prop · GY03129 · 2011-04-14 00:00:00 — Regleringen i både den nuvarande och den nya polisdatalagen utgår från att uppgifter om resultatet av DNA-analyser ska behandlas i sär- skilda register och att det finns tre sådana register i ; DNA-regist- ret, utredningsregistret och spårregistret. I finns således redan de DNA-register som behövs för att uppfylla kraven i rådsbeslutet. Eftersom spårregistret enbart innehåller DNA-profiler från spår från oidentifierade personer är även kravet i artikel 2.2 uppfyllt. Förutsättningarna för att behandla uppgifter i registren ska enligt råds- beslutet regleras i nationell rätt. Det innebär att det även fortsättningsvis är svensk rätt som reglerar bl.a. vilka personuppgifter som får registreras och de närmare förutsättningarna för behandlingen. Regeringens förslag: Uttrycket uppgifter om resultatet av DNA- analyser ska ersättas av DNA-profil. DNA-profil definieras som resultatet av en DNA-analys som presenteras i form av siffror eller bokstäver. Det tydliggörs att med DNA-analys avses DNA-analys av prov från en människa. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har yttrat sig över Skälen för regeringens förslag: I den nu gällande polisdatalagen används DNA-analys för att beteckna det förfarande som leder fram till en DNA-profil och det som registreras i DNA-registren benämns resultat av DNA-analyser. Vid en kriminalteknisk DNA-analys under- söks endast en liten del av arvsmassan med inriktning på olika analyser som benämns STR-områden. Typbestämningen av ett antal sådana STR- områden presenteras som en sifferkombination, vilket är DNA-profilen. Det är endast denna sifferkombination som registreras och används för jämförelse med andra registreringar. Den del av DNA:t som typbestäms hör till den icke-kodifierande delen av DNA:t. Det finns därför inga personliga egenskaper kopplade till DNA-profilen. För en närmare beskriv- ning av hur det går till när analyserar DNA-prov och tar fram DNA-profiler samt hur DNA-profilerna sedan används hänvisas till promemorian (s. 79 f.). De uppgifter som får registreras efter en DNA-analys anges i 24, 24 a och 25 §§. Endast uppgifter som ger information om den registrerades identitet samt uppgifter om vem analysen avser och i vilket ärende den har gjorts får registreras. Det som läggs in i registren är således DNA- profilen och uppgifter om den undersöktes identitet, om den är känd, samt vissa administrativa uppgifter. För att tydliggöra att det är behand- lingen av själva siffer- eller bokstavskombinationen som regleringen avser, och inte exempelvis behandlingen av ett utlåtande eller en före- tagen jämförelse av olika DNA-profiler, har uttrycket uppgifter om resultat av DNA-analyser ersatts med DNA-profil i den nya polisdata- lagen (se prop. 2009/10:85 s. 143 f.). En definition av begreppet har också införts i den lagen. Av definitionen framgår att en DNA-profil utgör resultatet av en DNA-analys som presenteras som en kombination av siffror eller bokstäver. Vidare tydliggörs i den nya lagen att det är fråga om DNA-analys av humant material (2 kap. 3 §). att begreppet DNA-profil används i rådsbeslutet och till att det har införts i den nya polisdatalagen bör det även införas och definieras i den nu Det bör även, på samma sätt som i den nya polisdatalagen, tydliggöras att lagen endast gäller DNA-analyser av prov Utöver de språkliga ändringar som behövs med anledning av att be- greppet DNA-profil införs, bör vissa andra sådana ändringar göras i överensstämmelse med motsvarande bestämmelser i den nya polisdata- , utredningsregistret och spårregistret bör exempel- vis anges i bestämd form. Vidare tydliggörs att brottskod får registreras. Dessa ändringar berörs närmare i författningskommentaren. 8.3.3Automatisk sökning och jämförelse i svenska DNA- register Regeringens förslag: DNA-profiler ska få behandlas om det behövs för att fullgöra förpliktelser som följer av internationella åtaganden. Ett utländskt kontaktställe ska inom ramen för samarbetet enligt Prümrådsbeslutet kunna medges direktåtkomst till referensuppgifter i de svenska DNA-registren. Med referensuppgifter avses en siffer- beteckning och en DNA-profil från den icke-kodifierande delen av personens DNA. DNA-profiler i spårregistret ska kunna jämföras med andra DNA- profiler om det är nödvändigt för att uppfylla en internationell överens- kommelse som har godkänt eller det följer av en EU-rätts- akt. Inom ramen för samarbetet enligt Prümrådsbeslutet får ett utländskt kontaktställe efter överenskommelse med göra en automatisk jämförelse mellan egna oidentifierade DNA-profiler och referensupp- gifter i svenska DNA-register. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås att DNA-profiler ska få behandlas för att uppfylla enbart sådana internationella överenskommelser som har god- känt. Där föreslås också att det i polisdatalagen ska anges att det finns bestämmelser om direktåtkomst till DNA-registren i lagen om inter- nationellt polisiärt samarbete. Enligt promemorian bör frågan om vilken myndighet som ska ingå en överenskommelse om automatisk jämförelse regleras i lag. Bestämmelserna är slutligen utformade något annorlunda. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har yttrat sig över promemorians förslag. Skälen för regeringens förslag Medlemsstaterna ska enligt artikel 2.2 och 3.1 i rådsbeslutet ges direkt tillträde till referensuppgifter i varandras DNA-register och ha rätt att göra automatiska sökningar i dessa. Sökningarna ska göras av ett natio- nellt kontaktställe i varje medlemsstat och får endast göras i enskilda fall och i överensstämmelse med lagstiftningen i den stat som genomför sök- ningen. Om en träff uppkommer vid en sökning, dvs. om det konstateras att två DNA-profiler överensstämmer, ska enligt artikel 3.2 det kontakt- ställe som har gjort sökningen automatiskt underrättas om träffen samt få del av referensuppgifter bestående av en DNA-profil från den icke-kodi- fierande delen av personens DNA med en tillhörande sifferuppgift. Att DNA-profilen tas från den icke-kodifierande delen av DNA:t innebär att den inte innehåller någon genetisk information, dvs. inga hänvisningar till en individs egenskaper (jfr artikel 2 d i genomförandebeslutet). Referens- uppgifterna röjer alltså inte identiteten på den person som DNA-profilen härrör från. En automatisk underrättelse ska även ske om ingen träff kon- stateras. En medlemsstat får enligt artikel 25.2 i rådsbeslutet delta i uppgifts- utbytet först när dataskyddsbestämmelserna i rådsbeslutet har genom- förts. Rådet ska enhälligt besluta om huruvida denna förutsättning är uppfylld. Rådets beslut ska grundas på ett utvärderingsbesök och en testkörning (jfr artikel 20.2 i genomförandebeslutet). Enligt artikel 26.2 får de uppgifter som sänds över, utöver att regist- reras för dataskyddsändamål, enbart behandlas för att fastställa om jäm- förda DNA-profiler överensstämmer och för att utarbeta eller lämna in en begäran om att få ut övriga tillgängliga personuppgifter och ytterligare information med anknytning till referensuppgifterna (jfr artikel 5). Efter en överenskommelse mellan berörda stater får DNA-profiler enligt artikel 4 också jämföras automatiskt, om den ansökande medlems- statens nationella lagstiftning tillåter det. Det innebär att en medlemsstats samtliga oidentifierade DNA-profiler får jämföras med referensuppgifter i andra medlemsstaters . Om en översänd DNA- profil motsvarar en profil som ingår i en annan stats databas, ska de referensuppgifter som överensstämmer utan dröjsmål lämnas ut till det kontaktställe som har gjort jämförelsen. Oavsett vilket sökförfarande som används är det en förutsättning att sökningen görs i samband med brottsutredningar. En automatisk sökning eller jämförelse får enligt artikel 30.2 a endast genomföras av de tjänste- män som särskilt bemyndigats att göra detta. Övriga medlemsstater och deras tillsynsmyndigheter ska på begäran få tillgång till en förteckning över dessa tjänstemän. Automatiska sökningar i DNA-registren Utländska myndigheter har enligt rådsbeslutet rätt att få tillgång till upp- gifter i de svenska DNA-registren genom automatiska sökningar. Sådan tillgång beviljas genom direktåtkomst (se avsnitt 7.1). En första fråga som måste ställas är emellertid om den behandling av personuppgifter som utnyttjandet av direktåtkomsten innebär är tillåten enligt svensk rätt. Behandlingen innebär ett utlämnande av uppgifter ur DNA-registren. Enligt 22 § i den nu gällande polisdatalagen får uppgifter om resultat av DNA-analyser (DNA-profiler) behandlas för att underlätta identifiering i samband med utredning av brott. Behandlingen får ske i särskilda regis- ter (, utredningsregistret och spårregistret) samt i förunder- sökningar och särskilda undersökningar. Det kan hävdas att uppgifts- behandling med anledning av en utländsk brottsutredning omfattas av ändamålsbestämmelsen i 22 §, se regeringens analys i prop. 2007/08:83 s. 12. Det kan också konstateras att DNA-profiler redan nu i viss ut- sträckning utbyts med andra stater. I den nya polisdatalagen delas ändamålen in i primära och sekundära. Enligt 2 kap. 7 § 3 får personuppgifter behandlas om det behövs för att fullgöra förpliktelser som följer av internationella åtaganden och enligt 2 kap. 8 § första stycket 2 får uppgifter behandlas när det är nödvändigt för att tillhandahålla information som behövs i brottsbekämpande verksam- het hos utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation. Dessa ändamål gäller även behandling av uppgifter i DNA-registren (se prop. 2009/10:85 s. 351). Behandlingen av DNA-profiler är därför inte begrän- sad till förundersökningar och särskilda undersökningar i den nya reg- leringen. Sådana uppgifter tillåts dock inte göras gemensamt tillgängliga förutom i DNA-registren och i det internationella registret (a. prop. s. 144). Utlämnandet av DNA-profiler till utländska myndigheter omfattas således av ändamålsbestämmelserna i den nya lagen. Regeringen anser att det även i den nu gällande polisdatalagens ändamålsbestämmelse bör finnas ett motsvarande tydligt rättsligt stöd för behandlingen av DNA-profiler enligt rådsbeslutet. På samma sätt som i den nya polisdatalagen bör sådan behandling som behövs för att fullgöra förpliktelser som följer av internationella överenskommelser tillåtas. Regleringen bör inte, såsom föreslås i promemorian, begränsas till att avse överenskommelser som har godkänt. En sådan reglering skulle kunna tolkas motsatsvis och därmed innebära att det uppgiftsutbyte som redan förekommer inte skulle vara tillåtet. Som anges i avsnitt 7.1 förutsätter tillämpningen av rådsbeslutet att kontaktställen i andra stater ges direktåtkomst till vissa uppgifter i de svenska DNA-registren. Enligt både den nu gällande och den nya polis- datalagen är det dock enbart vissa svenska brottsbekämpande myndig- heter som får ha direktåtkomst till dessa register. Bestämmelser som möj- liggör att utländska kontaktställen kan ges sådan direktåtkomst bör därför införas. Bestämmelserna bör av de skäl som anges i avsnitt 7.2 och 7.3 införas i lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete. Enligt rådsbeslutet ska de utländska kontaktställenas tillgång till upp- gifter i DNA-registren begränsas till uppgifter som inte röjer identiteten på den person som DNA-profilen härrör från, s.k. referensuppgifter. Även om det är en teknisk fråga att göra åtkomsten begränsad bör lag- stiftningen utformas så att det tydligt framgår att rätten till direktåtkomst endast omfattar referensuppgifter. En definition av begreppet referens- uppgifter bör också införas i lagen. Åtkomsten är enligt rådsbeslutet dessutom begränsad på så sätt att det bara är särskilt utsedda tjänstemän som får göra sökningar. Sekretessbrytande bestämmelser om utlämnande av uppgifter till ut- ländska myndigheter finns i 7 § i den nu gällande polisdatalagen och i 2 kap. 15 § i den nya polisdatalagen. Bestämmelserna ger stöd för ett sådant utlämnande som föreslås. Automatiska jämförelser av en annan stats oidentifierade DNA-profiler med referensuppgifter i de svenska DNA-registren får inledas först efter det att en överenskommelse har träffats om detta med en annan stat. Den överenskommelse som avses torde vara en överenskommelse om de praktiska arrangemangen kring förfarandet inför det aktuella tillfället, såsom när och hur jämförelsen ska ske. Förfarandet är i första hand tänkt att ske som en åtgärd i informationsutbytets inledande skede för att stämma av de öppna spår som finns i medlemsstaternas register. Inget hindrar dock att en sådan jämförelse sker även vid senare tillfällen. Regeringen delar promemorians bedömning att det är lämpligt att ingår överenskommelser om automatiska jäm- förelser. Valet av myndighet bör regleras i förordning. Automatiska jämförelser förutsätter att svensk rätt medger att andra Prop. 2010/11:129 medlemsstaters oidentifierade DNA-profiler (s.k. öppna spår) får behand- las i de svenska DNA-registren och jämföras automatiskt med referens- uppgifterna i dessa. Som framgår av avsnitt 8.1 hanteras oidentifierade DNA-profiler för svensk del i spårregistret. Automatiska jämförelser måste emellertid om- fatta sökningar i samtliga svenska DNA-register för att kraven i rådsbes- lutet ska vara uppfyllda. I 26 § i den nu gällande polisdatalagen regleras uttömmande hur uppgifter i det får behandlas. Upp- gifterna i registret får jämföras med andra oidentifierade DNA-profiler, med uppgifter i och med DNA-profiler som kan hänföras till en person som är skäligen misstänkt för brott. Eftersom rådsbeslutet förutsätter att uppgifter i andra medlemsstaters register ska kunna jäm- föras generellt med uppgifter i bl.a. spårregistret bör det i den nu gällande polisdatalagen införas en bestämmelse som gör det möjligt att jämföra utländska spår med uppgifter i spårregistret på samma sätt som har gjorts i 4 kap. 6 § andra stycket i den nya polisdatalagen. Eftersom det inte finns några motsvarande begränsningar för sökning i de andra två regist- ren behövs inga liknande ändringar i regleringen av dessa. På samma sätt som vad gäller automatiska sökningar bör förutsätt- ningarna för automatiska jämförelser regleras i lagen om internationellt polisiärt samarbete. Det bör framgå under vilka förutsättningar kontakt- ställen i andra stater får göra automatiska jämförelser av sina oidenti- fierade DNA-profiler med svenska DNA-profiler. Som har nämnts ovan får uppgifterna lämnas ut till utländska myndigheter utan hinder av sek- retess enligt 7 § i den nu gällande polisdatalagen respektive 2 kap. 15 § i den nya polisdatalagen. 8.3.4Automatisk sökning och jämförelse i utländska DNA- register Regeringens förslag: Vid förundersökning eller annan utredning som handläggs enligt bestämmelserna i 23 kap. ska det svenska kontaktstället i enskilda fall genom direktåtkomst få söka uppgifter i en annan stats DNA-register. Uppgifter får behandlas endast i den utsträckning den andra staten tillåter det och om behandlingen i motsvarande fall hade varit tillåten i de svenska registren över DNA- profiler. Det svenska kontaktstället får i syfte att utreda brott efter överens- kommelse mellan och en annan stat göra en automatisk jämförelse mellan DNA-profiler i spårregistret och referensuppgifter i den andra statens DNA-register. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker eller har inget att invända mot förslagen. välkomnar de ökade möjligheterna att kunna begära sökningar i utländska register på säkrade DNA-spår. Datainspektionen anser att det förhållandet att stater får söka i varandras DNA-register i samband med brottsutredningar kan leda till tolkningsproblem. i svensk rätt ställs upp för utbytet bör därför enligt inspektionen minimera Inspektionen konstaterar vidare att det i rådsbeslutet inte anges vilka kategorier av personer som får omfattas av utbytet, vilket gör att det är medlemsstaternas nationella lagstiftning som reglerar vilka uppgifter som får registreras och som kan utbytas. har flera medlemsstater byggt upp mycket stora DNA-register som inte bara omfattar personer som är misstänkta eller dömda för brott, utan även personer som har frikänts eller som på annan grund inte är brotts- föreslår att en notering ska få göras i det när en svensk spårprofil träffar mot ett eller flera utländska oidentifierade spår. Skälen för regeringens förslag Enligt Prümrådsbeslutet har svenska brottsbekämpande myndigheter rätt att genom direktåtkomst få tillgång till uppgifter i andra staters DNA- Av rådsbeslutet framgår att uppgifter i DNA-register enbart får behandlas i enskilda fall i samband med brottsutredningar. I övrigt är det den ansökande statens lagstiftning som avgör om en sökning får göras i en annan stats register. Regeringen anser att svenska myndigheter bör få behandla uppgifter i andra staters DNA-register under samma förutsätt- ningar som gäller för behandling av uppgifter i de svenska DNA-regist- För att uppfylla kraven i rådsbeslutet bör möjligheterna till behand- ling dock begränsas. Som Datainspektionen påpekar är det viktigt att tyd- liggöra under vilka förutsättningar sökningar får göras. göra sökningar bör begränsas till behandling i enskilda fall som sker vid förundersökningar eller andra utredningar som handläggs enligt bestäm- melserna i 23 kap. . Kravet på att sökningen sker som ett led i en förundersökning eller liknande innebär att sökningen ska ske i Förutsättningarna för när det svenska kontaktstället genom direktåtkomst får söka efter uppgifter i en annan stats DNA- register bör regleras i lagen om internationellt polisiärt samarbete. Att svenska myndigheter får behandla uppgifter i andra staters register under samma förutsättningar som gäller för behandling av uppgifter i svenska register innebär t.ex. att analysresultat från DNA-prov som tagits från andra personer i en brottsutredning än de som är misstänkta för brott, t.ex. en målsägande, inte får jämföras med uppgifter i andra staters Däremot kan, som Datainspektionen påpekat, en sökning i en annan medlemsstats register innebära att tillgång ges till uppgifter som inte skulle kunna behandlas i svenska register. Så kan t.ex. vara fallet om längre gallringsfrister tillämpas i den andra medlemsstaten för personer som frikänts från brott eller om man registrerar uppgifter av- seende någon som enligt svensk lag inte är straffmyndig. tateras att det saknas möjlighet att påverka vad som registreras i utländ- Det förhållandet att tillgång ges till uppgifter som inte skulle ha kunnat behandlas i svenska register är dock inte ett problem som har uppkommit till följd av Prümrådsbeslutet. Även vid det utbyte av DNA- profiler som sker kan man få träff på DNA-profiler som inte skulle ha fått registreras i svenska DNA-register. Rådsbeslutet bygger på att det är ett nationellt kontaktställe och inte enskilda myndigheter som genom direktåtkomst inhämtar uppgifter i andra medlemsstaters DNA-register. För att ytterligare begränsa tillgången till uppgifterna får en automatisk sökning endast genomföras av särskilt utsedda tjänstemän vid det nationella kontaktstället. Denna fråga bör regleras i förordning. I avsnitt 8.3.6 behandlas frågan om vilken myndighet som bör utses till svenskt kontaktställe. Kontaktstället kommer att utföra sökningar åt andra myndigheter. Frågan är vilka myndigheter som bör kunna begära att det svenska kontaktstället ska göra en sökning i ett utländskt DNA- register. Regeringen anser att en lämplig utgångspunkt är att de myndigheter som har möjlighet att få direktåtkomst till de svenska registren över DNA- profiler enligt den nya polisdatalagen även ska kunna få tillgång till ut- ländska DNA-register via det svenska kontaktstället. Denna fråga bör regleras i förordning. Den myndighet som har ett DNA-spår som den vill jämföra med DNA- profiler i utländska register kommer att skicka spåret till det svenska kon- taktstället som utför sökningen. Kontaktstället meddelar sedan myndig- heten om det har fått träff eller inte. Om det har uppstått en träff får myn- digheten begära att den andra staten lämnar ut personuppgifter och annan information som har anknytning till träffen. Detta efterföljande uppgifts- utlämnande regleras dock inte av rådsbeslutet utan kommer att ske på samma sätt som det utbyte av DNA-profiler som redan sker (se avsnitt 8.2 och 8.3.5). I spårregistret registreras oidentifierade DNA-profiler. Enligt rådsbeslutet får dessa DNA-profiler efter överenskommelse med en annan stat jäm- föras automatiskt med referensuppgifter i den andra statens DNA-register i samband med utredning av brott. Som anges i föregående avsnitt är förfarandet i första hand tänkt att användas i informationsutbytets in- ledande skede för att stämma av de öppna spår som finns i spårregistret. Det finns dock inget som hindrar att en sådan jämförelse även sker vid senare tillfällen. Förutsättningarna för automatiska jäm- förelser bör, liksom förutsättningarna för automatiska sökningar, regleras i lagen om internationellt polisiärt samarbete. I den mån det krävs be- handling i svenska register, t.ex. för att få fram en DNA-profil som ska jämföras med uppgifter i andra staters DNA-register, måste detta också ha stöd i lagstiftningen. Regeringen delar promemorians bedömning att bör ingå överenskommelser om automatiska jämförelser. Valet av myndighet bör regleras i förordning. och föreslår att en notering ska få göras i det när en svensk spår- profil träffar mot ett eller flera utländska oidentifierade spår. Sådan infor- mation kan enligt myndigheterna vara värdefull vid utredningen av ett brott när spåret träffar mot en person. En sådan möjlighet att registrera träffar bör dock inte genomföras utan att frågan utreds närmare. Frågan behandlas därför inte inom ramen för detta lagstiftningsärende. Om det när ett utländskt kontaktställe genomfört en automatisk sökning eller en automatisk jämförelse konstateras att en utländsk DNA-profil överensstämmer med en DNA-profil i de svenska registren, får det utländska kontaktstället begära att personuppgifter och ytterligare infor- mation med anknytning till dessa lämnas ut. Frågan om vilka uppgifter som ska översändas regleras enligt artikel 5 i rådsbeslutet uteslutande av den tillfrågade statens nationella lagstiftning, inklusive reglerna om rätt- slig hjälp, och faller därför utanför rådsbeslutets tillämpningsområde. Det innebär att samma regler som gäller för informationsutbyte i allmänhet tillämpas vid bedömningen av i vilken omfattning namn och andra per- sonuppgifter som är direkt kopplade till DNA-profilen ska översändas till den andra staten (se avsnitt 8.2 om hur uppgiftsutbyte går till enligt nuvarande system). I propositionen Godkännande av Prümrådsbeslutet finns en beskrivning av vilka uppgifter som kan bli aktuella (prop. 2007/08:83 s. 1517). I samband med att uppgifter lämnas ut kan villkor för användningen ställas upp enligt 3 a § lagen om internationellt polisiärt samarbete. I dataskyddsrambeslutet finns även generella användnings- begränsningar. I praktiken kommer det att gå till på följande sätt. Den utländska myn- dighetens begäran om ytterligare uppgifter skickas till det svenska kon- taktstället. För att kontaktstället ska kunna ta ställning till begäran om ytterligare uppgifter kommer den utländska myndigheten att behöva motivera sin begäran med en beskrivning av bl.a. hur spåret har säkrats, vilket brott det gäller, vilken påföljd som kan bli aktuell, vilken myndig- het som utreder brottet och vem som är förundersökningsledare samt vilken utredningsfas man befinner sig i. De relevanta uppgifterna kom- mer på samma sätt som sker enligt nuvarande system att efter en prövning lämnas ut enligt det förenklade förfarandet för uppgiftsutbyte som föreskrivs i förordningen (2008:1396) om förenklat uppgiftsutbyte mellan brottsbekämpande myndigheter i Europeiska unionen.