prop · GY03100d6 · 2011-04-13 00:00:00 — Jämfört med den demografiska framskrivningen inklusive en ökad utträdesålder deltar cirka 115 000 fler personer i arbetskraften (se diagram 5.9). Diagram 5.9 Faktisk arbetskraft och förväntad arbetskraft enligt demografisk framskrivning inkl. högre utträdesålder Demografisk framskrivning inkl. högre utträdesålder Källor: och egna beräkningar. 5.2.2Arbetskraftens utveckling jämfört med konjunkturella variationer Utvecklingen av arbetskraften varierar med konjunkturen. Under en lågkonjunktur när efterfrågan på arbetskraft är låg är det färre som söker sig in på arbetsmarknaden och tvärtom i en högkonjunktur. var tillväxttakten i arbetskraften betydligt högre än befolkningstillväxten, medan tillväxttakten var betydligt lägre 2009 (se diagram 5.10). Arbetskraftsdeltagandet ökade därmed 2007 och 2008 jämfört med men sjönk 2009 i samband med det kraftiga fallet i BNP och sysselsättning. 33 Vid en mekanisk framskrivning sjunker utträdesåldern med 20072011. Diagram 5.10 Arbetskraft och befolkning Arbetskraft, 15-74 år Befolkning, 15-74 år Källor: , och egna beräkningar. För att analysera arbetskraftens utveckling 2011 behövs det en uppfattning om hur stor konjunktureffekten är . En metod för att skatta konjunktureffekten är att utgå ifrån det historiska sambandet mellan konjunktursvängningar i arbetskraften och sysselsättningen eftersom det finns en stark samvariation mellan dessa. Konjunktursvängningar beräknas med ett s.k. Hodrick-Prescott- filter, vilket är en standardmetod för att skatta en trend och den cykliska avvikelsen för en variabel. Metoden används enbart i syfte att få en uppskattning av konjunktureffekten och den ska inte ses som en bedömning av arbetsmarknadsgapen. När sysselsättningsgapet enligt den skattade metoden är positivt tenderar arbetskraftsgapet att vara positivt (se diagram 5.11) och korrelationen mellan de båda gapen är cirka 0,9. Diagram 5.11 Arbetskraftsgap och sysselsättningsgap Anm.: Gapen beräknas utifrån ett s.k. Hodrick Prescott-filter. Källor: , och egna beräkningar. Genom att skatta en enkel regression för sambandet mellan konjunktursvängningar i arbetskraften och konjunktursvängningar i sysselsättningen är det möjligt att få en uppskattning av konjunktureffekten. Skattningarna visar att när sysselsättningsgapet ökar ökar arbetskraftsgapet med efterföljande kvartal. Givet utvecklingen av sysselsättningsgapet innebär det att konjunktureffekten för arbetskraft är positiv 20072008 med i genomsnitt cirka 22 000 personer, negativ 20092010 med cirka 15 000 personer och svagt positiv 2011(se diagram 5.12). Diagram 5.12 Skattade konjunktureffekter i arbetskraften Tusental personer, kvartalsdata Källa: Egna beräkningar. Genom att den skattade konjunktureffekten adderas till den demografiska framskrivningen erhålls en utveckling av arbetskraften som inkluderar båda dessa faktorer. Diagram 5.13 och 5.14 visar att den faktiska utvecklingen av både antal personer i arbetskraften och arbetskraftsdeltagandet ökar mer än den skattade utvecklingen. Jämfört med den demografiska framskrivningen och den skattade konjunktureffekten deltar cirka 130 000 fler personer i arbetskraften . Jämfört med scenariot där utträdesåldern ökar är skillnaden i stället cirka 95 000 personer. 2011/12:100 BILAGA 5 Diagram 5.13 Faktisk arbetskraft och förväntad arbetskraft enligt demografisk framskrivning inkl. konjunktur Demografisk framskrivning inkl. konjunktur Källor: och egna beräkningar. Diagram 5.14 Faktiskt arbetskraftsdeltagande och förväntat arbetskraftsdeltagande enligt demografisk framskrivning inkl. konjunktur Källor: och egna beräkningar. Sammantaget indikerar analysen att faktorer utöver demografi och konjunktur har bidragit till ett ökat arbetskraftsdeltagande i omfattningen 95 000130 000 personer 2011 jämfört med . Nästa avsnitt diskuterar vilka faktorer som kan förklara skillnaden och i vilken utsträckning jobbskatteavdraget är en av dessa faktorer. 5.2.3Varför har arbetskraften ökat mer än vad som kan förklaras av demografi och konjunktur ? En betydande ökning av arbetskraften kvarstår således som oförklarad när hänsyn har tagits till den demografiska och den konjunkturella utvecklingen. Det finns flera olika strukturella 2011/12:100 BILAGA 5 förändringar och trender som kan påverka arbetskraftsdeltagandet utöver ekonomiska incitament. Bland annat påverkas arbetskraftsdeltagandet av förändringar i utbildningssystemet, tillgången till barnomsorg, pensionsreformer och möjligheten till att få förtids- och sjukpension. har det inte genomförts några omfattande förändringar i utbildningsystemet, barnomsorgen eller pensionssystemet som bör ha påverkat arbetskraftsdeltagandet i någon större omfattning . Antalet sjuka utanför arbetskraften har dock minskat betydligt sedan 2007,34 bland annat till följd av reformer inom sjukförsäkringsområdet. De analyser som gjorts av nettoeffekten av reformerna inom sjukförsäkringsområdet på arbetskraftsdeltagandet visar att nettoeffekten inte är så stor att den kan förklara huvuddelen av den strukturella ökningen av arbetskraften sedan 2007.35 Det är även så att jobbskatteavdraget kan ha haft betydelse för minskningen av sjukfrånvaron, eftersom de som uppbär sjukpenning inte är berättigade till avdraget (se (2010) för ett utförligare resonemang). Uppgången i arbetskraften har dessutom varit bred avseende olika grupper varför det är osannolikt att enbart förändringar i sjukförsäkringen skulle kunna förklara hela den strukturella ökningen av arbetskraftsdeltagandet. Sammantaget indikerar analysen att benägenheten att delta i arbetskraften har ökat i , vilket är i linje med de förväntade effekterna till följd av jobbskatteavdraget enligt ekonomisk teori. Analysen av arbetskraften visar att den strukturella ökningen motsvarar cirka 95 000130 000 personer 2011 jämfört med . indikerar skattningar från tidigare empiriska studier att jobbskatteavdraget förväntas öka arbetskraftsdeltagandet med ca 50 000100 000 personer på lång sikt (se tabell 5.1). Det förefaller därmed sannolikt att jobbskatteavdraget är en viktig orsak till att arbetskraften har utvecklats starkt jämfört med vad som förklaras av den demografiska utvecklingen och konjunkturläget under de senaste åren.36 Det är dock troligt att arbetskraftsdeltagandet kan fortsätta att öka ytterligare framöver till följd av jobbskatteavdraget, eftersom det tar tid innan individer anpassar val av studieinriktning och studietid till följd av det ökade utbytet av att arbeta. 5.3Utvecklingen av sysselsättningen och medelarbetstiden 20072011 I denna avsnittet analyseras utvecklingen av sysselsättningen och medelarbetstiden från 20072011 i relation till den demografiska utvecklingen och konjunkturläget. För att beräkna den demografiska framskrivningen för sysselsättningen hålls sysselsättningsgraden för olika grupper . Framskrivningen görs års nivå, vilket innebär att den demografiska framskrivningen antingen underskattar eller överskattar nivån på den demografiska utvecklingen om nivån på sysselsättningen detta år inte motsvarar jämvikt.37 De flesta konjunkturbedömare är överens om att resursutnyttjandet på arbetsmarknaden var något under det normala 2006, men något över det normala 2007.38 Det innebär att det är rimligt att se de demografiska framskrivningarna som ett intervall för den demografiska utvecklingen. Antalet sysselsatta i ökade med cirka 210 000 personer . Ökningen i sysselsättningen är högre än en demografisk framskrivning oberoende av om framskrivningen startar eller 2007 (se diagram 5.15). har genomgått den djupaste lågkonjunkturen sedan 1990-talskrisen, vilket medför att resursutnyttjandet på arbetsmarknaden enligt de flesta konjunkturbedömare bedöms vara lägre 2011 än 2006.39 Ökningen av sysselsättningen bör därmed inte ha drivits av ett starkt konjunkturläge. Utvecklingen indikerar således att sysselsättningen har utvecklats starkare än vad den demografiska utvecklingen och kon- 34Se (2011), s. 105. 35Se bl.a. (2011)och (2011). 36Övriga reformer som regeringen genomfört, som t.ex. förändringar i arbetslöshetsförsäkringen, förväntas främst påverka de som är arbetslösa och de har därför inte några större effekter på arbetskraftsdeltagandet. 37För arbetskraften motverkar den beräknade konjunktureffekten detta problem. 38Se (2011), (2011) och (2011). 39Se (2011) och (2011). Sammantaget indikerar detta att strukturella faktorer, såsom jobbskatteavdraget, redan på kort sikt bör ha bidragit till en ökning av sysselsättningen. Diagram 5.15 Faktisk sysselsättning och förväntad sysselsättning enligt demografisk framskrivning Demografisk framskrivning (2006) Demografisk framskrivning (2007) Källor: och egna beräkningar. Medelarbetstiden sjönk kraftigt i samband med finanskrisen men den har vuxit starkt . Oberoende av om den demografiska framskrivningen startar eller 2007, är nivån 2011 högre än vad en demografisk framskrivning medför (se diagram 5.16). Det finns därmed indikationer på att strukturella faktorer, såsom jobbskatteavdraget, redan nu bör ha påverkat utvecklingen av medelarbetstiden. Diagram 5.16 Faktisk medelarbetstid och förväntad medelarbetstid enligt demografisk framskrivning Demografisk framskrivning (2006) Demografisk framskrivning (2007) Källor: och egna beräkningar. Det tar dock tid innan de totala effekterna av jobbskatteavdraget uppkommer eftersom det tar tid innan individer, företag och samhället fullt ut har anpassat sig till de nya förutsättningarna. 2011/12:100 BILAGA 5 Vidare medför den svaga efterfrågan i ekonomin till följd av finanskrisen och den nuvarande skuldkrisen i euroområdet att det tar än normalt för ekonomin att anpassa sig till det ökade utbudet av arbetskraft. De effekter som syns i utfallsdata redan nu av jobbskatteavdraget bör därför vara mindre än de fullständiga effekterna av jobbskatteavdraget på sysselsättningen och antalet arbetade timmar. 6Analys av sambandet mellan inkomstskatter och arbetskraftsdeltagande samt arbetslöshet på svensk makroekonomisk data Enligt ekonomisk teori kommer ett jobbskatteavdrag leda till ett ökat arbetskraftsdeltagande och en lägre jämviktsarbetslöshet. Som redovisats i avsnitt 4 finns det ett stort antal empiriska makrostudier som finner att lägre skatt på arbetsinkomster relativt andra inkomstslag leder till en lägre arbetslöshet på lång sikt. Vidare finns det en omfattande empirisk mikrolitteratur som finner ett robust negativt samband mellan inkomstskatter och arbetskraftsdeltagande. Det finns dock få empiriska studier som i en sammanhängande empirisk modell har analyserat hur en reform som jobbskatteavdraget påverkar arbetskraftsdeltagandet och jämviktsarbetslösheten. De empiriska makrostudier som finns på området består huvudsakligen av panelstudier av (se avsnitt 4). Dessa studier fångar därmed ett genomsnittligt samband mellan inkomstskatt och arbetslöshet. Fördelen med denna ansats är att en panelstudie tenderar att ge stabilare empiriska resultat när variationer mellan olika länder kan beaktas. Nackdelen med denna ansats är att det är svårare att dra slutsatser av förväntade effekter i enskilda länder, eftersom skattningarna fångar en genomsnittseffekt. I avsnitt 6.1 analyseras utifrån en sammanhängande empirisk modell på svenska makrodata hur förändringar i inkomstskatter och ersättningsgraden påverkar arbetskraftsdeltagandet och arbetslösheten. Den empiriska modellen är skattad för perioden 19942011, vilket medför att perioden med jobbskatteavdraget ingår i skattningarna. Resultaten ska tolkas som långsiktiga samband och indikerar att det finns ett negativt samband mellan skattekilen och arbets- 2011/12:100 BILAGA 5 kraftsdeltagandet och ett positivt samband mellan ersättningsgrad och arbetslöshet. Vidare indikerar skattningarna att effekterna på framför allt arbetskraftsdeltagandet av förändringar i skattekilen kan vara betydande. Skattningarna är dock osäkra och resultaten är ofta insignifikanta, vilket medför att det inte går att dra säkra slutsatser om effekterna av jobbskatteavdraget utifrån enbart den analys som redovisas i detta avsnitt.40 Resultaten i avsnittet ska därför främst ses som en indikation på att ett jobbskatteavdrag kan ha betydande effekter på arbetskraftsdeltagande och sysselsättning även i . 6.1Skattade effekter på arbetskraftsdeltagande och arbetslöshet Arbetslösheten och arbetsdeltagandet bestäms enligt vedertagen ekonomisk teori på lång sikt framför allt av institutionella förhållanden som inkomstskatter och ersättningsgrad men även av demografiska faktorer (se avsnitt 5.2). För att förändringar i t.ex. ersättningsgraden ska leda till en lägre arbetslöshet krävs det i regel att löneökningstakten temporärt dämpas så att företagens incitament att anställa ökar som efterfrågan i ekonomin ökar. Det medför att när utbudet av arbetskraft ökar snabbare än normalt kommer företagens vinstandel temporärt att stiga (se avsnitt 3.2). Hur denna process tar påverkas således av hur snabbt en förändring i t.ex. ersättningsgraden påverkar arbetslösheten. I takt med att arbetslösheten faller till sin nya jämviktsnivå och tillgången på ledig arbetskraft minskar kommer företagen att öka sina investeringar så att kapitalstocken ökar i takt med att produktionen ökar. Under antagandet att reallönen helt bestäms av produktiviteten påverkas inte vinstandelen på lång sikt av strukturella förändringar i arbetskraftsdeltagandet eller jämviktsarbetslösheten. Utöver strukturella förändringar påverkas arbetslösheten och arbetskraftsdeltagandet även av konjunkturläget. Utifrån detta resonemang skulle därför en enkel modell för att förklara utvecklingen av arbetskraften och arbetslösheten kunna bestå av tre endogena variabler (arbetslöshet, arbetskraftsdeltagande, löneandel) och fyra exogena variabler (skattekil, ersättningsgrad, demografivariabler och en konjunkturvariabel). I en mer fullskalig makroekonomisk modell skulle även skattekil och ersättningsgrad kunna tolkas som endogena variabler. Syftet med detta avsnitt är dock att undersöka hur exogena förändringar i skattekil och ersättningsgrad påverkar arbetskraftsdeltagandet och arbetslösheten, snarare än att undersöka vad som påverkar förändringar i skattekilen och ersättningsgraden. Konjunkturvariabeln definieras som en omvärldskonjunkturvariabel för att det ska vara möjligt att tolka den som en exogen variabel. Denna specifikation är konsistent med teoretiska arbetsmarknadsmodeller som simultant modellerar arbetskraftsdeltagande och arbetslöshet med matchningsmodeller (t.ex. och (2010)). Genom kontroll för cykliska faktorer bör skattningarna fånga hur förändringar i skattekilen och ersättningsgraden påverkar arbetslöshet och arbetskraftsdeltagandet på lång sikt. 6.1.1Data och empirisk modell Modellen är estimerad som en vektorfelkorrigeringsmodell (VECM) på kvartalsdata under perioden 1994Q1-2011Q3. Skattekilen är beräknad som genomsnittligt skattetryck (inklusive arbetsgivaravgifter) på förvärvsinkomst för personer med positiv arbetsinkomst. Ersättningsgraden är kvoten mellan vad en arbetslös får efter skatt och inkomsten för en medelinkomsttagare efter skatt. Skattekilen och ersättningsgraden har konverterats till kvartalsdata från årsdata för att möjliggöra användandet av relevanta modeller. Som framgår av diagram 6.1 har skattekilen och ersättningsgraden minskat bland annat till följd av jobbskatteavdraget. Jobbskatteavdraget har bidragit till att sänka ersättningsgraden och skattekilen . 40 För att skatta sambandet mellan arbetskraftsdeltagande/arbetslösheten och skattekilen/ersättningsgraden krävs en relativt stor modell. Givet det stora antalet skattade parametrar på det begränsade datamaterialet är stora standardfel och låga t-värden förväntade. 2011/12:100 BILAGA 5 Diagram 6.1 Skattekil och ersättningsgrad Genomsnittlig skattekil resp. ersättningsgrad, andel I detta delavsnitt redovisas de skattade resultat- De läsare som enbart är intresserade av slut- delavsnitt 6.1.3 där de förväntade effekterna av och arbetslösheten diskuteras. Modellskattningarna i ekvationsform (inklu- sive de kointegrerande relationerna) redovisas i Ersättningsgrad (vänster skala) Skattekil (höger skala) (löneandelt) = -1.42 ×[löneandel t-1 arbetskraftsdeltagande t-1 - 1.09×arbetslöshet t-1 - 98 99 00 01 02 03 04 05 Källa: Egna beräkningar. 1.10×10-3 ×Trend43 + 5.10] + 0.09×(löne- andel t-1) - 5.42×(arbetskraftsdeltagande t-1) Omvärldskonjunkturvariabeln är definierad som +2.74× (arbetslöshett-1) + 0.08 1.11×10-3× Trend -2.77×(skattekilt-12) +1.56×(skattekilt- avvikelsen från trend av omvärldsefterfrågan på -1.26×(ersättningsgrad t-8) konjunkturt +35.49×(demografivariabelt) andelen av 1574 åringar som är mellan 2554 år för att kontrollera för den demografiska utveck- (arbetskraftsdeltagandet) = 0.04×[löneandel t-1 - Som endogena variabler i modellen an- 7.79×arbetskraftsdeltagande t-1 - 1.09×arbetslöshet vänds arbetslöshet och arbetskraftsdeltagande i åldersgruppen och löneandelen. (löneandelt-1) -0.30×(arbetskraftsdeltagandet-1) andelen är beräknad som arbetskraftskostnad i -0.22×(arbetslöshett-1) + 1.60×10-3 5.40×10-5 näringslivet som andel av näringslivets föräd- Trend -0.16×(skattekilt-12) -0.24×(skattekilt-16) Tabell 6.1 innehåller beskrivande -0.04×(ersättningsgradt-8) statistik för modellens ingående variabler.42 konjunkturt -0.73×(demografivariabelt) Tabell 6.1 Deskriptiv statistik för variabler i modellen (arbetslöshett) = -0.02×[löneandel t-1 -7.79× arbetskraftsdeltagande t-1 -1.09×arbetslöshett-1 - (löneandelt-1) -0.41×(arbetskraftsdeltagandet-1) +0.30×(arbetslöshett-1) -7.78×10-3 + 0.66×10- 4×Trend +0.66×(skattekilt-12) +0.31×(skatte- kilt-16) +0.10×(ersättningsgrad t-8) -2.00×104 × konjunkturt -0.99×(demografivariabelt) -24,00 Skattningarna indikerar att det finns en kointe- grerande relation enligt både Trace-testet och På grund av det stora antalet skattade parametrar i den valda modellen i förhållande till det begränsade datamaterialet är osäkerheten i skattningarna stor. generellt till stora standardfel och lägre t-värden (se tabell 6.2). Resultaten är därför inte signifi- kanta, vilket medför att resultaten måste tolkas 41Trenden beräknas med ett Hodrick-Prescott filter. 42Alla variabler är I(1) utom konjunkturvariabeln som är I(0), detta enligt ADF-test. Enligt Grangers kaualitetstest har skattekilen förmåga att predicera alla endogena variabler. Dessutom finns signifikant prediktionsförmåga mellan ersättningsgraden och arbetskraftsdeltagandet. 43Kvadratisk trend i den kointegrerande relationen. 44Akaikes- och informationskriterium minimeras då antalet sätts till en (detta stöds även av Likelihood-ratio testet). 2011/12:100 BILAGA 5 med stor försiktighet. Modellen ger dock förväntade effekter enligt ekonomisk teori och parameterestimaten för skattekilen och ersättningsgraden är i linje med tidigare internationella studier (se avsnitt 4). Även om modellen inte alltid ger signifikanta resultat är det ändå en ytterligare indikation på att förändringar i skattekilen och ersättningsgraden bör ha betydande effekter för arbetskraftsdeltagandet och arbetslösheten i . 0,093* -0,022*** (0,16) (0,01) (0,01) -5,420** -0,305** -0,413** (2,53) (0,13) (0,16) -0,223* 0,296* (2,36) (0,12) (0,15) 0,080* -0,008*** (0,05) (2,4×10-3) (3,0×10-3) -2,768 -0,162 0,664** (4,49) (0,23) (0,29) -0,244* 0,309* (2,71) (0,14) (0,17) -1,0×10-3 1,4×10-4*** -2,0×10-4*** (1,0×10 (5,1×10 (6,4×10 -1,256 -0,036 0,097* (0,91) (0,05) (0,06) 35,493** -0,732 -0,991 (14,41) (0,74) (0,92) Anm.: Samtliga variabler är på differensform utom konjunkturvariabeln (nivå) och löneandelen (differens på lagg ett och fyra). *,** och *** betecknar signifikans på 1-, 5- och 10 procents signifikansnivå, respektive. Första raden är punktestimaten, standardfel inom parentes. 6.1.3Förväntade effekter på arbetskraftsdeltagandet och arbetslöshet av jobbskatteavdraget enligt modellskattningarna Den övergripande slutsatsen är att modellskattningarna ger förväntade effekter enligt ekonomisk teori. Som förväntat leder ett förbättrat konjunkturläge till att arbetskraftsdeltagandet stiger och arbetslösheten faller på kort sikt. Resultaten visar att det finns ett negativt samband mellan skattekilen och arbetskraftsdeltagande på lång sikt. Omvänt förhållande gäller mellan skattekilen och arbetslösheten. Vidare indikerar modellresultaten ett positivt samband mellan ersättningsgrad och arbetslöshet på lång sikt. Modellskattningarna är dock inte signifi- kanta, vilket medför att resultaten måste tolkas med stor försiktighet. I diagram 6.2 och 6.3 visas med hjälp av impulsresponsfunktioner hur jobbskatteavdraget (som har sänkt skattekilen och ersättningsgraden ) skulle påverka arbetskraftsdeltagandet respektive arbetslösheten enligt ovanstående skattade modell. Diagram 6.2 Effekter av jobbskatteavdraget på arbetskraftsdeltagandet Källa: Egna beräkningar. Om skattekilen sänks i ovanstående modell så höjs arbetskraftsdeltagandet . På samma sätt ger en 5 procentig sänkning i enbart ersättningsgraden 0,3 procentenheters ökning av arbetskraftsdeltagandet. Sammantaget medför detta att den totala effekten av jobbskatteavdraget ger en ökning av arbetskraftsdeltagandet med . Effekterna av förändringar i ersättningsgraden är, i enlighet med modellen, som störst och för skattekilen . Impulsresponsfunktionen konvergerar, dvs. effekten av jobbskatteavdraget på arbetskraftsdeltagandet når full effekt, . Effekten på arbetskraftsdeltagandet av jobbskatteavdraget som infördes bedöms alltså att nå full effekt enligt denna modell. Skattningarna tyder på att arbetskraftsdeltagandet på lång sikt kommer att öka till följd av jobbskatteavdraget, vilket motsvarar cirka 120 000 personer. Resultaten är osäkra men bekräftar tidigare studiers resultat som redovisas i avsnitt 4 samt tidigare bedömningar av effekterna av jobbskatteavdraget som redovisas i avsnitt 8. Enligt ekonomisk teori och tidigare empiriska studier påverkar ersättningsgraden jämviktsarbetslösheten på lång sikt, något som också indikeras av den skattade modellen, se tabell 6.2. Enligt modellen innebär en sänkning av ersättningsgraden en sänkning av arbetslösheten med på lång sikt, vilket är i linje med tidigare skattningar av sambandet mellan ersättningsgraden och arbetslösheten (se avsnitt 4). Full effekt uppkommer (se diagram 6.3). Skattningarna indikerar vidare att det finns ett relativt starkt samband mellan skattekil och arbetslöshet, så om även detta skulle tolkas som ett långsiktigt samband skulle effekten på jämviktsarbetslösheten bli betydligt större. Som har diskuterat i avsnitt 3 och 4 är det dock tveksamt om skattekilen på lång sikt påverkar arbetslösheten i någon större utsträckning. Diagram 6.3 Effekt på arbetslösheten av en sänkning av ersättningsgraden 16 17 18 19 Källa: Egna beräkningar. De skattningar som redovisats i tabell 6.2 bygger på den modellspecifikation som ger bäst förklaringsvärde i förhållande till antal skattade parametrar av de olika modeller som har analyserats.45 Denna modell är dock bara en av en stor mängd möjliga modellspecificeringar. Som en känslighetsanalys har därför två andra modeller med närliggande specificeringar skattats. Resultaten presenteras i tabell 6.3 och 6.4. 45 Enligt Akaikes- och informationskriterium. 2011/12:100 BILAGA 5 I tabell 6.3 skattas en modell med ersättningsgraden på 12 kvartals eftersläpning (i stället för 8 kvartals eftersläpning). Resultaten stämmer överens med den modell som presenterades i tabell 6.2. Generellt är dock förklaringsgraderna något lägre för skattekilen och ersättningsgraden. I tabell 6.4 skattas en modell som exkluderar skattekilen på 12 kvartals eftersläpning som exogen variabel. Det negativa sambandet mellan skattekil och arbetskraftsdeltagande kvarstår, även om parametervärdena är något lägre. Vidare minskar ersättningsgradens förklaringsgrad för arbetskraftsdeltagandet något och sambandet mellan ersättningsgraden och arbetslösheten är i princip obefintligt.