prot · GY0971 · 2011-03-11 00:00:00 — När socialförsäkringsministern svarar på min fråga om han tänker göra någonting skriver han i sitt svar att man ska se över om regelverken och deras tillämpning fått icke avsedda konsekvenser för enskilda individer. Min fråga är återigen: Är det en icke avsedd konsekvens att sjuka människor blir utan ersättning och utförsäkras därför att de har varit sjuka för länge enligt den här regeringens regler, eller är det en avsedd konsekvens? Är det en icke avsedd eller en avsedd konsekvens? Jag tycker att man borde kunna svara ganska tydligt och ganska snabbt på det. Det är inga problem att förstå frågan. Är det en avsedd konsekvens att sjuka människor ska bli utan ersättning och lämnas därhän eller är det en icke avsedd konsekvens? Alla dessa fall kan inte komma som någon nyhet för ministern och regeringen. Det här är ett enskilt fall, men det har dykt upp så många fler. Det är det som är bekymret, för om regeringen väljer att bara titta på dem som sitter i solen, har bra väder, har höga inkomster och är friska ser det ut som att alla sitter där. Men om man bara vrider blicken lite kan man se att några sitter i skuggan, där det kan vara kallt och till och med regna på dem. Då säger ministern: bryr oss inte om dem. Vi behöver inte låtsas om dem. För mig handlar politik om att vara solidarisk, men det är för att jag är socialdemokrat. Då tycker jag att vi har all anledning att inse att vår bekväma ställning som friska och arbetsföra innebär att vi måste vara solidariska med dem som inte kan jobba. Det innebär att jag kanske får avstå ett jobbskatteavdrag för att dessa människor inte ska behöva leva på socialbidrag utan ska kunna komma närmare arbetsmarknaden och kunna bli friska utan att oroa sig över sina barns situation, om barnen ska kunna få mat för dagen, om barnen ska ha råd att följa med på en idrottsaktivitet i skolan eller om det finns pengar att köpa gympaskor för. För mig är det jätteviktigt att vi diskuterar det här. Men när regeringen säger att det kanske finns några skavanker blir jag bekymrad och upprörd. När statsminister sade att han är ödmjuk inför problemet att många utförsäkras trots att de är svårt sjuka undrar jag: Vad står det för? Hur länge ska vi vara nöjda med att vi har en statsminister och en regering som är ödmjuka inför problemet? Måste man inte agera? Måste man inte reagera när människa efter människa redovisar: Jag är fortsatt sjuk, men jag får ingen ersättning därför att regeringen har infört en stupstock. Jag tycker att det här är allvarligt, fru talman, och jag önskar att regeringen tog frågan på mycket större allvar än vad den gör. 108 Statsrådet (M): Ska vi ha en seriös och riktig debatt om så här svåra frågor kan vi inte ha ett läge där ledamöterna far med osanning. Vem har sagt: Vi bryr oss inte om dem. Vem har sagt: De är för slöa bara man biter ihop. Vem har sagt det? Jag har aldrig sagt det. Ingen av mina partivänner i Alliansen har sagt det. Det står inte i någon proposition. De människor ni säger att ni nu vill värna får inte ett bättre läge bara för att ni far med osanning om avsikterna bakom de reformer som vi har genomfört. Jag har full respekt för att ni inte tycker om dem. Att ni har bytt åsikt kan jag också leva med. Men att ni far med osanning om bevekelsegrunderna är lika oärligt som att jag skulle säga att ni hade beställt 550 000 förtidspensionärer, att ni ville ha det på det sättet. Det skulle jag inte säga, för det ville ni inte. Ni ville inte ha ett läge där det var dubbelt så höga sjukskrivningstal i som i . Det var ingen proposition som låg bakom att ni hade en ständig, bergochdalbaneliknande utveckling på sjukfallen långt över normaleuropeiska nivåer. Det var inte så att ni trodde att kolera hade drabbat landet då och då, och därför säger jag det inte heller. Sluta fara med nonsensartad osanning om våra bevekelsegrunder! Det finns tre studier som visar att tidsgränserna i sjukförsäkringen har stor betydelse. IFAU har gjort en och ISF har gjort ett par. De pekar på att tidsgränser har betydelse för att hjälpa människor tillbaka i arbete därför att brådska har betydelse. Vi vet att när människor är borta från jobbet ökar risken dramatiskt att inte komma tillbaka alls. Det är en viktig bevekelsegrund bakom tidsgränser i sjukförsäkringen, och det har stor betydelse. 90-dagarsprövningen, 180-dagarsprövningen och 365-dagarsprövningen har stor betydelse för att hjälpa människor tillbaka till samma jobb, till samma arbetsgivare med annat arbete eller till arbetsmarknaden över huvud taget, inklusive sådana jobb som en del människor ibland fnyser åt men som ger en fot in på arbetsmarknaden. Bagatellisera inte det! Bagatellisera inte heller svårigheterna att komma tillbaka efter fem eller sjukskrivning! Inte ens ni hade beställt sjukskrivning. Ingenstans har vi i sagt att man bör kunna vara obegränsat sjukskriven om det inte finns mycket speciella skäl till detta. Men det var, som det heter i utredning, en glidning i sjukdomsbegreppet. Icke avsedda konsekvenser medges. Det är ett byråkratiskt sätt att säga att det har fått konsekvenser som vi inte tänkte att det skulle få när vi genomförde reformen. Jag har sagt, inte alls men , den 6 för att vara exakt, att vi nu kommer att göra den översyn som aviseras i regeringsförklaringen där vi kommer att undersöka om det finns konsekvenser av våra regelverk som vi inte avsåg. Det är till exempel om vi är säkra på att rätt människor lämnar sjukförsäkringen och går till Arbetsförmedlingen eller om det ibland händer att fel människor kommer till Arbetsförmedlingen, vilket det finns mycket som tyder på händer . Det innebär inte att man ska underskatta vikten av att många kommer till Arbetsförmedlingen och får annan hjälp än de annars skulle ha fått. Det exakt innebär det som vi sysselsätter oss med precis just . 109 (S): Genom att höja rösten i talarstolen undkommer man inte det faktum att den teoretiska modell som bär regeringens politik handlar om att sänka ersättningar därför att man tror att det stimulerar återkomst i arbete. håller inte den här teoretiska modellen, utan den får bland annat det praktiska utfallet att 75 000 slängs ut från sjukförsäkringen. Det är den här debatten det handlar om och, från min utgångspunkt, barnens situation. Visst är det så att de som drabbas, de 200 000 barnen barnfattigdomen ökar är en minoritet i vårt land. Visst är det så att de 75 000 cancersjuka är en minoritet i vårt land som snart utförsäkras. Visst är det så att de som går till försörjningsstödet, som ökar i åtta av tio kommuner i landet, är en minoritet. Men i ett anständigt samhälle, som bygger på solidariska värderingar om att alla människor är lika mycket värda, är det plågsamt att vi i den majoritet som har arbete och är friska låter de sjuka behandlas på detta sätt. Ytterst slår det mot åtskilliga tusentals och hundratusentals barn i dessa familjer. Det är icke anständigt. 110 (S): Jag vill tacka socialförsäkringsministern för att han definierade vad icke avsedda konsekvenser var. Jag har redovisat en person, och jag hoppas att socialförsäkringsministern har konstaterat att det är många fler som har drabbats. Jag uppfattar inte att det har varit en avsedd konsekvens att sjuka människor ska bli utan sjukersättning, men det är ju det vi konstaterar. Människor som är sjuka blir utan ersättning. Jag vet inte om är bekant för socialförsäkringsministern, men han är i alla fall finansminister i er regering. Han har sagt att det ska finnas incitament för att arbeta. Det är därför man sänker ersättningarna. Det betyder att det får den effekt vi försöker peka på. Samme har också sagt att det är bättre att vara fattig än att vara arbetslös. Man kan fundera över vad det får för konsekvens för politiken: bättre att vara fattig än att vara arbetslös. Då har man på något sätt ändå en inkomst som man har arbetat ihop till, men om man är fattig spelar det mindre roll. Min fråga i interpellationen var: Avser statsrådet att vidta några skyndsamma åtgärder för att fler sjuka personer inte ska bli utförsäkrade? Skyndsamt är för mig inte att invänta en utredning som kanske får en proposition som kanske leder till en lagstiftning 2012 eller 2013, utan jag tänker mig att man gör någonting . Vi befinner oss . Svårigheterna och konsekvenserna tog TCO fram och pekade på detta redan när tog beslutet . har flera vittnat och pekat på problemen. kommer den ena konsekvensen efter den andra. Att man då inte kan göra något är befängt och dåligt använd politik! 111 Statsrådet (M): Jag vill först reda ut kalendariet. , efter regeringsförklaringens ord , sade jag att vi återkommer med vår översyn . Det ligger fast. Det har aldrig förändrats. Allra sist: Socialbidragen är en bekymmersam fråga i svensk välfärdspolitik inte därför att de inte behövs utan därför att socialbidragen har så många nackdelar. Socialbidragen ökar i lågkonjunktur. De allra flesta är kortvariga. Det är ett mindre långsiktigt bekymmer. De långsiktiga socialbidragsberoendena, de långsiktiga beroenden som inkluderar barnfamiljer är vår största huvudvärk. Svensk välfärdspolitik det nästan generar mig att behöva undervisa om detta vilar i grund och botten på två ben. Det ena är socialförsäkringarna, med en mycket speciell och nästan unik svensk idé som den här mandatperioden fyller , nämligen inkomstbortfallsprincipen. Det gäller försäkrad inkomst. Du får ersättning utifrån vad du har betalat in i tidigare ersättningsbar inkomst. Det är en unik modell. Det andra benet handlar om , det yttersta skyddsnätet, socialbidragen. Ingen ska ligga på gatan i ett välfärdssamhälle. Ni var drivande bakom detta. skulle inte vara imponerad av den analys som ni gör av svensk socialpolitik. Båda har förtjänster och båda har också brister. Om man inte har en försäkrad inkomst, om man inte har arbetat och betalat in skatt, då omfattas man inte heller av socialförsäkringssystemet. Det ingår i själva konstruktionen. Ni har själva varit med att skapa den. Ni har tidigare alltid stått upp för den principen. Men låtsas ni stå för en helt annan politik. Är det kanske medborgarlön, att inga incitament ska räknas över huvud taget eller att ingen ska ha skäl att arbeta? Jag tror inte på detta. Jag har redovisat vad vi står för, och det gäller alltjämt. Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar på interpellation 2010/11:217 om kapacitetsbrist på genom 112 Statsrådet (M): har frågat mig på vilket sätt jag avser att agera för att råda bot på den nu uppkomna situationen för pendeltågstrafiken i och med hänsyn till att det behövs mer bankapacitet och att höghastighetsbanan Ostlänken kombinerad med är en långsiktig lösning på kapacitetsfrågan i om jag är beredd att agera för att denna lösning ska komma till stånd i närtid. Trafiken på det svenska järnvägsnätet har haft en mycket positiv utveckling , vilket bland annat innebär att kapacitetsutnyttjandet på flera delsträckor är mycket högt och i vissa fall kan innebära konkurrens om särskilt attraktiva tåglägen. Detta är särskilt tydligt i vissa delar av järnvägssystemet, till exempel i storstadsregionerna är ju den fjärde storstadsregionen och längs de större stråken, där stor trängsel uppstår. Kapacitetsbristen kan påverka möjligheten att möta en ökande efterfrågan på järnvägsburen regional och interregional arbetspendling samt möjligheten att tillgodose behovet av effektiva godstransporter, vilka båda är väsentliga funktioner för en väl fungerade samhällsutveckling. För att förbättra transportinfrastrukturen beslutade regeringen om en historisk infrastruktursatsning på fram . I denna satsning ingår också att de banavgifter som tar ut ska höjas. De ökade banavgiftsintäkterna kommer att utgöra ett tillskott till finansieringen av de kvalitetshöjande insatserna i järnvägsinfrastrukturen, vilket leder till bättre framkomlighet, tillförlitlighet och säkerhet för resenärer, slutkunder och transportköpare. Regeringen gav därför i uppdrag att redovisa hur banavgifter kan utformas som ekonomiskt styrmedel för effektivare fördelning av infrastrukturkapacitet på det av staten förvaltade järnvägsnätet samt redovisa en plan för hur ett sådant avgiftssystem kan införas. Syftet med uppdraget är att säkerställa att avgiftshöjningarna kan bidra till både en förbättring av infrastrukturen och ett mer effektivt utnyttjande av den. Uppdraget ska slutredovisas . Trots den historiska satsningen på transportinfrastrukturen och en effektivare fördelning av infrastrukturkapacitet är bedömningen att det på flera delar av det svenska järnvägssystemet kommer att råda fortsatt kapacitetsbrist. Regeringen har därför vid sitt sammanträde i går det presenterades gett i uppdrag att utreda hur man kan öka kapaciteten i det svenska järnvägssystemet på både kort och lång sikt. En viktig utgångspunkt för regeringen är att de åtgärder som identifieras leder till ett effektivt utnyttjande av järnvägssystemet och kan bidra till ett långsiktigt hållbart transportsystem som helhet. 113 (S): Tack, infrastrukturministern, för svaret på interpellationen! Jag vill börja med att ge lite beröm. Det var ett positivt besked om utredningen, som regeringen fattade beslut om i går. Man ska ju alltid börja en debatt med att ge lite beröm det har jag lärt mig. Men jag är naturligtvis inte nöjd med svaret i fråga om det akuta läge som vi numera har i när det gäller kapacitetsbristen på . Trots att väldigt mycket medel har avsatts för infrastruktursatsningar i landet jag kan hålla med om att det har skett känns det fortfarande mycket angeläget att man klarar sträckan mellan och beträffande . Det finns ingenting med fram i den plan som är antagen av och regeringen. Det saknas ambitioner när det gäller . För del hamnar vi i ett akut läge för vår pendeltågstrafik. Den är navet för vår övriga kollektivtrafik i länet. Vi är ett län som är väldigt beroende av goda pendlingsmöjligheter. Vi är egentligen ett ganska litet län. Vi brukar säga att det är ett runt län. Det bygger på att vi har goda pendeltågsmöjligheter, framför allt mellan och men också upp mot och söderut. Vi är väldigt besvikna på att man inte har kommit längre i diskussionerna om höghastighetsbanan Ostlänken. Vi från den rödgröna oppositionen har i pläderat för och också i olika budgetalternativ lagt pengar för att starta Ostlänken. Vi tror att det är en mycket lönsam satsning, inte minst för att det också ges möjligheter till utökad spårkapacitet genom men även hela sträckan upp mot , vilket är nödvändigt för att kunna säkra regionens fortsatta utveckling. Jag har ett par följdfrågor till infrastrukturministern med anledning av svaret. Den särskilda utredning om höghastighetsbanor som har varit på gång, var befinner den sig ? Är det aktuellt med höghastighetsbanor eller är det något som helt har fallit undan? Jag vet att det har funnits en viss oenighet. I samband med valrörelsen var i tillsammans med , och han var mycket tydlig med att han inte tror på höghastighetsbanor. Min fråga till infrastrukturministern är: Tror infrastrukturministern på höghastighetsbanor? Kan det vara en lösning på den problematik som vi nu börjar se? Det är den ena frågan. Den andra frågan handlar naturligtvis också om det här med banavgifterna, som ministern talade om i svaret. Jag är fullt medveten om att det, om man ökar avgifterna, naturligtvis kommer att innebära en större intäkt till själva systemet. lär det bli fler aktörer, vilket i och för sig kan vara positivt just i den här delen. Men om man inte gör någon utbyggnad på den här bansträckningen kvarstår problemet när det gäller behovet av bra kommunikationer. 114 Statsrådet (M): fråga när det gäller situationen i och kring är högst relevant. Det är nämligen en riktig flaskhals. På flera olika tåglägen, alltså vissa tider på dygnen, har det också blivit full kapacitet. Det går inte att få mer. talade om Ostlänken. Den var ju hänförd till delar av den här höghastighetstågsutredningen. Den ligger, mycket riktigt, inte med i åtgärdsplanen för de kommande tolv åren. Vi gav Trafikanalys i uppdrag att titta på arbetspendling som berör storstadsområdena. Det är nämligen frustrerande för människor att inte ha makt över sin dag och sin vardag det handlar om att komma till och från jobb och studier. Det är lika illa som det är för näringslivet att inte ha tillförlitlighet i fråga om transporter av gods. Det är den ena delen. Detta ska redovisas . Det tycker jag är viktigt att ha med som ett bra underlag. Det direktiv som vi gav till i går handlar om att man ska se över hur vi kan få mer kapacitet. Detta ska göras i fyra olika steg. Med anledning av fråga om vad som har hänt med den särskilda utredningen om höghastighetståg vill jag säga att där också uttryckligen står att den ska tas i beaktande. Det handlar om att se över hur man kan få mer kapacitet perioden 20122015 och perioden 20162021 dessa är inom åtgärdsplanens sträckning men även och ända . Då handlar det också om att se på vilket sätt man kan använda till exempel banavgifterna som ett ekonomiskt styrmedel. ska titta på hur man kan jobba med differentierade banavgifter. På vissa tåglägen, alltså vissa sträckor, vissa tider , som är extremt populära kan man också ha ekonomisk styrning. Då handlar balansen snarare om hur man ska värdera olika typer av trafik. Jag kan tycka att det känns rimligt att de då också tittar på hur till exempel arbetspendlingen ska prioriteras, likaväl som man får se vilken typ av gods det handlar om. Det ligger med i det här, för är det ganska svårt att göra de prioriteringarna fullt ut. Det andra handlar naturligtvis om andra delar när det gäller hur man kan öka kapaciteten. Men för del, när det gäller de här sträckningarna, handlar det väl snarare om: Vad kan man göra mer i form av mötesspår? Hur ser kraftförsörjningen ut? Om ingenting annat funkar handlar det om den sista, yttersta delen, när man går längst. Är det då en helt separat nybyggnation av järnväg eller en ny spårdragning som gäller för att få ut mest kapacitet? Ja, det finns förutsättningar för detta, när man tittar på det här från , som en möjlig lösning. Det viktigaste för mig är att vi har för lite kapacitet, för det är den största sårbarheten . Det som gäller för del pratar om regionförstoring är fullt rimligt. Det som man oftast vill ha när man pratar regionalt och om en bra kollektivtrafik är styva tidtabeller, så att allting annat i resandet hänger ihop. Det gör det inte fullt ut i . Det är minst lika viktigt att ha med transportslagen och systemet i dess helhet. Om inte har läst uppdraget ännu jag kan förstå att han kanske inte har gjort det kan jag säga att det finns länkat på regeringens hemsida. 115 (S): Tack, ministern, så långt! Det finns ett allvarligt bekymmer, och det gäller nog inte bara . I flera delar av landet är vi beroende av pendeltågstrafik och snabba förbindelser till de stora orterna och de stora centrumen. Problemet är att människor väljer andra transportslag. Vi börjar inse det i . Här ser vi problematiken. Vi ser att det är mer och mer biltrafik mellan och på grund av att pendlingsmöjligheterna har försämrats. Det handlar om tidsanpassningen, inte minst, till de omkringliggande orterna, framför allt och , i och med att de styva tidtabellerna inte hanteras på ett bra sätt. Det är en miljöaspekt som i varje fall oroar mig. Sedan kan jag hålla med ministern om att det kan vara bra att man tittar på alternativ. Den här frågan har stötts och blötts , upplever vi. Det finns också en bred uppställning från näringslivet i när det gäller att titta på medfinansiering och annat. Vi har diskuterat det . Man har också ett bolag som heter som har jobbat aktivt med den här frågan. Därför känns det lite så där att man återigen går i gång med nya utredningar om ett gammalt känt problem det är ändå förhållandevis väl penetrerat. Man lyfter upp det ytterligare. Jag tycker för min del att det nu är viktigt att man ganska snabbt kommer till ett avgörande för att kunna bibehålla ett bra pendlande i den här delen. Det handlar om ett län som har lidit ganska hårt av den lågkonjunktur som vi har varit inne i. En hel del av de stora företagen har försvunnit från länet. Om vi ska förespråka jobblinjen, vilket vi gör från bägge sidor i den här kammaren, är det naturligtvis viktigt att man har goda pendlingsmöjligheter. Då är pendeltågssystemet i verkligen ryggraden för detta. Något som ministern bara berörde som hastigast var godstrafiken. Där är det också ett stort bekymmer när det gäller godstrafiken på stambanan, eftersom det i princip är fullt med tågtrafik. Det finns inte utrymme för mycket mer. Det är framför allt som godstrafiken går genom . Detta är också ett bekymmer för de företag som vi har i vår region, som är väldigt beroende av tågtrafiken, möjligheten till kommunikationer. Det finns många saker, tycker jag, att vara orolig för . Jag är inte alldeles säker på att en ny analys, en ny utredning, hjälper i de här frågorna. Jag tycker att den här frågan har penetrerats under en väldigt . Det finns mycket underlag framtaget kring detta när det gäller Ostlänken och när det gäller kommunikationerna över huvud taget i den här delen. Det känns lite grann som att det här är ett sätt att fördröja frågan ytterligare. Men jag är inte den som ropar på den lede, utan jag vill gärna se ett bra resultat. Jag förutsätter att ministern och regeringen i det här fallet har en ärlig ambition, att man verkligen vill komma fram till någon form av lösning som är bra för hela regionen. 116 Statsrådet (M): Jag hyser en realistisk syn. Vi gör nu en historisk satsning, inte minst på järnvägssidan med nästan 100 olika järnvägsobjekt. Lägger vi allt på kartan framåt kan vi trots detta se att det fortfarande finns kapacitetsbrist och sårbarhet, inte minst med flaskhalsar. Antingen kan vi vänta tills har gått, eller så försöker vi göra någonting åt det. Jag förespråkar det . Då handlar det också om att ta till sig ny kunskap. Det har kommit in ny kunskap, inte minst efter det att har använt tid för att genomlysa hela järnvägen. Det handlar inte minst om hur det står till med reinvesteringar eller avsaknad av underhåll . Hur står det till med kraftförsörjning och kontaktledningar? Det är mycket sådant som också skapar sårbarhet och stannar upp trafiken. Inte minst hade vi problemet i , i , där många tåg blev stående just för att man rev ned kontaktledningar. Det är ett sätt att få upp robustheten, så att vi inte får stopp av det skälet, vilket ställer till problem. Det andra handlar om att se: Vad kan vi göra mer för att få ytterligare kapacitet? Det är riktigt som säger att det har stötts och blötts och glotts och glanats när det gäller Ostlänken, men tyvärr har man aldrig fullt ut resonerat om vem som ska betala eller hur det ska betalas. Det är också ett känt faktum att ska man gå vidare innan planerna är fullt färdiga har vi bara där ytterligare som ska tillföras innan man ens en gång kan börja bygga. Men det vi vet är att det finns mycket kunskap och fakta. Mycket av jobbet kopplat till Ostlänken har gjorts, precis som säger. Det kan kännas som att man skjuter saker och ting , men observera att vi har satt till att komma tillbaka med en första avrapportering . De har mycket samlad kunskap. Vi vill se vilka första steg man kan börja med. Den slutliga avrapporteringen ska komma in , alltså . I de här sammanhangen är det ganska snabbt, även om man helst hade velat ha det klart i går. Fokus är att titta framför allt på stambanorna runt våra storstäder, för det är där många av flaskhalsarna är. Då gäller det också att bit för bit reda ut vad man kan göra för att styra, effektivisera och skapa incitament, dels när det gäller banavgifterna, dels när det gäller tåglägena. Det handlar också om vad som behöver ombyggas, byggas till eller kanske till och med nybyggas. Även om det skulle vara så att nya spårdragningar ska göras är det rent omöjligt att få i gång dem i alla fall, för planer ska till.