prot · GZ0951 · 2011-12-19 00:00:00 — Man kommer att föra en diskussion med SKL för att stämma av. vet inte hur detta kommer att se ut . Det vet inte vi heller. Men enligt de beräkningar som gjordes när lagen framlades har regeringen till och med varit försiktigare än vad som rekommenderades. Vi följer upp detta tillsammans. Jag lovar att jag kommer att vara precis lika mycket på som i denna fråga. Jag vill inte heller att kommunerna ska ha problem med lärarkåren. 23 (S) replik: Jag börjar med att kommentera den senaste ordväxlingen om besparingarna i gymnasieskolan. och regeringen måste vara tydliga med att dessa besparingar ligger utöver de demografiska förändringarna. Regeringen har gång på gång sagt att detta inte har något att göra med demografin. kommuner står redan inför en jätteutmaning: att klara den demografiska omställningen av gymnasieskolan. På det har regeringen gjort prognosen och lagt ut det minskade statsbidraget till Kommuner och Landsting. Jag vill bara att kommenterar det och bekräftar att regeringen räknat med dessa besparingar utöver de demografiska förändringar som kommunerna står inför. De är inga småpengar. Jag vet att ibland gillar att tala lärarlöner. Det är i löneutrymme för samtliga gymnasielärare. Det är intressant för gymnasielärare att känna att regeringen nu när man går in för en avtalsrörelse och det är tuffa tider dessutom lägger ut besparingar som kommunerna säger att de omöjligt kan räkna hem. Det jag skulle vilja att reder ut är hur man ska göra de här besparingarna ute i kommunerna. Jag träffar inte en kommun som förstår hur den ska göra. Min huvudfråga handlar ändå jag fick inte riktigt något svar om det om målsättningarna om fullständig gymnasieutbildning före som regeringen har som strategi. Det handlar om EU 2020. Man ska till 2020 minska andelen som inte har en fullständig gymnasieexamen i från till . Det är en radikal agenda för att fler ungdomar ska få en gymnasieexamen i och klara sig bättre på arbetsmarknaden. Hur har regeringen tänkt? Varför har ni så låga ambitioner? 24 (FP) replik: Jag tror att en av förklaringarna till att utbildningsministern inte är här kan vara att han har fört den här debatten med , som är en väldigt ambitiös riksdagsledamot, ungefär tio gånger. Jag tror inte att jag kan svara på någonting som utbildningsministern inte har svarat på, men jag kan gärna upprepa något. Du har alldeles rätt när det gäller demografin, men refererade inte till de 675 miljonerna, utan var långt utöver det i sin RUT-beräkning. Där ingick också demografin. De har redan fått svar om. Bland annat kan man säga att det kan innebära en viss besparing när vi tar bort de 8 000 olika varianter man haft på gymnasiet. Eller har jag fel? får gärna svara på om han tror att det kan påverka det hela att det är billigare att ha större klasser än mängder av små grupper. För övrigt kan man också säga att är mycket, men ändå mindre än vad man beräknade det till. Regeringen valde att vara på den säkra sidan och har gått ned pengamässigt. För att få lite distans till det hela kan man också säga att det är ungefär 1 ½ procent av gymnasieskolans samlade budget i , som vi genomför reformer som kommer att dra ned kostnaden. Herr talmannen och får ursäkta mig, men jag glömde den andra frågan. 25 (S) replik: Jag försöker få svar på frågan om de radikala ambitionerna när det gäller målsättningen att fler ungdomar ska ha fullständig gymnasieexamen. Regeringen har den ambitiösa målsättningen att vi ska gå från som inte har det till . Vi talar just nu om gymnasieskolan och de besparingar som regeringen har lagt ut där. Det kanske har ett samband med det. Man kanske tror att det med dessa besparingar blir svårt att åstadkomma någon förbättring över huvud taget när det gäller andelen unga människor som har gymnasieexamen. Vi har en högre målsättning och kräver att man investerar i gymnasieskolan för att minska avhoppen och göra den bättre, men också investerar i vuxenutbildning, yrkesvux och mycket annat som debatten senare kommer att handla om för att ge unga människor möjlighet att komma tillbaka och bättra på sin utbildning . Jag skulle vilja ha svar på frågan hur regeringen har gjort bedömningen att man ska gå från lite som inte har en fullständig gymnasieexamen till . Är det en radikal agenda för och de unga människor som behöver en gymnasieutbildning för att få jobb på arbetsmarknaden? Jag konstaterade att av de arbetslösa som saknar gymnasiekompetens är det en kraftigt växande andel som är unga. Den gruppen har ökat från . De unga människor som är arbetslösa saknar i väldigt stor utsträckning gymnasiekompetens. Då gäller det att man har insatser mot det, både genom den ordinarie gymnasieutbildningen, vuxenutbildning och annat och genom arbetsmarknadspolitiken, som ger de här unga människorna möjligheter. Regeringen har svårt att svara på varför man har satt upp de mål man satt upp. Det är noterat. Men det är en budgetdebatt , och då måste vi diskutera budgeten. Det är klart att det är lite jobbigt för regeringspartiernas företrädare att reda ut varför man lägger 5,4 miljarder på en krogmomssänkning i stället för att investera dem i bättre fortbildning av lärarna eller i en gymnasiereform som kan få en bra start i stället för att börja med besparingar. Jag förstår att det är jobbigt för regeringspartierna att reda ut detta, men det är trots allt en budgetdebatt, och politik handlar också om prioriteringar. 26 (FP) replik: Det var verkligen inte jag som försökte dribbla, utan jag glömde helt enkelt den andra frågan. Nej, , det är inga radikala ambitioner som regeringen har när vi säger att vi ska gå från att inte har full gymnasiebehörighet till . Det är inga radikala visioner. Däremot är det en realistisk ambition. , , är de som är 2024-åringar . De tillhör den kvotgruppen. Med utgångspunkt i en statistik som är ganska svår att beräkna är detta en realistisk ambition. Däremot finns det ju ingen som inte önskar att ambitionen ska ställas högre. har vi att reda upp i denna gymnasieskola som har slagit ut 40 000 ungdomar . , som själv satt i utbildningsutskottet under tidigare regering, har helt plötsligt inte något som helst ansvar i detta. Vi försöker nu reda ut denna rödgröna röra som har slagit ut ett antal ungdomar som motsvarar ett . Jag hoppas att vi får se utvärderingar av detta. Behövs det mer resurser har regeringen redan sagt att man kommer att tillföra dem. 27 (V) replik: Jag tänkte ta upp ett ämne där vi i viss mån är eniga, och jag, nämligen detta med statens ansvar för skolan. tror jag väl inte att den segregation som vi ser i skolan bara är kommunaliseringens fel, men i mitt anförande tog jag upp detta med att resursfördelningen ser väldigt olika ut från kommun till kommun, och det beror delvis på kommunaliseringen. Detta var också en anledning till att vi motionerade om att utreda de stora skolreformerna, bland annat kommunaliseringen, fristående skolors etablering och det fria skolvalet. Det var också något som en majoritet av beslutade att man skulle göra. tycker ju liksom jag att staten behöver ta över ansvaret för skolan. Jag vill fråga henne: När kommer den här utredningen? 28 (FP) replik: Jag vill börja med att be om ursäkt om jag har haft fel om befolkning. Jag talar om antalet invånare i själva staden. Jag får hänvisa till SCB, för de anger faktiskt att befolkningen i stad är 41 000. Nej, jag kan inte svara på när utredningen kommer. Men är välkommen att ställa den frågan direkt till utbildningsministern vid tillfälle. 29 (V) replik: Jag hade gärna ställt frågan direkt till utbildningsministern, men han behagar ju inte vara här. Han har varit här kanske två gånger , så det blir lite svårt. Någonstans ligger det ändå på regeringens och regeringspartiernas ansvar att se till att detta kommer i gång. Vi har över reformer som vi vet väldigt tydligt har effekter på hur skolan ser ut. Vi har en stor skolsegregation som bland annat kommunaliseringen men också det fria skolvalet har bidragit till. Vad har regeringen för ambitioner? Vad har och för ambitioner för att göra något åt detta, som och mycket tydligt pekar på som orsakerna till den stora segregationen och bristerna i likvärdigheten? Vi behöver en utredning, men det behövs också politiska ambitioner för att förändra detta. har vi haft en hel höst där uppmärksamheten har riktats mot Carema och riskkapitalbolag inom äldreomsorgen, något som vi har sett på skolans område. Vi har en parlamentarisk utredning som ska se över just reglerna för fristående skolor men som redan från första mötet deklarerade att man inte vill förbjuda vinstuttag. 30 (FP) replik: Jag är säkert lika bekymrad som över den ojämlika skolan. Vi är överens om att det förmodligen hade varit till elevens gagn att ha en statlig skola. styr vi upp den genom att ge tydligare regler, råd och anvisningar i stället för att lyfta de kommuner i örat som inte sköter sitt arbete. Det är beklagansvärt att se hur det ser ut i många kommuner. Jag tror inte och det finns heller inget som direkt pekar på att det skulle vara det fria skolvalet som har skapat klyftorna. Däremot är bostadssegregationen det stora problemet. Det stora problemet bakom ojämlika skolor är faktiskt bostadssegregationen. Jag tror att det fria skolvalet rätt använt när vi får friskolor som oavsett huvudman lyder under samma regler som den kommunala skolan, vilket vi har fått nu med den nya skollagen kommer att förändra situationen. Precis som sitter också jag med i den pågående utredningen. Jag hoppas att vi kommer fram med tydligare regler för hur man ska kunna visa vad som är verklig kvalitet i skolan, så att jag och som föräldrar kan välja skola åt våra barn efter kvalitet och inte bara efter de broschyrer som de skickar ut, för så är det delvis . Där vill jag se till att vi får ett tydligare system som visar exakt vad man får på en viss skola. Då kan vi välja med fötterna och alltså välja bort skolor som inte är bra. Jag vill också passa på att säga att jag inte har något problem med att skolor går med vinst så länge som de utför kvalitet. Jag tycker inte att det är vinsten som är problemet. Däremot ställer jag mig ofta frågan vad det är som gör att kommunerna inte kan arbeta med bättre effektivitet i relation till kostnaden. Ska vi kanske lära av de friskolor som både ger kvalitet och gör det till en lägre kostnad? De andra ska bort, rent ut sagt. 31 i (C): Då var det återigen dags för debatt om utgiftsområde 16, Utbildning och universitetsforskning: Det är alliansregeringens sjätte budget på det här området, och det är mycket som har hänt på de här åren, men det finns också stora utmaningar kvar. Målet för det här utgiftsområdet är att ska vara en framstående kunskaps- och forskningsnation som präglas av hög kvalitet. Målet är att alla barn och elever ska nå målen, och inte bara det: De ska nå så långt det är möjligt för dem. vision är att då ska ha världens bäst utbildade befolkning. För att nå det krävs krafttag på både kort och lång sikt. De reformer som allianspartierna har tagit fram under de här fem åren har alla haft fokus på just ökad kvalitet på olika sätt. Nyckelfaktorer för att nå en ökad kvalitet är satsningar på både rektorer och lärare, på det ledarskap som behövs i den svenska skolan och som man behöver verktyg för att kunna bedriva. En viktig del i detta har varit den nya skollagen och ytterligare förtydligande styrdokument. En annan jätteviktig del har varit Lärarlyftet, där många lärare har förbättrat sin kompetens på olika områden. I årets budget finns det också satsningar på ett rektorslyft, där vi ser satsningar på skolans ledarskap. Rekryteringen till utbildningen är en annan mycket viktig faktor. Jag var inne på och tittade på hur man vill locka unga människor att satsa på en lärarkarriär i den svenska skolan. i debatten har det hänvisats till statistik av olika slag. Också här hänvisar man till statistik när man lyfter fram att av eleverna i årskurs 46 tycker att deras lärare undervisar bra. av gymnasieeleverna känner att de kan gå till sina lärare och prata om problem av olika slag som de upplever i skolan. Det är inte bra att upplever att de inte kan det, men att upplever att det finns lärare som tar deras problem på allvar är jättebra. En annan siffra som nämns är att nio av tio lärare trivs med den skola de arbetar på. Jag säger inte detta för att negligera de problem som finns, men jag säger det för att det är viktigt att vi har en nyanserad bild av att det finns skolor som arbetar på många bra sätt. På en och samma skola finns det elever som inte alls upplever att de får det stöd som de behöver medan andra upplever något annat. Det vi vill säkra är en likvärdighet. Det ska vara lika bra för alla. Därmed är inte sagt att det ska vara lika, men elever ska känna sig sedda i både grundskola och gymnasieskola, och givetvis i förskola och fritidshem också. Tyvärr är bilden i massmedierna ensidigt svartmålande. Vi ska inte blunda för resultatutvecklingen. Vi ska inte blunda för den bristande likvärdigheten. Men frågan måste ställas: Vad kan man göra för att på ett mer effektivt sätt vända den negativa trenden? Svaret tror jag inte är fler krisreportage i medierna. Svaret är att ge skolan de rätta förutsättningarna. Vi är ett av de länder som lägger mest pengar i världen på skolan. Då är den stora frågan: Vad gör vi med de resurser som vi faktiskt har? Vi diskuterar gärna marginalen, om det är 1 eller 2 procents nedskärningar, andra satsningar. Men vad gör man med de som man faktiskt bedriver verksamhet för? Vi har lyft upp viktiga delar, som rektorers och lärares ledarskap. En annan del som jag skulle vilja nämna i sammanhanget och tror är oerhört viktig för utvecklingen är den strategi för entreprenörskap som man har tagit fram, där det handlar om att utmana elevers kreativitet och motivation för att på det sättet bidra till att skapa framtidens lärande. En annan jätteviktig del, där den svenska skolan tyvärr inte alls har en likvärdighet, är it och moderna läroverktyg. Det gäller delar i den digitala agendan. Vi hade en diskussion med SKL:s företrädare där de lyfte fram på vilket sätt kommunerna skulle vilja jobba för att utveckla de moderna läroverktygen. Där tror jag att vi har ett gemensamt ansvar. En annan viktig del som och även en del andra allianspartier har lyft fram är en modern studentexamen, både för att säkra kvaliteten och likvärdigheten och för att också i ett internationellt perspektiv lyfta fram viktiga delar. I årets budget finns återigen satsningar för högre kompetens för lärare och för karriärvägar, en karriärutvecklingsreform, , och fortbildningsmedel för yrkeslärare, liksom forskarskolor för lärare. Alla är jätteviktiga satsningar för att stärka kvaliteten i skolan. Mattelyftet är en annan viktig satsning. Mina kolleger i Alliansen har redan lyft fram ökad undervisningstid men också en rejäl fortbildningssatsning på mattedidaktik också för lärare. Förskolesatsningen i årets budget handlar om kompetensutveckling inom två mycket viktiga områden. Det ena handlar om barn i behov av särskilt stöd och på vilket sätt man möter de barnen i den svenska förskolan. Det andra handlar om uppföljning och utvärdering. Andra satsningar i budgeten handlar om att skolhälsovården byggs ut med ytterligare resurser och kompetens. Alla elever har rätt till kunskap. En viktig satsning som alliansregeringen gjorde tidigt var att återinföra speciallärarutbildningen. Förhoppningen är att detta på olika sätt kommer att öka möjligheten för alla barn att nå målen. För är elevers rättigheter en mycket viktig fråga. Den är ett av våra stora fokus. Det handlar om rätt till kunskap, rätt till en likvärdig bedömning, möjlighet att ompröva sina betyg och så vidare. Utbildningsfrågorna, med alla de reformer som är genomförda och som vi mycket nära följer utvecklingen av, är viktiga. Men vi fortsätter att satsa på framtidens skola. Jag ska ägna av mitt anförande åt det som man har lyft fram från oppositionens sida. Det är inget nytt och inget annat man vill. Man lägger till lite olika pengar. Möjligtvis har en del andra förslag än dem som finns i budgetpropositionen. Men från Socialdemokraternas sida är det väldigt mycket av det som man har genomfört som ligger fast. Man säger nej till den nya skollagen. Men i olika sammanhang lyfter man fram att det mesta ändå är bra och att det väl egentligen inte är några större fel på den lagstiftning som finns. När det gäller gymnasieskolan är jag likt föregående talare upprörd över de felaktigheter som har spridits, där man inte har gett en fullständig bild av vilka möjligheter elever har på olika sätt. Det finns både förvånade elever och förvånade föräldrar som säger: Vad, tänk att det går att läsa in högskolebehörighet också på yrkesprogrammen! Det gör mig upprörd att det har spridits en bild av att det inte skulle gå. Det går i många fall inom programmen, ibland med en utökad kurs men det går. Socialdemokraterna skriver i det särskilda yttrandet att varje skattekrona ska användas rätt. Frågan blir då vad som är rätt. Man lyfter fram restaurangmomsen, som ska kosta 5 miljarder, men nämner inte de 16 miljarder det skulle kosta att återigen höja arbetsgivaravgiften för ungdomar , vilket är en mycket större del än den andra. förnekar sig inte heller. Först har de en massa fagra ord om skolans utveckling. Men när de börjar prata om elever med manifesta sociala problem vill de anordna specialklasser för att de andra barnen ska få lugn och ro. Den uppdelningen vänder jag mig starkt emot. De vänder sig också mot modersmålsundervisningen. Det finns mycket mer att lyfta fram. Det är en viktig diskussion och en viktig debatt. Jag vill därmed yrka bifall till utskottets förslag och avslag på alla motioner. (Applåder) I detta anförande instämde (C). 32 (V) replik: En sak som har varit genomgående i debatten från de borgerliga partiernas sida fast jag inte har hört än är att man inte nämner fritidshemmen. De nämndes tidigare av men då mest för att säga att minsann var en sossestyrd kommun. Jag hoppas att kan se lite allvarligare på det problem som faktiskt finns. Det spelar egentligen ingen roll vilket politiskt styre en kommun har. Det ser ungefär likadant ut här i , och man kan också titta på moderatstyrda kommuner där grupperna är som störst, bland annat i , och är ett annat exempel. För att tala om det problem som finns: Det är inom fritidshemmen som grupperna ökar allra mest dramatiskt och har gjort det . Vad tänker från och regeringen göra åt det problemet? har lagt fram ett förslag om att genom statsbudgeten se till att vi kan få ned grupperna till åtminstone under 30. Vad tänker ni göra? 33 i (C) replik: Jag är medveten om att jag inte kunde vara lika fullödig som under den långa tid som hon använde för sitt anförande tidigare. Jag nämnde fritidshemmen men utvecklade inte något runt det. De stora barngrupper som finns bekymrar också mig, där varje barn inte kan bli sett på det sätt som skulle behövas. Men vi måste göra prioriteringar när det handlar om vad vi måste satsa resurser på i första hand. Alliansregeringen har satsat stora resurser på utbildningssystemet. Vi började när det gäller Lärarlyftet med grundskollärare och gymnasielärare. Sedan har vi fortsatt med förskollärare. Förskolan och har varit det vi har prioriterat. Men fritidshemmens styrdokument har förtydligats, och det lyfts fram kopplat till den nya skollagen. Ökningen har varit ungefär ett barn per grupp. Men de stora grupper som nämner, till exempel i , med över 100 barn i varje grupp, verkar fullständigt orimliga. Tack och lov ser det inte ut så i alla kommuner. Jag vet inte riktigt hur ställer sig i frågan om förstatligande, om man vill förstatliga alla fritidshem och ledningen för dem. Men det är en viktig fråga för skolhuvudmännen att kunna göra satsningar också på fritidshemmen och lyfta fram den delen. 34 (V) replik: Jag tycker att det är lite tragiskt att man avfärdar detta med att man har prioriterat annat. Fritidshemmen ska vara en integrerad del av skolan och skoldagen och spelar stor roll för elevernas inlärning. Fritidshemmet ska vara ett komplement till skolan, men det väljer man att strunta i! Då klingar de satsningar som man vill göra på skolan rätt falskt. Fritidshemmen spelar ju enormt stor roll i den verksamheten. Men det är en orimlig arbetssituation när man på fritis har kanske 60 barn, som min son har. Ökningen har varit från åtta barn per pedagog till drygt 20 barn per pedagog . Och, som sagt, den här situationen ser vi på ganska många ställen runt om i . Dessutom har man urholkat fritidspedagogernas utbildning genom att förkorta den till var den . hade gärna sett att man hade förlängt också den utbildningen till . Då är frågan: Vad är det fritidspedagogerna hade för mycket kunskap om, eftersom man måste förkorta utbildningen till ? Utöver det har man berövat, skulle jag vilja säga, fritidspedagogerna ansvaret för just fritidshemsverksamheten. De får inte heller samma legitimationskrav som det är för övriga lärare inom skolan. Det här är en total degradering. Det är inte bara en nedprioritering utan en total nedgradering av fritidshemsverksamheten, barnen som går i den och personalen som jobbar i den. 35 i (C) replik: ställer ett antal frågor. Här ljuger inte statistiken, utan barngrupperna har blivit större. Vi vet att det är en pressad situation. Å andra sidan är fritidshemsverksamheten ingen obligatorisk verksamhet som alla barn måste gå i på samma sätt som skolan. Och prioriteringen för regeringen har varit men också förskolorna. Därmed är det inte sagt att man nedprioriterar den här verksamheten. Jag har tidigare kolleger som har varit fritidspedagoger och har haft en utbildning . Jag kan inte säga att jag har tyckt att det har varit underutbildade pedagoger. Sedan har man byggt på och byggt på de pedagogiska utbildningarna. Någonstans kanske man får börja fundera. Det handlar ju inte om att förlänga utbildningar utan om att också fundera på vad det är man gör. Det finns alltid ytterligare ambitioner. Vi skulle vilja tränga in ytterligare kurser. Vi tycker att det är viktigt med än det ena, än det andra, som vi skulle vilja att det fanns plats för i utbildningen. Men för den sakens skull kan man inte förlänga utbildningen. Det finns något som jag tycker är viktigt. Det handlar om det som har varit uppe i debatten tidigare. På vilket sätt kan man säkerställa en kontinuerlig kompetensutveckling? Det tror jag är en nog så viktig insats för de lärare som kommer att arbeta inom fritidshemmen framöver, att man säkrar en kontinuerlig kompetensutveckling. Det handlar inte om att grundutbildningen måste vara si eller så lång, om den är , eller eller vad man nu skulle kunna förlänga den till. Sedan gäller det legitimationen, som nämnde, och på vilket sätt man skulle kunna arbeta med det. Det är en problemställning som regeringen arbetar med. Man ser på vilket sätt man ska kunna lösa det. 36 (S) replik: Jag vill börja med att välkomna deltagande i debatten. Det blir alltid ett annat tonläge. Det handlar mer om en positiv skoldebatt det är något som inte alltid präglar den borgerliga skoldebatten. Och det blir en diskussion om kreativitetens betydelse i skolan det är sällan man hör skolministern tala om det. Det talas om eleverna som subjekt i skolan och som viktiga. Det talas om en positiv relation till lärarna och så vidare. Jag tror att svensk skola har mycket att vinna på att prata mer om mycket av det. Därför vill jag tacka för att hon ägnar en del av anförandet till att diskutera det som faktiskt växer och är väldigt positivt i svensk skola. Sedan fick jag en fråga: Vad betyder det här med att varje skattekrona ska användas effektivt? Ja, det är två perspektiv. Det ena perspektivet är att vi inte ska slösa med skattemedel. Det tycker jag att vi gör när vi har ett så slappt regelverk att riskkapitalbolag kan skära guld med täljkniv och göra enorma vinster till aktieutdelning. Det är en diskussion som kanske leder lite för långt . Det andra är: Vad använder vi statsbudgeten till?