prop · GY03150 · 2011-05-24 00:00:00 — Som Lagrådet har påpekat ska hänvisningen i första stycket omfatta även den paragrafen. I lagrådsremissen föreslogs avseende paragrafens andra stycke, som reglerar när ett avtal kan förklaras ogiltigt, som en redaktionell ändring att ordet eller närmast före ordet tiodagarsfristen skulle utgå och ersättas av ett kommatecken. Ändringen skulle innebära överens- stämmelse i denna del med motsvarande paragraf i . Lagrådet har emellertid ansett att ordet eller inte bör utgå ur den föreslagna 16 kap. 13 § LUF, utan tvärtom att ordet eller bör föras in i den föreslagna 16 kap. 13 § . Detta för att i lagtexten markera att det är fråga om olika situationer. Regeringen instämmer i Lagrådets bedömning och föreslår därför att 16 kap. 13 § andra stycket och ska utformas som Lagrådet har förordat. Bilagor till och LUF Regeringens förslag: Bilaga 1 Förteckning över byggentreprenad- kontrakt, Bilaga 2 Förteckning över tjänstekontrakt (A-tjänster) och Bilaga 3 Förteckning över tjänstekontrakt (B-tjänster) i och ska ersättas av nya i stort motsvarande bilagor. Regeringens bedömning: Bilagorna med byggentreprenadkontrakt, A-tjänster och B-tjänster bör inte innehålla fullständiga uppgifter om CPC- och CPV-referensnummer. CPV-referensnummer för bygg- kontrakt och CPV- och CPC-referensnummer för samtliga tjänste- kategorier för A-tjänster och B-tjänster såsom de för varje tid har beslutats av Europeiska kommissionen bör tillkännages i . Utredningens förslag: Utredningen lämnade inget sådant förslag. Remissinstanserna: Något remissbehandlat förslag finns inte. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Enligt det klassiska direktivet och försörjningsdirektivet har Europeiska kommissionen behörighet att i viss utsträckning göra ändringar beträffande referens- numren i nomenklaturen i bilagorna till direktiven som avser byggentre- prenadkontrakt samt A- och B-tjänster (se artikel 79 f och g i klassiska direktivet och artikel 70 d och e i försörjningsdirektivet). Kommissionens ändringar görs i form av en förordning. Den senaste förordningen är kommissionens förordning (EG) nr 213/2008 av om ändring av och rådets förordning (EG) nr 2195/2002 om en gemensam terminologi vid offentlig upphandling (CPV) samt av och rådets direktiv /17/EG respektive 2004/18/EG om förfaranden vid offentlig upphandling, när det gäller revidering av CPV50. Förordningen, som innehåller reviderade bilagor till direktiven, är i alla delar bindande och direkt tillämplig och bör därför inte tas in i lagen. Kommissionens behörighet omfattar inte grupperingen av de olika undergrupperna i bilagan avseende bygg- entreprenad eller de olika tjänstekategorierna. Regeringen anser därför att till och ska fogas en bilaga som anger undergrupperna till byggentreprenadkontrakt med dessas benämning och tillhörande anmärk- ningar utan fullständiga uppgifter om CPV-referensnummer samt bilagor som anger tjänstekategorier med beskrivningar avseende A-tjänster och B-tjänster utan CPC- eller CPV-referensnummer. De nuvarande bi- lagorna bör därför upphävas och ersättas av bilagor med sådant innehåll. CPV-referensnumren för samtliga grupper och undergrupper inom huvudgrupp 45 avseende byggentreprenad samt CPV- och CPC- referensnumren för samtliga tjänstekategorier för A-tjänster och B- tjänster bör såsom de för varje tid har beslutats av Europeiska kom- missionen tillkännages i . En upplysning om det förs in i lagen. 50 EUT L 74, , s. 1 (Celex 32008R0213). Följdändringar i andra lagar Regeringens förslag: Till följd av den nya lagen ska ändringar göras i lagen om allmänna förvaltningsdomstolar, lagen om medbestämmande i arbetslivet och offentlighets- och sekretesslagen. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna yttrar sig särskilt över Skälen för regeringens förslag Lagen om allmänna förvaltningsdomstolar I 18 § lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar finns bestämmelser om när en förvaltningsrätt är domför. Av 18 § fjärde stycket 5 framgår att en förvaltningsrätt är domför med en lagfaren domare vid avgörande i sak av mål enligt eller LUF. bör, enligt regeringens mening, gälla för mål enligt lagen om upphand- ling på försvars- och säkerhetsområdet. Lagen om allmänna förvaltnings- domstolar bör därför ändras. Lagen om medbestämmande i arbetslivet 39 och 40 §§ lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet rör I paragraferna hänvisas till bestämmelser i , LUF och lagen (2008:962) om valfrihetssystem om omständigheter som får medföra uteslutning av leverantörer. Regeringen anser att även sådana omständigheter som enligt den nya lagen får medföra uteslutning av leverantörer bör tas in i lagen om medbestämmande i arbetslivet. I offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) finns bestämmelser om sekretess vid upphandling. 19 kap. 3 § andra stycket offentlighets- och sekretesslagen rör anbudssekretess och innehåller bestämmelser om uppgifter som får lämnas vid en elektronisk auktion Även enligt lagen om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet föreslås att elektronisk auktion ska kunna an- vändas (se avsnitt 7.4). För att säkerställa att sådan information som är nödvändig kan lämnas till anbudsgivarna under den elektroniska auktionen bör, enligt regeringens mening, även den nya lagen anges i 19 kap. 3 § andra stycket offentlighets- och sekretesslagen. I 31 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen regleras sekretess uppgifter i affärsverksamhet hos en bank, ett kreditmarknadsföretag eller ett värdepappersbolag som samverkande kommuner eller landsting ut- övar ett rättsligt bestämmande inflytande över för uppgift om en enskilds ekonomiska eller personliga förhållanden. I ett ärende enligt och LUF gäller sekretess för sådana uppgifter endast om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs. Regeringen ser inte skäl att göra någon annan bedömning avseende sekretessen för motsvarande Prop. 2010/11:150 uppgifter enligt lagen om upphandling på försvars- och säkerhets- En hänvisning till den nya lagen bör därför tas in i 31 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen. 13.3Rättelser i lagen om läkarvårdsersättning och lagen om ersättning för sjukgymnastik Regeringens förslag: I lagen om läkarvårdsersättning och lagen om ersättning för sjukgymnastik ska hänvisas till bestämmelserna om överprövning och skadestånd i i dess lydelse före . Utredningens förslag: Utredningen lämnade inte något sådant förslag. Remissinstanserna: Förslaget har inte remissbehandlats. Förslaget till lagtext har dock under hand beretts med Kommuner och Landsting, och Legitimerade Sjukgym- nasters . Ingen av dessa framför några invändningar mot Skälen för regeringens förslag: I lagen (1993:1651) om läkar- vårdsersättning och lagen (1993:1652) om ersättning för sjukgymnastik finns bestämmelser om samverkansavtal som ingås mellan privat- praktiserande läkare respektive privatpraktiserande sjukgymnaster och . Ett samverkansavtal innebär att läkaren eller sjukgymnasten har rätt till offentlig ersättning. Läkare och sjukgymnaster kan, i samband med att de överlåter sin verksamhet, säga upp sin rätt till ersättning i syfte att låta den övertagande läkaren eller sjukgymnasten ingå sam- verkansavtal med , s.k. ersättningsetablering. Regeringen har gjort bedömningen att samverkansavtal får anses utgöra tjänste- koncessioner (se prop. 2008/09:64 s. 43) och ersättningsetableringen om- fattas därför inte av LOU:s tillämpningsområde. Regeringen har emeller- tid valt att göra bestämmelserna om överprövning och skadestånd i tillämpliga i fråga om ersättningsetablering. Detta framgår av § lagen om läkarvårdsersättning och § lagen om ersättning för sjukgymnastik som hänvisar till 16 kap. 16 §§ . De lagändringar genom vilka hänvisningarna infördes trädde i kraft . Bestämmelserna om överprövning och skadestånd i 16 kap. har ändrats . Till följd av detta borde hän- visningarna i de nu aktuella lagarna ha ändrats. Så har emellertid inte skett. Regeringen anser därför att rättelser nu bör göras och att det ska ske genom en hänvisning till i dess lydelse före , dvs. SFS 2007:1091 när det gäller 16 kap. 1, 2 och 46 §§ samt SFS 2009:853 när det gäller 16 kap. 3 §. Regeringens avsikt är alltså att samma bestämmelser om överprövning och skadestånd som har gällt enligt lagarna ska gälla även fortsättningsvis. De nya reglerna i 16 kap. innebär bl.a. att det har införts en möjlighet för allmän förvaltningsdomstol att på talan av en leverantör ogiltigförklara ett avtal som har slutits mellan en upphandlande myndig- het och en leverantör. Frågan om huruvida andra bestämmelser om över- prövning och skadestånd bör gälla för ersättningsetablering Prop. 2010/11:150 enligt lagen om läkarvårdsersättning och lagen om ersättning för sjuk- gymnastik med anledning av de regler om detta som gäller enligt får övervägas i ett annat sammanhang. 14 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser 14.1Lagen om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet, följdändringar i andra lagar och övriga ändringar i och LUF Regeringens förslag: Lagen om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet ska träda i kraft . Lagen ska inte tillämpas på upphandlingar som har påbörjats före ikraftträdandet. Ändringar till följd av den nya lagen och övriga ändringar i och ska träda i kraft . Äldre bestämmelser ska gälla för upphandlingar som har påbörjats före ikraftträdandet. Utredningens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. Utredningen föreslår att bestämmelserna ska träda i kraft . Remissinstanserna: Den enda remissinstans som yttrar sig i frågan, Försvarsmakten, anser det önskvärt med en precisering av tidpunkten då en upphandling anses påbörjad. En naturlig och tydlig sådan tidpunkt är den dag då den upphandlande myndigheten annonserar upphandlingen. Dock äger i vissa fall ett omfattande arbete med en upphandling rum innan tidpunkten för annonsering. Skälen för regeringens förslag: Medlemsstaterna ska anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet (se artikel 72 i direktivet). Den föreslagna lagen, ändringar i andra lagar till följd därav samt övriga ändringar i och bör enligt regeringens mening träda i kraft , vilket bedöms vara . Den nya lagen och de föreslagna lagändringarna ska gälla enbart för upphandlingar som har påbörjats efter ikraftträdandet. De nya reglerna ska således inte tillämpas på upphandlingar som har påbörjats före ikraftträdandet. Vissa upphandlingar som har påbörjats innan den nya lagens ikraftträdande kommer därmed att omfattas av och . En upphandling får anses påbörjad när den upphandlande myndigheten eller enheten beslutat om vilket upphandlingsförfarande som ska tillämpas eller senast när myndigheten eller enheten genom annons eller på annat sätt beslutat att begära in anbud (jfr prop. 2006/07:128 del 1 s. 447 och 568). Det innebär, vilket Försvarsmakten är inne på, att en upphandling kan anses som påbörjad innan annonsering sker. Lagen om läkarvårdsersättning och lagen om Regeringens förslag: Lagen om ändring i lagen om läkarvårds- ersättning och lagen om ändring i lagen om ersättning för sjuk- gymnastik ska träda i kraft . Bestämmelserna ska dock tillämpas för tid . Utredningens förslag: Utredningen innehåller inget sådant förslag. Remissinstanserna: Förslaget om ändring i lagen (1993:1651) om läkarvårdsersättning och ändring i lagen (1993:1652) om ersättning för sjukgymnastik har inte remissbehandlats. Ikraftträdandebestämmelserna har dock under hand beretts med Kommuner och Landsting, och . Ingen av dessa framför några invändningar mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Att 16 kap. har ändrats utan att de nuvarande hänvisningarna till den lagen i § lagen om läkarvårdsersättning och § lagen om ersättning för sjukgymnastik har ändrats, medför att de två nämnda paragraferna måste rättas. De ändrade hänvisningarna innebär inte någon ändring i sak i förhållande till vad som varit avsett. Det är, enligt regeringens mening, angeläget att de föreslagna ändringarna träder i kraft så snart som möj- ligt. Den tidigaste tidpunkten bedöms vara . Vidare anser regeringen att rättelseregleringen, för att undvika tillämpnings- problem, bör ges retroaktiv verkan och tillämpas för tid från och med den tidpunkt då felet uppstod, dvs. då ändringarna i trädde i kraft (). Regeringens bedömning: Förslagen möjliggör att ett ökat antal upphandlingar inom försvars- och säkerhetsområdet kan konkurrens- utsättas. Om fler upphandlingar konkurrensutsätts leder det till minskade kostnader för inköp för det offentliga och för verksamheter inom försörjningssektorerna. För företagen innebär förslagen att marknaden kan antas bli mer tillgänglig, vilket torde leda till nya affärsmöjligheter och ökad konkurrens. För domstolarna förväntas förslagen i vart fall innebära en om- fördelning av mål från den befintliga regleringen i och till den nya lagen om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet. Förslagen bör därutöver inte innebära någon betydande förändring av den totala andelen upphandlingsmål i domstolarna. I övrigt har förslagen inte några betydande konsekvenser. Utredningens bedömning: Överensstämmer i stort med regeringens. Utredningen lämnar dock ingen uttrycklig bedömning av konsekvenserna Remissinstanserna: Flera remissinstanser, däribland Säkerhets- och försvarsföretagen (SOFF), och läns landsting, hyser förhoppningar om att den nya lagen kommer att medföra att antalet upphandlingar ökar, vilket är till gagn för både företagen och de upphandlande myndigheterna och enheterna. menar SOFF att utredningens konsekvensanalys kan ge en missvisande föreställning om marknadens förutsättningar. Analysen saknar grund i näringslivets kunskap och erfarenhet om branschens politiska, ekonomiska och tekno- logiska sammanhang. De krafter som företrädesvis styr och avgör försvars- och samhällssäkerhetsmarknadens funktion är inte desamma som på en allmän marknad, anser SOFF, utan de bygger fastmer på politisk agenda, internationella säkerhetspolitiska mål och ofta inhemska hänsyn. SOFF menar att effekterna på marknaden är oskrivna och att det är berättigat med en betydande skepsis och vaksamhet inför direktivets följder. anför att eftersom det måste betraktas som ett axiom att stater med egen förmåga att producera försvarsmateriel normalt betraktar den som ett väsentligt nationellt säkerhetsintresse, är det i hög grad osannolikt att deras hittillsvarande beteende vid framför allt upphandlingar av försvarsmateriel skulle förändras i beaktansvärt av- seende. Utredningens konsekvensanalys framstår mot denna bakgrund som direkt felaktig, anser . I konkurrens- utsätts redan försvarsupphandlingar i ganska betydande grad. Att detta förhållande skulle komma att utsträckas också till betydelsefulla EU- medlemsstater framstår, enligt , som osannolikt. Liknande synpunkter framför Föreningen (SME-D) som anser att de föreslagna reglerna är omotiverat optimistiska och att det finns stor risk att de stora länderna och de stora försvarsföretagen kommer att ta över större delar av de marknader som svenska företag verkar inom, både inom landet och på export. SME-D menar att små- och medelstora företag som verkar på lokala och regionala plan kommer att ha svårt att stå emot när större företag vill ta sig in på de marknaderna. Teknikföretagen (, ) anser att utredningen inte besvarar frågan om vilka företag som genom förslagen ges ökade möjligheter för avsättning av sina produkter och hur detta påverkar de svenska företagen. menar att det saknas underlag som på något sätt styrker påståendet om att en större upphandlingsmarknad kommer att leda till ökat intresse för nya företag att etablera sig på marknaden vilket ska medföra en positiv effekt på arbetsmarknaden. saknar i utredningens konsekvensanalys bl.a. närmare beskrivning av vilka före- tag som berörs av regleringen, förslagens påverkan på företagens administrativa kostnader och konkurrensförhållanden och avstyrker där- för förslaget. , Kammarrätten i , och Förvaltningsrätten i menar att arbetsbelastningen och antalet mål kommer att öka till följd av den föreslagna lagstiftningen. Detta bl.a. på grund av den ökning av antalet upphandlingar som kan förutses, målens omfattning och komplexitet samt de särskilda krav som ställs i dessa mål när det gäller sekretess och säkerhetsprövning. Domstolarna förutsätter därför att de tillförs de resurser som de behöver för att behandla målen. Skälen för regeringens bedömning Direktivet om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet syftar till att inom unionen öka antalet konkurrensutsättningar av sådana upphand- lingar, eftersom det innehåller ett antal bestämmelser som är särskilt anpassade för att möjliggöra upphandlingar i konkurrens på detta område, t.ex. regler om informationssäkerhet och försörjningstrygghet. I vilken utsträckning det på nationell nivå kommer att innebära en förändring i förhållande till dagens situation är osäkert. För svenskt vidkommande torde dock konkurrensutsättning av upphandlingarna på området ske i stor utsträckning med stöd av nuvarande bestämmelser. Det är därför, som flera av remissinstanserna ger uttryck för, osäkert om fler upphandlingar kommer att konkurrensutsättas. På leverantörssidan finns det en stor försvars- och säkerhetsindustri verksam i som på vissa områden tillhör de mest framträdande inom EU. Direktivet innebär att ett objektivare och öppnare förfarande införs inom EU för upphandlingar på försvars- och säkerhetsområdet. Med utgångspunkten att ett sådant sakligare förfarande bör gynna svenska förhållanden, bör det inte finnas någon anledning att för företagens del se så pessimistiskt på förslagen som flera remissinstanser uttrycker. Till skillnad från och innehåller den föreslagna lagen dessutom regler om underentreprenad som ger små- och medel- stora företag en starkare ställning. Eftersom förslagen innebär att den offentliga marknaden kan antas bli mer tillgänglig för företagen, ger det företagen ökade möjligheter att få avsättning för produkter till stat och verksamheter inom försörjningssektorerna. Förslagen kan antas förbättra företagens konkurrenskraft och den i verksamma försvars- och säkerhetsindustrin bör inom många områden gynnas av detta. ifrågasätter utredningens bristande konsekvensanalys när det gäller bl.a. företagens administrativa kostnader för att delta i upp- handlingar. För att illustrera svårigheterna med att analysera sådana frågor vill regeringen nämna att den huvudsakliga offentliga statistik som finns på upphandlingsområdet tas fram av i syfte främst att uppfylla internationella åtaganden och bygger på uppgifter från upphandlande myndigheter och enheter om antalet gjorda upphandlingar och deras värde51. Statistiken omfattar dessutom inte upphandlingar som inte omfattas av direktivens tillämpningsområden och som görs av kommuner och landsting. Hur stora de administrativa kostnaderna är för upphandlingarna redovisas inte i statistiken vare sig för de upphandlande myndigheterna, enheterna eller företagen. För den sistnämnda kategorin torde uppgifterna dessutom uppgifterna inte vara offentliga, vilket särskilt lär gälla på försvars- och säkerhetsområdet. Tillgänglig statistik är således inte tillräcklig för att kunna dra sådana slutsatser som efterfrågar. Regeringen instämmer därför i utredningens analys att det är så gott som omöjligt att uppskatta företagens administrativa kostnader. Detsamma gäller de närmare konse- 51 Se t.ex. och fakta om offentlig upphandling (2011:1). kvenserna för företagen. Allmänt kan dock sägas att en öppnare upp- Prop. 2010/11:150 handlingsmarknad leder till fler upphandlingar. Det är därför naturligt att dessa nya affärsmöjligheter måste administreras. Företagen får här göra en avvägning mellan möjligheten att vinna en upphandling och de administrativa kostnader det innebär att delta i upphandlingen. I det sammanhanget kan nämnas att den föreslagna lagen ger en möjlighet för den upphandlande myndigheten eller enheten att bestämma att ersättning i form av priser eller betalning ska ges till de företag som deltagit i en upphandling som skett genom konkurrenspräglad dialog (4 kap. 22 § i förslaget till lag om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet). Genom ökad konkurrensutsättning kan det antas att varor och tjänster kommer att kunna upphandlas till lägre kostnader och att samhällets inköpskostnader därmed kommer att minska. De administrativa kostna- derna för att upphandla bedöms relativt sett inte vara alltför betungande. Därav följer att eventuella ökade administrativa kostnader för statliga myndigheter till följd av förslaget under alla omständigheter bör rymmas inom befintliga anslagsramar. Rapporten till Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi (), Regelverk och praxis i offentlig upphandling (2009:2), visar bl.a. att konkurrensutsättning och annonsering av upp- handlingar lönar sig redan vid låga värden. Sammantaget leder förslaget därmed till att statens utgifter totalt kommer att minska. Något underlag för att mäta besparingarna finns dock inte. Det är därför inte möjligt att mer konkret uppskatta hur stor minskning av utgifterna som förslaget kommer att föranleda. Eftersom det är oklart om antalet upphandlingar kommer att öka till följd av förslagen, är det också oklart om antalet ansökningar om över- prövning eller om upphandlingsskadeavgift hos allmän förvaltnings- domstol eller om antalet stämningsansökningar gällande skadestånd hos allmän domstol kommer att påverkas. Enligt domstolars målhanteringssystem visar statistik från domstolarna en ökad inströmning av mål enligt de nuvarande reglerna till de allmänna förvaltningsdomstolarna. Detta kan i vart fall till viss del antas bero på de lagändringar i och som trädde i kraft den För det har dessa kompenserats med för år 2010 samt med (se prop. 2009/10:1, utg.omr. 4 s. 56). För de allmänna domstolarna förväntades förslagen inte medföra någon större effekt varför dessa domstolar inte kompenserades (se prop. 2009/10:180 del 1 s. 315). ökningen av antalet mål synes framför allt beröra Förvaltningsrätten i I jämförelse med de förslag som lämnas är det rege- ringens uppfattning att de senaste lagändringarna i och har en klart större påverkan på antalet mål. Med hänsyn till det och då det verkliga utfallet av den reformen ännu inte kan bedömas, anser rege- ringen att domstolarna inte ska tillföras ytterligare medel till följd av de förslag som lämnas. En utvärdering av de faktiska kostnaderna för de Prop. 2010/11:150 allmänna förvaltningsdomstolarna kommer att göras (prop. del 1 s. 315). Konsekvenser för den kommunala självstyrelsen För kommunernas och landstingens del kan det bl.a. bli aktuellt att tillämpa den föreslagna regleringen vid upphandlingar som t.ex. rör beredskapsplaneringen. Förslagen ger de upphandlande myndigheterna och enheterna möjlighet att använda flexibla verktyg vid upphandling som kräver skydd. Förslagen kan därför inte anses inverka negativt på den kommunala självstyrelsen. Förslagen bedöms inte medföra några negativa konsekvenser för miljön. Om förslagen skulle medföra att antalet upphandlingar i konkurrens på försvars- och säkerhetsområdet skulle öka, kan det medföra positiva konsekvenser för miljön eftersom det vid sådana upphandlingar finns uttryckliga regler som möjliggör att miljökrav kan ställas. Förslagen bedöms inte ha några direkta konsekvenser för den offentliga servicen i olika delar av landet. Förslagen bedöms inte heller ha någon påvisbar påverkan på jämställd- heten mellan män och kvinnor eller möjligheterna att nå de integrations- politiska målen. 16.1Förslaget till lag om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet Lagens innehåll och tillämpningsområde samt allmänna bestämmelser 1 § I denna lag finns föreskrifter om lagens innehåll och tillämpningsområde samt allmänna bestämmelser (1 kap.), definitioner (2 kap.), tröskelvärden (3 kap.), upphandlingsförfaranden (4 kap.), ramavtal (5 kap.), elektronisk auktion (6 kap.),