hur möter vi dem på bästa sätt? Här tittar vi på hur verksamheter som Exit kan breddas och utöka sin verksamhet. Vi vet att det förebyggande arbetet mot islamism alltid är bäst. Vi tror därför att det också här behövs en förstärkt handlingsplan som kompletterar och utgör en fördjupning av den handlingsplan mot terrorism som redan finns. Man måste både bekämpa och förebygga. Där hoppas jag att vi kan komma framåt. Man får säga så här, fru talman: som värnar det öppna samhället trängs från olika håll. Dels har vi extremisterna själva de som vill stänga ned och som med våld hotar oss dels har vi personer som vill misstänkliggöra alla individer i en minoritet. Vi har en viktig balansgång framför oss i den här kammaren. Mycket är gjort, och mycket återstår. För och regeringen kommer detta att vara en mycket viktig uppgift också fortsatt. (Applåder) I detta anförande instämde och (båda FP). 7 (C): I början av debatten framfördes att ingenting har skett i för att motverka våldsbejakande extremism. Det sades att frågan inte har diskuterats och att det skulle finnas något slags beröringsskräck för frågan. Det tyder på en kunskapsbrist som vi måste försöka bota. Efter de fruktansvärda terrordåden exploderade diskussionen om våldsbejakande islamistisk extremism. Inte minst inom EU startade ett samarbete för att motverka denna extremism och terrorism. Vi pratar om gränsöverskridande internationell terrorism. Det är inget som vi i kan klara av att bekämpa på egen hand. Det krävs ett internationellt samarbete, och EU har gått före. Tyvärr är det parti som har initierat debatten och som säger att de vill ha mer åtgärder för att bekämpa den våldsbejakande extremismen också motståndare till EU-samarbetet, där det mesta av detta arbete sker. Till exempel var åtgärder mot radikalisering en viktig del av Stockholmsprogrammet, som antogs under det svenska ordförandeskapet och som EU nu jobbar efter. antogs en nationell svensk strategi för att möta hotet från terrorism. Den debatterades, och beslut fattades här i inte så länge sedan. En stor del av åtgärderna i strategin handlade om att motverka rekrytering till extremistiska grupper. Efter detta har en lång rad uppdrag getts från regeringen. De har bland annat resulterat i några av de saker som nämnde. Det gäller den så kallade Rosengårdsrapporten som Försvarshögskolans centrum för asymmetriska hot- och terrorismstudier lämnade . kom Säkerhetspolisen och med sin kartläggning av förekomsten av våldsam politisk extremism. fick i uppdrag att undersöka verksamheter som hjälper unga personer att lämna grupper som främjar våld och hot för att uppnå politiska mål. Rapportering av detta gjordes så sent som . Kommuner och Landsting har gjort en sammanställning av lokala exempel på förebyggande och motverkande av extremism som redovisades så sent som . kom Säkerhetspolisens rapport om våldsbejakande islamistisk extremism. antog vi också en ny lag i om straff för offentlig uppmaning, rekrytering och utbildning avseende terrorbrott. Och mycket ytterligare är på gång. Att påstå att ingenting har gjorts och att frågorna inte har diskuterats är helt enkelt felaktigt. Under det senaste årtiondet har den religiösa våldsbejakande extremismen, och då framför allt den islamistiska våldsbejakande extremismen, blivit vanligare och fått större uppmärksamhet i och . Men man ska fortfarande komma ihåg att vi inte bara kan koncentrera oss på en form av våldsbejakande extremism. Då glömmer vi bort många andra delar. Enligt den statistik som finns i där visserligen en del länder, som , inte rapporterar är den vanligaste formen av terrorism fortfarande inte någon islamistisk terrorism, utan det handlar om separatistiska extremister i framför allt och . Under min uppväxt kunde jag ständigt i nyhetssändningarna följa hur terrorismen på eskalerade. kan vi följa hur vilsna muslimer anser sig ha rätt att använda våld i sin . Islamistisk extremism är ett problem som ska tas på största allvar. Det får inte underskattas. Människor som kan tänka sig att gå i döden för att döda och skada andra människor är farliga. Men fortfarande ska all våldsbejakande extremism bekämpas med demokratiska medel inom rättssäkerhetens ram. Annars är vi på väg mot just det samhälle som de antidemokratiska krafterna vill ha. En av våra allra viktigaste grundläggande rättigheter är att alla människor ska anses oskyldiga tills motsatsen är bevisad. En annan helt grundläggande princip i alla rättssamhällen är att ingen ska dömas eller på annat sätt hållas ansvarig för vad någon annan har gjort bara för att man tillhör samma grupp. För mig som liberal och förhoppningsvis för alla andra som har en demokratisk grundsyn ska varje människa och individ bedömas. Ingen har kollektiv skuld. Att tillhöra en viss grupp gör aldrig någon skyldig till vad någon annan i gruppen har gjort. En extrem vänsterextremist ska aldrig anklagas för vad någon annan i gruppen har gjort. En högerextremist är inte skyldig till vad någon annan med samma politiska ideologi har gjort. Lika lite är muslimer ansvariga eller skyldiga för vad våldsanvändande kriminella islamister har gjort. Vi får aldrig falla så lågt att vi dömer, anklagar eller skuldbelägger människor för något som de inte har gjort bara för att de tillhör en viss politisk eller religiös grupp. 8 (V): Ämnet för denna aktuella debatt är våldsbejakande extremism. Det är en fråga som präglat den svenska debatten. Det är ett angeläget ämne, och jag ska strax återkomma till varför jag anser det. Upprinnelsen till just denna debatt är dock den tragiska och skrämmande händelsen i . En ensam galning eller kanske en person präglad av extremism sprängde sig själv mitt i rusningen. Utredningen får utvisa vilket det var. tar alltid avstånd från våld och alla typer av extremism. Det gör vi i ord och praktisk handling. Att begå brott som riskerar att drabba människor blint och urskillningslöst eller direkt och riktat är fegt och kriminellt och ska därför bekämpas med alla tillgängliga medel. blev det mycket tydligt hur främlingsfientliga krafter försöker använda den här händelsen för att skuldbelägga hela folkgrupper. Att vi nu debatterar frågan kan också sägas vara ett tydligt tecken på hur dessa mörkerkrafter lyckas vrida debatten i en mycket olycklig och obehaglig riktning. Kommentarer i sociala medier som vad var det vi sade och äntligen ger en tydlig bild av att man från yttersta högerhåll inte förstår digniteten i frågan. Detta har bekräftats genom anförande i kammaren i denna debatt. Jag vill därför föra in ytterligare ett perspektiv. Det är bra att vi i kammaren pratar om detta våld. Det ger nämligen en möjlighet att tala om det våld som pågått under en väldigt . Det kan på ytan se ut som om vi i , bortsett från några undantag , varit förskonade från detta extremistiska våld, men så är inte fallet. Även om man bortser från såväl framfart som de svenska dåden i har präglats av rasistiskt våld. Enligt en genomgång begicks minst 20 mord med rent rasistiska motiv . De flesta av gärningsmännen var organiserade i någon extrem rasistisk eller nazistisk organisation. Det har alltså skett 20 mord med rasistiska förtecken . När jag nu har tillfälle vill jag påminna om några som har fått sätta livet till genom dessa extremisters dåd. Det är nämligen viktigt att vi aldrig glömmer. Jag vill påminna om och . Han dödades av fyra unga män som var uttalade rasister och inte mycket äldre än han själv. lämnades att dö på en gata i Klippan efter att ha blivit utsatt för dödligt våld utan att någon förbipasserande kom till hans undsättning. Jag vill också gärna påminna om som dödades i sitt eget hem på grund av den antirasistiska kamp som han förde såväl i det politiska som i det fackliga arbetet. Det är tre av 20 personer som dödats av våldsbejakande extremistiska rasister. Det pågår också ett annat mer lågintensivt våld i form av trakasserier och i form av hot och våld mot moskéer och andra kyrkor och samlingslokaler. Många av oss förskräcktes av rapporterna om stenkastning mot en liten somalisk flicka . Alla dessa dåd har sin grund i en våldsbejakande extremistisk miljö. Oavsett om våldet och dödandet har sin grund i den ena eller andra extrema politiska inställningen eller om det grundar sig på en extrem tolkning av en religion är det viktigt att vi inte faller undan för detta. Extremismen frodas i rädsla och marginalisering. Att förebygga genom trygghet och samhörighet är vägen framåt. Vi kan naturligtvis inte blunda för det förtryck som förekommer. Vi måste ta avstånd från extremism och förtryck genom att öppna dörren för dem som finns i riskzonen och ge redskap till dem som på olika sätt drabbas. Därför är det viktigt att inte vika undan och låtsas som om den förenklade världsbild som ibland förekommer i debatten är den riktiga. Att lyssna på och andra högerpartiers lösning är för det mesta som att lyssna på en gitarr med endast en sträng. Vilken låt de än drar hörs samma sak, en enda ton. Det går inte att urskilja någon melodi eftersom den blir väldig tunn om man inte spelar på alla strängar. Politiken kan ibland ha en sådan entonig melodi. Vi i är fast övertygade om att politikens viktigaste uppgift är att bekämpa världens fattigdom, utsatthet och orättvisa, minska de ekonomiska klyftorna och stå upp för öppenhet, demokrati och allas lika värde. Vi behöver en självständig utrikespolitik och ska såväl i som i världen stå upp för mänskliga rättigheter. En gemensam nämnare för extremism är att utövarna oftast är människor som upplever eller befinner sig i utanförskap där en känsla av maktlöshet och desperation råder. Solidaritet och rättvisa är det mest effektiva vapnet för att bekämpa rädsla, och det är i rädslan extremismen gror. (Applåder) I detta anförande instämde (V). 9 (KD): blev vi påminda om att extremism också finns i . En man , som 1992 kom som tioåring till flyendes ett och ett i krig, sprängde en bil och sig själv i luften i . Han sprängde sig själv i ett julhandlande som var fullt av människor i alla åldrar, från alla olika delar av världen och med många skilda bakgrunder och uppfattningar i allt från politik till religion. Det var meningen att detta fruktansvärda brott skulle skörda många olika oskyldiga offer, men lyckligtvis blev så inte fallet. Vi får hoppas att denna händelse inte leder till att vi tar ett steg tillbaka vad beträffar acceptans och tolerans människor emellan i vårt samhälle. Terrorismen är ett av de stora problem som världen, och också , måste hantera på rätt sätt. Den tragiska händelsen får inte tas till intäkt för att skapa ett mer slutet eller leda till att människor kollektivt skuldbeläggs, till att hela befolkningsgrupper pekas ut som presumtiva brottslingar eller till att vi gör inskränkningar i oskyldiga människors fri- och rättigheter. Vi måste värna det öppna samhället där människor kan leva tillsammans sida vid sida. Det finns människor som i islams namn har utfört fruktansvärda handlingar mot människor i olika terrorattentat, men vi ska vara väldigt noga med fakta och skilja på sanning och propaganda. Det är tveklöst så att majoriteten av världens muslimer aldrig ens skulle kunna tänka tanken att genomföra ett terrordåd, lika lite som en , jude eller ateist skulle göra detsamma. Det är viktigt att vi inte talar i termer av vi och dem. Vi måste komma ihåg att det för några decennier sedan var helt andra grupper som vi associerade med att spränga oskyldiga människor i luften. Jag tänker på katolska och protestantiska extremister på och i och på anarkistiska och vänsterradikala grupper som Baader-Meinhof-ligan och i och . Jag tänker på ockupationen av den västtyska ambassaden i , regeringshat i 1995, bomben på stormarknaden i utförd av Eta 1987 och bombningen på en flygplats i . Dessa exempel visar att ansvariga för våldsverken är från alla religioner, ideologier, etniciteter och nationaliteter och att all extremism är lika förkastlig och feg. Därför är det bra att vi vidgar debatten och debatterar våldsbejakande extremism och vad vi kan göra åt detta hot. Vi politiker ska tala om fenomen, inte behandla enskilda händelser, det gör utredare och rättsvårdande myndigheter. Det betyder inte att vi inte kan ta debatten, men vi måste lyfta blicken och sätta det i ett större sammanhang. Det gäller att vi politiker målar upp en rättvisande bild som inte bör överdrivas, men vi ska inte heller försöka påvisa risker som inte föreligger. Vi får inte blunda för problemen med radikalisering. Den måste bekämpas med alla medel som en demokrati förfogar över. Terrorism och extremism bekämpas bäst genom öppenhet, tydlighet och utbildning, inte minst med svenska lagar och svensk vardag, solidaritet och demokratiska värderingar, inte med hat och en demonisering av dem som ser annorlunda ut. Händelsen i visar att vi sällan vet när och hur hemskheter kan ske. Kampen mot extremism är ytterst en kamp om värderingar. Det är en ideologisk kamp som måste vinnas i ett förebyggande skede. Därför är det viktigt att vi nu samlas kring de gemensamma värderingar som bygger ett starkt och öppet samhälle. Våldshandlingar är fel oavsett vem och av vilken anledning de utförs. Våldsbejakande extremism förekommer i olika grupper i . Det är viktigt att poängtera att extremism inte enbart handlar om den våldsbejakande islamistiska extremismen, även om debatten efter december månads händelse till stor del har handlat om just denna. Det är av stor vikt att debatten nu präglas av en saklig och nyanserad förståelse av problemets natur. Våldsbejakande nätverk inspireras av global våldspropaganda, men sociala faktorer är också en viktig förklaring till varför individer blir involverade i dessa nätverk. Antidemokratiska krafter får sin näring från samhällets mest besvikna utposter. Man känner en frustration och en vanmakt när man upplever att det saknas möjligheter och framtidstro. I dessa sammanhang finns det risk för att det odlas antipatier mot samhället. Ur denna situation riskerar extremism att födas. Det är samma sorts krafter som ligger bakom terrorverk som andra missnöjesyttringar. Islamisk extremism finns i , men också islamofobin existerar i hög grad, tyvärr, i vårt land. Terrorism måste tas på allvar, och vi får inte tumma på demokratin, det öppna samhället eller rättsprinciper, men vi måste skilja på extremism och tro. Fundamentalism ska förkastas, men inte religionen. Att man har gjort någonting i en religions namn behöver inte betyda att religionen själv har uppmanat till det eller vill att det ska vara resultatet. 10 (): Det är intressant att lyssna på den här diskussionen, och det är viktigt att vi för den med en öppenhet och med en inställning, som någon här framförde, att vi behöver samling, att vi behöver samlas kring de insatser som behövs för att motverka extrema krafter. Därför är det viktigt att utgå från det som är sant och riktigt, inte från påståenden typ att svensk terrorbekämpning ligger långt efter. Det är inte sant. har en väldigt god beredskap för att möta hotet från terrorismen. I en internationell jämförelse står vi oss väl, och det gör svensk strafflagstiftning också. Säkerhetspolisen och polisen saknar inte verktyg för att motverka problematiken kring personers resande för att delta i ett träningsläger mot terrorismen. Inom mot terrorism samverkar 14 olika myndigheter och tar ett gemensamt ansvar. Vi saknar inte heller en handlingsplan, vilket har påståtts. Det finns en handlingsplan läs på. Den används och uppdateras , liksom den skrivelse som fick under förra mandatperioden och där helheten i vårt arbete mot den här typen av krafter redovisas och anges. Jag tror att det är väldigt viktigt att vi står upp för att vi gör många goda och riktiga insatser. Det påstås vidare att svenska domstolar nu har fått möjlighet att pröva terroristbrott. Det är inte heller sant. Sådana har varit uppe i tingsrätter och domstolar tidigare. Jag har en lista på dem. Det här är inte alls någonting nyvaknat som vi har kommit på . Det är en inte första händelse som skett. Det gör inte saken mindre viktig, men det är viktigt att vi försöker hålla oss till fakta och sanning och framför allt att vi ser framåt. Jag är lite bekymrad, . Varje gång jag kommer till och ska diskutera åtgärder när det gäller internationellt samarbete för att bekämpa, upptäcka och motverka extremism säger nej, per definition. Det är okunnigt och ologiskt om man vill bekämpa internationella extrema grupperingar och nätverk att inte inse att vi behöver diskutera och samarbeta med andra länders brottsbekämpande myndigheter. Vi behöver det samarbetet, det är rätt och riktigt. Det här är inte isolerade företeelser i . Tvärtom krävs det samarbete. Sedan är det en annan sak att när vi tar ställning i de olika ärendena måste vi göra det som är så otroligt svårt i brottsbekämpning: väga intrång i människors integritet, rättssäkerheten och brottsbekämpningen mot varandra. Där kan vi ibland hamna på lite olika slutsatser. Jag har respekt för det, för det är svårt. Men kom inte och säg att ni bryr er om bekämpning av extremism om ni inte begriper att vi måste samarbeta inom den europeiska gemenskapen och inom FN:s ram. Vi lägger ned mycket kraft på det internationella samarbetet, och jag kommer att återkomma till med rader av förslag under den kommande mandatperioden. Ni har en del på ert bord redan nu som handlar om just att bekämpa extrema krafter och terroristattentat. Jag förväntar mig och hoppas att alla riksdagspartier med seriositet prövar, väger och öppet diskuterar vad som är rätt och riktigt i det här sammanhanget. Det går inte att bara säga nej om man vill hävda att man vill säkra frihet och demokrati i . 11 (SD): har god beredskap, hörde vi nu från justitieministern. Det är möjligt att man tycker det på och i andra delar av samhället, men att skulle ha full koll ifrågasätter jag. Det är möjligt att man har koll, men inte just på den enda självmordsbombaren i . Det är kanske en märklig slump att man inte hade koll på just den, men det är inte särskilt förtroendeingivande i alla fall. När det gäller att vi har prövat terrorlagarna tidigare ja, det har vi gjort, men då har det inte gällt det här. Det har gällt bidrag till terrorverksamheten. Det handlade om förberedelse till terrorbrott. Det är en helt annan sak, en ny företeelse i , dock inte isolerad. Vi har sett ett antal händelser med koppling till islamistisk terrorism. Det är många som i debatten har pratat om extremismen generellt, och det kan man göra. Man ska inte förringa extremismen varhelst eller närhelst den dyker upp. Det är alla tänkbara hemskheter som har nämnts, allt från nazism till kommunism, islamism och andra ismer och hemskheter. Det ska inte vara något motsatsförhållande i att bekämpa dem, men man ska inte likställa dem. Om man likställer dem visar det på ett väldigt märkligt och inte minst ett förvirrat förhållningssätt i den här frågan. Man kan till exempel inte jämföra militanta veganer i med jihadister från . Det är helt olika grupper som måste bekämpas på helt olika sätt. Det verkar tyvärr inget annat parti i den här församlingen förstå, åtminstone inte att döma av det som vi hört i den här debatten. Det är beklagligt och någonting som kommer att hämma våra möjligheter att komma till rätta med den här växande problematiken i . Det saknas helt enkelt en grundläggande förståelse för den här problematiken. Det skrämmer mig kanske till och med mer än själva dådet på , som föranlett den här debatten. Orättvisor som drivkraft har vi också hört om. Det är ett argument som vi ofta hör i debatten. Så fort vi har ett problem som är kopplat till inte minst invandring och integrationspolitiken, då handlar det om orättvisor, då handlar det om fattigdom, och då handlar det om trångboddhet. Jag menar att det inte är tillämpligt i det här fallet. Det finns massor med forskning som visar att det är precis tvärtom när det gäller just islamistiska terrorister. Det är ofta personer ur medelklassen med hög utbildning. Faktum är att mycket tyder på att de med högst utbildning också får utföra de mest högprofilerade terrordåden, det vill säga ju högre utbildning, desto mer avancerat terrordåd. Det visar i alla fall forskningen, så det håller inte att använda fattigdom eller trångboddhet som en bortförklaring, som jag ser det. Det tyder också på en bristande förståelse för detta allvarliga fenomen. Det nämndes statistik kring terror generellt i . Jag nämnde i min inledning att det säkert är intressant att se på det. Men jag sade också att den separatistiska terrorism som finns runt om i inte är något som berör och svenska intressen och inte är relevant för den svenska debatten. Det är också en terrorism som är geografiskt begränsad, till skillnad från den islamistiska terrorn, som kan dyka upp precis var som helst och när som helst och som dessutom är just urskillningslös: Man riktar sig mot allmänheten, att döda så många som möjligt. Det är en väsentlig skillnad mellan det och att spränga bankomater, papperskorgar eller vad det kan vara i , även om man inte jag vill betona det ska förringa den typen av terrorism. Men den är inte relevant för den här debatten. Vi behöver skärpt lagstiftning, vi behöver en nationell handlingsplan, och vi behöver inte minst kartlägga islamistiska attityder i det svenska samhället. Det tror jag är viktigt, och det vill jag skicka med till regeringen i den här debatten. I detta anförande instämde och (båda SD). 12 (S): Jag välkomnar justitieministerns till viss del utsträckta hand för en ordentlig politisk samling kring det problem som vi diskuterar . Jag skulle vilja ställa frågan direkt till justitieministern: hon beredd att tillsammans med oppositionen sätta sig ned och diskutera frågan ordentligt? Det har funnits frågor tidigare där vi har diskuterat bland annat möjligheten för polisen att bekämpa extremism och våldsamheter av olika slag med nya, effektiva metoder. Vi har tidigare diskuterat möjligheten att samverka mellan polis, säkerhetspolis och ekobrottsmyndighet. Dessutom har vi diskuterat att man kanske behöver skärpa vapenlagarna och ge tull och kustbevakning ökade befogenheter att se till att illegala vapen inte kommer in i landet, som ett led i detta. Det var en rak fråga till justitieministern som det finns möjlighet att svara på. Annars tycker jag att debatten är ganska avslöjande. Vad är problemet i samhället? Jag tror att de flesta här i kammaren ser att det är våldet, angreppen på det demokratiska samhället, att människor är beredda att i olika situationer gå väldigt långt för att skada demokratin och utsätta enskilda människor för hot. Det är den effekten som jag tror att vi vill åt. Då blir det väldigt konstigt att höra att en del säger att en viss grupp är problemet. Jag tycker att alla grupper som vill gå så långt är problem. Det är det samhället måste bekämpa och komma till rätta med. Jag tycker att Säpos rapport är mycket bra. Den visar hur det ser ut. Jag tror att det är viktigt att titta på dem som har kunskap och också ha tilltro till de undersökningar som finns på området. Där ser man att grunden i många fall läggs väldigt tidigt, kanske redan i skolåldern. Lärare kanske ser att vissa av barnen, oftast grabbar, inte riktigt är med, hamnar utanför, söker sin identitet och söker sin bekräftelse i olika grupper. Det kan vara på bruksorter där vit makt sluter upp. Det kan vara i motorcykelvåldsgrupper senare i livet. Det kan vara i förorter där man söker sig till andra extremistiska grupper. För mig är detta lika lite tilltalande. Det påverkar mig lika illa.