prop · GZ031 · 2011-09-20 00:00:00 — I paragrafen regleras vem som ska ta upp en inkomst på grund av innehav av tillgångar på ett investeringssparkonto och vad skattskyldigheten innebär. Den som har innehaft ett inve- steringssparkonto under kalenderåret för vilket ett kapitalunderlag ska beräknas enligt 3741 §§ ska ta upp en schablonintäkt. Schablonintäkten beräknas genom att ett kapitalunderlag, beräknat enligt 3741 §§, multipliceras med statslånerän- tan vid utgången av november närmast före kalenderåret. Av förevarande paragraf framgår således att själva innehavet av ett investeringssparkonto inte ger upphov till en schablonintäkt. Härutöver krävs att ett underlag för beräkning av kapital- underlaget finns. En schablonintäkt ska t.ex. inte tas upp om kontoinnehavaren under kalender- året inte har haft några tillgångar alls på kontot eller om kontoinnehavaren under hela kalenderåret varit begränsat skattskyldig. Paragrafen, som är ny, föranleds av förslaget i 6.13.3.3 om investeringssparkonto. Paragrafen anger, tillsammans med 3841 §§, hur kapitalunderlaget ska beräknas. I före- varande paragraf anges huvudregeln för beräkning av kapitalunderlaget. I 38 och 39 §§ undantas vissa tillgångar som förvaras på inve- steringssparkontot respektive vissa inbetalningar av kontanta medel till kontot från beräkningen av kapitalunderlaget. Enligt 40 § ska vissa överfö- ringar mellan två investeringssparkonton öka den del av kapitalunderlaget som avser värdet av tillgångar på det mottagande kontot och av 41 § framgår att om kontoinnehavaren under kalen- deråret för vilket ett kapitalunderlag ska beräk- nas har varit begränsat skattskyldig kan det ha betydelse för beräkningen av kapitalunderlaget. Enligt första stycket utgör kapitalunderlaget en fjärdedel av summan av marknadsvärdet av de poster som avses i punkterna 14. Av första punkten framgår att marknadsvärdet av de till- gångar som vid ingången av varje kvartal under kalenderåret förvaras på investeringssparkontot är den första delposten i kapitalunderlaget. Det innebär att summan av marknadsvärdet vid ingången av , , och under kalenderåret av de till- gångar som förvaras på kontot ska öka kapitalunderlaget med en fjärde- del. Med tillgångar avses investeringstillgångar enligt lagen om investeringssparkonto, konto- främmande tillgångar enligt samma lag och kontanta medel. Tillgångar som avses i 38 § ska dock inte räknas med i kapitalunderlaget. Den andra delposten i kapitalunderlaget är, enligt andra punkten, marknadsvärdet av summan av kontanta medel som har betalats in till invester- ingssparkontot under kalenderåret. Det är såle- des enbart inbetalning av kontanta medel som avses i denna punkt och inte överföringar av andra värden, t.ex. i form av finansiella instru- ment. Med inbetalning avses såväl insättning av kontanter på t.ex. ett bankkontor som överfö- ring av kontanta medel från ett annat konto. Sådana inbetalningar som avses i 39 § ska dock inte räknas med i kapitalunderlaget. Den tredje delposten i kapitalunderlaget består av, enligt tredje punkten, summan av marknadsvärdet av investeringstillgångar som den som innehar inve- steringssparkontot under kalenderåret för över till kontot. Detta gäller dock bara om det är fråga om en överföring från ett annat konto än ett investeringssparkonto. Kontoinnehavarens över- föringar mellan egna investeringssparkonton ligger alltså inte till grund för beräkningen av kapitalunderlaget. Det är marknadsvärdet vid överföringen, dvs. när tillgångarna förtecknas på det mottagande kontot, som ska beaktas vid beräkningen av underlaget. Vad som avses med investeringstillgångar framgår av 6 och 7 §§ lagen om investeringssparkonto. Den fjärde och sista delposten avser, enligt fjärde punkten, summan av marknadsvärdet av investeringstillgångar som någon annan än kontoinnehavaren under kalen- deråret överför från sitt investeringssparkonto till investeringssparkontot för vilket ett kapital- underlag ska beräknas. Överföringar av inve- steringstillgångar mellan två kontoinnehavares investeringssparkonton ska dock inte öka kapitalunderlaget om överföringen av tillgång- arna sker med tillämpning av 13 § första stycket 1 lagen om investeringssparkonto. Om kontoin- nehavaren har förvärvat sådana tillgångar på en sådan marknadsplats som avses i nämnda bestämmelse ska överföringen av dem till dennes investeringssparkonto således inte öka kapital- underlaget oavsett om tillgångarna vid förvärvet förvarades på överlåtarens investeringsspar- konto. Av andra stycket följer att det är marknadsvär- det vid ingången av det kvartal som avses i första stycket 1 som ska beaktas vid beräkningen av kapitalunderlaget. Om en tillgång förvaras på ett investeringssparkonto vid ingången av fler kvartal än ett under aktuellt kalenderår ska marknadsvärdet av tillgången vid samtliga dessa kvartalsskiften beaktas. Av andra stycket följer vidare att det är marknadsvärdet när tillgångar som avses i första stycket 24 förtecknas på investeringssparkontot som ska beaktas vid kapitalunderlagsberäkningen. Paragrafen, som är ny, föranleds av förslaget i 6.13.3.3 om investeringssparkonto. Av 37 § första stycket 1 framgår att huvudre- geln är att marknadsvärdet av tillgångar som vid ingången av varje kvartal under kalenderåret förvaras på ett investeringssparkonto har bety- delse för kapitalunderlagsberäkningen. Enligt förevarande paragraf undantas dock vissa till- gångar från huvudregeln på så sätt att deras värde inte ska tas med vid beräkningen av kapitalun- derlaget. Det rör sig om, enligt första punkten, kontofrämmande tillgångar som förvaras på ett investeringssparkonto med stöd av 18 § lagen om investeringssparkonto. Enligt andra punkten gäller detta även för kontofrämmande tillgångar som avses i 7 § samma lag. Denna paragraf avser dels finansiella instrument som omfattas av ägarbegränsningen i paragrafen, dels kvalifice- rade andelar. Slutligen ska, enligt tredje punkten, inte heller kontofrämmande tillgångar som för- varas på ett investeringssparkonto i strid med 17 § lagen om investeringssparkonto tas med vid beräkningen av kapitalunderlaget. Paragrafen, som är ny, föranleds av förslaget i 6.13.3.3 om investeringssparkonto. Av 37 § första stycket 2 framgår att huvud- regeln är att marknadsvärdet av belopp som betalas in till investeringssparkontot under kalenderåret har betydelse för kapitalunderlags- beräkningen. Enligt förevarande paragraf anses dock vissa slag av inbetalningar till ett invester- ingssparkonto inte utgöra inbetalningar och ska därmed inte öka kapitalunderlaget. I första punkten undantas inbetalningar i form av ränta, utdelning och annan avkastning än ersättning vid överlåtelse på tillgångar som förvaras på inve- steringssparkontot. Vidare undantas, enligt andra punkten, inbetalningar av ersättning vid sådan överlåtelse av tillgångar som förvaras på ett investeringssparkonto som avses i 22 § första stycket 17 lagen om investeringssparkonto. Om ersättningen härrör från sådan överlåtelse som avses i punkten 8 samma stycke, dvs. över- låtelse av finansiella instrument som är invester- ingstillgångar direkt till en annan kontoinne- havare, ska den enligt huvudregeln beaktas vid beräkningen av kapitalunderlaget. I tredje punkten undantas kontanta medel som överförs från ett annat investeringssparkonto med samma innehavare som det investeringssparkonto för vilket ett kapitalunderlag ska beräknas. Över- föringar från en annan kontoinnehavares inve- steringssparkonto är således inte, enligt föreva- rande punkt, undantagna från huvudregeln att inbetalningar av kontanta medel ska öka kapital- underlaget, men kan vara det enligt andra punk- ten. Slutligen undantas i fjärde punkten inbetal- ning av kontanta medel som har växlats mot valuta som har förvarats på kontot. Denna punkt medger således att den som innehar ett inve- steringssparkonto växlar en viss valuta på kontot mot en annan valuta utan att detta medför att inbetalningen av den senare valutan ökar kapital- underlaget. En förutsättning för detta är att växlingen sker med investeringsföretaget som för kontot. definie- ras i 5 § lagen om investeringssparkonto. Paragrafen, som är ny, föranleds av förslaget i 6.13.3.3 om investeringssparkonto. I paragrafen anges hur en överföring av till- gångar mellan två investeringssparkonton som pågår över ett kvartalsskifte ska beaktas vid beräkningen av kapitalunderlaget. Paragrafen är tillämplig oavsett om det rör sig om en över- föring mellan två investeringssparkonton med samma eller med olika innehavare. Den situation som avses i paragrafen är när tillgångarna som förs över inte är förtecknade på något av kontona vid ingången av det kvartal som följer efter kvartalet under vilken tillgångarna avfördes från det överförande kontot. Summan av mark- nadsvärdet av tillgångar som vid ingången av varje kvartal förvaras på det mottagande kontot (37 § första stycket 1) ska i dessa situationer ökas med marknadsvärdet av de överförda till- gångarna. Det är marknadsvärdet vid över- föringen, dvs. när tillgångarna förtecknas på det mottagande kontot, som ska beaktas. Följande exempel kan illustrera det sagda: A överför till- gångar från sitt investeringssparkonto i bank X till sitt investeringssparkonto i bank Y. år 1 avförs tillgångarna från kontot i bank X. De förtecknas på kontot i bank Y år 2. Vid ingången av år 2 förvarades tillgångarna således inte på något av de inblandade kontona. Med tillämpning av förevarande paragraf ska kapitalunderlaget avse- ende investeringssparkontot i bank Y därför ökas. Ökningen uppgår, enligt 37 § första stycket 1 och förevarande paragraf, till en fjärde- del av tillgångarnas marknadsvärde när de år 2 förtecknas på kontot i bank Y. Det kan tilläggas att om det rör sig om en överföring mellan investeringssparkonton med olika innehavare, kan överföringen även öka kapitalunderlaget för det mottagande kontot enligt 37 § första stycket 2 eller 4. Paragrafen, som är ny, föranleds av förslaget i 6.13.3.3 om investeringssparkonto. Av paragrafen framgår att det är bara situatio- ner som enligt 37 och 40 §§ ska öka kapital- underlaget som har inträffat när kontoinne- havaren har varit obegränsat skattskyldig som ökar kapitalunderlaget. Det innebär att kapital- underlaget ska proportioneras enligt förevarande paragraf om en kontoinnehavare under kalenderåret som denne har innehaft ett investeringssparkonto varit både obegränsat och begränsat skattskyldig. Marknadsvärdet av till- gångar som finns på investeringssparkontot vid ingången av ett kvartal ska inte öka kapital- underlaget om kontoinnehavaren vid detta till- fälle var begränsat skattskyldig. Inte heller marknadsvärdet av belopp som inbetalas till kontot eller av finansiella instrument som över- förs till kontot ska öka kapitalunderlaget om kontoinnehavaren vid inbetalningen respektive överföringen var begränsat skattskyldig. Om en kontoinnehavare under aktuellt kalenderår har varit begränsat skattskyldig under hela den tid som denne har innehaft investeringssparkontot finns det inget kapitalunderlag att beräkna och någon schablonintäkt ska då inte tas upp. Paragrafen, som är ny, föranleds av förslaget i 6.13.3.5 om investeringssparkonto. I paragrafen anges i första stycket att utdelning, kapitalvinst och annan avkastning på tillgångar som förvaras på ett investeringssparkonto inte ska tas upp. Utgifter och kapitalförluster som avser sådana tillgångar får inte heller dras av. I andra stycket första punkten anges att första stycket inte gäller för tillgångar som enligt 38 § inte ska ligga till grund för beräkningen av kapi- talunderlaget. Utdelning, kapitalvinst och annan avkastning på kvalificerade andelar som förvaras på ett investeringssparkonto ska alltså tas upp och beskattas enligt de särskilda reglerna om kvalificerade andelar i 57 kap. IL. För övriga till- gångar som avses i 38 §, dvs. kontofrämmande tillgångar som omfattas av ägarbegränsningen i 7 § lagen om investeringssparkonto, konto- främmande tillgångar som förvaras på ett inve- steringssparkonto med stöd av 18 § samma lag och kontofrämmande tillgångar som förvaras på ett investeringssparkonto i strid med 17 § samma lag, gäller de allmänna bestämmelserna i om beskattning av utdelning, kapitalvinst och annan avkastning. Följaktligen får också utgifter och kapitalförluster som avser tillgångar som omfat- tas av första punkten dras av. Av andra punkten framgår att första stycket inte gäller för kapital- vinster eller kapitalförluster på tillgångar som anses ha avyttrats enligt 44 kap. 8 a eller 8 b §. Enligt tredje punkten gäller första stycket inte för ränta på kontanta medel som helt eller delvis avser ett kalenderår då räntesatsen som legat till grund för räntans beräkning över- stigit statslåneräntan vid utgången av november närmast före det kalenderåret. Hela den erhållna räntan ska således tas upp till beskattning om räntesatsen har överstigit den räntefaktor som gäller som räntan avser. Bestämmelsen införs för att förhindra en arbitragemöjlighet som annars skulle kunna uppstå, se avsnitt 6.13.3.5.2. Paragrafen, som är ny, föranleds av förslaget i 6.14.3.3 om ändrade skatteregler för investeri- ngsfonder och deras andelsägare. Paragrafen innehåller i första meningen i första stycket en bestämmelse av innebörd att alla som vid ingången av ett kalenderår äger andelar i investeringsfonder ska ta upp en särskilt beräk- nad schablonintäkt. Underlaget för schablon- intäkten är således innehav av andelar i en inve- steringsfond. Av 2 kap. 2 § följer att inte bara andelar i svenska investeringsfonder utan också andelar i motsvarande utländska företeelser omfattas. Hur underlaget för schablonintäkten beräknas framgår av 44 §. Schablonintäkt avseende innehav av fond- andelar ska inte tas upp för sådana fondandelar som vid ingången av ett kalenderår förvaras på ett investeringssparkonto. Därför införs i andra stycket ett sådant undantag från bestämmelserna i första stycket. Paragrafen, som är ny, föranleds av förslaget i 6.14.3.3 om ändrade skatteregler för investeringsfonder och deras andelsägare. Paragrafen anger hur underlaget för schablon- intäkten ska beräknas. Underlaget ska multi- pliceras enligt 43 § och resultatet ska den skattskyldige ta upp som in- komst av kapital eller näringsverksamhet bero- ende på om den skattskyldige är en fysisk eller en juridisk person. Enligt första stycket är underlaget för schablon- intäktens beräkning, kapitalunderlaget, värdet på andelsägarens fondinnehav vid ingången av kalenderåret. Eftersom värdeutvecklingen på fondandelar som utgör lagertillgångar, och som tas upp till det verkliga värdet, beskattas ska dessa andelar enligt andra stycket inte ingå i kapital- underlaget. Paragrafen, som är ny, föranleds av förslaget i 6.13.3.7 om investeringssparkonto. Paragrafen innehåller en avskattningsregel som ska tillämpas när den som innehar ett inve- steringssparkonto har överfört finansiella instrument som är investeringstillgångar till investeringssparkontot från ett annat konto som inte är ett investeringssparkonto. Paragrafen är således inte tillämplig på överföringar som sker mellan två investeringssparkonton. Vad som avses med investeringstillgångar framgår av 6 och 7 §§ lagen om investeringssparkonto. Om kontoinnehavaren har gjort en sådan överföring som avses i förevarande paragraf ska denne anses ha avyttrat tillgångarna då de förtecknas på inve- steringssparkontot mot en ersättning som motsvarar marknadsvärdet . Det är skillnaden mellan detta värde och omkostnadsbeloppet för tillgångarna som är avgörande för om avyttringen medför en kapital- vinst eller kapitalförlust. Eventuell kapitalvinst eller kapitalförlust som därmed uppstår ska tas upp till beskattning respektive dras av. Överfö- ringar av annan än den som innehar investerings- sparkontot omfattas inte av paragrafen. Det innebär att överföringar av finansiella instrument till ett investeringssparkonto enligt 13 eller 14 § lagen om investeringssparkonto inte omfattas av förevarande paragraf. Av andra punkten i ikraft- trädande- och övergångsbestämmelserna framgår att när den som innehar ett investeringsspar- konto har överfört investeringstillgångar till investeringssparkontot från ett annat konto som inte är ett investeringssparkonto ska uppskovs- belopp som fastställts enligt äldre bestämmelser tas upp som intäkt. Paragrafen, som är ny, föranleds av förslaget i 6.13.3.7 om investeringssparkonto. Paragrafen innehåller i första stycket en avskatt- ningsregel som ska tillämpas i vissa fall när utländsk valuta betalas in till ett investerings- sparkonto. Utländsk valuta som har betalats in till ett investeringssparkonto, vilket kan ske såväl genom insättning av kontanter på t.ex. ett bank- kontor som genom överföring av kontanta medel från ett annat konto, anses avyttrad när valutan förtecknas på kontot till marknadsvärdet av valutan . Det är skillnaden mellan detta värde och omkostnadsbeloppet för den utländska valutan som är avgörande för om avyttringen medför en kapitalvinst eller kapital- förlust. Eventuell kapitalvinst eller kapitalförlust som därmed uppstår ska tas upp till beskattning respektive dras av av den som ägde valutan vid inbetalningen. Detta gäller oavsett vem som gör inbetalningen. I andra stycket första punkten anges att inbetal- ningar som avser ränta, utdelning och annan avkastning än ersättning vid överlåtelse på tillgångar som förvaras på investeringsspar- kontot inte ska medföra att valutan ska anses avyttrad. Detsamma gäller enligt andra punkten ersättning vid sådan överlåtelse av tillgångar som förvaras på investeringssparkontot till följd av vilken tillgångarna får överföras till förvärvaren, dvs. överlåtelse enligt 22 § lagen om inve- steringssparkonto. Vidare ska, enligt tredje punkten, utländsk valuta som har överförts till investeringssparkontot från ett annat sådant konto inte anses avyttrad. Inte heller inbetal- ningar från det investeringsföretag som för investeringssparkontot medför, enligt fjärde punkten, att valutan ska anses avyttrad om inbetalningen görs på grund av att investerings- företaget har växlat valuta med kontoinnehava- ren, under förutsättning att den valuta som kontoinnehavaren använder för att växla till sig en annan valuta förvaras på investeringsspar- kontot. Paragrafen, som är ny, föranleds av förslaget i 6.13.3.6 om investeringssparkonto. I paragrafen regleras anskaffningsutgiften för kontoinnehavaren för finansiella instrument och utländsk valuta som förvaras på ett konto när det upphör som investeringssparkonto. Av 2729 §§ lagen om investeringssparkonto framgår under vilka förutsättningar ett konto upphör som inve- steringssparkonto. I och med att kontot upphör som investeringssparkonto ska innehavaren av kontot inte längre schablonbeskattas på grund av innehavet av tillgångar som förvaras på kontot. Innehavaren av tillgångarna ska i stället beskattas för inkomster och utgifter hänförliga till tillgångarna enligt övriga regler om beskattning av kapital i IL. Tillgångarnas anskaffningsutgift har betydelse inom den konventionella beskatt- ningen vid bland annat beräkning av kapitalvinst eller kapitalförlust vid avyttring av tillgångarna. I första stycket anges att anskaffningsutgiften för finansiella instrument och utländsk valuta som förvaras på kontot anses motsvara instru- mentens respektive valutans marknadsvärde när investeringssparkontot upphör. När i tiden ett konto upphör beror på omständigheterna i det enskilda fallet. Om t.ex. kontoinnehavaren gör en otillåten överföring till kontot, upphör det i samma stund som överföringen är genomförd, dvs. när de överförda tillgångarna förtecknas på kontot. Upphör kontot på grund av att konto- främmande tillgångar inte avförs från kontot inom den tidsfrist som avses i 18 eller 19 § lagen om investeringssparkonto, upphör kontot så fort denna tidsfrist har löpt ut. Enligt andra stycket ska de särskilda bestäm- melserna om beräkning av anskaffningsutgiften i första stycket inte tillämpas i vissa fall. Enligt första punkten ska bestämmelserna inte tillämpas på finansiella instrument som förvaras på ett investeringssparkonto om överföringen av dessa tillgångar har medfört att kontot har upphört som investeringssparkonto. Anskaffningsutgif- ten för sådana tillgångar ska i stället beräknas enligt de allmänna bestämmelserna i . För finansiella instrument som inte är kvalificerade andelar innebär det normalt att bestämmelserna i 44 och 48 kap. IL blir tillämpliga. Om det rör sig om kvalificerade andelar måste även bestämmel- serna i 57 kap. IL beaktas. Av 28 § lagen om investeringssparkonto framgår att kontot ska upphöra som investeringssparkonto när parterna till avtalet om investeringssparkonto inte följer bestämmelserna i lagen. Om en överföring av finansiella instrument sker i strid med bestäm- melserna i lagen upphör således kontot som investeringssparkonto. I 12, 13 och 14 §§ lagen om investeringssparkonto anges i vilka situatio- ner finansiella instrument får överföras till ett investeringssparkonto. Första punkten avser bara de tillgångar som har överförts till inve- steringssparkontot genom en överföring som inte har skett i enlighet med dessa bestämmelser. Anskaffningsutgiften för övriga tillgångar som förvaras på investeringssparkontot vid tidpunk- ten för överföringen ska beräknas med tillämp- ning av första stycket. Av andra punkten framgår att bestämmelserna i första stycket över huvud taget inte ska tillämpas på tillgångar som enligt 42 kap. 38 § inte ska ligga till grund för beräk- ningen av kapitalunderlaget. Anskaffningsutgif- ten för sådana tillgångar beräknas enligt allmänna bestämmelser i . Paragrafen, som är ny, föranleds av förslaget i 6.13.3.6 om investeringssparkonto. I paragrafen regleras anskaffningsutgiften för kontoinnehavaren avseende kontofrämmande tillgångar som denne avför från ett investerings- sparkonto. Enligt första stycket ska anskaffnings- utgiften anses motsvara instrumentens mark- nadsvärde när de avförs från investeringsspar- kontot. Förevarande paragraf är tillämplig oavsett till vilket annat konto tillgångarna över- förs. Eftersom paragrafen bara gäller i förhål- lande till kontoinnehavaren är paragrafen inte tillämplig avseende kontofrämmande tillgångar som avförs från ett investeringssparkonto vilka kontoinnehavaren har överlåtit de förvarades på investeringssparkontot. Om sådana tillgångar har förvärvats genom arv, testamente, gåva, bodelning eller på liknande sätt bestäms förvärvarens anskaffningsutgift enligt 22 c § och för övriga förvärv enligt allmänna bestämmelser i . Vad som avses med konto- främmande tillgångar framgår av 8 § lagen om investeringssparkonto. Första stycket gäller inte, enligt andra stycket, tillgångar som enligt 42 kap. 38 § inte ska ligga till grund för beräkningen av kapitalunderlaget. Anskaffningsutgiften för sådana tillgångar beräknas enligt allmänna bestämmelser i . Paragrafen, som är ny, föranleds av förslaget i 6.13.3.6 om investeringssparkonto. I paragrafen regleras förvärvarens anskaff- ningsutgift för en kontofrämmande tillgång och utländsk valuta som denne har förvärvat genom arv, gåva, testamente, bodelning eller på liknande sätt och som vid förvärvet förvarades på ett inve- steringssparkonto. För att paragrafen ska bli tillämplig krävs att den kontofrämmande tillgången avförs från eller, om det rör sig om utländsk valuta, tas ut från överlåtarens inve- steringssparkonto. Av 25 § lagen om invester- ingssparkonto framgår att kontoinnehavaren får överföra kontofrämmande tillgångar till den som har förvärvat dem genom sådana fång som avses i förevarande paragraf så länge överföringen inte sker till ett investeringssparkonto. I nämnda lag finns inga begränsningar avseende kontoinneha- varens rätt att ta ut kontanta medel från invester- ingssparkontot. Om det är fråga om en sådan situation som avses i första stycket ska förvärvaren anses ha anskaffat tillgångarna för deras marknadsvärden när de avförs från investeringssparkontot.