prop · GZ0312 · 2011-10-11 00:00:00 — Det finns starka skäl att godta ett namn som någon fått i och med födelse, adoption eller äktenskap eller som någon bytt tillbaka till efter en skilsmässa. I dessa fall gäller det ofta namn eller namnkombinationer som redan finns och personen i fråga har en anknytning till; det finns ett tydligt skäl till namnförvärvet och det finns i allmänhet klara regler för vilka namn som får förvärvas i de sammanhangen. Det förhåller sig däremot annorlunda när det gäller s.k. administrativa namnförvärv, dvs. byte av namn utan att det sker på grund av något familjerättsligt skäl. Det kan tänkas situationer där en svensk medborgare som fått avslag på en ansökan om namnbyte i för att kringgå den svenska namnlagen genomför namnbytet i en annan stat. Vid ett administrativt namnbeslut i en annan stat kan normalt hänsyn inte tas till samma faktorer som i , t.ex. någon annans här i landet skyddade firma eller varumärke (jfr 13 §). Även om det inte finns något skäl att ifrågasätta själva beslutsprocessen där, finns det ett intresse av att pröva om ett namn som för- värvats på administrativ grund i ett annat land bör godkännas här. 2011/12:12 annan ordning skulle alltför enkelt öppna för kringgåenden av intressen som värnas i nationell rätt och som det är naturligt att varje land förfogar över. Regeringen anser därför att rätten att vid anmälan välja namn som förvärvats i en annan EES-stat eller bör begränsas till familje- Den som förvärvat ett namn på administrativ grund bör liksom vara hänvisad till Patent- och registrerings- Det är i regel möjligt att i ett sådant fall ändra till det utländska namnet genom en ansökan dit, men den ordningen innebär att man först från en viss senare tidpunkt får det utländska namnet. I det sagda ligger också att det alltså bör krävas att det faktiskt har skett ett förvärv i det andra landet; det bör inte vara tillräckligt att det bara finns en rätt att få namnet enligt det andra landets lagstiftning eller Enligt regeringens bedömning ställer inte ett så Till detta kommer att en sådan ordning där behöver tillämpa utländsk lag skulle innebära ett mer komplicerat förfarande och dessutom aktualisera organisatoriska frågor som inte kan behandlas i detta sammanhang. Förvärvet ska ha skett på grund av en särskild anknytning till den andra När det är fråga om erkännande av utländska avgöranden brukar tradi- tionellt ställas upp krav på anknytning till det andra landet i form av medborgarskap eller hemvist. universitet framhåller bör det finnas en särskild anledning som motiverar att ett namnförvärv skett i den andra staten. En rent tillfällig anknytning dit bör inte vara tillräcklig för att få registrera ett namn i som annars inte hade varit möjligt att registrera här. universitetens uppfattning att det är lämpligt att ställa upp ett uttryckligt krav på att namnförvärvet skett för att personen haft viss anknytning till det andra landet. Det bör krävas att den det gäller varit medborgare eller haft hemvist i den andra staten eller också haft annan särskild anknytning Vissa regler ska gälla till skydd för barn också vid dessa förvärv Som förnamn får inte godkännas namn som kan väcka anstöt eller antas leda till obehag för den som ska bära det eller namn som av någon annan anledning uppenbarligen inte är lämpligt som förnamn (34 §). efternamn gäller detta endast nybildade namn (12 § 5 och 6). alltså ingen motsvarande begränsning för efternamn som redan finns i Även om man kan utgå från att lagstiftningen i andra länder innehåller liknande begränsningar, kan det finnas namn som trots att de bedöms lämpliga i en annan stat är olämpliga i . När det gäller förnamn som kan väcka anstöt eller antas leda till obehag för bäraren, bör det, som anser, införas en begränsning framför allt för att förhindra att barn får ett sådant namn i . Namn som av annan anledning uppenbarligen inte är lämpliga som förnamn i bör inte Prop. 2011/12:12 heller godtas. För den som är görs anmälan enligt namnlagen av barnets vårdnadshavare (48 §). Om ett barn bär någon av föräldrarnas namn utan att denna förälder är vårdnadshavare, krävs för byte till ett namn som bärs av den andra föräldern att den förälder vars namn barnet bär har samtyckt till namnbytet eller att domstol har funnit att bytet är förenligt med barnets bästa (6 §). Kravet är motiverat av att många föräldrar som inte är vårdnadshavare ser namngemenskapen som en betydelsefull del i relationen mellan föräldern och barnet. Enligt uppgift från är det inte ovanligt att en förälder som har ensam vårdnad om ett barn ansöker om byte av efternamn för barnet. Motsvarande skydd bör lämpligen gälla när ett utländskt namn förvärvas enligt den nu föreslagna ordningen. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . Promemorians förslag: Lagändringen ska träda i kraft . Remissinstanserna: Med något undantag yttrar sig ingen remissinstans särskilt i frågan. Skälen för regeringens förslag: Lagändringarna föreslås träda i kraft . Vid ikraftträdandet bör det vara möjligt att få ett utländskt namnförvärv registrerat också här i landet med stöd av de föreslagna nya bestämmelserna. Detta bör gälla även om det utländska förvärvet skett före ikraftträdandet. Det behövs ingen särskild övergångsbestämmelse för att åstadkomma detta. Regeringens bedömning: Lagändringarna får inga statsfinansiella konsekvenser. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig särskilt i frågan. Skälen för regeringens bedömning: Det kan antas röra sig om några tiotal ärenden som kommer att handläggas av i stället för . De föreslagna lagändringarna bedöms inte leda till några ökade kostnader för det allmänna eller annars få några statsfinansiella konsekvenser. Förslaget har inga konsekvenser för företag. Förslaget till lag om ändring i namnlagen (1982:670) Förvärv av efternamn genom födelsen 1 § Barn till föräldrar med gemensamt efternamn förvärvar genom födelsen det namnet. Har föräldrarna olika efternamn när barnet föds och har de tidigare ett eller flera gemensamma barn som står under deras vårdnad, förvärvar barnet genom födelsen det efternamn som det senast födda syskonet bär. Har föräldrarna olika efternamn när barnet föds och är andra stycket inte tillämpligt, anses barnet genom födelsen ha förvärvat det av föräldrarnas efternamn som anmäls till efter födelsen. Anmälan kan i stället avse ett namn som någon av föräldrarna senast har burit som ogift. Görs inte någon anmälan i fall som har sagts, anses barnet genom födelsen ha förvärvat moderns efternamn. Fastställs inte faderskapet efter födelsen, anses barnet genom födelsen ha förvärvat moderns efternamn. Paragrafen handlar om förvärv av efternamn genom födelsen. I paragrafen görs i enlighet med Lagrådets förslag en ändring i förtydligande syfte. Byte till förälders efternamn, m.m. 5 § Den som vill byta ett efternamn som har förvärvats genom födelsen enligt 1 eller 49 a § till ett annat efternamn som bärs av någon av föräldrarna kan göra detta genom anmälan till . Har föräldern förvärvat sitt namn enligt 9 eller 10 § genom äktenskap med någon annan än den andra föräldern, krävs att maken i detta äktenskap samtycker till namnbytet. Genom anmälan till kan byte även ske till ett efternamn som någon av föräldrarna senast har burit som ogift. Den som har bytt efternamn enligt första eller andra stycket och som vid namnbytet var kan genom anmälan till byta till ett annat namn som anges i något av dessa stycken. Paragrafen handlar om byte av efternamn som förvärvats genom födelsen till ett annat efternamn som bärs av någon förälder. I paragrafen görs ett tillägg som innebär att ett byte till en förälders efternamn ska vara möjligt också i de fall då ett efternamn som man byter från förvärvats genom födelse med stöd av 49 a §. I enlighet med Lagrådets förslag används genom födelsen för att definiera på vilket sätt förvärvet ska ha skett. Byte till andra efternamn 11 § Den som vill byta sitt efternamn till ett nybildat efternamn eller till ett efternamn som inte kan förvärvas på någon av de grunder som anges i 110 och 49 a §§ kan ansöka om tillstånd till bytet hos . Den som en gång har bytt efternamn efter en sådan ansökan får på nytt byta efternamn på detta sätt endast om det finns särskilda skäl. Avser ansökningen ett barn , kan Prop. 2011/12:12 som villkor för namnbytet uppställa att domstol har funnit att detta är förenligt med barnets bästa. Med byte av efternamn enligt denna paragraf jämställs ändring av efternamns stavning. Paragrafen anger i vilka fall byte av efternamn ska göras genom en ansökan hos i stället för genom anmälan till . Den ändras till följd av att det införs en ny paragraf, 49 a §. Den paragrafen gör det möjligt att förvärva efternamn också i andra fall än som föreskrivs i 110 §§. Ändringen i förevarande paragraf innebär att en ansökan om byte av efternamn hos bara kan ske om namnet inte kan förvärvas förutom enligt 110 §§ på den grund som anges i 49 a §. I ett sådant fall får sökanden anmäla namnet till . 33 § Tillägg, ändring eller strykning av förnamn kan i andra fall än som avses i 3032 och 49 a §§ ske efter ansökan hos , om det finns särskilda skäl. Paragrafen anger i vilka fall ändring av förnamn ska ske hos i stället för hos . Den ändras till följd av att det införs en ny paragraf, 49 a §. Den paragrafen gör det möjligt att förvärva förnamn också i andra fall än som föreskrivs i 3032 §§. 49 a § Den som har förvärvat ett namn i en annan stat än inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet eller i genom födelse, ändrat civilstånd eller annat familjerättsligt förhållande har genom anmälan till rätt att förvärva det namnet också i , om han eller hon vid förvärvet i den andra staten var medborgare eller hade hemvist där eller hade annan särskild anknytning dit. Första stycket ger inte rätt att som förnamn förvärva ett namn som kan väcka anstöt eller kan antas leda till obehag för den som ska bära det eller namn som av någon annan anledning uppenbarligen inte är lämpligt som förnamn. Om ett barn bär någon av föräldrarnas efternamn utan att denna förälder är vårdnadshavare, krävs för ett förvärv enligt första stycket som medför att barnet inte längre bär förälderns namn att föräldern har samtyckt till förvärvet eller att domstol har funnit att detta är förenligt med barnets bästa. I ett sådant fall tillämpas 45 §, 48 § andra stycket och 49 § på motsvarande sätt. Paragrafen, som är ny, ger rätt att genom anmälan till förvärva ett namn när det inte är möjligt enligt de vanliga reglerna, om det förvärvats på ett visst sätt i en annan EES-stat eller i . Den tar sikte på de situationer då en tillämpning av lagens andra bestämmelser skulle leda till att någon nekas att få ett namn som han eller hon bär i enlighet med den andra namntraditionen, t.ex. ett dubbelt efternamn. Paragrafen ska ses mot bakgrund av lagens övriga reglering av interna- förhållanden (5052 §§). Lagen gäller i princip för alla svenska medborgare, även den som är medborgare också i ett annat land eller har Prop. 2011/12:12 hemvist utomlands. Den som har både svenskt och utländskt medborgar- skap behandlas alltså som svensk medborgare. För svenska medborgare gäller de begränsningar i fråga om val av namn som lagen innehåller. En utländsk medborgare i som inte också är svensk medborgare får förvärva eller ändra namn med tillämpning av lagen i det land där han eller hon är medborgare. Ett sådant namn godtas vid folkbokföring i . Om den utländska medborgaren har hemvist i , kan han eller hon också välja att förvärva, ändra eller behålla namn enligt den svenska lagen (51 § andra stycket). Lagen tillämpas inte på svenska medborgare som har hemvist i , eller (50 §). Den tillämpas däremot på medborgare i , eller som har hemvist här (51 § första stycket). Paragrafen har alltså främst betydelse dels för svenska medborgare (som inte har hemvist i , eller ), dels för medborgare i , och med hemvist här. Den kan dock även bli tillämplig när en utländsk medborgare med hemvist i väljer att förvärva ett namn enligt denna lag. Paragrafen placeras i avsnittet om internationella förhållanden före bestämmelserna om lagens tillämpningsområde. För att inte ändra en invand paragrafnumrering betecknas den 49 a §. För att paragrafen ska vara tillämplig krävs till att börja med att det har skett ett utländskt namnförvärv. Namnfrågan ska alltså ha avgjorts enligt det förfarande som den andra staten tillämpar för namnförvärv. Det kan vara fråga om namn som förvärvats genom anmälan eller direkt på grund av lag. Som regel registreras namnförvärven i ett register, men även namn som officiellt fastställts på annat sätt omfattas. Enbart en rätt att förvärva ett visst namn i en annan stat räcker däremot inte, utan namnet måste ha förvärvats. Paragrafen gäller endast namn som har förvärvats genom födelse, ändrat civilstånd eller annat familjerättsligt förhållande. Vanliga exempel på ändrat civilstånd är ingående av äktenskap eller skilsmässa. Även andra former av civilstånd som kan finnas i ett annat land omfattas, t.ex. ingående av partnerskap. Begreppet familjerättsligt förhållande omfattar förhållanden som enligt namnlagen ger rätt att förvärva ett namn (t.ex. adoption eller byte till makes eller förälders efternamn, se 110 §§), men också familjerättsliga händelser och situationer som i enlighet med den utländska namntraditionen ger rätt till namnförvärv. Exempelvis kan ett utländskt namnförvärv ha skett på grund av ett samboförhållande eller med hänvisning till att ett halvsyskon bär namnet. Kravet på att förvärvet ska ha skett genom ett familjerättsligt förhållande gör att det som brukar kallas administrativa namnförvärv faller utanför bestämmelsen, t.ex. byten till ett nybildat namn. Detta gäller även om förvärvet tidsmässigt har skett i samband med att civilståndet ändrats. I ett sådant fall är personen i fråga i stället hänvisad till att ansöka om godkännande hos . Bestämmelsen är begränsad till namnförvärv som skett i en annan stat inom EES eller i . Vidare finns det i första stycket ett anknytningskrav. Rätten att välja ett namn som förvärvats i den andra staten gäller endast om personen vid förvärvet antingen var medborgare eller hade hemvist där eller också hade annan särskild anknytning dit. Anknytningen ska alltså finnas för förvärvet i den staten. Hemvistbegreppet är avsett att ha samma innebörd här som i andra internationellt privaträttsliga sammanhang. En person anses normalt ha hemvist i en stat om bosättningen med hänsyn till vistelsens varaktighet och omständigheterna i övrigt får anses stadigvarande (jfr 7 kap. 2 § lagen [1904:26 s. 1] om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap). Vid bedömningen av var ett barn har hemvist får på vanligt sätt hänsyn tas till vårdnadshavarnas hemvist. Begreppet annan särskild anknytning tar i första hand sikte på anknytning till person. Som exempel kan nämnas att en svensk medborgare ingått äktenskap med en medborgare i en annan stat. Endast en vistelse i en annan stat ger inte tillräcklig anknytning. Det är inte heller tillräcklig anknytning att två svenska medborgare gifter sig i en annan stat och på grund av äktenskapet förvärvar ett namn där. Förvärvet sker genom anmälan till . Bestämmelsen kan aktualiseras i de sammanhang som anges i 110 §§ och 3032 §§ och ger då kompletterande förutsättningar för förvärv. En anmälan kan också ske med stöd av enbart denna paragraf. Bestämmelsen ger alltså rätt att också i förvärva det namn som förvärvats i den andra staten och alltså i praktiken få det erkänt här. Om väl ett namn har förvärvats i det andra landet med stöd av lagstiftningen där, gäller i princip inte de begränsningar eller villkor som annars kan gälla för ett motsvarande svenskt förvärv av namn genom anmälan till (se dock andra och tredje styckena). Exempelvis är det möjligt att anmäla ett efternamn sammansatt av båda föräldrarnas efternamn, liksom ett efternamn som bärs av ett halvsyskon (jfr 13 §§). Inte heller krävs det något domstolsbeslut för att behålla ett efternamn som man haft före en adoption (jfr 4 §) eller något samtycke i samband med byte till förälders eller makes efternamn (jfr 5, 6, 9 och 10 §§). Antalet tillfällen som en anmälan kan ske är inte begränsat, låt vara att antalet i praktiken begränsas av att förvärvet måste ha skett genom något familjerättsligt förhållande. Det i utlandet förvärvade namnet får registreras här som ett förnamn, mellannamn eller efternamn, även om namnet i det andra landet har en annan funktion eller betydelse. Ett utländskt namnförvärv kan förstås dröja och kanske inte aktualiseras förrän det behövs en identitetshandling. Då kan det namn som följer av den svenska namnrätten vara registrerat. Exempelvis förvärvar ett barn automatiskt moderns efternamn om föräldrarna har olika efternamn och inte efter födelsen anmäler vilket av föräldrarnas efternamn barnet ska ha (1 § tredje stycket). Även i en sådan situation kan, när ett nytt namn väl förvärvats i det andra landet, det i registrerade namnet ändras genom bara en anmälan enligt denna paragraf. ska som regel kunna godta de uppgifter som sökanden lämnar i anmälan. I vissa fall kan dock sökanden behöva ge in underlag. För att visa medborgarskap i en annan stat räcker det normalt med ett utdrag ur ett pass eller en annan identitetshandling där medborgarskapet framgår. För att styrka hemvist i en annan stat kan det behövas ett utdrag ur ett adress- eller folkbokföringsregister. För den som är görs anmälan eller ansökan i mål eller ärenden enligt lagen av barnets vårdnadshavare (48 §). Vissa särskilda bestämmelser om barnets hörande finns också i 48 §. Bestämmelsen utformas delvis i enlighet med Lagrådets förslag. Andra stycket anger ett par begränsningar av den rätt att förvärva ett namn som föreskrivs i första stycket. Motsvarande begränsningar finns vid inhemska förvärv (34 §). Även om bestämmelsen har en generell utformning, får den i praktiken betydelse som ett skydd för barn. Rätten att här som förnamn förvärva ett namn som redan förvärvats i den andra staten gäller inte om namnet kan väcka anstöt eller antas leda till obehag för den som ska bära det i . Bedömningen ska utgå från upplevelsen av att bära namnet i . Det spelar ingen roll att ett barn som ska bära namnet vid anmälningstillfället inte anser eller uppfattar att namnet leder till obehag, om det kan antas att namnet framöver kommer att göra det. Inte heller namn som av annan anledning uppenbarligen inte är lämpliga som förnamn får förvärvas här. Begränsningen är avsedd att tillämpas i förhållandevis sällsynta fall, t.ex. när ett namn kan uppfattas som en olämplig titel. Begränsningarna ska ses i sitt internationella sammanhang och bedömningen blir därför en annan än i inhemska fall. Hänsyn ska tas till att personen redan bär namnet, och intresset av att han eller hon har samma förnamn i båda staterna får vägas in i bedömningen. Exempelvis ska inte enbart det förhållandet att det är svårt att avgöra om ett namn är ett förnamn eller ett efternamn hindra att det förvärvas som förnamn här. Inte heller ska enbart det förhållandet att ett mansnamn kan uppfattas som ett kvinnonamn göra att namnet anses uppenbart olämpligt. Andra stycket gäller, i likhet med vad som gäller för rent nationella förvärv på familjerättslig grund, inte för efternamn (se 110 §§, jfr däremot när det gäller nybildade efternamn 12 § 6). I tredje stycket finns ytterligare en regel till skydd för barn. Den gäller fall då ett barn bär någon av föräldrarnas namn utan att föräldern är vårdnadshavare. I ett sådant fall krävs för ett förvärv enligt första stycket som innebär att barnet inte längre bär förälderns namn, i likhet med vad som gäller för byte enligt 6 §, att föräldern har samtyckt till förvärvet eller att (svensk) domstol har funnit att detta är förenligt med barnets bästa. Endast det att föräldern samtyckt till ett förvärv som skett utomlands behöver inte betyda att han eller hon också samtyckt till förvärvet i . I ett sådant fall ska vissa bestämmelser i lagen om förfarandet inför domstol tillämpas på motsvarande sätt, nämligen de som är aktuella i fråga om byte. Det gäller behörig domstol (45 §) och hänsynstagande Prop. 2011/12:12 till barnets vilja (48 § andra stycket). Vidare behövs inte ett nytt sam- tycke hos om ett sådant lämnats inför domstol (49 §). De generellt gällande bestämmelserna i lagen är också tillämpliga, t.ex. att en ansökan om förklaring att ett namnbyte är förenligt med barnets bästa görs av barnets vårdnadshavare (jfr 48 § första stycket). Denna lag träder i kraft . Lagen träder i kraft . kan ett i utlandet redan förvärvat namn erkännas här med stöd av nya 49 a §, även om det utländska förvärvet skett före ikraftträdandet. Nya 49 a § kan tillämpas också vid prövning av ett överklagat beslut i fråga om registrering som fattats före ikraftträdandet. I promemorian föreslås att den som i samband med födelse, adoption, ändrat civilstånd eller annat liknande förhållande har förvärvat ett namn i ett annat EES-land ska få använda det namnet, också om det skulle strida mot svenskt namnskick. Förslag till lag om ändring i namnlagen (1982:670) Härigenom föreskrivs att det i namnlagen (1982:670) ska införas en ny paragraf, 49 a §, närmast efter rubriken av följande lydelse. När ett namn kan förvärvas genom anmälan till , har den som redan förvärvat ett namn i en annan EES-stat eller med anledning av födelse, adoption, ändrat civilstånd rätt att välja det namnet. Denna lag träder i kraft . Efter remiss har yttranden över Promemorian Rätt att bära namn som förvärvats i en annan stat inom EES avgetts av Kammarrätten i , Kammarrätten i , Förvaltningsrätten i , Förvaltningsrätten i , Patentbesvärsrätten, (), (), , , , för europapolitiska studier (Sieps), och folkminnen, och Föreningen i Världen. Förslag till lag om ändring i namnlagen (1982:670) Härigenom föreskrivs i fråga om namnlagen1 (1982:670) dels att 5, 11 och 33 §§ ska ha följande lydelse, dels att det i lagen närmast efter rubriken ska införas en ny paragraf, 49 a §, av följande lydelse. Den som vill byta ett efternamn Den som vill byta ett efternamn som har förvärvats enligt 1 § till som har förvärvats vid födelse en- ett annat efternamn som bärs av ligt 1 eller 49 a § till ett annat någon av föräldrarna kan göra efternamn som bärs av någon av detta genom anmälan till Skatte- föräldrarna kan göra detta genom Har föräldern förvärvat sitt namn enligt 9 eller 10 § genom äldern förvärvat sitt namn enligt 9 äktenskap med någon annan än eller 10 § genom äktenskap med den andra föräldern, krävs att någon annan än den andra föräldern, maken i detta äktenskap samtycker krävs att maken i detta äktenskap samtycker till namnbytet. Genom anmälan till kan byte även ske till ett efternamn som någon av föräldrarna senast har burit som ogift. Den som har bytt efternamn enligt första eller andra stycket och som vid namnbytet var kan genom anmälan till byta till ett annat namn som anges i något av dessa stycken. Den som vill byta sitt efternamn till ett nybildat efternamn eller till ett efternamn som inte kan förvärvas enligt 110 §§ kan göra ansökan om tillstånd till bytet hos patent- och registreringsverket. Den som en gång har bytt efternamn efter en sådan ansökan får på nytt byta efternamn på detta sätt endast om det finns särskilda skäl. Avser ansökningen ett barn , kan patent- och registreringsverket som villkor för namnbytet uppställa att domstol har funnit att detta är förenligt med 1Lagen omtryckt 1982:1134. 2Senaste lydelse 2003:652. Den som vill byta sitt efternamn till ett nybildat efternamn eller till ett efternamn som inte kan förvärvas på någon av de grunder som anges i 110 och 49 a §§ kan ansöka om tillstånd till bytet hos Den som en gång har bytt efternamn efter en sådan ansökan får på nytt byta efternamn på detta sätt endast om det finns särskilda skäl.