prop · GY03119 · 2011-04-20 00:00:00 — inskrivningsboken eller inskrivningsregistret att ny handling, som utfärdats enligt 12 §, medför den inteckningsrätt som tillkommit den Efterlysning av förkommen bankbok och förkommet 14 § Har en bankbok förkommit, får insättaren eller dennes rättsinne- havare i stället för att ansöka om dödande av bankbok begära att bank- styrelsen efterlyser den. Om någon begär en sådan efterlysning och lämnar trovärdiga uppgifter om när och under vilka omständigheter bankboken förkommit, får bank- styrelsen på sökandens bekostnad verkställa efterlysningen. genom kungörelse i Post- och . kommit till rätta från kungörandet och finns det inte skälig anledning att anta att den finns i behåll, har sökanden rätt att få tillgodohavandet utbetalt till sig. Efter det att innestående medel har betalts ut är bankboken utan verkan. 15 § Bestämmelserna i 14 § tillämpas även på livförsäkringsbrev. begäran om efterlysning ställs då till styrelsen för det försäkringsbolag där försäkringen tagits eller, om den tagits hos en utländsk försäkrings- Prop. 2010/11:119 anstalt som får driva försäkringsrörelse här i landet, till generalagenten, som också har att verkställa efterlysningen. Om försäkringsfallet ännu inte har inträffat har sökanden, i stället för vad som gäller enligt 14 § andra stycket om utbetalning av tillgodo- havande, rätt att få ett nytt försäkringsbrev. När det nya försäkringsbrevet har utställts är det förkomna försäkringsbrevet utan verkan. Dödande av handling i samband med utmätning eller konkurs 16 § Bestämmelserna i 2 och 513 §§ gäller i tillämpliga delar även när en handling inte har kunnat påträffas vid utmätning av en fordran eller en rättighet eller vid konkurs, om det kan antas att handlingen undanhålls. Ansökan om dödande görs i sådant fall av eller konkursboet. 17 § En ansökan enligt 16 § ska göras hos den tingsrätt där gäldenären ska svara i tvistemål som angår betalningsskyldighet i allmänhet. Avser ansökan en inteckningshandling ska rätten underrätta den inskrivningsmyndighet som handlägger ärenden om inskrivning av hand- lingen om ansökan. Rätten ska underrätta samma myndighet om sitt slutliga beslut i ärendet. 18 § Tingsrätten får som villkor för dödande bestämma att utmätnings- sökanden eller konkursboet ska ställa säkerhet enligt 2 kap. utsöknings- balken för den skada som rätt innehavare av handlingen kan lida. Finns det enligt 2 kap. 27 § utsökningsbalken inte någon skyldighet att ställa säkerhet, får tingsrätten i stället som villkor bestämma att utmätnings- sökanden ska utfästa sig att ersätta sådan skada. Säkerheten eller utfästel- sen får inte åberopas om talan väcks senare än från den dag då beslut om handlingens dödande vann laga kraft. 19 § Har en handling dödats av tingsrätten ska en ny handling utfärdas endast om den dödade handlingen är ett pantbrev eller en intecknad fordringshandling. Om beslutet om dödande avser en fordringshandling som är intecknad i luftfartyg eller reservdelar till luftfartyg, ska den nya handlingen efter ansökan utfärdas av inskrivningsmyndigheten. Om ett överskott uppkommer vid utmätning, får det inte betalas ut till utmätningsgäldenären utan att den dödade handlingen visas upp eller att utmätningsgäldenären gör sannolikt att han eller hon inte har handlingen i behåll. 20 § Är det inte känt var ett pantbrev eller någon annan intecknings- handling finns och har gått från det att handlingen visades upp för anteckning om innehav eller i övrigt visades upp i ett inteckningsärende, får den intecknade egendomens ägare ansöka om att inteckningen dödas trots att handlingen inte kan visas upp. Kan det antas att ett pantbrev eller företagsinteckningsbrev har tillkom- Prop. 2010/11:119 mit på sådant sätt eller förlorats av ägaren under sådana omständigheter som utesluter giltig pantsättning, får ansökan om dödande av inteck- ningen göras även om den i första stycket angivna tiden inte har förflutit. 21 § En ansökan om dödande av inteckning ska göras hos den inskriv- ningsmyndighet som handlägger ärenden om inskrivning av inteck- ningen. Den som senast har antecknats som innehavare av handlingen ska del- ges ansökan, om det kan ske. ska därefter utfärda ett föreläggande, som ska kungöras på det sätt som anges i 8 §. Föreläggandet ska innehålla en beskrivning av handlingen. I föreläggan- det ska det också finnas en uppmaning till den som kan inneha handlin- gen eller vet att den finns i behåll eller som i övrigt kan lämna upplys- ningar i ärendet, att anmäla detta till myndigheten senast en angiven dag. Denna dag ska bestämmas så att kommer att ha för- flutit för kungörandet. Sökanden ska underrättas om inne- hållet i föreläggandet. När en ansökan om dödande av inteckning har kommit in till inskriv- ningsmyndigheten, ska myndigheten anteckna detta i inskrivningsboken, inskrivningsregistret eller fastighetsregistrets inskrivningsdel. Vid handläggningen i övrigt gäller 5 och 6 §§ och 10 § första stycket. 22 § Om tiden för anmälan enligt 21 § andra stycket har gått ut och det inte finns någon omständighet som utgör skälig anledning att låta inteck- ningen fortsätta gälla, ska myndigheten besluta att inteckningen, efter ansökan hos inskrivningsmyndigheten, får dödas utan att handlingen kan visas upp. ska anteckna ett beslut om dödande av inteckning i inskrivningsboken, inskrivningsregistret eller fastighets- registrets inskrivningsdel. Har ansökan avslagits, ska detta dock inte antecknas förrän beslutet har vunnit laga kraft. Vilandebevis och vilandeförklarad inteckningsansökan 23 § Vid tillämpning av bestämmelserna om dödande av förkommen handling i 113 §§ jämställs vilandebevis med pantbrev. Vid tillämpning av bestämmelserna om dödande av inteckning i 20 22 §§ jämställs vilandeförklarad inteckningsansökan med inteckning. 24 § En förvaltningsmyndighets beslut om dödande av pantbrev i en fastighet eller en tomträtt får överklagas till tingsrätten i den ort där det inskrivningskontor som handlägger inskrivningsärenden avseende fastig- heten ligger. Om beslutet avser pantbrev på grund av inteckning i skepp eller skeppsbygge, får det överklagas till tingsrätten i skeppets hemort eller i den ort där bygget utförs. En förvaltningsmyndighets beslut om dödande av företagsintecknings- Prop. 2010/11:119 brev eller företagsinteckning får överklagas till tingsrätten i den ort där inskrivningsmyndigheten ligger. En förvaltningsmyndighets beslut om dödande av intecknad fordrings- handling får överklagas till tingsrätten i den ort där inskrivningsmyndig- heten ligger eller, i fråga om inteckning i järnväg, tingsrätten i den ort där det inskrivningskontor som handlägger inskrivningsärenden avseende järnvägen ligger. En förvaltningsmyndighets beslut om dödande av konossement får överklagas till tingsrätten i godsets bestämmelseort. I andra fall än som avses i förstafjärde styckena får en förvaltnings- myndighets beslut om dödande av förkommen handling överklagas till tingsrätten i den ort där förpliktelsen ska fullgöras. Om en sådan ort inte är nämnd i handlingen får beslutet överklagas till den tingsrätt där den förpliktade ska svara i tvistemål som avser betalningsskyldighet i allmän- het. 25 § Ett överklagande ska ges in till förvaltningsmyndigheten för beslutet. Vid ett överklagande gäller lagen (1996:242) om domstolsärenden. 26 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om avgifter för handläggning av ärenden enligt denna lag. 1.Denna lag träder i kraft , då lagen (1927:85) om dödande av förkommen handling ska upphöra att gälla. 2.Den upphävda lagen gäller om en ansökan om dödande av handling eller inteckning har kommit in till tingsrätten före . Ärendet och dess beredning Regeringen tillkallade en särskild utredare för att utreda förutsättningarna för och lämpligheten av att till förvaltningsmyn- dighet flytta över handläggningen av ärenden som handläggs av tingsrätt i första instans (dir. 2005:124). Utredningen, som antog namnet , överlämnade betänkandet Domstolar- nas handläggning av ärenden (SOU 2007:65). En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1. Betänkandets lag- förslag finns i bilaga 2. Betänkandet har remitterats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En sammanställning av remissinstan- sernas synpunkter finns i lagstiftningsärendet (Ju 2007/8611/DOM). Synpunkter på förslaget i avsnitt 14, till vilket utredningen inte lämnat något beredningsunderlag, har under hand inhämtats från . I propositionen behandlas förslagen i utredningens betänkande. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. Regeringen har, med några undantag (se avsnitt 5.2, 17.1, 17.4, 17.6 och 17.7), följt Lagrådets synpunkter. Lagrådets synpunkter i övrigt behandlas i avsnitt 15 och i författningskommentaren. I förhållande till lagrådsremissen har även några språkliga justeringar gjorts. För att domstolarna ska kunna leva upp till medborgarnas krav på hög kvalitet, snabb och effektiv handläggning samt god service bör enligt regeringens mening deras verksamhet i möjligaste mån renodlas till dömande uppgifter. har handläggningen i första instans av ett antal ärendetyper flyttats från allmän domstol till förvaltningsmyndig- het. För att tillförsäkra den enskilde rätt till domstolsprövning bör han eller hon ges möjlighet att överklaga myndighetens beslut till domstol. De flesta ärenden om förmynderskap och godmanskap har flyttats från allmän domstol till överförmyndaren med möjlighet att överklaga över- förmyndarens beslut till tingsrätt (prop. 1993/94:251). Flera slags associationsrättsliga ärenden som tidigare handlades vid allmän domstol handläggs numera av med möjlighet att överklaga till tings- rätt, dock att verket i flera ärendetyper inte ska handlägga ett tvistigt ärende utan i stället direkt överlämna det till tingsrätt (bl.a. prop. 1993/94:136 och 2000/01:150). Ärenden om bouppteckningar och ären- den om dödförklaring har överförts från allmän domstol till dåvarande , numera (prop. 2000/01:21 och 2004/05:88). beslut i dessa ärenden får överklagas till för- Fastighetsrättsliga inskrivningsärenden har överförts från Prop. 2010/11:119 inskrivningsmyndighet till , numera Lantmäteriet, med möjlighet att överklaga till tingsrätt (prop. 2007/08:54). Andra slags in- skrivningsärenden som tidigare förekom vid allmän domstol handläggs numera av , eller Luftfartsstyrelsen och be- slut i dessa ärenden får överklagas till tingsrätt (prop. 2000/01:88 och 2003/04:27). Erfarenheterna av de reformer som har genomförts är goda. En- ligt regeringens mening bör nu renodlingen av domstolarnas verksamhet fortsätta genom att ytterligare ärenden som handläggs av tingsrätt i första instans flyttas till förvaltningsmyndighet. Den fortsatta renodlingen av domstolarnas Vilka ärendetyper kan flyttas över? De allmänna domstolarna handlägger ett stort antal ärendetyper som första instans. En utgångspunkt i det fortsatta arbetet med att renodla domstolarnas verksamhet bör vara att domstolarna som första instans endast ska handlägga ärendetyper som kräver domstolsprövning. Vissa ärenden bör typiskt sett handläggas i domstol. i vilka det är vanligt med muntliga sammanträden. Det gäller också ären- den där det kan bli aktuellt med bevisupptagning och bevisvärdering samt ärenden som är av särskilt stor betydelse för den enskildes rättsliga I andra ärendetyper kan prövningens civil- eller straffrättsliga karaktär göra att ärendena bör handläggas av allmän domstol. En del av de ärenden som handläggs av domstol som första instans är dock varken tvistiga eller inrymmer motstående intressen. den saknas typiskt sett behov av muntlig handläggning eller bevisupp- I dessa ärenden ska domstolen i allmänhet inte heller göra någon kvalificerad rättslig bedömning. Utgångspunkten bör vara att sådana ärenden ska flyttas från domstol till förvaltningsmyndighet. sättning är dock att det finns en förvaltningsmyndighet som har till- räcklig kompetens för att hantera den aktuella ärendetypen. möjligaste mån handläggningen flyttas till en myndighet som har anknyt- ning till den aktuella ärendetypen. För att den enskilde ska vara tillför- säkrad en rätt till domstolsprövning bör det vid en överflyttning införas en möjlighet att överklaga myndighetens beslut till domstol. Vid bedömningen av om handläggningen bör flyttas till förvaltnings- myndighet måste dessutom beaktas att det på vissa rättsområden finns EU-rättsakter och internationella konventioner som förpliktar att garantera domstolsprövning redan i första instans. Av betydelse är också att det enligt utländsk rätt kan krävas att ett beslut har fattats av domstol för att verkställighet ska ske av ett svenskt avgörande. Beslut av förvaltningsmyndighet överklagas vanligen till allmän förvalt- I tidigare lagstiftningsärenden som avser överflyttning av ärenden från domstol till förvaltningsmyndighet förekommer såväl att Prop. 2010/11:119 myndighetens beslut får överklagas till allmän förvaltningsdomstol som att beslutet får överklagas till allmän domstol. Avgörande för valet av överinstans har varit vilken instans som framstår som bäst lämpad att överpröva ett beslut med hänsyn till ärendets karaktär (bl.a. prop. 2000/01:88 s. 46 f. och 2003/04:27 s. 69). Regeringen anser att samma synsätt bör gälla även i fortsättningen. Det innebär exempelvis att om den prövning som ska göras i ett överklagat ärende har civilrättslig karaktär, denna bör göras av allmän domstol. Detsamma bör enligt regeringens uppfattning gälla om ärendetypen har nära anknytning till andra ärendetyper som överklagas till allmän domstol. De allmänna domstolarna handlägger flera olika slags associationsrätts- liga ärenden. I betydande omfattning har domstolarna avlastats sådana ärenden genom att prövningen i första instans har flyttats till förvaltningsmyndighet. Efter reformer 1993 och 2001 har flertalet ärenden om likvidation förts över till nuvarande (prop. 1993/94:196 och 2000/01:150). trädde ett antal ändringar i den då gällande aktie- bolagslagen (1975:1385) i kraft som innebar en anpassning till EG:s tredje bolagsrättsliga direktiv (fusionsdirektivet). som ett led i renodlingen av domstolarnas verksamhet flyttades ärenden om till- stånd till fusion från allmän domstol till , numera . Tvistiga ärenden ska dock överlämnas till tings- rätt. införlivades EG:s direktiv om gränsöver- skridande fusioner i svensk rätt. Enligt bestämmelserna ska i huvudsak ha samma roll vid en sådan gränsöverskridande fusion som verket har vid en fusion mellan svenska bolag. I det sammanhanget skedde också en anpassning av bestämmelserna i lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar om förfarandet vid fusioner mellan svenska ekonomiska föreningar till motsvarande bestämmelser i aktiebolagslagen om fusion mellan svenska aktiebolag (prop. 2007/08:19 s. 71 f.) Före handlades alla ärenden om tillstånd till verk- ställighet av beslut om nedsättning av aktiekapital och tillstånd till vinst- utdelning efter sådan nedsättning av allmän domstol. handlägger dessa ärenden som första instans. Tvistiga ärenden ska dock överlämnas till tingsrätt. Regeringens förslag: Handläggningen av ärenden om likvidation av medlemsbank eller bankaktiebolag på den grunden att tillståndet att driva bankrörelse har återkallats utan att banken eller bolaget i stället fått tillstånd att driva annan tillståndspliktig finansiell rörelse ska flyt- tas från allmän domstol till . Detsamma gäller handläggningen av ärenden om likvidation av sparbank på den grunden att tillståndet att driva bankrörelse har återkallats. beslut ska kunna överklagas till allmän domstol. Be- hörig domstol ska vara tingsrätten i den ort där bolagets eller bankens styrelse har sitt säte. För handläggning av ärenden om likvidation av spar- banker och medlemsbanker införs bestämmelser om kungörelse av ett s.k. likvidationsföreläggande. Om en sparbank eller medlemsbank försätts i konkurs och konkursen avslutas med överskott ska rätten i samband med att den fastställer utdelning i konkursen besluta att banken ska gå i likvidation. Utredningens förslag i fråga om sparbanker, medlemsbanker och bankaktiebolag överensstämmer med regeringens (SOU 2007:65 s. 228 f.). Utredningen föreslår vidare att handläggningen av ärenden om likvi- dation av aktiebolag och ekonomiska föreningar efter avslutad konkurs flyttas från allmän domstol till (SOU 2007:65 s. 190 f. och 204 f.). Utredningen föreslår också att handläggningen av ärenden om likvidation av stiftelser på grund av brist på tillgångar i stiftelsen ska flyttas från allmän domstol till . Om en stiftelse försätts i konkurs och konkursen avslutas med överskott ska rätten i samband med att den fastställer utdelning i konkursen besluta att stiftelsen ska gå i likvidation (SOU 2007:65 s. 216 f.). Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har ingen invändning mot utredningens förslag. avstyrker förslaget att ärenden om likvidation av aktie- bolag och ekonomiska föreningar efter avslutad konkurs ska flyttas till och anför att ärendena är nära förknippade med själva kon- kursen som handläggs vid allmän domstol, varför det framstår som mest effektivt att domstolen i samband med avslutandet av konkursen fattar likvidationsbeslutet. Enligt tingsrätten är en sådan handläggning också enhetlig och logisk för den enskilde. I fråga om ärenden om likvidation av stiftelser avstyrker Hovrätten för , Falu tingsätt, , , Justitie- kanslern och och byggande vid () förslaget. Hovrätten för , , och och byggande vid KTH påpekar att en överflyttning av handläggningen av ärenden om likvidation av stiftelser från allmän domstol till skulle avvika från den ordning som gäller för aktiebolag och att fördelar- na med att flytta handläggningen inte uppväger nackdelarna. och anför att enligt nuvarande ord- ning inte har några ärenden rörande stiftelser och att antalet ärenden Prop. 2010/11:119 dessutom är så litet att några samordningsvinster knappast kan göras. i och i föreslår att handläggningen av dessa ärenden i stället ska flyttas till , som är tillsynsmyndighet för stiftelser. Skälen för regeringens förslag Handläggningen av vissa ärenden om likvidation av sparbank, medlemsbank och bankaktiebolag flyttas till Enligt 6 kap. 2 § sparbankslagen (1987:619), 9 kap 4 § lagen (1995:1570) om medlemsbanker och 10 kap. 31 § bank- och finansie- ringsrörelselagen (2004:297) ska en sparbank, en medlemsbank eller ett bankaktiebolag gå i likvidation om bankens eller bolagets tillstånd att driva bankrörelse har återkallats. För att ett beslut om likvidation av medlemsbank och bankaktiebolag ska bli aktuellt krävs dessutom att banken respektive bolaget inte i stället har fått tillstånd att driva annan tillståndspliktig finansiell rörelse. En fråga om likvidation på grund av återkallat tillstånd att driva bankrörelse prövas enligt gällande ordning av allmän domstol på ansökan av bl.a. . När det gäller likvidation i nu aktuella fall är rättens prövning begränsad till att under- söka om banken har tillstånd att driva bankrörelse. Det är således inte fråga om några rättsliga överväganden som ska göras vid handlägg- ningen, utan en kontroll av förekomsten av vissa fakta. Handläggningen av ärenden av detta slag kräver dessutom normalt sett inte något inslag av muntlighet. Enligt regeringens uppfattning är ärendena av sådan karaktär att de, i enlighet med utredningens förslag, bör flyttas från allmän domstol till . beslut i ärenden om likvidation av aktiebolag och ekonomiska föreningar överklagas till tingsrätten i den ort där bolagets eller föreningens styrelse har sitt säte. Motsvarande forumregel bör gälla för överklaganden av beslut som rör likvidation av sparbanker, medlemsbanker och bankaktiebolag. De ärenden om likvidation av sparbanker och medlemsbanker som flyttas över till kommer, om inte några särskilda förfaran- deregler skapas, att handläggas enligt förvaltningslagen (1986:223). För bankaktiebolag gäller bestämmelserna om handläggning av likvidations- ärenden i aktiebolagslagen (2005:551), enligt vilka ska förelägga bolaget, aktieägare och de borgenärer som vill yttra sig att komma in med skriftligt yttrande och efterfrågade handlingar till verket inom . Föreläggandet ska kungöras i Post- och Inrikes Tid- ningar. Motsvarande bestämmelser om handläggning av likvidationsärenden bör införas i sparbankslagen och lagen om medlems- banker. Enligt 6 kap. 4 § sparbankslagen och 9 kap. 6 § lagen om medlems- banker har sökanden i ett likvidationsärende under vissa förutsättningar rätt till ersättning av bankens medel för kostnader för delgivning, kun- görelse och expeditioner i ärendet. Sådana kostnader kan numera inte uppkomma för sökanden annat än i mycket speciella fall. melserna har därmed förlorat sin praktiska betydelse och bör, i likhet med motsvarande tidigare bestämmelser i aktiebolagslagen och lagen om ekonomiska föreningar, tas bort (prop. 2000/01:150 s. 54 f. och prop. 2002/03:147 s. 28 f.). Enligt de nuvarande bestämmelserna i sparbankslagen och lagen om medlemsbanker ska, om en bank är försatt i konkurs och denna avslutas med överskott, styrelsen eller förvaltaren inom en månad från det att kon- kursen avslutades besluta att banken ska gå i likvidation. Om det inte fat- tas ett sådant beslut inom föreskriven tid ska tingsrätten besluta att spar- banken eller medlemsbanken ska gå i likvidation (6 kap. 2 § första stycket 2 sparbankslagen och 9 kap. 4 § första stycket 3 lagen om medlemsbanker). Enligt regeringens mening bör förfarandet i samband med överskottskonkurs i sparbank eller medlemsbank förenklas på mot- svarande sätt som tidigare skett på aktiebolagsrättens och förenings- rättens områden. Detta innebär att tingsrätten i anslutning till att den fastställer utdelning i konkursen också ska besluta om likvidation. Lagrådet har anfört att det bör övervägas att i 10 kap. 31 § bank- och finansieringsrörelselagen föra in bestämmelser om ansökan av samma slag som finns i 6 kap. 2 § sparbankslagen och 9 kap. 4 § lagen om medlemsbanker, dvs. om vem som kan göra en ansökan om likvidation på den grunden att tillståndet att driva bankrörelse har återkallats. Den överflyttning av handläggningen av ärenden om likvidation av bankaktiebolag till som görs innebär ingen förändring i fråga om vilka som är behöriga att ansöka om likvidation på den aktuella grunden. Den fråga om ändring i 10 kap. 31 § bank- och finansieringsrörelselagen som Lagrådet tar upp bör enligt regeringens uppfattning behandlas vid en framtida översyn av lagstiftningen. Ärenden som även i fortsättningen bör handläggas av allmän domstol Regeringen har i tidigare lagstiftningsärenden avseende aktiebolag och ekonomiska föreningar gjort bedömningen att den nuvarande uppdel- ningen av ärenden om likvidation mellan allmän domstol och Bolags- verket är väl avvägd (2000/01:150, 2002/03:147 och 2004/05:85). Regeringen finner inte skäl att nu göra någon annan bedömning. Rege- ringen delar alltså inte utredningens bedömning att handläggningen av vissa likvidationsärenden avseende aktiebolag och ekonomiska före- ningar bör flyttas från allmän domstol. Reglerna om likvidation av stiftelser är utformade i nära överensstäm- melse med bestämmelserna om likvidation av aktiebolag. I linje med regeringens bedömning att nuvarande uppdelning mellan allmän domstol och avseende likvidation av aktiebolag bör bestå, bör inte heller några ärenden om likvidation av stiftelser nu flyttas över till . Till detta kommer, som några remissinstanser påpekat, att inte handlägger några andra ärenden avseende stiftelser. Sammantaget anser regeringen att allmän domstol även i fortsättningen bör pröva ärenden om likvidation av stiftelser på grund av kapitalbrist. Vid den bedömningen saknas skäl att inom ramen för detta lagstiftnings- ärende göra några andra förändringar i bestämmelserna om likvidation av stiftelser. 5.3Ärenden om entledigande av likvidator och ersättning av allmänna medel till likvidator