prop · GY03106 · 2011-03-29 00:00:00 — Det finns också skäl att hålla samman tillsyns- arbetet för olika slag av energimärkningar till en myndighet för att uppnå samordnings- och effektivitetsvinster. bör därför vara ansvarig tillsynsmyndighet för att följa upp tillämpningen av däck- märkningsförordningen. bör dock vid behov samråda med Transportstyrelsen som är tillsynsmyndighet bl.a. när det gäller vägfordon. Transportstyrelsen får en understödjande roll i kommitté- arbetet som sker i den föreskrivande kommitté som kommissionen inrättat för att ta fram kompletterande åtgärder för anpassningarna av däckmärkningen till den tekniska utvecklingen. 1 Kommissionens delegerade förordning (EU) nr 1062/2010 av om komplettering av och rådets direktiv /30/EU vad gäller energimärkning av tv-mottagare. Bestämmelser om marknadskontroll finns i förordningen (2005:893) Prop. 2010/11:106 om marknadskontroll av varor, vars övergripande syfte är att ge riktlinjer och förutsättningar för en samordning av marknadskontrollen i . Förvaltningsrätten i anser att Transportstyrelsen är mer lämpad än för tillsynsansvaret för däckmärk- ningsförordningen. Regeringen instämmer dock i den uppfattning som framförts av ett ett antal remissinstanser, däribland Transportstyrelsen, vilka tillstyrker promemorians förslag om att bör få ansvaret även för tillsynen av däckmärkningen. Regeringen instämmer i synpunkter om behovet av fortsatt och fördjupat samråd mellan de berörda myndigheterna, speciellt avseende byggprodukter. framhåller vikten av att håller isär uppgiften som tillsynsmyndighet och rollen att vägleda berörda företag. Regeringen instämmer och betonar vikten av det väglednings- arbete som bedriver för att underlätta för företag att tillämpa bestämmelserna. Regeringen instämmer med VTI, , avseende hur viktig en fungerande marknadskontroll är för att uppfylla lagens syfte. SEK Svensk Elstandard invänder mot att Statens energimyndighets TestLab har monopol på marknadskontrollprovning och anser att detta istället bör läggas ut på en ackrediterad parts laboratorium genom offentlig upphandling. Regeringen noterar SEK Svensk Elstandards ståndpunkt men anser att det finns goda skäl till att TestLab utses till ansvarig tillsynsmyndighet för en del av tillsynsprov- ningen. Detta för att förbättra den tekniska kunskapen hos myndigheten för särskilt viktiga produkter. Denna kunskap bedöms vara viktig i myndighetens arbete för information till slutanvändaren och för vägledning och kunskapsstöd till berörda företag. Det bör klargöras att Testlab själva endast utför en del av tillsynsprov- ningen och att resterande provningar görs av en tredje part genom offentlig upphandling. Regeringens förslag: ska få meddela de före- lägganden och förbud som behövs för att lagen, de föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen, föreskrifterna i en delegerad akt enligt artikel 10 i direktiv /30/EU samt föreskrifterna i förordning EG nr 1222/2009 ska följas. Ett föreläggande eller förbud ska få förenas med vite. Ett föreläggande ska få avse att en leverantör ska tillhandahålla de upplysningar, handlingar, varuprover och liknande som behövs för tillsynen. Ett sådant föreläggande gäller . För att fullgöra sina uppgifter enligt energimärkningslagen ska tillsynsmyndigheten ha rätt att få tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen som har anknytning till den verksamhet som tillsynen avser, dock inte bostäder. ska under vissa förut- sättningar lämna det biträde som behövs för tillsynen. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: anser att biträde endast ska kunna begäras i de fall det kan befaras att polisens befogenheter enligt 10 § polislagen (1984:387) behöver tillgripas. föreslår följande lydelse i 19 § (nuvarande 17 §) i stället: ska lämna det biträde som behövs för tillsynen. Biträde får endast begäras om det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att åtgärden inte kan utföras utan att polisens särskilda befogenheter enligt 10 § polislagen (1984:387) behöver tillgripas eller om det annars finns synnerliga skäl. har uppmärksammat ett problem avseende utlämnande av uppgifter till tillsynsmyndigheter inom området för marknadskontroll. För att ska få lämna ut uppgifter om import och export till en tillsynsmyndighet, i enlighet med 11 kap. 6 § tullagen (2000:1281), förutsätts att vederbörande myndighet omnämns i detta lagrum. är inte omnämnd vilket kan innebära vissa tillämp- ningsproblem i det fall att i sin tillsynsverksamhet begär att utfå uppgifter angående import och export från . Skälen för regeringens förslag: I artikel 3.2 i direktivet anges att om en medlemsstat konstaterar att en produkt inte överensstämmer med alla relevanta krav som fastställs i detta direktiv och dess delegerade akter ska leverantören vara skyldig att säkerställa att produkten är i överens- stämmelse med dessa krav genom att medlemsstaterna fastställer effek- tiva och proportionerliga villkor för detta. Om det finns tillräckliga bevis för att en produkt brister i överensstämmelse, ska den berörda medlems- staten vidta erforderliga förebyggande åtgärder samt åtgärder som syftar till att säkerställa överensstämmelse inom en bestämd tidsram, med beaktande av den skada som vållats. Bestämmelserna i artikel 3.2 innebär att det behövs svenska regler som ger den tillsynsmyndighet som utses befogenheter att utöva en effektiv tillsyn av att lagen och föreskrifterna i de delegerade akter som antas utifrån energimärkningsdirektivet följs. I den nuvarande energimärk- ningslagen finns bestämmelser om att tillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden och förbud som behövs för tillsynen. 2010/11:106 bestämmelser föreslås i den nya energimärkningslagen med tillägget att tillsynen även omfattar föreskrifterna i de delegerade akter som kommissionen beslutar. För att precisera tillsynsmyndighetens befogen- heter införs också en bestämmelse om att tillsynsmyndigheten har rätt att få tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen som har anknytning till den verksamhet som tillsynen avser, dock inte bostäder. Bestämmelserna motsvarar de befogenheter tillsynsmyndigheten har enligt lagen (2008:112) om ekodesign och möjliggör att tillsynen, när det är lämpligt, kan bedrivas samordnat när produkter omfattas av både ekodesign- och energimärkningskrav. Tillsynen kan även framöver främst väntas bedrivas i butiker och på Internet av att produkterna är korrekt märkta och över att de uppgifter tillverkarna deklarerat på energimärkningsetiketten är korrekta. Bestämmelserna om polisens biträde vid tillsyn utformas utifrån synpunkter. Som förebild för regleringen kan 27 § livsmedelslagen (2006:804) lämpligen användas. Skälen för införandet av denna bestämmelse har behandlats i regeringens proposition Arbetstid vid vägtransporter (2004/05:132), s. och regeringens proposition Anpassningar till nya EG-bestämmelser om livsmedel, foder, djurhälsa, djurskydd och växtskydd m.m. (2005/06:128), s. meddelar att de saknar befogenheter för att lämna ut information om export och import till . Regeringen avser att analysera frågan vidare för att klarlägga behov av eventuella åtgärder. Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om skyldighet för en leverantör av en energirelaterad produkt att ersätta tillsynsmyndighetens kost- nader för provtagning och undersökning av prov. Sådana föreskrifter ska dock bara avse fall då produkten visat sig inte uppfylla de krav som gäller enligt denna lag, enligt föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen, enligt föreskrifter i en delegerad akt enligt artikel 10 i direktiv /30/EU eller enligt före- skrifter i förordning EG nr 1222/2009. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Kammarrätten i och Förvaltnings- rätten i anser att föreskriftsrätten i fråga om avgiftsuttag i samband med provtagning och undersökning av prov även bör gälla vid tillsyn enligt däckmärkningsförordningen. instämmer i förslaget att ska få ta ut en avgift för tillsynsprovning men anser att det behövs mer likartade förutsättningar för olika marknadskontrollmyndigheter. saknar en möjlighet att ta ut en avgift vid tillsynsprovning för sitt verksamhets- område. Skälen för regeringens förslag: För att finansiera delar av tillsyns- Prop. 2010/11:106 myndighetens tillsynskostnader bör en avgift få tas ut för provning av att energirelaterade produkter som omfattas av en delegerad akt uppfyller de uppställda kraven. Den nuvarande energimärkningslagen innehåller också motsvarande bestämmelser om skyldighet för näringsidkare att betala kostnader för provtagning och undersökning av prov för att kontrollera överensstämmelse med de krav som ställs på produkten. Förslaget har dock en ny utformning och begreppet näringsidkare har ersatts med leverantör. Bemyndigandet föreslås liksom i nuvarande regelverk endast gälla de fall då produkten visat sig inte uppfylla de krav som gäller enligt rele- vanta bestämmelser. Kammarrätten i och Förvaltningsrätten i anser att bestämmelsen om avgiftsuttag för tillsynsprovning även bör gälla vid tillsyn enligt däckmärkningsförordningen. Regeringen delar denna uppfattning. Regeringens förslag: beslut enligt lagen ska få överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna har lämnat förslaget utan Skälen för regeringens förslag: beslut i enskilda fall enligt den befintliga energimärkningslagen eller enligt före- skrifter som har meddelats med stöd av den lagen får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. De beslut som tillsynsmyndigheten kommer att meddela med stöd av den nu föreslagna lagen gäller enskilds ställning i förhållande till det allmänna. Det är därför naturligt att tillsynsmyndig- hetens beslut, liksom nu är fallet, ska kunna överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Regeringen föreslår därför en bestämmelse med det innehållet. I enlighet med den allmänt gällande huvudregeln bör även i dessa fall prövningstillstånd krävas vid överklagande till kammarrätten. Regeringens förslag: Vitesföreläggande med eventuellt utdömande av vitet ska utgöra sanktion vid brott mot lagens bestämmelser. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna har lämnat förslaget utan Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 15 i direktivet ska medlemsstaterna fastställa regler om de sanktioner som ska tillämpas vid överträdelser av de nationella bestämmelser som har antagits enligt direktivet och dess delegerade akter, inklusive otillåten användning av etiketten. Sanktionerna ska vara effektiva, proportionella och av- skräckande. De sanktioner som tas in i lagen blir tillämpliga vid överträdelser som begås av svenska leverantörer, importörer eller återförsäljare. De sanktioner som först kommer i åtanke är straff, dvs. böter eller fängelse, eller någon form av sanktionsavgift. Den överträdelse som särskilt nämns i artikeln är, som nämnts, otillåten användning av etiketten. Det får också anses vara den allvar- ligaste överträdelsen av direktivets bestämmelser. Vad det i praktiken handlar om är att en energirelaterad produkt är försedd med en etikett, som anger att produkten uppfyller kraven enligt den delegerade akten avseende produkten trots att så inte är fallet. Forsknings- utvecklings- och tillverkningskostnaderna för en sådan produkt torde vara lägre än för motsvarande produkter som verkligen uppfyller de krav som anges på etiketten. Den som begår en sådan överträdelse får därför en konkurrens- fördel gentemot andra leverantörer. Dessutom vilseleder en sådan leverantör slutanvändarna avseende en för dem viktig omständighet. En sådan överträdelse begås alltså av en leverantör, dvs. det företag som har tillverkat produkten. Om det rör sig om ett svenskt företag kan man utan problem ådöma företaget en sanktionsavgift eller en ansvarig person på företaget ett straff. Situationen blir en annan om en energirelaterad produkt är tillverkad i ett land utanför EU. I det fallet är det en importör som släpper ut produkten på unions- marknaden. Det är då också importören som är skyldig att se till att produkten är åtföljd av en etikett med de uppgifter som krävs enligt den delegerade akten avseende produkten. Om den importerade produkten inte uppfyller de krav som anges på etiketten kan inte tillverkaren, som alltså är etablerad i tredjeland, göras ansvarig, utan ansvaret åvilar importören, eftersom det är han som släpper ut produkten på unionsmarknaden. En importör har dock i praktiken inga möjligheter att utan tids- och kostnadskrävande provning kontrollera att produkten verkligen uppfyller kraven enligt etiketten. Det är dessutom ytterst en fråga för tillsyns- myndigheten. Av den anledningen torde det bli svårt att ådöma en importör ett straff, eftersom det kräver uppsåt eller oaktsamhet av importören, vilket i många fall inte torde föreligga. Det blir i vart fall svårt att styrka detta. Situationen blir densamma om man inför en sanktionsavgift enligt mönster från exempelvis konkurrenslagen. Att införa en sanktionsavgift enligt mönster från exempelvis bestäm- melserna om skattetillägg, där det inte krävs uppsåt eller oaktsamhet, framstår inte heller som en lämplig lösning i det aktuella fallet eftersom det handlar om ett fel som har begåtts av tillverkaren och där importören i praktiken inte har haft någon möjlighet att kontrollera den felaktiga uppgiften. Det bör alltså inte komma i fråga att använda vare sig straff eller sank- tionsavgift mot en importör i nu nämnd situation. Dessa former av sanktioner bör inte heller komma i fråga vid över- trädelser som begås av en svensk leverantör. hanteras på samma sätt oavsett om produkten är tillverkad i eller Prop. 2010/11:106 importerad till . I stället bör vitesföreläggande, eller snarare utdömande av vitet, i detta fall kunna användas som en lämplig sanktion för den typ av överträdelser som är aktuella. När en överträdelse konstateras, oavsett vilken typ av överträdelse det rör sig om, har tillsynsmyndigheten möjlighet att utfärda ett före- läggande, förenat med vite. Syftet med föreläggandet är naturligtvis att rättelse ska ske. Om så inte sker kan tillsynsmyndigheten ansöka hos domstol om att vitet ska dömas ut. För en importör får detta följande konsekvenser. Om tillsynsmyndigheten uppdagar att en importerad produkt inte uppfyller de krav som anges på etiketten blir importören förelagd vid vite att se till att produkten i fortsättningen uppfyller kraven. Importören kan då välja att upphöra med importen och ändamålet med före- läggandet har därmed förfallit. Om importören däremot väljer att fortsätta med importen blir han tvungen att hos tillverkaren säkerställa att produkten uppfyller kraven. I den situationen kan det bli nödvändigt för importören att låta testa produkten här i landet. Om importören inte vidtar dessa åtgärder utan fortsätter att importera produkten och denna fortfarande visar sig vara behäftad med fel kan tillsynsmyndigheten ansöka om utdömande av vitet. Samma sanktion bör lämpligen användas även vid andra former av överträdelser av lagens bestämmelser. De överträdelser som kan bli aktuella är underlåtenhet att följa bestäm- melserna i 35 och 711 §§. Regeringens förslag: Lagen ska träda i kraft . De delar av lagen som gäller tillsynen av att föreskrifterna i Europaparla- mentets och rådets förordning EG nr 1222/2009 av om märkning av däck vad gäller drivmedelseffektivitet och andra väsentliga parametrar följs träder dock i kraft . Lagen (1992:1232) om märkning av hushållsapparater ska upphöra att gälla . Den upphävda lagen ska alltjämt tillämpas beträffande produkter som omfattas av föreskrifter, vilka har meddelats med stöd av den upphävda lagen. Detta gäller dock inte om en sådan produkt omfattas av föreskrifter i en delegerad akt enligt artikel 10 i direktiv /30/EU. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna har lämnat förslaget utan Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 16 i direktiv /30/EU ska medlemsstaterna sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet. Dessa bestämmelser ska tillämpas . 2010/11:106 svenska lagen bör därför träda i kraft . Av artikel 17 i direktivet framgår att direktiv /75/EEG ska upphöra att gälla med verkan , utan att det påverkar medlemsstaternas skyldigheter när det gäller de tidsfrister för inför- livande med nationell lagstiftning och tillämpning av direktivet som anges närmare i direktiv /30/EU, del B i bilaga I. Hänvisningar till direktiv /75/EEG ska anses som hänvisningar till direktiv /30/EU. Som också framgår ovan i avsnitt 7.1 finns därmed ett behov av att gällande energimärkningslag fortsatt ska tillämpas för de produktdirektiv som antagits inom ramen för direktiv /75/EEG. Det finns åtta produktgrupper som omfattas av krav på märkning enligt det tidigare energimärkningsdirektivet och som genomförts i svensk rätt. De befint- liga nationella föreskrifter som utfärdats bör därmed fortsatt tillämpas tills dess att de ersätts av en delegerad akt inom ramen för det reviderade energimärkningsdirektivet. är tillsynsmyndighet enligt lagen (1992:1232) om märkning av hushållsapparater. De direkta konsekvenserna för av den nya föreslagna lagen är begränsade eftersom inga nya produktkrav följer av den. Däremot kommer Energimyndig- heten få ökade arbetsuppgifter som en följd av att nya delegerade akter tas fram. Arbetet består bl.a. i att delta i det förberedelsearbete som sker vid kommissionen inför att delegerade akter tas fram och tillhörande standardiseringsarbete. Vidare tillkommer arbete med tillsyn och marknadskontroll av att nya produkter som omfattas av delegerade akter uppfyller de föreskrivna kraven för märkning. Tillsyn av energimärk- ningen omfattar både tillsyn vid försäljningsställen, det vill säga att produkterna är märkta, och tillsyn över att de uppgifter tillverkarna deklarerat på energimärkningsetiketten är korrekta. Kontrollen av att informationen på märkningsetiketten är korrekt för respektive enskild produkt sker med hjälp av tillsynsprovning. En nytillkommande tillsyns- uppgift är att se efter att all reklam som avser en särskild typ av energi- relaterade produkter innehåller en hänvisning till produktens energi- effektivitetsklass. föreslås få ansvar för tillsyn av de tillkommande energirelaterade produkter som förutses komma omfattas av dele- gerade akter. har inom ramen för den befintliga energimärkningslagstiftningen byggt upp en god kompetens kring utvecklingen av och tillsynen av energimärkning. Det finns också betydande effektivitets- och samordningsfördelar med myndighetens arbete kopplat till tillsynen enligt ekodesignlagen. Om det framöver visar sig att produktgruppen i fråga omfattas av en annan sektorsmyndighets Prop. 2010/11:106 primära tillsynsområde kan det dock aktualiseras att även andra myndigheter kan få ansvar för att utöva tillsyn av att vissa dele- gerade akter följs. ska dock på motsvarande sätt som sker i arbetet med ekodesignkrav vara samordnande myndighet när det gäller produktgrupper där andra myndigheter kan vara berörda, t.ex. och . Rollen som samordnande myndighet innebär att ska säkerställa att all relevant sakkunskap hos de myndigheter som berörs av en specifik delegerad akt beaktas och tas till vara. ska även svara för att informera de upphandlande myndigheter som berörs av kravet på att sträva efter att upphandla energieffektiva produkter när det införs nya delegerade akter. Denna uppgift bör kunna samordnas med det arbete som bedriver med att främja energieffektivitetskrav vid offent- lig upphandling. För upphandlande myndigheter innebär den nya bestämmelsen inget absolut krav att upphandla de energieffektivaste produkterna. Kravet syftar till att upphandlande myndigheterna ska uppmärksammas på möjligheterna att välja de mest energieffektiva produkterna vid inköp och därmed bidra till att minska myndighetens driftkostnader för köpt energi. ska medlemsstaterna lämna en rapport till kommissionen med en närmare redogörelse för de åtgärder som medlemsstaterna har vidtagit för att säkerställa efterlevnad och graden av efterlevnad på deras territorier. bör svara för att ta fram underlag till regeringen för dessa rapporter. avses få ansvar för att utöva tillsyn av att före- skrifterna i däckmärkningsförordningen följs. Därigenom kan samord- ningsfördelar med tillsynsarbetet för övrig energimärkning uppnås. ska samråda med Transportstyrelsen i kommitté- arbetet som sker i den föreskrivande kommitté som kommissionen inrättat för att ta fram kompletterande åtgärder för anpassningar av däckmärkningen till den tekniska utvecklingen. Den nya lagen om energimärkning för energirelaterade produkter väntas innebära utökade arbetsuppgifter för i och med att fler produktgrupper framöver väntas omfattas av energimärkning. En ny produktgrupp är TV-apparater där kommissionen beslutat om en ny dele- gerad akt där planeras bli ansvarig tillsynsmyndighet av att märkningskraven efterlevs. Kommissionen har även antagit delegerade akter med reviderad energi- märkning av tvätt- och diskmaskiner samt kyl- och frysskåp , vilka är produktgrupper där har tillsyns- En tillkommande arbetsuppgift för är även Prop. 2010/11:106 att se till att föreskrifterna om tillsyn i däckmärkningsförordningen följs. Regeringens bedömning är dock att de tillkommande arbetsuppgifter som följer av förslaget bör finansieras genom omprioriteringar inom befintliga ekonomiska ramar. Vidare avses få möjlighet att meddela föreskrifter om skyldighet för leverantörer eller deras representanter att betala de kostnader som uppkommer vid tillsynsmyndighetens provtagning och undersökning av prov. Detta gäller dock endast de fall då produkten visat sig inte uppfylla de krav som gäller enligt energimärkningslagen eller enligt föreskrifter meddelade med stöd av lagen eller föreskrifterna i den delegerade akten. Denna myndighetsverksamhet kommer att anslagsfinansieras. Tillkommande arbetsuppgifter och kostnader kan uppkomma även för andra berörda myndigheter. är det svårt att bedöma omfattningen av dessa arbetsuppgifter och när i tiden de kommer att infalla. Detta mot bakgrund av att det är oklart i vilken omfattning som kommissionen kommer att anta delegerade akter för olika produkt- grupper framöver. De arbetsuppgifter som följer av förslagen i proposi- tionen bedöms dock kunna finansieras inom befintliga ekonomiska ramar. Energimärkningsdirektivet är ett ramdirektiv och den föreslagna lagen om energimärkning en ramlag. Detta innebär att det först är när kommissionen antar delegerade akter för olika produktgrupper som leverantörer behöver se till att sådana produkter är korrekt märkta. Genom de delegerade akterna uppnås en harmoniserad märkning inom EU vad gäller energieffektivitet och andra väsentliga parametrar som underlättar slutanvändarnas val av energieffektiva produkter vid köptill- Kraven på märkning av produkter ställer i sig inga krav på en Märkningskraven innebär däremot det att produkter klassificeras utifrån de parametrar som anges i den delegerade akten. Syftet med märkningskraven är primärt att förmå företagen att ta fram så energieffektiva produkter som möjligt för att förändra marknadsutbudet mot allt mer energieffektiva produkter. vändare får tillgång till korrekt, relevant och jämförbar information om den energi som varje enskild energirelaterad produkt använder, kommer detta kunna påverka deras val till förmån för produkter som kräver mindre energi och andra väsentliga resurser under användning och däri- genom motivera tillverkarna att minska användningen av energi och andra väsentliga resurser hos de produkter som de tillverkar. med energimärkningsdirektivet är att öka energieffektiviteten och att