prop · GY03132 · 2011-05-03 00:00:00 — Uppdelningen i nya och gamla banker skedde inte genom en traditionell uppdelning mellan bra och dåliga tillgångar. Till de nya bankerna fördes i stället den inhemska isländska verksamheten finansierad genom inhemsk inlåning. Till de gamla bankerna fördes främst bankernas utländska verksamhet, inklusive i utländska filialer och dotterbolag, finansierad genom främst obligations- upplåning (både inhemsk och utländsk) och utländsk inlåning. Syftet var att bibehålla ett fungerande banksystem på . Nya styrelser utsågs för de nya bankerna och för de gamla bankerna utsågs särskilda s.k. rekonstruktionskommittéer med uppgift att tillvarata fordringsägarnas intressen. Baserat på en värdering av tillgångarna i den nya banken kompenserades fordringsägarna i den gamla banken för de tillgångar som förts över till den nya banken. Det osäkra marknadsläget försvårade dock värderingen av tillgångarna. Kompensationen till den gamla banken bestod därför av både en obligation utfärdad av den nya banken och att den gamla banken blev delägare i den nya banken. Fordringsägarna på de gamla bankerna är därmed nu majoritetsägare i de nya bankerna och Islandsbanki (f.d. respektive Glitnir) och minoritets- ägare i nya Landsbanki. Den isländska staten kvarstår som minoritets- ägare i och Islandsbanki samt som majoritetsägare i nya Landsbanki. Samtliga tre gamla banker är under likvidation. Bankernas rekon- struktionskommittéer fokuserar på att maximera värdet på tillgångarna och undviker därför snabb likvidation om inte tillräckligt högt värde för tillgångarna kan realiseras. har inga utbetalningar till fordringsägarna gjorts. Baserat på värderingar av tillgångarna i de gamla bankernas konkursbon förväntas fordringsägarna i f.d. och Glitnir att få tillbaka delar av sina fordringar. Hur stor del av fordringarna som kommer att kunna täckas av tillgångarna är fortfarande osäkert, bl.a. på grund av osäkerhet om hur mycket av tillgångarna som kommer att kunna realiseras samt växelkursfluktuationer. Vad gäller f.d. Landsbanki förväntas tillgångarna i konkursboet endast räcka till att täcka huvuddelen av insättarnas fordringar. Därmed förväntas inte de genom krislagstiftningen oprioriterade fordringsägarna i Landsbanki (dvs. obligationsinnehavare och långivare) få tillbaka sina fordringar direkt från konkursboet utan endast via avkastning på ägandet i nya Landsbanki. För samtliga tre banker gäller att bedömningarna av hur stora tillgångar som kommer att kunna realiseras har blivit mer positiva . Den Europeiska frihandelsorganisationens (EFTA) tillsynsmyndighet, EFTA Surveillance Authority, , har som uppgift att bevaka efterlevnad av EES-reglerna. har fått in klagomål från ett flertal oprioriterade fordringsägare på de gamla bankerna som anser att har brutit mot . Avtalsbrottet skulle bl.a. bestå i att har ingripit i fordringsägarnas rätt till sina tillgångar, i och med att krislagstiftningen gav insättare förmånsrätt framför andra fordringsägare. beslutade dock att på detta område inte har brutit mot sina åtaganden enligt . konstaterade bl.a. att insättare är i en annan situation än andra fordringsägare främst eftersom de har större behov av skydd i händelse av att en bank blir insolvent. Vidare har det enligt inte skett någon diskriminering eftersom både utländska och inhemska oprioriterade fordringsägare har behandlats lika. Lagstiftningens giltighet har också fastställts av isländsk domstol, en dom som dock har överklagats. De nya bankerna har återkapitaliserats av staten och av de gamla bankerna till en kapitaltäckningsgrad på . Tillgångarna i de nya bankerna uppgår nu till av BNP, vilket kan jämföras med nästan 1 av BNP i mitten av 2008. Därutöver pågår en omstrukturering och återkapitalisering av vissa mindre isländska sparbanker. En förnyad osäkerhet om bankernas kapitalsituation uppstod efter ett beslut i den isländska högsta domstolen i vilket domstolen slog fast dels att två typer av leasingarrangemang i själva verket utgjorde lån, dels att det var olagligt att lån i isländska kronor indexerades till utländsk valuta. Detta kunde få en stor effekt på bankernas kapitalsituation eftersom nästan hälften av bankernas lån var indexerade till utländsk valuta och det var oklart i vilken omfattning olika typer av lån skulle beröras. En fullständig omvandling av dessa lån genom borttagande av indexeringen skulle minska värdet på bankernas tillgångar kraftigt. fattades ett nytt beslut i högsta domstolen i vilket domstolen bestämde att räntan på de berörda lånen ska omvandlas till samma ränta som för lån i isländska kronor utan indexering. Detta minskade den potentiella effekten på bankernas finansiella situation eftersom lånen som var indexerade till utländsk valuta generellt hade lägre ränta. Enligt högsta domstolens beslut berörs inte lån i utländsk valuta av reglerna gällande indexering av lån i isländska kronor. infördes ny lagstiftning för att säkra likabehandling av individer som har olika typer av lånekontrakt i isländska kronor med indexering till utländsk valuta. Detta beräknas omfatta ca 37 000 hushåll som har indexerade bostads- och billån och som därmed kommer att få lägre skulder. Den isländska och finansinspektionen har bedömt att effekterna av dessa förändringar på de tre stora bankernas kapitalsituation är hanterbar. Den värdering av tillgångarna i de nya bankerna som gjordes i samband med bankomstruktureringarna ledde till att de nya bankernas tillgångar i form av lån till hushåll och företag inte är bokförda till det nominella värdet av lånen, eftersom fullständig återbetalning inte kunde förväntas. De nya bankerna övertog lånen till i genomsnitt av det nominella värdet. De nya bankerna har alltså buffertar att ta till om de Prop. 2010/11:132 inte skulle få fullständig återbetalning på lånen. Åtgärder mot den höga skuldsättningen hos hushåll och företag För att förbättra tillväxtförutsättningar har den isländska regeringen vidtagit åtgärder för att hantera den höga skuldsättningen hos hushåll och företag. Trots att det på redan har funnits vissa generella principer för skuldsanering för hushåll har processen varit långsam, både på grund av dess komplexitet och eftersom hushåll har avvaktat eventuella nya omfattande skuldsaneringsåtgärder från regeringen. Regeringen har tillsammans med bankerna och andra experter sett över regelverket för skuldsanering och beslutat att generella skuldavskrivningar för hushåll skulle vara alltför kostsamma och inte heller ge tillräckliga lättnader för de mest behövande. fattade därför regeringen, tillsammans med bankerna, beslut om ett antal riktade skuldsaneringsåtgärder för hushåll för perioden 20112012. Dessa inkluderade bl.a. nedskrivning av bolån som är betydligt högre än egendomens värde, förstärkning av den myndighet som stödjer låntagare i skuldsaneringsprocesser, att panter inte ska realiseras för skuldsanering, en förstärkning (och ökad progressivitet) av skatterabatten för räntor samt ett införande av temporära räntesubventioner kopplade till hushållens inkomster. De temporära räntesubventionerna ska finansieras via en bankskatt. Den isländska regeringen har tydliggjort att inga ytterligare skuldsanerings- åtgärder kommer att vidtas. Vad gäller de isländska företagen kom den isländska regeringen överens med låneinstitut och arbetsgivarorganisationer om ett program för att omstrukturera små och medelstora företags skulder. Genom programmet ska skulderna för livskraftiga företag omstruktureras så att de inte överskrider företagets värde. Regeringen avser att bidra till processen genom att skjuta upp vissa avgifts- inbetalningar från företagen. Låneinstituten fortsätter också arbetet med att hantera tungt skuldsatta stora företag, genom att t.ex. erbjuda förlängning av löptider och omvandling av lån till ägarkapital. Ett stramare regelverk för finansmarknaden har införts Betydande förändringar av det isländska finansmarknadsregelverket har beslutats, bl.a. baserat på förslag från en internationell tillsynsexpert som genomfört en omfattande översyn av existerande regelverk. Finans- inspektionens roll och resurser har förstärkts betydligt. Striktare regler har införts vad gäller bankers utlåning till individer eller företag med särskild relation till banken (t.ex. ägare, styrelseledamöter, anställda i nyckelpositioner) och utlåning med aktier i det egna bolaget som garanti har förbjudits. Vidare har ansvaret och kvalifikationerna för styrelse- ledamöter stärkts, regler om bonus och ersättning har införts, liksom ett kreditregister, och kraven på transparens om ägande av företag har Koordineringen mellan berörda myndigheter vad gäller finansiell stabilitet har också stärkts. En särskild kommitté för att behandla frågor Prop. 2010/11:132 gällande finansiell stabilitet har inrättats med syftet att underlätta utbyte av information, öka beredskapen att bibehålla finansiell stabilitet och koordinera krisförebyggande insatser. Kommittén leds av en representant från det nyetablerade ekonomidepartementet. Övriga medlemmar representerar , premiärministerns kansli, finans- inspektionen och . Därutöver har regelbundna möten mellan centralbankschefen och chefen för finansinspektionen införts. Ansvaret för lagstiftningen på finansmarknadsområdet har främst samlats i ekonomidepartementet (från att tidigare ha varit uppdelat på flera departement). Utredning av bankernas kollaps Det isländska parlamentet tillsatte en särskild kommission för att utreda och analysera processen som ledde till de tre isländska bankernas kollaps. lämnade kommissionen sin rapport till parlamentet. I rapporten konstateras att huvudorsaken till bankernas fall var deras snabba expansion, deras storlek i relation till den isländska ekonomin och att tillsynen av bankerna inte var tillräcklig. De största ägarna till bankerna hade onormalt lätt tillgång till finansiering från bankerna och bankerna hade bonusprogram som drev på den starka expansionen och risktagandet. Vidare konstateras i rapporten att varken finans- eller penningpolitiken gjorde tillräckligt för att dämpa obalanserna i den isländska ekonomin och att finanspolitiken i själva verket ökade obalanserna. Kommissionen har också undersökt agerandet hos ett antal nyckelpersoner inom regeringen och myndigheter fram till krisen och drar slutsatsen att vissa av dem har agerat oaktsamt. beslutade det isländska parlamentet att inrätta ett särskilt åklagarämbete för att utreda misstankar om kriminellt agerande kring de isländska bankernas fall. Undersökningarna och åtalen kan gälla främst ekonomisk brottslighet och skattebrott. Det särskilda åklagarämbetet samarbetar med andra berörda isländska myndigheter samt vid behov även med åklagare och myndigheter i andra länder. Utredningar av ett flertal fall pågår. Hanteringen av insättarna i bankernas utländska filialer En omtvistad fråga i bankomstruktureringsprocessen har varit hanteringen av insättare i de isländska bankernas utländska filialer. Insättare i de isländska moderbankerna på har av den isländska regeringen garanterats full täckning för sina insättningar. Insättare i de isländska bankernas utländska filialer blev dock kvar i de gamla bankerna som upphörde med sina affärer och gick i likvidation. I de isländska bankernas filialer i , , , , och har insättarna fått ut sina medel. och rådets direktiv /19/EG av om system för garanti av insättningar, det s.k. insättningsgaranti- direktivet, är en del av och gäller därför också för . Enligt direktivet ska ett land ha ett insättningsgarantisystem som betalar ut ersättning till insättare i kreditinstitut som auktoriseras i landet, om insättningar upp till ett visst belopp blir indisponibla. Garantisystemet ska även omfatta insättningar som gjorts i kreditinstitutets filialer i andra medlemsstater. Enligt direktivet, i dess lydelse före , ska garantin täcka insättningar upp till per insättare och kreditinstitut. Denna gräns har sedermera höjts till . Stater som omfattas av direktivet kunde tidigare besluta om att ha ett högre belopp för insättningsgarantin, vilket då också täckte insättare i filialer i andra stater som omfattas av direktivet. Det högsta ersättningsbeloppet enligt den isländska insättningsgarantin uppgick till . Tillräckliga resurser fanns dock inte i den isländska insättningsgarantifonden för att täcka insättare i de isländska bankernas utländska filialer. Insättare i Landsbankis filialer (Icesave) i och ersattes därför av de nationella insättningsgarantisystemen i dessa länder, vilka i sin tur begär ersättning för dessa utlägg från den isländska insättningsgarantifonden. Förhandlingar om lån från och till för att landet ska kunna återbetala garantibeloppen har pågått och de föreslagna låneavtalen har omförhandlats dels efter synpunkter från det isländska parlamentet , dels efter en folkomröstning på om låneavtalen . En ny uppgörelse om dessa s.k. Icesave-lån nåddes av förhandlare från , och . Icesave-lånen motsvarar de belopp som och Neder- länderna redan har betalat ut till insättare i de egna länderna för att täcka garantibeloppen. Låneavtalen innebär att åtar sig att återbetala dessa ersättningsbelopp för insättningsgarantin. En stor del av åter- betalningen förväntas dock ske genom avyttring av tillgångar i Lands- bankis konkursbo. Enligt den senaste uppskattningen av kommer av de prioriterade fordringsägarna (samtliga insättare) att täckas av tillgångar från konkursboet. Viss osäkerhet kvarstår dock bl.a. med anledning av osäkerhet om till vilket värde tillgångarna kommer att kunna realiseras och möjliga växelkursfluktuationer. De nya lånevillkoren var betydligt mer fördelaktiga för än enligt tidigare avtal. För lånet från på skulle det utgå en fast ränta på , och för lånet från på en fast ränta på , dvs. skulle också få en räntefri period . Detta kan jämföras med en fast ränta på i det gamla avtalet och ingen räntefri period. Ovanstående räntor skulle gälla fram till mitten av 2016 då räntan på eventuellt återstående belopp skulle vara s.k. CIRR-ränta (Commercial Interest Reference Rates), vilket är en minimiränta för exportkrediter som fastställs inom . Återbetalning av lånet skulle ske endast genom avyttring av tillgångar i Landsbankis konkursbo. skulle den isländska staten täcka eventuellt kvarvarande skuld som skulle återbetalas med högst av statens intäkter. Beroende på hur stort belopp som skulle återstå för den isländska staten att betala, skulle återbetalning kunna ske under upp till Den isländska förhandlings- Prop. 2010/11:132 delegationen uppskattade att den isländska statens nettokostnad skulle uppgå till av BNP, vilket är knappt en tredjedel av de tidigare kostnadsuppskattningarna. De nya Icesave-avtalen godkändes av det isländska parlamentet . Den isländska presidenten valde emellertid, strax därefter, att inte stadfästa den nya lagen som möjliggör ikraftträdande av avtalen. I enlighet med den isländska konstitutionen hölls därför en folkomröst- ning i frågan . Resultatet i folkomröstningen var att nej- sidan vann av rösterna medan ja-sidan fick . Därmed kan de nya Icesave-avtalen inte träda i kraft. Frågan kan därmed komma att hänskjutas till behandling inom EFTA-systemet och avgöras av . Ett första steg i en sådan process togs . EFTA:s tillsynsmyndighet, , lämnade då ett yttrande i vilket konstateras att inte har levt upp till sina åtaganden enligt EU:s insättningsgarantidirektiv att betala de brittiska och nederländska insättarna i isländska bankers filialer. Den normala processen för hantering av ett ärende är att det berörda landet bemöter ESA:s yttrande. Om , efter beaktande av landets synpunkter, fortfarande bedömer att landet ej lever upp till lämnar ett slutligt utlåtande, en s.k. reasoned opinion, som ger landet att åtgärda sin efterlevnad av . Om så inte sker, kan ta ärendet vidare för behandling i . En behandling i tar normalt . I samband med sitt yttrande konstaterade att om en förhandlingslösning nås mellan och respektive , kommer inte att vidta några ytterligare åtgärder. Efter folkomröstningen planerar nu att bemöta ESA:s yttrande . Resultatet av folkomröstningen påverkar inte processen för att påbörja utbetalningar från Landsbankis konkursbo till de prioriterade fordringsägarna, dvs. även till brittiska och nederländska myndigheter. förväntar sig utbetalning av nästan en tredjedel av de prioriterade fordringarna, dvs. av de totala insättningarna. Som nämnts ovan förväntas av de totala insättningarna att täckas via tillgångar i Landsbankis konkursbo. Det finns dock risker för att andelen insättningar som kan täckas via konkursboet blir lägre. Det skulle kunna bli fallet om inte realiseringen av tillgångar i konkursboet blir lika hög som beräknat, p.g.a. växelkursfluktuationer, eller om den isländska krislagstiftningens prioritering av insättare framför andra fordringsägare skulle underkännas. EFTA:s tillsynsmyndighets beslut att den isländska krislagstiftningen inte står i strid med EES- lagstiftningen minskar dock risken för det sistnämnda, som ytterligare en process om krislagstiftningens giltighet kan förväntas. behov av externt stöd IMF-program med ett IMF-lån på ca godkändes den första programöversynen i 2009, den andra översynen , den tredje översynen och den fjärde översynen . Programmet löpte ursprungligen till utgången av , men har därefter förlängts till utgången av . Nästa IMF-översyn, den femte i ordningen, planeras behandlas i /. Utöver IMF-lånet stöds det isländska reformprogrammet med lån från (1,), () och (). Den svenska krediten till på är en del av de nordiska ländernas (, , och ). Utlåningen från de nordiska länderna sker inom ramen för IMF-program och utbetalningarna av de bilaterala lånen var tänkta att ske i fyra lika stora belopp, i takt med att godkänner sina översyner av IMF- programmet. Varje delutbetalning kan ske efter att en programöversyn har godkänts i och fram till dess att nästa programöversyn godkänns i styrelsen. har dock möjlighet att begära att en aktuell utbetalning, eller en del av denna, skjuts upp till nästa översyn och som längst till slutet av kreditens tillgänglighetsperiod. På detta sätt kan spara utbetalningar till dess behov uppstår. Enligt de låneavtal som de nordiska långivarna har med löpte tillgänglighetsperioden för krediterna ut , vilket innebär att lånemöjligheten inte är tillgänglig därefter. Mot bakgrund av att IMF-programmet har försenats jämfört med den ursprungliga planen begärde en förlängning av tillgänglighetsperioden för de nordiska krediterna med till slutet av 2011. Den isländska regeringen förklarade att det är ganska troligt att landet inte kommer att ha behov av att begära utbetalning av hela de nordiska lånen, men vill ändå behålla möjligheten att låna. har indikerat att de tidigast har för avsikt att använda de nordiska krediterna . Utan en indikation om en möjlig förlängning av tillgänglighetsperioden skulle den isländska regeringen ha övervägt att begära utbetalning års slut av den fjärdedel av lånet som då var tillgänglig. De nordiska långivarländernas regeringar uttryckte stöd för en förlängning av tillgänglighetsperioden, men den har förklarat att ett sådant beslut kräver godkännande. har hälften av de nordiska lånen betalats ut till . Den första utbetalningen skedde efter en isländsk begäran med av den tillgängliga första fjärdedelen av de nordiska krediterna, eller , varav del var . Resterande del av den första nordiska utbetalningen, , senarelades i enlighet med önskemål. Efter godkännandet av den andra IMF-översynen utbetalades det andra delbeloppet och det återstående lånebeloppet efter den första översynen. Därmed har totalt hälften av de nordiska krediterna utbetalats till , dvs. totalt , varav härrör från . IMF bedömer att har fortsatt behov av extern finansiering , främst för att fortsätta stärka valuta- reserven. Villkoren för stödet till Regeringen har redogjort för ränte- och återbetalningsvillkoren för krediten till i skrivelsen Villkoren för kredit till (skr. 2008/09:230). Som en övergripande inramning för den nordiska utlåningen har de nordiska långivarna som generella villkor att ska leva upp till sina internationella åtaganden, inklusive vad som gäller enligt EU:s insättningsgarantidirektiv, samt att de länder som främst berörs av insättningsgarantiåtaganden, dvs. och , ska bidra med lån till . Vidare ska presentera en specifikation av sitt finanspolitiska konsolideringsprogram. Såsom har redovisats ovan har framsteg skett gällande den finanspolitiska konsolideringen. Någon slutlig lösning på frågan om ekonomiska ansvar för hanteringen av insättare i Landsbankis filialer i och har dock, trots upprepade försök, ännu inte nåtts. De nordiska långivarna har dock inte definierat vilka exakta steg som måste ta i frågan. De har heller inte haft några synpunkter på villkoren i det s.k. , vilket är en fråga för de berörda parterna. De nordiska långivarna har kontinuerligt betonat vikten av framsteg på dessa områden, men de generella villkoren ingår inte i det skriftliga avtal som reglerar krediten (se bilaga). De nordiska långivarna betonar fortsatt vikten av att lever upp till sina internationella åtaganden. Ränte- och återbetalningsvillkoren förändras inte av den nu föreslagna förlängda tillgänglighetsperioden av lånet. Det är alltså fortsatt en rörlig ränta på 3-månaders Euribor + 275 räntepunkter. Löptiden för lånet är , varav är amorteringsfria. Återbetalning av lånet börjar alltså efter den första delutbetalningen, dvs. , och sker med lika stora belopp varje kvartal fram till efter den första delutbetalningen, dvs. En förlängning av tillgänglighetsperioden innebär alltså inte att delar av den svenska krediten är utestående till . Den exakta ekonomiska risken för utlåning till är svår att bedöma. kreditbetyg för upplåning i utländsk valuta är BBB- från Standard & Poors, Baa3 från Moodys och BB+ från Fitch. innehåller bedömningen att utsikterna är negativa. folkomröstningen har Standard & Poors placerat under s.k. negativ kreditbevakning, dvs. konsekvenserna av folkomröstningen för ekonomiska, finansiella och politiska utsikter för att bedöma om en nedgradering av kreditbetyget Fitch, som är det enda av kreditvärderingsinstituten som inte har graderat s.k. investment grade, har efter folkomröstningen konstaterat att resultatet leder till att utsikterna för att kreditbetyg uppgraderas till investment grade har minskat. Moodys har, trots motsatta indikationer före folkomröstningen, bekräftat att deras kreditbetyg på kvarstår trots folkomröstningsresultatet. Moodys motiverar detta bl.a. med att utbetalningar från Landsbankis konkursbo förväntas ske , att tillgångarna i konkursboet beräknas vara högre än tidigare förväntat samt att IMF-program förväntas fortsätta. har i praktiken knappast några möjligheter att låna på de internationella kapitalmarknaderna. För att få en uppfattning om tänkbara marknadsvillkor för lån till kan man använda priset på en s.k. () för landets statsobligationer, som även utgör ett mått på marknadens bedömning av kreditrisken. Genom en CDS försäkrar sig köparen mot eventuell betalningsinställelse på kredit- instrumentet i fråga, och är alltså garanterad full betalning på sitt värdepapper. Priset på CDS för 10-åriga statsobligationer i US dollar har sjunkit kraftigt från att ha uppgått till omkring 8001 000 räntepunkter efter krisens utbrott till en nivå den senaste månaden på ca 240 räntepunkter. Detta kan jämföras med priset på spanska motsvarande CDS om drygt 250 räntepunkter och 570 räntepunkter. Marknaderna för dessa instrument är emellertid relativt illikvid varför man bör vara försiktig med att dra alltför långtgående slutsatser. har kommit en lång bit på vägen tillbaka efter den finansiella krisen, men har fortfarande utmaningar kvar. IMF pekar i sin analys av isländsk ekonomi på att de under krisen införda restriktionerna för kapitalflöden måste avvecklas gradvis och när situationen så tillåter.