prop · GY03170 · 2011-01-01 00:00:00 — Med hänsyn till att det i artikel 40.1 finns ett uttryckligt krav att elhandelsföretagen ska ge den nationella tillsynsmyndigheten tillgång till den aktuella informationen anser regeringen att det är osäkert om den lagstiftning som utredningen har pekat på är tillräcklig för att helt uppfylla kraven i artikel 40. NELGA har emellertid bedömt att artikeln inte föranleder några förändringar i det svenska regelverket. Med hänsyn till detta och att remissinstanserna inte har tagit upp frågan saknas det beredningsunderlag som krävs för ett slutligt ställningstagande. Det är således nödvändigt att utreda frågan närmare. Kapitel X i elmarknadsdirektivet med bestämmelser om kundmarknader omfattar endast artikel 41. För att underlätta utvecklingen av välfungerande och transparenta kundmarknader för el i gemenskapen ska medlemsstaterna enligt artikel 41 första stycket i elmarknadsdirektivet se till att rollerna och ansvarsområdena för systemansvariga för överföringssystem, systemansvariga för distribution, elhandlare och kunder samt vid behov andra aktörer på marknaden fastställs. Härmed avses roller och ansvarsområden avseende avtalsvillkor, åtaganden mot kunder, regler för utbyte av uppgifter och betalning, äganderätt till uppgifter och mätningsansvar. I artikel 41 andra stycket anges att dessa regler ska offentliggöras och utformas i syfte att underlätta kundernas och elhandlarnas nättillträde och granskas av tillsynsmyndigheterna eller andra relevanta nationella myndigheter. Av myndighetsinstruktionen framgår att bl.a. ska verka för en effektiv konkurrens på elmarknaden och stärka elkundernas ställning och möjliggöra aktiva valmöjligheter genom lättillgänglig och tillförlitlig information. Myndigheten har dock inte någon uttrycklig uppgift att sammanställa och offentliggöra rollbeskrivningar för elmarknadens aktörer. Regeringen bedömer att artikel 41 första och andra styckena i elmarknadsdirektivet kan genomföras genom ett uppdrag till . Enligt artikel 41 tredje stycket ska större icke-hushållskunder ha rätt att ingå avtal med flera leverantörer . Det svenska regelverket tillåter svenska elkunder att sluta avtal med fler än en elhandlare och uppfyller därmed direktivets krav även i denna del. Kapitel XI i elmarknadsdirektivet (artiklarna 4251) innehåller slutbestämmelser. Artikel 42 i elmarknadsdirektivet, som innehåller bestämmelser om skyddsåtgärder överensstämmer i sak med artikel 26 i direktiv 2003/55/EG. Enligt artikel 42 första stycket får en medlemsstat, i händelse av en plötslig kris på energimarknaden, eller om personers, anordningars eller anläggningars fysiska trygghet eller säkerhet hotas, eller om ett systems integritet hotas, vidta tillfälliga skyddsåtgärder. I andra stycket anges att åtgärderna ska orsaka minsta möjliga störning av den inre marknadens funktion och inte får vara mer omfattande än vad som är absolut nödvändigt för att avhjälpa de plötsliga svårigheter som Enligt tredje stycket har den medlemsstat som vidtar åtgärderna en anmälningsskyldighet. Åtgärderna ska utan dröjsmål anmälas till andra medlemsstater och till kommissionen som får besluta om ändring eller upphävande i de fall konkurrensen snedvrids och åtgärderna strider mot det gemensamma intresset. Vid genomförandet av direktiv /54/EG medförde motsvarande krav i det direktivet inte några särskilda genomförandeåtgärder i . NELGA:s uppfattning är att det inte krävs några genomförandeåtgärder med anledning av artikel 42 i elmarknadsdirektivet med hänsyn till att svensk ellagstiftning inte innehåller några sådana bestämmelser som avses i artikeln. Regeringen bedömer emellertid att det finns sådana situationer där anmälningsskyldigheten kan aktualiseras. frånkoppling måste vidtas torde kunna medföra att anmälan ska göras enligt artikel 42. Som exempel kan nämnas att man begränsar ett frånkopplingsbehov i genom att omdirigera el och att det däri- genom uppstår en påverkan på den inre marknaden. koppling regleras i 8 kap. 2 § andra stycket ellagen. skapsåtgärder torde kunna omfattas av anmälningsskyldigheten. åvila den myndighet som får till uppgift att göra anmälan enligt artikeln att göra en bedömning av huruvida de åtgärder som vidtas påverkar den inre marknadens funktion på sådant sätt att de medför anmälnings- Som nämnts i avsnitt 5.10 ovan framgår av artikel 37.1 t i elmarknads- direktivet att den nationella tillsynsmyndigheten ska övervaka genom- förandet av skyddsåtgärder enligt artikel 42. enligt artikelns tredje stycke bör därför fullgöras av Energimarknads- Regeringen avser att föreskriva detta i förordning. I artikel 43 i elmarknadsdirektivet finns nya bestämmelser om de åtgärder som medlemsstaterna kan vidta för att säkerställa lika villkor i enlighet med direktivet. Den svenska ellagstiftningen innehåller inte några särskilda bestämmelser om lika villkor. inte heller nödvändiga för att genomföra direktivet. förandeåtgärder är inte påkallade med anledning av artikel 43. Artikel 44 i elmarknadsdirektivet innehåller bestämmelser om undantag. Artikel 44.1 innehåller bestämmelser om möjlighet till undantag från vissa bestämmelser i direktivet om det uppstår påtagliga problem för driften av de små enskilda systemen. Frågan saknar relevans för . Artikel 44.2 första stycket behandlar vilka medlemsstater som inte omfattas av artiklarna 9, 26, 32 och 33. I artikel 44.2 andra stycket anges att begreppet företag som bedriver produktions- eller elleveransverksamhet i artikel 9.1 b inte omfattar slutförbrukare som bedriver verksamhet inom produktion eller leverans av el, antingen enskilt eller gemensamt med någon annan, förutsatt att slutförbrukarna, inbegripet deras andel av el som produceras i kontrollerande företag, är nettoförbrukare av el, uttryckt i årligt genom- snitt och förutsatt att det ekonomiska värdet av den el som de säljer till tredje part är obetydligt i förhållande till deras övriga affärsverksamhet. Bestämmelsen har betydelse för medlemsstater som väljer att införa åtskilt ägande av stamnätsverksamhet enligt artikel 9 i elmarknads- Behovet av genomförandeåtgärder i beror således på hur väljer att genomföra direktivets krav på effektiv åtskillnad av systemansvariga för överföringssystemet (jfr avsnitt 5.5). ställningen behandlas närmare i avsnitt 10.4. Artikel 45 överensstämmer i sak med artikel 27 i direktiv /54/EG. Av artikel 46 i elmarknadsdirektivet, som är ny i förhållande till direktiv 2003/54/EG, framgår att kommissionen ska biträdas av en kommitté. Artikeln kräver därför ingen åtgärd för del vid införlivande av Artikel 47 i elmarknadsdirektivet innehåller bestämmelser om EU- kommissionens rapportering till och rådet. riktar sig till kommissionen och kräver därför inga genomförande- Artikel 48 i elmarknadsdirektivet innehåller bestämmelser om upp- Av bestämmelsen framgår att direktiv /54/EG ska upphöra att gälla utan att det påverkar medlems- staternas förpliktelser när det gäller införlivande och implementering av Hänvisningar till direktiv /54/EG ska anses som hänvisningar till detta direktiv och ska läsas i enlighet med jämförelse- tabellen i bilaga II. Artikel 49 i elmarknadsdirektivet innehåller bestämmelser om direktivets Av artikel 49.1 första och andra styckena framgår att medlemsstaterna ska sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet . underrätta om detta. Det framgår vidare att bestämmelserna ska tillämpas , med undantag av artikel 11 (certifiering i förhållande till tredjeländer), som medlemsstaterna ska tillämpa . 49.1 tredje stycket anges hur medlemsstaterna ska gå till väga när de antar bestämmelserna i direktivet. I artikel 49.2 anges att medlems- staterna till kommissionen ska överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Artiklarna 50 och 51 i elmarknadsdirektivet innehåller bestämmelser om ikraftträdande av direktivet och om direktivets adressater. inte vidtas några särskilda lagstiftningsåtgärder med anledning av Regeringens överväganden innebär sammanfattningsvis följande. Syfte, tillämpningsområde och definitioner Elmarknadsdirektivets inledande bestämmelser om syfte, tillämpningsområde och definitioner kräver inte någon lagstiftningsåtgärd. Allmänna regler för organisationen av sektorn För att uppfylla kraven i artikel 3.5 i elmarknadsdirektivet bör bestämmelserna om leverantörsbyte ändras så att ett byte kan genomföras (se avsnitt 7). En bestämmelse om utsatta kunder enligt artikel 3.7 i direktivet bör föras in i instruktion för . Det är nödvändigt med anledning av artikel 3.9 första stycket c att införa bestämmelser om en skyldighet för elleverantörer att lämna information till elförbrukarna om tvistlösning (se avsnitt 8). En kontaktpunkt för konsumenter enligt artikel 3.12 bör utses. Mot bakgrund av de konsumentskyddsåtgärder som anges i bilaga I till elmarknadsdirektivet bör nya bestämmelser om konsumentskydd föras in i ellagen (se avsnitt 8). Slutligen bör och Svenska kraftnäts instruktioner i viss utsträckning ändras och kompletteras för att uppfylla bestämmelserna i kapitel II i elmarknadsdirektivet. Frågan om övervakningsplan för samriskföretag (artikel 6.4) behöver Den svenska lagstiftningen uppfyller kraven i elmarknadsdirektivet i fråga om tillstånds- och anbudsförfaranden för ny kapacitet. Det krävs nya bestämmelser i lag för att genomföra kraven i artikel 9 i elmarknadsdirektivet på åtskillnad av överföringssystem och system- ansvariga för överföringssystem (se avsnitt 10). Bestämmelser om certifiering av systemansvariga för överförings- system i enlighet med artiklarna 10 och 11 måste införas (se avsnitt 11). Svenska kraftnäts instruktion bör i viss utsträckning ändras och kompletteras för att uppfylla bestämmelserna i kapitel IV i elmarknads- Det krävs lagstiftning med anledning av de nya bestämmelserna om övervakningsplan i artikel 26 i elmarknadsdirektivet (se avsnitt 12.2). Vidare bör bestämmelser införas om kommunikation och varumärkes- profilering (se avsnitt 12.3). Särredovisning av olika verksamheter samt transparens i bokföringen Bestämmelserna om särredovisning är i huvudsak oförändrade i förhållande till direktiv /54/EG och föranleder inga genomförande- Organisation av tillträde till systemet Den svenska lagstiftningen uppfyller elmarknadsdirektivets krav i fråga om organisation av tillträde till systemet. Det är nödvändigt att ändra de nuvarande bestämmelserna i 5 kap. ellagen om fastställande av intäktsram (se avsnitt 13). Det krävs nya bestämmelser om nätmyndighetens behandling av klagomål (se avsnitt 14.2). Det svenska regelverket behöver anpassas till kravet i artikel 39 i elmarknadsdirektivet att vissa beslut av tillsynsmyndigheten ska kunna ändras eller återkallas på begäran av (se avsnitt 14.3). Följande frågor bör utredas ytterligare: förhandsreglering av villkoren för tillträde till gränsöverskridande infrastruktur (artikel 37.6 c i elmarknadsdirektivet), sekretess vid samarbete mellan medlemsstaternas tillsynsmyndigheter (artikel 38.1), elhandelsföretagens skyldighet att bevara information (artikel 40). bör få i uppdrag att sammanställa och offentliggöra rollbeskrivningar för aktörerna på elmarknaden. bör få i uppgift att fullgöra skyldigheten att anmäla skyddsåtgärder enligt artikel 42 i elmarknadsdirektivet till övriga medlemsstater och Europeiska kommissionen. 6EU-förordningen om villkor för tillträde till nät för gränsöverskridande elhandel Förordning (EG) nr 714/2009 om villkor för tillträde till nät för gränsöverskridande elhandel och om upphävande av förordning (EG) nr 1228/2003 innehåller regler som rör certifiering av systemansvariga för överföringssystem, Europeiska nätverket av systemansvariga för överföringssystemen för el (Entso för el, ENTSO-E), ramriktlinjer för utarbetandet av allmänna villkor för gränsöverskridande överföring av el, byrån för samarbete mellan energitillsynsmyndigheter (), regionalt samarbete och regler om en kompensationsmekanism mellan systemansvariga för gränsöverskridande elhandel, principer för bestämmande av nationella nättariffer och upplysningar om sammanlänkningskapacitet, samt principer och riktlinjer för tilldelning av tillgänglig överföringskapacitet mellan nationella system. ENTSO-E ges även i uppdrag att arbeta fram nätföreskrifter. För svenskt vidkommande motsvarar innehållet i dessa nätföreskrifter närmast vad som i det nordiska samarbetet har kallats nätverkskoder, vilka behandlar mer operativa aspekter av hanteringen av överföringsförbindelser. Förordning (EG) nr 714/2009 innehåller också regler om undantag för nya sammanlänkningar, tillhandahållande av information till kommissionen, bemyndiganden för kommissionen att utfärda riktlinjer. Artiklarna i förordning (EG) nr 714/2009 är i huvudsak utformade som principiella bestämmelser vilka ska definieras närmare genom riktlinjer framtagna av kommissionen samt av . Förhållandet till förordning (EG) nr 1228/2003 Förordning (EG) nr 714/2009 ersätter och rådets (EG) nr 1228/2003 av om villkor för tillträde till nät för gränsöverskridande elhandel (EGT L 176, , s. 1, Celex 32003R1228). Den är dock mer omfattande än den tidigare förordningen. I förordning (EG) nr 714/2009 är artiklarna 312 och 25 nya. Bilaga I reviderades och är därmed avsevärt förändrad i förhållande till förordning (EG) nr 1228/2003 i dess ursprungliga lydelse. De nya bestämmelserna rör bl.a. certifiering av systemansvariga för överföringssystem, bildandet av ENTSO-E och dess uppgifter, framtagande av ramriktlinjer för utarbetande av allmänna villkor för överföring i de delar som rör gränsöverskridande frågor (transmission) och marknadsintegration, frågor rörande nätföreskrifter, övervakningsuppgifter och regionalt samarbete. Bilaga I omfattar riktlinjer för hantering och tilldelning av tillgänglig överföringskapacitet mellan nationella system. De reviderade riktlinjerna är mer detaljerade samt avspeglar den utveckling som skett på den inre marknaden både vad gäller marknaden som sådan samt vad gäller faktiska och potentiella hinder för dess fortsatta utveckling. Inom ramen för det tredje inremarknadspaketet för el och naturgas skapas dels det europeiska nätverket av systemansvariga för överföringssystemen för el i form av ENTSO-E, dels en byrå för samarbete mellan energitillsynsmyndigheter (). Tillskapandet av båda dessa organ är en indikation på den vikt som tillmäts ett ökat samarbete och samordning i syfte att skapa en inre marknad för energi. Det är i sammanhanget viktigt att notera att de nätföreskrifter som ska tas fram av ENTSO-E inte omfattar samma typ av frågeställningar som de föreskrifter som tas fram av . De nätföreskrifter som tas fram av ENTSO-E ska fokusera på frågeställningar som rör gränsöverskridande förbindelser och gränsöverskridande handel med el. En EU-förordning är bindande i sin helhet och direkt tillämplig i varje Det är endast då svensk rätt kan anses strida mot förord- ningen eller då förordningen föreskriver en skyldighet eller möjlighet att vidta lagstiftningsåtgärder på det nationella planet som ändringar i svensk rätt aktualiseras. I artikel 21 i förordning (EG) nr 714/2009 föreskrivs att den inte påverkar medlemsstaternas rätt att behålla och införa åtgärder som inne- håller mer detaljerade bestämmelser än de som anges i förordningen och i de riktlinjer som kommissionen utfärdar. I det följande redovisar regeringen de bestämmelser i förordning (EG) nr 714/2009 som föranleder lagstiftning eller andra åtgärder i . En generell ändring som krävs är att hänvisningar i det svenska regel- verket till förordning (EG) nr 1228/2003 ändras till att avse förordning (EG) nr 714/2009 (jfr avsnitt 14.1). I artikel 4 i förordning (EG) nr 714/2009 anges att alla systemansvariga för överföringssystemen för el (stamnätsföretag) ska samarbeta på gemenskapsnivå genom ett europeiskt nätverk (ENTSO-E). I förordningen (2007:1119) med instruktion för anges verkets övergripande saknar instruktionen en explicit hänvisning till Svenska kraftnäts uppgifter i enlighet med förordning (EG) nr 714/2009. En upplysning om att i egenskap av stamnätsföretag har att utföra den systemansvariges uppgifter i enlighet med förordningens bestämmelser och riktlinjer bör införas i myndig- Allmänna principer om hantering av överbelastning I artikel 16.6 i förordning (EG) nr 714/2009 samt i punkten 6 i bilaga I anges hur stamnätsföretagen får använda de intäkter de får från kapaci- tetsfördelning, s.k. kapacitetsavgifter eller flaskhalsintäkter. bl.a. att de ska ha möjlighet att fondera dessa intäkter för att senare användas för motköp och för specifika fördefinierade investeringsprojekt, som bidrar till att lindra situationer med överbelastning. lindring kan antas ske på olika sätt genom förstärkningar av befintlig kapacitet eller genom helt nya investeringar i överföringskapacitet. Vad gäller uppstår dessa flaskhalsintäkter i elbörsen Spots verksamhet när avvikelse råder mellan systempris och är mottagare av de intäkter som hänförs är ett statligt affärsverk och utgör därmed en del av den svenska staten. Ett affärsverk ska i princip finansiera sin verksamhet genom intäkter från de tjänster eller produkter som verket erbjuder. kraftnäts verksamhet finansieras både genom avgifter och Det är som beslutar om ramarna för Prop. 2010/11:70 Svenska kraftnäts investerings- och finansieringsverksamhet. samband med att statens budget antas. ska tillämpa en årsvis cyklisk budgethantering (kassamässig budgethantering) samt redovisning. Denna metod tillåter inte att pengar flyttas från till ett annat, dvs. fonderas mellan åren. Dessa regler gäller för staten som helhet. Mot denna bakgrund har inte haft möjlighet att fondera flaskhalsintäkter . Därmed har det inte heller funnits möjlighet att öronmärka dessa intäkter för användning till motköp och till vissa fördefinierade investeringsprojekt som bidrar till att lindra överbelastningar. I syfte att åstadkomma en möjlighet för att fondera flaskhalsintäkter har regeringen i regleringsbrevet för gett verket rätt att undanta falskhalsintäkter från räntabilitets- och utdelningskravet för (dnr N2010/8081/E). Detta innebär således att flaskhalsintäkter får fonderas hos . Artikel 17 i förordning (EG) nr 714/2009 motsvarar artikel 7 i förordning (EG) nr 1228/2003. I 12 kap. 1 a § ellagen finns bestämmelser om tillämpningen av den tidigare förordningen i . Dessa måste nu ändras. Överväganden och förslag redovisas i avsnitt 15. Bestämmelserna i artikel 22 i förordning (EG) nr 714/2009 innebär att medlemsstaterna ska fastställa sanktioner för överträdelse av bestämmelserna i förordningen. Sanktionerna ska inte vara straffrättsliga. Det svenska regelverket omfattar bestämmelser som innebär att i sin roll som tillsynsmyndighet enligt 12 kap. 1 § fjärde stycket ellagen har möjlighet att påföra sanktioner i de fall bestämmelserna i förordning (EG) nr 1228/2003 inte följs. Sanktionsmöjligheten framgår av 12 kap. 3 § ellagen enligt vilken tillsynsmyndigheten får meddela de förelägganden som behövs för att trygga efterlevnaden av de föreskrifter och villkor som omfattas av tillsynen. Det är även möjligt att förena ett föreläggande med vite. Sanktionsmöjligheterna gäller mot såväl privata som offentliga aktörer. För att ytterligare betona och tydliggöra roll som tillsynsmyndighet enligt förordningen om gränsöverskridande handel med el anser regeringen att även förordningen (2007:1118) med instruktion för bör kompletteras med en hänvisning till de uppgifter som följer av förordning (EG) nr 714/2009. Regeringens förslag: En elleverantör som övertar leveranserna till en elanvändare i dennes uttagspunkt ska få göra detta efter en anmälan till nätkoncessionshavaren. Den som övertar balansansvaret i en elanvändares uttagspunkt efter en sådan anmälan ska få göra det från och med den dag då elleverantören övertar leveranserna. NELGA:s förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. Utredningen har föreslagit att det av lagen ska framgå att en anmälan till nätkoncessionshavaren ska innehålla uppgift om när bytet ska träda i kraft. Om inte annat överenskommits mellan parterna ska bytet genomföras för anmälan. Remissinstanserna: har tillstyrkt förslaget att det ska vara möjligt att byta elleverantör . Däremot anser att tidsfristen kan innebära en försämring för elkunderna, eftersom det är möjligt att genomföra ett byte av elhandlare . har föreslagit att ett byte av elhandlare ska vara genomfört . Fortum har förordat att parterna ska kunna avtala om att leveransen ska övertas senare än treveckorsfristen. Fortum anser att själva lagförslaget är otydligt och kan tolkas som att ett övertagande även skulle kunna ske före fristens utgång. Fortum har vidare framhållit att i och med att bytet får ta borde man kunna lösa nuvarande problem med ångrade leveranser p.g.a. ångerfristen i distans- och hemförsäljningslagen (2005:59), DHL. Enligt Fortum är den stora utmaningen för branschen beträffande ändrade regler för leverantörsbyten att hinna göra ändringar i IT-systemen. Eftersom uppdateringarna i EDIEL-anvisningarna görs och så bör vara ett lämpligt datum för ikraftträdande. Även har förordat detta datum. har anfört att det är oklart vilka parter det är som åsyftas i NELGA:s förslag. Verket har vidare framhållit att det är viktigt att leverantörsbytet genomförs på ett sådant sätt att både den nya och den gamla elleverantören ges rimlig tid att upprätthålla förutsättningarna för den rapportering som bl.a. ligger till grund för balansavräkningen. anser att det torde vara önskvärt att det åtminstone ges minst för rapportering innan leverantörsbytet sker. har anfört att elhandelsföretagen för alla typer av avtal har uppsägningstider som varierar från en månad upp , vilket i praktiken omöjliggör ett byte . För att möjliggöra elhandelsbyten inom den stipulerade tiden anser att tiden för uppsägning därför bör regleras i lag till max , åtminstone i fall där konsumenterna har avtal som inte är bundna . Verket ifrågasätter vidare NELGA:s resonemang när det gäller ångerrätten enligt DHL och vill istället framhålla vikten av att värna om ångerrätten, särskilt som flertalet av de avtal som ingås mellan konsumenter och elhandlare sker just på distans. Förslaget i utkastet till lagrådsremiss: Överensstämmer delvis med Prop. 2010/11:70 regeringens. I utkastet föreslås att bytet ska få ske efter en anmälan till nätkoncessionshavaren. Remissinstanserna: har föreslagit att det i lagen ska anges att bytet får ske senast efter anmälan. anser att tidsfristen för leverantörsbyten ska vara i stället . har vidare anfört att regeln om att den som övertar balansansvaret i en punkt får göra det elleverantören övertar leveransen bör utvidgas så att det även vid påbörjande av leverans till en kund med timvis mätning blir möjligt att överta balansansvaret den dag leveransen påbörjas. Skälen för regeringens förslag Av artikel 3.5 a i elmarknadsdirektivet framgår att medlemsstaterna ska säkerställa att om en kund under iakttagande av de avtalsenliga villkoren önskar byta elhandlare, den eller de berörda operatörerna genomför detta byte . Som framgått i avsnitt 5.3 krävs det lagstiftning för att genomföra direktivet i denna del. Det finns bestämmelser om leverantörsbyte i 8 kap. 6 § ellagen. I första stycket föreskrivs att en elleverantör som ska börja leverera el i en uttagspunkt ska anmäla detta till berörd innehavare av nätkoncession. Anmälan ska även innehålla en uppgift om vem som har åtagit sig balansansvaret i uttagspunkten. Av andra stycket framgår att en elleverantör som övertar leveranserna till en elanvändare i dennes uttagspunkt bara får göra detta från och med i en kalendermånad. I ett sådant fall ska en anmälan enligt första stycket ske senast den femtonde dagen i kalendermånaden före övertagandet. Det bör framhållas att kravet i direktivet gäller de berörda operatörerna, dvs.