prot · GZ0945 · 2011-12-09 00:00:00 — 1 § Anmälan om inkomna protokollsutdrag från utskott vice talmannen anmälde att utdrag ur följande protokoll i ärenden om subsidiaritetsprövning av EU-förslag inkommit: prot. 2011/12:16 för från finansutskottet prot. 2011/12:10 för från civilutskottet 2 § Hänvisning av ärende till utskott Föredrogs och hänvisades Proposition 2011/12:50 till utbildningsutskottet 3 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter Sammansatta utrikes- och försvarsutskottets betänkanden /12:UFöU2 och UFöU3 betänkande 2011/12:UU2 betänkande 2011/12:SfU1 4 § Svar på interpellation 2011/12:137 om speciallärare 1 Utbildningsminister (FP): har frågat mig om jag kommer att ta några initiativ som gör att speciallärare som en gång läst in sin behörighet och därefter arbetat också fortsättningsvis ska vara behöriga att fortsätta arbeta. har också frågat mig om vilka åtgärder jag ämnar föreslå för att eleverna i träningsskola, verksamhetsträning eller yrkesträning inte ska bli drabbade, när deras lärare inte längre har behörighet. undrar också om jag avser att ta initiativ till att förändra behörighetsförordningen för att bättre ta till vara den kunskap och erfarenhet som finns bland dagens speciallärare i träningsskola, verksamhetsträning eller yrkesträning. Det är viktigt att alla elever ska ha rätt att bli undervisade av kvalificerade lärare. Utgångspunkten för de nya behörighetsreglerna är därför att alla elever under ledning av legitimerade och behöriga lärare, eller i vissa fall förskollärare, ska ges förutsättningar att lära, utvecklas och nå de nationella mål och kunskapskrav som anges i läroplanerna. Kunskapsuppdraget inom grundsärskolan åsidosätts ofta, medan omsorg om elevernas sociala utveckling fokuseras. För grundsärskolan finns det tydligt uppställda kunskapskrav, och det gäller även träningsskolan. För att eleverna i grundsärskolan ska ha samma förutsättningar som elever i övriga skolformer att nå kunskapskraven är det viktigt att undervisningen leds av kvalificerade lärare eller förskollärare. I träningsskolan inom grundsärskolan, på individuella program inom gymnasiesärskolan och på motsvarande nivå inom särskild utbildning för vuxna är det sammanfattningsvis grundlärare eller förskollärare som är behöriga att undervisa, under förutsättning att de också har en speciallärarexamen med specialisering mot utvecklingsstörning. Det har, som anger, tidigare funnits bestämmelser som medgett personer med annan utbildningsbakgrund än lärar- eller förskollärarutbildning att gå en speciallärarutbildning i syfte att få undervisa i bland annat träningsskolan. En del av dessa personer undervisar fortfarande i ovan nämnda skolformer. Mot denna bakgrund avser jag att överväga om det finns skäl att ändra eller komplettera nuvarande bestämmelser. 2 (MP): Jag tackar utbildningsministern för svaret. Jag ser att det i princip är samma svar som utbildningsministern gav Per Lodenius på en skriftlig fråga för exakt en månad sedan. Slutsatsen var även där: Mot bakgrund av detta avser jag att överväga om det finns skäl att ändra nu gällande bestämmelser. Detta övervägande är alltså inte klart . Detta handlar om lärare som har gått gamla gren 3, som det hette. är det få lärare i särskolan, både i grundsärskolan och i träningsskolan, som har en riktad utbildning, alltså som gamla gren 3. Det är ett glapp sedan den försvann och fram till . Jag är därför mycket glad över att den utbildningen tas upp igen. Men jag tycker att man behöver hålla mycket hårt i de lärare som finns. Jag är också glad över att det i svaret står att det är viktigt att alla elever blir undervisade av kvalificerade lärare. Det håller jag fullständigt med om. Men jag anser det är kanske en skillnad mellan oss att detta är högst kvalificerade lärare som undervisar i träningsskolan och i andra skolor där de har behörighet. Även om de är fritidspedagoger från början har de gått gren 3, vilket det är få som har gjort. Dessutom skiljer det inte mer än någon poäng mellan förskollärare och fritidspedagoger. Jag undrar återigen: Är det inte mycket viktigt för elevernas skull att hålla i dessa få lärare? När införandet av lärarlegitimation har slagit igenom hela vägen jag är mycket positiv till lärarlegitimation räknar man med att av lärarna i grundsärskolan kommer att försvinna. Det är ytterligare en anledning till att man ska hålla i dem som finns. Jag anser att de är synnerligen kvalificerade, mer än de flesta andra. 3 Utbildningsminister (FP): När man inför ny legitimerings- och behörighetsbestämmelser det är det som ligger i fråga innebär det att rader av frågor ställs. Vad händer med den grupp som fick utbildning , och och som har en utbildning som gjorde att de då ansågs behöriga och som dessutom har hunnit skaffa sig en betydande erfarenhet och skicklighet i yrkesutövningen? Sedan gäller det att balansera de nya kraven mot alla tidigare utbildningsformer. Jag har sagt, och jag säger nu det ligger i innebörden att vi överväger detta. Det kan finnas behov av ytterligare finjusteringar i dessa regler. Precis som interpellanten konstaterar har jag för en månad sedan meddelat , och jag gör det igen, att vi håller på att titta på detta. Det är det som är innebörden i det byråkratiska uttrycket att regeringen överväger detta. Men jag är inte beredd att precisera mig offentligt om hur det kan komma att bli eftersom jag inte vill ställa ut några förhoppningar eller förväntningar innan vi är klara med detta och som sedan kanske inte kan infrias. Vi tittar alltså på detta mot precis den bakgrund som interpellanten redovisar. 4 (MP): Då har jag bara en enda kort fråga: Hur kan övervägandet ta? 5 Utbildningsminister (FP): Det är naturligtvis bråttom eftersom dessa bestämmelser har trätt i kraft och får full verkan . Dessutom får man inte sätta betyg om man inte är legitimerad. Jag hoppas därför att vi ska kunna ge besked om slutsatserna av dessa överväganden. För min del ingår det inte i övervägandena att nya personer med denna utbildning skulle kunna skolas in och anställas i särskolan, utan de överväganden som vi gör handlar om de lärare som redan finns och har utövat yrket . 6 (MP): Det är precis denna grupp som interpellationen avser, och jag menar inte heller någon annan grupp. Överläggningen var härmed avslutad. 5 § Svar på interpellation 2011/12:138 om kunskapskrav och särskilt stöd 7 Utbildningsminister (FP): har frågat mig vilka initiativ jag avser att ta för att nuvarande skrivning i skollagen inte ska riskera att skapa lägre förväntningar i skolan på elever i grundsärskolan, specialskolan och sameskolan. Dessutom har hon frågat mig vilka initiativ jag avser att ta för att elever i behov av särskilt stöd, till exempel elever med synskada, hörselnedsättning, dyslexi eller adhd, också ska ha rätt till särskilt stöd efter att de nått de kunskapskrav som minst ska uppnås. I skollagen föreskrivs att alla barn och elever ska ges den ledning och stimulans som de behöver för att utifrån sina egna förutsättningar kunna utvecklas så långt som möjligt enligt utbildningens mål. Förskolan och skolan har alltså ett kompensatoriskt uppdrag för barn och elever som av någon anledning har sämre förutsättningar. Denna bestämmelse i skollagen gäller alla barn och alla elever i alla skolformer. Utöver detta finns det en särskild bestämmelse som gäller för och motsvarande obligatoriska skolformer. Elever i dessa skolformer ska få särskilt stöd i den omfattning som behövs för att ha möjlighet att uppnå de kunskapskrav som minst ska uppnås. Motiven för att lyfta fram just dessa skolformer var att särskilt markera skolans ansvar att se till att alla elever i och motsvarande obligatoriska skolformer ska ha möjlighet att nå upp till minst nivån för Godkänd, det vill säga betygssteget E i det nya betygssystemet. Med den nya skollagen, som beslutade om , lyftes regleringen om särskilt stöd upp till lag och förenklades och förtydligades. Dessutom infördes en möjlighet för elever och föräldrar att överklaga åtgärdsprogram. Regeringens avsikt har alltså varit att stärka elevernas rätt till stöd och inget annat. Den nya skollagen har börjat tillämpas , det vill säga , och det är för tidigt att uttala sig om tillämpningen av bestämmelserna om särskilt stöd. Rätten till särskilt stöd är mycket viktig för att alla elever, utifrån sina egna förutsättningar, ska kunna utvecklas så långt som möjligt enligt utbildningens mål. Därför kommer jag noga att följa utvecklingen så att rätten till särskilt stöd stärks för elever med funktionsnedsättningar på det sätt som regeringen har avsett. Jag vill slutligen lyfta fram att regeringen har genomfört en rad åtgärder som syftar till att säkra elevernas rätt till adekvat stöd, bland annat en ny speciallärarutbildning och tidiga kunskapskontroller. Specialpedagogiska skolmyndigheten har också fått till uppgift att stödja huvudmännen genom att sammanställa och sprida resultat av forskning som är relevant för det specialpedagogiska området. Det bidrar till att stärka skolors kompetens i att utforma effektiva stödinsatser. Det är viktigt att skapa höga förväntningar på alla barns och alla elevers kunskapsutveckling. Alla obligatoriska skolformer har till exempel fått nya kursplaner med tydliga mål och kunskapskrav. Vi vet att höga förväntningar från lärarna är mycket viktigt. Regeringen kommer att fortsätta utveckla skolan för att alla barn och alla elever på bästa sätt ska kunna utvecklas i sitt lärande. 8 (MP): Bestämmelsen om särskilt stöd tycker jag väldigt mycket om, även om den naturligtvis inte är något nytt i den nya skollagen. Den har funnits . Men det är långt ifrån att den fungerar i verkligheten, och det är det som är problemet. Det visar sig inte minst av de anmälningar som görs till Skolinspektionen och av antalet åtgärdsprogram som inte skrivs. Det skrivs åtgärdsprogram för av eleverna, medan lärarna själva säger att det borde vara . Uppdraget till SPSM har också funnits . Jag är fortfarande anställd där och har jobbat med detta ett bra tag, så jag vet att det inte heller är något nytt. Med tanke på allt detta är det väldigt viktigt att texten i skollagen är tydlig, ibland även övertydlig, och att man inte ger eleverna kunskapstak och inte heller kommunerna eller skolan. Det som utbildningsministern själv tar upp om förväntningar är också otroligt centralt, alldeles särskilt för elever som är i behov av särskilt stöd. Om man sätter kravet så att man är nöjd bara eleverna klarar betyget Godkänd är risken att skolhuvudmännen slutar att ge det särskilda stödet när eleverna har uppnått det minsta kunskapskravet. Detta ser vi inte minst om vi återigen tittar på detta med åtgärdsprogram: Lärarna får inte skriva åtgärdsprogram på det sätt som de borde eftersom det medför kostnader för skolan och kommunen. Därför är jag väldigt rädd att detta kommer att bli ett tak. Det är egentligen inte avsett att vara ett tak, men jag är rädd att det är så det kommer att uppfattas. 9 Utbildningsminister (FP): Jag förstår den oro som ligger bakom interpellationen. Man kan dock inte bara läsa en paragraf i skollagen, utan man måste läsa även de övriga. Som sagt står det väldigt tydligt att alla barn och elever ska ges den ledning och stimulans som de behöver för att utifrån sina förutsättningar kunna utvecklas så långt som möjligt. har den nya skollagen börjat tillämpas. Skulle oro visa sig befogad är jag beredd att vidta åtgärder. Jag uppfattar det som att vi har precis samma avsikt, regeringen och interpellanten. Låt oss alltså vänta och se. Jag tror inte att någon uppfattar detta på det sätt som befarar. Skulle det vara så är jag beredd att vidta åtgärder, för vår avsikt är precis den som interpellanten redovisar: att alla elever ska kunna ha rätt att utvecklas så långt det bara går. 10 (MP): Jag är väldigt glad över de orden. Jag är också glad över att utbildningsministern är beredd att vidta åtgärder om detta inte blir som intentionen är. Jag har arbetat i många kommuner och sett att detta inte alls fungerar som det borde, och det är kanske det som gör att jag har en sådan stor oro över detta. Det handlar väldigt mycket, dess värre, om resurser. Om det finns en lag som säger att eleverna bara behöver nå upp till det minsta kunskapsmålet är det inte säkert att man fortsätter att använda sig av stödinsatser eftersom det innebär en kostnad. Den oron finns, men jag är glad att utbildningsministern uttrycker att detta är någonting som han kommer att följa. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2011/12:151 om regeringens nedskärningar i gymnasieskolan och effekter på kommunernas kostnader 11 Utbildningsminister (FP): har frågat mig hur jag anser det vara möjligt att spara in på minskade kostnader för arbetslöshet, socialbidrag och komvux . Den nya gymnasieskolan bygger i stor del på förslag från (SOU 2008:27). Utredningen redovisar i sitt betänkande fyra anledningar till att den nya gymnasieskolan innebär minskade kostnader för kommunerna. För det första beräknas uppstramningen av antalet studievägar förbättra kommunernas planering, schemaläggning och möjlighet att fylla klasser och undervisningsgrupper. För det andra kommer högre behörighetskrav och bättre information till eleverna att leda till att fler klarar av sina studier . För det tredje beräknas en mindre andel elever behöva gå direkt till gymnasial vuxenutbildning. För det fjärde kommer arbetslivet att bli mer involverat i gymnasieutbildningen, vilket ger positiva effekter på ungdomars möjligheter att etablera sig på arbetsmarknaden och därmed minskade kostnader för försörjningsstöd. Av dessa fyra effektiviseringsmöjligheter är det den minskade valfriheten som träder i kraft redan innevarande år. Redan detta läsår försvinner de över 8 000 lokala kurserna i den svenska gymnasieskolan liksom de lokala inriktningarna och specialutformade programmen i årskurs 1, och från och med även i årskurs 2. Det är där besparingsmöjligheterna och kostnadsminskningarna ligger. Men är det alltså inte bara effekterna i skolan vi ska titta på utan effekterna för kommunernas ekonomi när eleverna kommer ut ur skolan. Kommunens kostnader för arbetslöshet och försörjningsstöd minskar om ungdomar fullföljer en utbildning i gymnasieskolan och får sådana kunskaper och färdigheter att de enklare kan få jobb eller plugga vidare. När det gäller kostnaderna vill jag upprepa vad regeringen anförde i budgetpropositionen : bedömde att effektiviseringarna skulle bli betydligt större än vad regeringen antagit. Jämfört med vad regeringen förutsatte i propositionen om den reformerade gymnasieskolan (prop. 2008/09:199) har dessutom kostnaderna blivit lägre. De kurser som behövs för att läsa in grundläggande högskolebehörighet till högskolan kan i stor utsträckning läsas inom den normala omfattningen på yrkesprogrammen, och behovet att läsa extrakurser är därför lägre. Statens åläggande har även minskat när det gäller det valbara utrymmet och det individuella valet. Regeringen bedömer därför att de beräkningar av de ekonomiska konsekvenserna av gymnasiereformen som presenterades i propositionen är rimliga. Regeringen kommer tillsammans med Kommuner och Landsting att noga följa kostnadsutvecklingen för skolhuvudmännen. 12 (S): Tack, statsrådet, för svaret på min interpellation! Det här är inte första gången, och kanske inte heller sista, som vi diskuterar regeringens besparingar i gymnasieskolan . Den här interpellationen har dock en delvis ny vinkel. Jag hörde när statsrådet i Gomorron förklarade att de nedskärningar regeringen gör i gymnasieskolan egentligen inte ska tas från gymnasieskolan utan från andra områden. Du sade så här: Det innebär att de kostnader som kommunerna har för arbetslöshet, socialbidrag och kompletterande på komvux kommer att sjunka, så det är riktigt att gymnasiereformen innebär kostnadsminskningar för kommunerna. Men det är fel när det påstås att det kommer att ske genom stora besparingar i gymnasiet. Det är andra kostnader i kommunerna som kommer att minska till följd av den nya gymnasieskolan. Det känns som att man försöker dribbla bort korten. Det är nämligen väldigt långsiktiga effekter statsrådet talar om. Det är svårt att räkna in dessa besparingspoäng. Även om vi skulle önska att den nya gymnasieskolan kommer att medföra väldiga dynamiska effekter kommer de knappast inom den period då statsrådet räknar med att spara 5 miljarder på den nya gymnasieskolan. Det är därför jag blev lite oroad. Byter man nu argumentation? Det kanske inte är så konstigt att statsrådet byter argumentation. Det är nämligen väldigt svårt för regeringen att förklara hur kommuner ska spara i gymnasieskolan . Jag har fortfarande inte träffat en enda kommuns företrädare som tror att kostnaderna kommer att minska. De säger att kostnaderna åtminstone initialt kommer att öka med den nya reformen. Då kan man säga: är det mycket eller lite pengar? Ja, statsrådet brukar tala om löneutveckling . Det motsvarar i löneutveckling för samtliga gymnasielärare. Det motsvarar kostnaderna för 1 400 lärartjänster i gymnasieskolan. Det är alltså inga små besparingsmöjligheter statsrådet ser i gymnasieskolan. Då kommer man tillbaka till de andra argumenten, som kanske är mer relevanta för regeringen. Gomorron var kanske mer ett missteg; det var lite mer långsiktiga resonemang som låg bakom de kommentarerna. Vi kommer då tillbaka till resonemanget att detta på något sätt skulle innebära stora kostnadsbesparingar i den nya reformens struktur. Jag hoppas gärna att det blir på det sättet, Det faktum man inte kommer ifrån är dock att det är så att en elev ska gå i gymnasieskolan, och kostnaderna för kommunen att ha en elev i gymnasieskola är hyggligt lika såväl före som efter. Räknar vi med att lika många elever går i gymnasieskolan kommer kostnaderna för att bedriva gymnasieutbildning för eleverna att finnas. Det är sant som statsrådet säger att man tar bort lokala inriktningar och specialutformade program. Man ska dock också se att det finns omkring hundra valbara programfördjupningskurser inom bygg och anläggning och i fordonsprogrammet. Det finns inget som helst belägg ute i kommunerna för att de nu ser att detta kommer att bli avsevärt mycket billigare . har de högskoleförberedande programmen med reformen ökat från 3 till 6 till antalet, och de nationella inriktningarna från 30 till 60. Kostymen har i detta avseende blivit större. Jag ska inte gå igenom detta i detalj . Den stora frågan är om statsrådet tror att dessa dynamiska effekter kommer automatiskt med den nya gymnasiereformen. Om kommunerna inte tror det, kan statsrådet här ge kommunerna lite vägledning? Vad är det de ska spara ? Hur ska de bete sig för att plocka in de besparingar som regeringen lägger på gymnasiereformen? Uppenbarligen förstår inte kommunerna det, men eftersom staten vet exakt hur kommunerna ska göra i detta avseende kanske skolministern kan ge dem lite vägledning. 13 Utbildningsminister (FP): Det finns kortsiktiga och det finns långsiktiga kostnadsminskningar till grund för gymnasiereformen. Jag tycker inte att behöver skämmas för att man fattar beslut som ibland innebär kostnadsminskningar och inte bara kostnadsökningar. De kortsiktiga är just de som redovisas här och som jag nämnde i Gomorron i den aktuella tv-debatt hänvisar till. handlar det om en uppstramning av utbildningsutbudet som gör att man kan fylla klasserna mer. Om eleverna ska ha väldigt många valmöjligheter i skolan, om de ska kunna välja många timmar på schemat och välja alla möjliga kurser och inriktningar, blir utbildningen mycket dyrare att organisera. Det blir nämligen många undervisningsgrupper med många lärare med specialkompetenser, och många grupper blir ganska små eftersom ett fåtal elever väljer dem. Då blir det mindre grupper, och då blir det dyrare. Det är det som är riktigt dyrt i skolan, och det är en av huvudorsakerna till att gymnasiet är mycket dyrare än mellanstadiet. Det är för att det är så många utbildningsinriktningar som gör att det måste organiseras så väldigt många grupper som elever ska välja. Många grupper blir då små. När man minskar antalet utbildningsinriktningar och minskar utbudet blir det mycket lättare att organisera utbildningen, och det blir kostnadsminskningar. Jag har varit kommunalråd . Jag erkände aldrig att en statlig reform skulle bli billigare; det skulle alltid bli dyrare. Det är ju ett förhandlingsspel som pågår mellan stat och kommun. Vi har precis som samma beräkningsmodeller som den socialdemokratiska regeringen hade när vi beräknar vad olika reformer innebär. Är det reformer som innebär fördyringar för kommunerna höjer man statsbidragen på ett eller annat sätt, och är det reformer som innebär kostnadsminskningar sänker man statsbidragen. Sedan kan man höja statsbidragen för andra saker. som vi sänker detta höjer vi det för lärarlönerna. Men just denna reform, allt annat lika, innebär kostnadsminskningar. Att kommunförbundet inte erkänner det offentligt när det är i förhandling med staten hör till spelet. Så är det alltid. Dessa 675 miljoner, för att få lite perspektiv på det, är väl ungefär 1 ½ procent av gymnasiets samlade budget i . Det är enligt vår bedömning, med de betydande uppstramningar som sker av utbildningsutbudet, absolut realistiskt att göra en sådan kostnadsminskning. Det är dock riktigt som säger att de stora kostnadsminskningarna till följd av gymnasiereformen inte kommer 2012. De kommer , när eleverna går ut det nya gymnasiet. Det är naturligtvis prognoser, men allt måste ju bygga på prognoser eftersom ingen vet exakt hur allting blir . Prognosen är dock att fler elever kommer att gå färdigt i det nya gymnasiet. Det blir inte lika många avhopp när vi har lärlingsutbildningar, yrkesprogram, yrkesexamen och så. Om fler elever går färdigt pekar erfarenheterna från andra länder på att fler också får jobb direkt efter gymnasiet och slipper försörja sig på olika typer av socialbidrag och annat. Det minskar kostnaderna för kommunerna. Det är inte så att det minskar kostnaden i skolan, men på grund av gymnasiereformen minskar andra kostnader för kommunerna. Detta måste vi kunna erkänna, . Detta finansdepartement använder sig av precis samma beräkningsmodeller som de socialdemokratiskt styrda finansdepartementen gjorde när man gör denna typ av reformer. Att kommunförbundet sedan säger att de vill ha mer pengar hör till spelet. Så är det alltid. 14 (S): Om vi börjar med de långsiktiga effekterna är det väldigt märkligt att statsrådet kan räkna in de långsiktiga effekterna på de här åren. Att säga att kostnaderna för försörjningsstöd och socialbidrag ska minska under dessa år när eleverna knappt har gått ut gymnasiet känns väldigt optimistiskt, ska jag säga. Man säger att andelen elever som går i gymnasieskolan nu kommer att minska radikalt. Jag hoppas verkligen att det är på det sättet, men om vi tittar på antagningen ser vi att av eleverna går på introduktionsprogram. De behöver gå till innan de kommer in i gymnasieskolan. Det är av eleverna bara där, och det är en kraftig ökning jämfört med tidigare. Det är alltså inte så att vi än så länge ser att de prognoser regeringen bygger allting på verkligen stämmer överens. Vi gör inte samma bedömning som ni. Ni gör bedömningen att man kan spara , och vi säger att det är felaktigt. Vi tror inte på det. Du ger den nya gymnasieskolan en väldigt dålig start att börja fungera. Det är kraftiga besparingar som genomförs i många kommuner, eller så är det kommuner som tvingas ta från andra områden för att finansiera stora hål i den nya gymnasieskolan. Det leder inte till en bättre gymnasieutbildning, och det är ett relevant problem som skolministern borde vara orolig för. Det är faktiskt så att hela den besparing på 5 miljarder som regeringen lägger ut på gymnasieskolan är större än regeringens lärarsatsningar. Är det bara så att du har tagit pengarna här för att kunna ha lite pengar till annat och säga att du gör satsningar? Det är en rundgång av pengar.