prop · GZ0345 · 2011-12-06 00:00:00 — I VIS-förordningen finns också närmare bestämmelser om bl.a. viseringsmyndigheternas registrering och användning av uppgifterna i VIS, andra myndigheters åtkomst till dessa uppgifter samt om lagring och ändring av uppgifterna. Författningsändringar med anledning av VIS-förordningen trädde i kraft . VIS-förordningen innehåller vidare en s.k. broklausul, som medger att brottsbekämpande myndigheter och Europol ges tillgång till uppgifter i VIS för att förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrott och andra grova brott. Villkoren för åtkomst till VIS i detta syfte har fastställts i rådets beslut /633/RIF av om åtkomst till informationssystem för viseringar (VIS) för sökningar för medlemsstaternas utsedda myndigheter och för Europol i syfte att förhindra, upptäcka och utreda terroristbrott och andra grova brott. Enligt rådsbeslutet ska särskilt utsedda brottsbekämpande myndigheter i medlemsstaterna och Europol under vissa förutsättningar ges tillgång till uppgifter ur VIS i syfte att förhindra, upptäcka och utreda terroristbrott och andra grova brott. Reglerna för hur myndigheterna får använda registret är restriktiva och uppgifter får endast lämnas ut under vissa speciella förutsättningar. Ett grundläggande krav för att en brottsbekämpande myndighet ska få tillgång till uppgifter i VIS är att den lämnar en motiverad, skriftlig eller elektronisk, begäran till en central åtkomstpunkt som ska kontrollera att samtliga villkor för tillgång till VIS är uppfyllda. Vidare krävs bl.a. att sökningarna är nödvändiga för att förebygga, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott, att sökningarna krävs i ett specifikt ärende och att det finns rimliga skäl att anse att inhämtandet av VIS-uppgifter väsentligen kommer att bidra till att brotten i fråga förebyggs, upptäcks eller utreds. Regeringen har i propositionen Godkännande av rådets beslut om åtkomst till informationssystemet för viseringar i syfte att förhindra, upptäcka och utreda terroristbrott och andra grova brott (prop. 2007/08:132) på ett övergripande plan övervägt vilka lagändringar som kan bli nödvändiga med anledning av rådsbeslutet. godkände utkastet till rådsbeslut (bet. 2007/08:JuU27, rskr. 2007/08:250), som därefter har antagits av rådet. Departementspromemorian Brottsbekämpande myndigheters tillgång till informationssystemet för viseringar (VIS) (Ds 2011:27) innehåller förslag till författningsändringar med anledning av rådsbeslutet. Promemorian har remissbehandlats. Förslagen bereds inom . Rådets beslut /615/RIF av om ett fördjupat gränsöverskridande samarbete, särskilt för bekämpning av terrorism och gränsöverskridande brottslighet, förkortat Prümrådsbeslutet, bygger på en konvention kallad Prümkonventionen, som ingicks mellan sju av EU:s medlemsstater. Prümrådsbeslutet innehåller bestämmelser som syftar till att fördjupa det gränsöverskridande samarbetet mellan de myndigheter inom EU som ansvarar för att förebygga och utreda brott. I huvudsak ska detta ske genom förenklade former för utbyte av DNA- profiler, fingeravtryck och uppgifter om fordon. Rådsbeslutet aktualiserar inte inrättande av några nya databaser, utan bygger på ett automatiserat utbyte av uppgifter som redan finns lagrade i medlemsstaternas befintliga databaser. I rådsbeslutet regleras också skyldigheten att översända vissa personuppgifter och andra uppgifter till en annan medlemsstat vid större evenemang med gränsöverskridande verkningar. Därutöver finns en fakultativ bestämmelse om översändande av uppgifter till skydd mot terrorism. Bestämmelserna om uppgiftsutbyte kompletteras med utförliga bestämmelser om dataskydd. Dessa bestämmelser måste genomföras innan uppgiftsutbytet får inledas. Rådsbeslutet innehåller också en skyldighet för medlemsstaterna att lämna varandra bistånd i samband med större evenemang, katastrofer och allvarliga olyckor. Därutöver finns bestämmelser om frivilligt operativt samarbete. Regeringen föreslog i propositionen Godkännande av Prümrådsbeslutet (prop. 2007/08:83) att skulle godkänna utkastet till rådsbeslut, vilket har gjort (bet. 2007/08:JuU20, rskr. 2007/08:197). De obligatoriska delarna av rådsbeslutet har genomförts i två steg. Den del som bl.a. gäller informationsutbyte vid större evenemang, skyldigheten att lämna bistånd vid större evenemang, katastrofer och olyckor samt de generella dataskyddsbestämmelserna (artiklarna , delar av 18 samt 2432) har behandlats i propositionen Genomförande av delar av Prümrådsbeslutet (prop. 2009/2010:177). Lagändringarna godkändes av (bet. 2009/10:JuU30, rskr. 2009/10:265) och trädde i kraft . Förordningsregleringen trädde i kraft . Den del som gäller automatiserat utbyte av DNA-, fingeravtrycks- och fordonsuppgifter (artiklarna 212) har behandlats i propositionen Ge- nomförande av Prümrådsbeslutet automatiserat uppgiftsutbyte (prop. 2010/11:129). Lagändringarna godkändes av (bet. 2010/11:JuU15, rskr. 2010/11:302) och trädde i kraft , liksom förordningsregleringen. För , polismyndigheter, och innebär den nya regleringen bl.a. att myndigheterna i samband med större evenemang med gränsöverskridande verkningar i syfte att förebygga brott eller upprätthålla allmän ordning och säkerhet, ska lämna ut uppgifter om en person om det av olika anledningar finns skäl att anta att personen kommer att begå brott vid evenemanget eller utgöra hot mot den allmänna ordningen och säkerheten vid detta. Uppgifter kan lämnas ut på begäran av en myndighet i en annan stat eller på eget initiativ. Myndigheterna ska även lämna ut andra uppgifter än personuppgifter som bedöms vara nödvändiga för att förebygga brott eller hot mot den allmänna ordningen och säkerheten vid evenemanget (3 kap. 1 § förordningen [2010:705] om internationellt polisiärt samarbete). En förutsättning för att uppgifter ska få lämnas ut är att de i motsvarande fall skulle få lämnas ut till annan svensk myndighet. Utöver att lämna information vid större evenemang ska och andra i förordningen utpekade myndigheter även i vissa fall lämna olika former av bistånd vid större evenemang, katastrofer och allvarliga olyckor som har gränsöverskridande verkningar i syfte att förhindra brott eller upprätthålla allmän ordning och säkerhet. En form av bistånd är att underrätta berörda myndigheter i en annan stat om situationen så snart det är möjligt och förmedla väsentlig information (3 kap. 3 § förordningen). Respektive myndighet beslutar om bistånd ska lämnas. 4.5.4Rambeslutet om förenklat informations- och underrättelseutbyte Den tillgänglighetsprincip som är väsentlig i EU:s arbete för att utveckla informationsutbytet är en av hörnstenarna i rambeslutet om förenklat informations- och underrättelseutbyte. Rådets rambeslut /960/RIF av om förenklat informations- och underrättelseutbyte mellan de brottsbekämpande myndigheterna i unionens medlemsstater kom till efter ett svenskt initiativ. Rambeslutet innebär att brottsbekämpande myndigheter i medlemsstaterna redan på underrättelsestadiet, och över myndighetsgränserna, snabbt ska kunna utbyta befintlig information för användning i underrättelseverksamhet om brott eller utredning av brott. Genom rambeslutet åtar sig medlemsstaterna att dels på begäran av en annan stat lämna viss information, dels spontant lämna vissa uppgifter. Rambeslutet har genomförts i svensk rätt genom förordningen (2008:1396) om förenklat uppgiftsutbyte mellan brottsbekämpande myndigheter i Europeiska unionen, som trädde i kraft . Förordningen, som bygger på förutsättningen att gällande svensk rätt redan medger utlämnande av sådana uppgifter som ska utbytas enligt rambeslutet, innehåller framför allt bestämmelser om förfarandet i samband med uppgiftsutbytet. Enligt 3 § i förordningen ska en svensk brottsbekämpande myndighet efter begäran från en utländsk brottsbekämpande myndighet lämna ut uppgifter. I förordningen anges som svensk brotts- bekämpande myndighet bl.a. polismyndigheterna, och Kust- Prop. 2011/12:45 bevakningen. En svensk brottsbekämpande myndighet kan med stöd av rambeslutet även begära uppgifter från en annan medlemsstat. Förordningen innehåller vidare regler om villkor för användandet av tillhandahållna uppgifter och tidsfrister inom vilka en inkommen begäran ska behandlas. beslutade dock att den svenska kustbevakningsverksamheten skulle föras över till en ny civil statlig myndighet benämnd (prop. 1986/87:95, bet. FöU 1986/87:11, rskr. 1986/87:310). Därmed avskiljdes kustbevakningsverksamheten från . började sin verksamhet som självständig myndighet . I detta kapitel beskrivs översiktligt organisation och verksamhetsområde. leds av en generaldirektör, som är myndighetschef. Vid finns också en överdirektör som är generaldirektörens ställföreträdare. Huvudkontoret, som är myndighetschefens stab, består av avdelningen för räddningstjänst och sjöövervakning, tekniska avdelningen, ekonomiavdelningen, personal- och utbildningsavdelningen och informationsavdelningen. Vid huvudkontoret finns även en verksledningsstab. Avdelningen för räddningstjänst och sjöövervakning omfattar centralt stöd, metodutveckling, samordning och strategier som rör kustbevakningsuppgifter enligt förordningen (2007:853) med instruktion för Kust- Verksamheten omfattar sjöövervakning, miljöräddnings- tjänst och annan räddningstjänst, krisberedskap, sjöövervakningsuppdra- get och sjöövervakningsrådet, internationell samverkan och uppdrags- Avdelningen är indelad i fyra enheter. brottsbekämpningsenheten, övervaknings- och kontrollenheten, rädd- ningstjänstenheten och strategienheten. Brottsbekämpningsenheten ska ansvara för avdelningens sammanhål- lande funktion för stöd och metodutveckling i brottsutredningsverksam- heten och verksamheten för att upptäcka och förhindra brott (underrättel- I enhetens uppgifter ingår bl.a. metodik, styrning, kon- troll och uppföljning samt övrigt stöd avseende spaning, underrättelse- verksamhet och personuppgiftsbehandling, ingripanden mot brott, utred- ning och beivrande av brott samt den ordningshållande verksamheten. uppgifterna ingår även frågor som rör skydd mot våld och hot samt tjäns- Övervaknings- och kontrollenheten ansvarar för avdelningens sam- Prop. 2011/12:45 manhållande funktion för stöd och metodutveckling för Kustbevakning- ens kontroll- och tillsynsverksamhet samt för sådan övervakningsverksamhet som utförs rutinmässigt förebyggande och inte förutsätter någon misstanke om brott. Räddningstjänstenheten står för stöd och utveckling av operativa räddningstjänst och dykeriverksamhet, bl.a. riskanalys och program för räddningstjänst. Strategienheten ansvarar för analys och beredning av långsiktig inriktning av kustbevakningsverksamheten, bl.a. genom strategisk planering och analys. Inom finns två regioner som benämns Region och Region , vilka vardera leds av en regionchef. jämställs Kustbevakningsflyget, som leds av chefen för flyget, med en region och dess ledning likställs med en regionledning. Den lokala organisationen utgörs av 26 stationer, varav en är en flygkust- Regionledningen i Region är belägen i och regionledningen i Region är belägen i . ningsflygets ledning finns i . Regionledningen har en mängd uppgifter och ska bl.a. samordna reg- ionens verksamhet och rutiner för ingripande mot, utredning av och beiv- rande av brott samt svara för förundersökningsledarskap och annan ären- dehandläggning i sjöövervakningstjänsten. svara för informations- och underrättelseinhämtning inom regionens geografiska område samt bearbetning och analys av detta underlag i samverkan med maritima underrättelsecentrum (MUC). Det är Regionledning Nordost som har till särskild uppgift att vid MUC svara för nationell samordning och utveckling i Kustbevak- ningen av informations- och underrättelseanalyser samt bearbetning av information och underrättelser. Vid varje regionledning finns en ständigt bemannad ledningscentral med vakthavande befäl. Från ledningscentralerna styrs den dagliga ope- Varje ledningscentral har särskilda uppgifter. ningscentralen i Regionledning Nordost är kontaktpunkt dels för den administrativa kontrollen av anmälningar från fartyg till följd av Scheng- enavtalet, dels för uppgifter såvitt avser sjöfartsskydd. Ledningscentralen benämns i de sammanhangen Swedish Clea- rance (SMC). Ledningscentralen i Regionledning Nordost ansvarar också för administration och uppföljning av ordningsbot samt samordnar verk- samhet med och den internationella insatsstyrkan. Ledningscentralen i Regionledning Nordost är vidare kontaktpunkt för gränsövervakningssamarbetet i (Baltic Sea Region /BSRBCC) och EU- och Ledningscentralen i Regionledning Sydväst är kontakt- punkt för miljöräddningssamarbetet t.ex. inom time Organization (IMO) och EU. Sydväst svarar även för Kustbevakningsflygets flygsäkerhetsuppföljning. verksamhet är operativt inriktad med hög närvaro Prop. 2011/12:45 av fartyg till sjöss och myndigheten har därigenom allmänt sett en hög Verksamheten genomförs som målinriktad patrullering med stöd av fartyg, flygplan, svävare, mindre båtar och från land. svarar tillsammans med andra myndigheter för frågor som rör myndighetsutövning till sjöss eller i anslutning till sjötrafiken. Det geografiska verksamhetsområdet består framför allt av Sveriges sjöterritorium och svensk ekonomisk zon samt enligt vissa författningar land i anslutning till dessa vatten. När det gäller de delar av sjöterritoriet som består av sjöar, kanaler och vattendrag omfattar uppdraget att bedriva sjöövervakning endast och , medan räddningstjänsten också omfattar (1 § förordningen [2007:853] med instruktion för och 4 kap. 3 § lagen [2003:778]) om skydd mot olyckor). I och med att verksamheten i viss utsträckning utövas också på land i anslutning till övervakningsområdet utför vissa uppgifter t.ex. i hamnar, på stränder och öar samt kobbar och skär. Uppdraget att övervaka fisket är med stöd av myndighetens instruktion geografiskt utsträckt även till sådana områden som det enligt olika mellanstatliga överenskommelser och åligger svensk myndighet att övervaka. kan också verka utanför sitt geografiska område som en följd av EU:s operativa samarbete för kontroll av medlemsstaternas yttre gränser (s.k. ) och med stöd av förpliktelser som åtagit sig genom internationella överenskommelser avseende bl.a. räddningsinsatser (1012 §§ förordningen). uppgifter regleras primärt i förordningen (2007:853) med instruktion för , men även i de särskilda lagar och förordningar som innehåller bestämmelser om verksamheten samt i reg- leringsbrev och enskilda regeringsbeslut. Nämnas kan t.ex. lagen (1982:395) om medverkan vid polisiär övervakning, lagen (2000:1225) om straff för smuggling, narkotikastrafflagen (1968:64), sjölagen (1994:1009), lagen (2003:778) om skydd mot olyck- or och fartygssäkerhetslagen (2003:364). kan, något förenklat, delas in under de två huvudrubrikerna sjöövervak- ning och räddningstjänst. Den mångfald av författningar som reglerar verk- samhet har emellertid medfört bristande överskådlighet, t.ex. vad avser gränserna för geografiska verksamhetsområden och att utse en särskild utredare till att göra en översyn av regleringen av bl.a. befogenheter i den brottsbekäm- pande och ordningshållande verksamheten samt lämna förslag till en mer Prop. 2011/12:45 ändamålsenlig författningsreglering (dir. 2007:5). överlämnade Utredningen om befogenheter betänkandet rättsliga befogenheter (SOU 2008:55). I betänkandet lämnas en utförlig redogörelse för bl.a. uppdrag, verksamhetsområden och och kustbevakningstjänstemännens befogenheter. Betänkandet bereds inom . I detta kapitel ges en kortfattad beskrivning av ett antal regelverk som är centrala för verksamhet. Enligt 1 § förordningen (2007:853) med instruktion för har till uppgift att bedriva sjöövervakning inom Sveriges sjöterritorium och ekonomiska zon samt på land i anslutning till dessa vatten. Vad gäller sjöar, kanaler och vattendrag omfattar sjöövervakningen enbart och . I uppgift att bedriva sjöövervakning ingår att ansvara för eller bistå andra myndigheter med övervakning, brottsbekämpande verksamhet, ordningshållning samt kontroll och tillsyn enligt vad som närmare sägs i förordningens 310 §§. Den polisiära och i övrigt brottsbekämpande verksamhet som ska bedriva preciseras i 3 §, där det anges att genom sjöövervakning ska förebygga och ingripa mot störningar av ordningen i sjötrafiken samt, i enlighet med särskilda föreskrifter, förhindra och upptäcka brottslig verksamhet, ingripa vid misstanke om brott samt utreda och beivra eller bistå med utredningen av brott. ska enligt 4 § utreda och besluta i ärenden om vattenföroreningsavgift samt ta emot sådana avgifter. Inom ramen för uppdraget att bedriva sjöövervakning har vidare enligt 5 § till uppgift att, med stöd av föreskrifter och i förekommande fall efter överenskommelse med annan myndighet, bedriva tillsyns- och kontrollverksamhet. Sådan verksamhet ska bedrivas bl.a. i fråga om 1.sjötrafik, sjösäkerhet och transport av farligt gods, 2.fartygs registrering och identifiering, 3.personers inresa i, utresa från och vistelse i , 4.in- och utförsel av varor, 5.fiske och därtill anknuten verksamhet, 6.jakt och annat ianspråktagande av naturresurser, 7.skydd av miljö- och naturvårdsintressen, och 8.skyddsobjekt, militära skyddsområden och tillträde för utländska statsfartyg. ska därutöver utöva tillsyn över den svenska delen av kontinentalsockeln och ekonomiska zon. Beträffande kontinentalsockeln beslutar myndigheten också om tillstånd till marinvetenskaplig forskning och svarar för tillsyn över sådan verksamhet, 6 §. Av 7 § följer att ska vara kontaktpunkt för sjötrafi- ken i fråga om förhandsanmälningar enligt föreskrifter om gränskontroll vad gäller personer och i fråga om sjöfartsskydd och fiskerikontroll en- Prop. 2011/12:45 ligt överenskommelser med annan myndighet. Med stöd av tilläggspro- tokollet mot människosmuggling land-, luft- och sjövägen till konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet är vidare behörig myndighet att ta emot och besvara förfrågningar från andra konventionsstater. uppdrag att bedriva övervakning av fisket kan utsträckas sakligt eller geografiskt om detta följer av vissa särskilt angivna konventioner eller internationella överenskommelser. Detta framgår av 8 §. Exempelvis kan nämnas rådets förordning (EG) nr 2371/2002 av om bevarande och hållbart utnyttjande av fiskeresurserna inom ramen för den gemensamma fiskeripolitiken (EGT L 358, 31.12.2002, s. 59, Celex 32002R2371). ansvarar enligt 9 § även för de kontrollåtgärder som ankommer på och som EU genomför till sjöss inom det område som regleras av Nordostatlantiska (). Som en följd av EU:s operativa samarbete för kontroll av medlemsstaternas yttre gränser får även, utanför det primära verksamhetsområdet, medverka i Europeiska unionens operativa samarbete för kontroll av medlemsstaternas yttre gränser. Sammanfattningsvis innefattar alltså sjöövervakning en stor mängd skilda verksamheter som tillsammans berör flera olika politikområden där motsvarande verksamheter på land ofta är uppdelade mellan olika myndigheter. 6.2.1 Övervakning och brottsbekämpande verksamhet Lagen om medverkan vid polisiär övervakning Den centrala befogenhetsregleringen finns i lagen (1982:395) om medverkan vid polisiär övervakning, förkortad LKP. Den innehåller en uppräkning av rättsområden som faller in under polisiära ansvar. Lagen är utformad så att den inledningsvis anger tillämpningsområdet för verksamhet men därefter i princip bara behandlar tjänstemännens rättsliga befogenheter vid brottsbekämpning och ordningshållning. Av 1 § LKP framgår att ska bedriva övervakning för att hindra brott mot föreskrifter och andra författningar som gäller 1.skyddsobjekt och militära skyddsområden, 4.bevarande av den miljön och annan naturvård, 5.trafikregler och säkerhetsanordningar för sjötrafiken, 6.åtgärder mot vattenföroreningar från fartyg, 7.dumpning av avfall i vatten, 9.fornminnen och sjöfynd, 10.fartygs registrering och identifiering, 11.skydd för den miljön mot andra förorenande åtgärder än sådana som sägs i 6 och 7, 12.märkning och användning av oljeprodukter, 13.utlänningars inresa till och utresa från eller vistelse i , 14.åtgärder beträffande djur och växter som tillhör skyddade arter, och Förutom vid brott inom de i 1 § uppräknade områdena tillämpas också LKP när bedriver övervakning i fråga om brott mot lagen (1992:1140) om ekonomiska zon eller brott mot lagen (2006:263) om transport av farligt gods eller föreskrifter som har meddelats med stöd av dessa lagar. Kustbevakningstjänstemännens uppgifter och befogenheter inom ramen för den brottsbekämpande och brottsutredande verksamheten regleras vad avser straffprocessuella befogenheter, förutom av och förundersökningskungörelsen (1947:948), särskilt i LKP, lagen (2000:1225) om straff för smuggling, lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg och lagen (2008:322) om och befogenheter att ingripa mot rattfylleribrott, förkortad TKBR. Genom LKP får en kustbevakningstjänsteman straffprocessuella befogenheter inte bara på svenskt territorium utan i vissa fall också inom svensk ekonomisk zon. I befogenheterna enligt lagen om straff för smuggling innefattas förutom brott mot bestämmelser avseende införsel av narkotika, alkohol- eller tobaksvaror även brott enligt bl.a. lagen (2003:148) om straff för terroristbrott, lagen (2000:1064) om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd samt tullagen (2000:1281). Med stöd av lagen om åtgärder mot förorening från fartyg har visst eget förundersökningsledarskap. kan också vid många andra brott utföra utredningsåtgärder på begäran av åklagare eller polis. Detta sker regelmässigt beträffande vissa miljöbrott och fiskebrott och andra brott som bedöms ha särskild kompetens att utreda. TKBR innehåller bestämmelser om befogenheter för samt tjänstemän vid myndigheten att vidta vissa åtgärder för att förhindra, upptäcka och utreda brott enligt 4 och 4 a §§ lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott (rattfylleribrott). får även besluta att inleda förundersökning om sådana brott och har då de befogenheter och skyldigheter som undersökningsledare har enligt (3 § TKBR). Vidare har kustbevakningstjänsteman befogenheter att med stöd av lagen vidta tvångsåtgärder i form av t.ex. gripande, beslag, husrannsakan, kroppsvisitation och kroppsbesiktning. befogenheter inom det polisiära och brottsbekämpande området regleras alltså i flera olika författningar. Om anledning förekommer att brott har förövats mot någon av de föreskrifter som avses i LKP har kustbevakningstjänsteman samma befogenhet som tillkommer polisman att hålla förhör, ta med någon till förhör, gripa någon och att företa husrannsakan eller verkställa beslag (2 §). För att kunna utöva de angivna befogenheterna får kustbevakningstjänsteman stoppa och visitera fartyg eller inbringa det till svensk hamn (4 §). Vid förundersökning rörande brott mot de föreskrifter som avses i 1 § Prop. 2011/12:45 LKP och vid brott mot vattenföroreningslagen får åklagaren, eller polis- myndighet om denna bedriver undersökningen, enligt 7 § LKP, anlita biträde av samt uppdra åt kustbevakningstjänsteman att vidta de särskilda åtgärder som behövs för undersökningen, om det är lämpligt med hänsyn till omständigheterna. får dessutom besluta att inleda förundersökning gällande sjöfylleri och har då de befogenheter och skyldigheter som en undersökningsledare har enligt (7 a §). får enligt lagen om åtgärder mot förorening från fartyg inleda förundersökning rörande brott avseende olagliga utsläpp av olja och andra skadliga ämnen från fartyg. Lagen ger en tjänsteman vid samma befogenhet som polisman att hålla förhör, ta med någon till förhör, gripa någon och att företa husrannsakan eller verkställa beslut (11 kap. 2 och 57 §§). I befogenheterna ingår även att stoppa och kvarhålla fartyg (11 kap. 14 §). I fråga om biträde till polis och åklagare hänvisas till 7 § LKP (11 kap. 3 §).