prop · GY0349 · 2011-01-17 00:00:00 — Det finns inget skäl att göra någon ändring i kostnadsfördelningen mellan landstingen på det sätt som Västra fram- fört, särskilt då gällande regler är oförändrade. Särskilda skäl att verkställa ett beslut i en annan kommun En boendeinsats enligt LSS kan ges i en annan kommun endast under förutsättning att det finns särskilda skäl. Särskilda skäl kan t.ex. råda för att underlätta för personer som har en ovanlig diagnos eller som har komplicerade funktionsnedsättningar, att få tillgång till anpassade boendelösningar och särskild kompetens som det kan vara svårt att till- handahålla i små kommuner. Det ger också möjlighet för kommuner med ett litet befolkningsunderlag att samverka om bl.a. gemensamma grupp- bostäder för att kunna erbjuda fler boendealternativ än vad som annars Målet bör vara att den enskilde efter en ska flytta hem och att hemkommunen skapat ett stöd med god kvalitet på hemmaplan. Regeringen anser inte att det finns någon anledning att ändra kravet på att det ska föreligga särskilda skäl för att verkställa ett beslut om boende i en annan kommun. Kommunerna har ett grundläggande ansvar för sina invånares tillgång till bostäder med god tillgänglighet och standard obe- roende av stöd- och vårdbehov. Utgångspunkten för LSS-insatser som verkställs i en annan kommun är därför att dessa i flertalet fall ska vara tidsbegränsade till sin karaktär och att kommuner ska bygga upp verk- samheter för sina invånare i stället för att köpa dem av andra kommuner. Behövs det alternativa lösningar måste dessa lösningar utformas så att de inte äventyrar den enskildes valfrihet och integritet. När upphör ansvaret för den kommun som beslutat om boende eller placering i annan kommun? Regeringen anser att den kommun som beslutat om boende i annan kommun ska behålla ansvaret till dess att behovet av insatser upphör eller att ansvaret enligt gällande bestämmelser i och socialtjänstlagen på annat sätt övergår till en annan kommun. kommun efterfrågar någon form av tidsgräns (en längre tids bosättning) då ansvaret för de samlade insatserna bör gå över till den kommun vill att ärenden ska kunna flyttas över till en annan kommun. Regeringen bedömer att tidsgränser eller möjligheter för en kommun att begära överflyttning av ett ärende till en annan kommun, inte är lämpligt med hänsyn till motiven till den upp- stramning av ansvaret som föreslås i denna proposition. själv inte valt att bo i denna kommun och det föreligger särskilda skäl till att en kommun beviljat boende enligt LSS i en annan kommun. sonens rätt att själv bestämma var man vill vara bosatt måste vara över- ordnad en kommuns önskan att flytta över ärendet till den andra kommu- Vill personen tillhöra den andra kommunen föreslås därför i stället en möjlighet att ansöka om förhandsbesked. Om en person önskar flytta från en kommun till en annan, har han eller hon rätt att enligt 16 § andra stycket LSS få förhandsbesked om rätten till insatser från den nya kommunen (den tilltänkta inflyttningskommun). Det gäller både när en person ansökt om förhandsbesked om rätt till in- satser i en annan kommun enligt LSS eller önskar flytta till en annan kommun enligt socialtjänstlagen. Enligt regeringens bedömning räcker det inte med att personen beviljats insatser i den andra kommunen för att en kommuns ansvar ska upphöra. När det gäller personer som är be- Prop. 2010/11:49 rättigade till insatser enligt LSS är det viktigt att den enskilde personen kan känna sig trygg med att det inte uppstår ett glapp i stöd- och ser- viceinsatserna när personen flyttar till en annan kommun. Det får därför anses motiverat att en kommuns ansvar upphör först när en annan kom- mun efter ett positivt förhandsbesked verkställer en insats enligt LSS. I de fall den enskilde anskaffar ett eget boende, men behöver andra insat- ser enligt LSS, bör det på motsvarande sätt vara berättigat att ansvaret upphör först när sådana insatser verkställs av den andra kommunen. An- svaret kan upphöra även i andra fall, t.ex. om den enskilde bosätter sig i en tredje kommun. En förutsättning för den beslutande kommunens ansvar är nämligen att den enskilde är bosatt i en annan kommun till följd av beslutet. För att en person även ska kunna tillhöra bosättningskommunen, utan att först behöva flytta till en annan kommun eller återvända till hem- kommunen, föreslås en utvidgning av möjligheten att ansöka om för- handsbesked (se avsnitt 9.2). Ansvarig kommun vid ärenden om assistansersättning () har uppmärksammat regeringen på konsekvenser som kan bli följden om man genomför remitterade förslag i LSS. Det avser vissa bestämmelser i regleringen av assistansersättning. Enligt 51 kap. 22 § socialförsäkringsbalken, förkortad SFB, ska den kommun där den försäkrade är bosatt ersätta kostnaderna för de första 20 assi- stanstimmarna. Det kan enligt FK uppstå situationer där en person är folkbokförd och bosatt i en kommun i ett boende med stöd av LSS, som beslutats och bekostas av en tidigare bosättningskommun och där personen beviljas ytterligare LSS-insats i form av personlig assistans. Efter anmälan från en kommun eller egen ansökan kan personen beviljas assistansersättning av FK. FK kommer då att debitera den aktuella bosättningskommunen. Detta är den kommun där personen faktiskt är bosatt men det är alltså inte den kommunen som beslutar om och betalar för LSS-insatserna enligt förslagen. FK tror inte att situationen kan bli så vanlig men den kan trots allt upp- stå. Regeringen föreslår därför en följdändring i SFB så att den kommun som ansvarar för beslut om insatser i den andra kommunen får stå för kostnaderna. I 51 kap. 21 § SFB regleras att när en person ansöker om eller beviljas assistansersättning ska den kommun där han eller hon är bosatt höras i ärendet om det behövs. Regeringen föreslår på motsvarande sätt som ovan en följdändring i SFB så att FK vid behov ska höra den kommunen som ansvarar för beslutet om insatser i den andra kommunen där perso- nen är bosatt. Överflyttning av ärenden enligt Regeringens förslag: En kommun som anser att ett ärende ska flyttas till en annan kommun ska begära detta skriftligen. Den andra kommu- nen ska skriftligen och utan dröjsmål meddela sin inställning. Om in- ställningen inte anges inom en månad, ska kommunen kunna ansöka om överflyttning av ärendet hos . ska fatta beslut , dock senast från det att ansökan kom in. Om det finns särskilda skäl får beslutet fattas . Regeringens bedömning: bör inte kunna besluta om ersättning till den kommun som ansökt om överflyttning. Utredarens förslag: Överensstämmer huvudsakligen med regeringens. Remissinstanserna: I princip samtliga av de remissinstanser som har yttrat sig i frågan är positiva till förslaget. Föreningen chefer anser att begreppet utan dröjsmål bör förtydligas. mannen anser att barn och unga bör behandlas med förtur. Skälen för regeringens förslag och bedömning Kommunerna har en möjlighet att överföra ärenden emellan sig enligt 16 kap 1 § socialtjänstlagen. Enligt utredaren har flera kommuner trots detta beskrivit att det är svårt att flytta över ärenden till en annan kom- mun. Kommunerna kommer överens om en överflyttning och de allra flesta överflyttningar sker först efter beslut av . Utreda- ren menar att det finns en utbredd osäkerhet bland kommunerna när det gäller överflyttning av ärenden. Osäkerheten gäller inte minst hur en överflyttning går till rent praktiskt. Enligt utredaren förekommer det att kommuner medvetet förhalar det slutliga beslutet i överflyttningsärenden för att på det sättet skjuta på ansvaret så länge det går. Regeringen bedömer därför, i likhet med utredaren, att det finns behov av att reglera tillvägagångssättet vid överflyttning av ärenden när kom- munerna inte kan komma överens. Skriftlig begäran om överflyttning av ärende Enligt utredaren får ibland den kommun som begär överflyttning vänta innan den andra kommunen meddelar om den accepterar en överflyttning. Detta är en bidragande orsak till att kommunerna upp- lever att det är svårt att flytta över ärenden. Även den enskilde riskerar att drabbas på grund av att den kommun som fortfarande har ansvaret kan avvakta att vidta nya insatser till dess att frågan om överflyttning är av- gjord. I syfte att förenkla och påskynda överflyttningsprocessen föreslår regeringen att en kommun som önskar flytta över ett ärende till en annan kommun ska begära detta skriftligen hos den andra kommunen. kommun som tar emot en begäran om överflyttning ska utan dröjsmål skriftligen meddela den andra kommunen sin inställning. Utan dröjsmål Prop. 2010/11:49 innebär att frågan ska hanteras . viktigt när ett ärende rör barn och unga. Barnets bästa ska alltid beaktas. Den kommun som har tagit emot en begäran om överflyttning torde i regel hinna bilda sig en uppfattning om ärendet och bör således kunna meddela sin inställning till frågan om överflyttning inom en månad från det att begäran kom in. Om kommunen inte har lämnat svar inom en månad från tidpunkten för att begäran kom in till kommunen, får den andra kommunen ansöka om överflyttning hos . ska kunna besluta om överflyttning har ansvar för att besluta i ärenden om överflyttning. ska fatta beslut och senast från det att ansökan om överflyttning kommit in. är enligt regeringens bedömning en rimlig tid i dessa ärenden. Läns- styrelsernas genomsnittliga handläggningstid för dessa ärenden har varit . Handläggningstiden har dock kunnat variera och upp . Anledningen till att handläggningen ibland dragit ut , uppges i första hand ha varit kommunernas handläggning före och efter ansökan hos . Eftersom ett skriftligt förfarande mellan kommunerna kan antas inne- bära att ansökningarna om överflyttning inte behöver kompletteras i samma utsträckning som tidigare bedömer regeringen att den genom- snittliga handläggningstiden för dessa ärenden kommer att minska. Om det föreligger särskilda skäl bör tiden för beslutet kunna senare- läggas. Särskilda skäl kan t.ex. vara att inte har kunnat få in ett fullgott beslutsunderlag inom den föreskrivna tiden, t.ex. ett yttran- de från kommunen. Däremot ska det i regel inte utgöra särskilda skäl att en kommuns socialnämnd inte sammanträder inom den föreskrivna tiden och att kommunen av det skälet inte kan lämna in sitt yttrande . Det ankommer på kommunerna att vid behov kalla till extra sammanträden eller delegera beslutanderätten om det är möjligt. Utredaren föreslår att bör kunna förordna att den kom- mun som ett ärende flyttas över till ska ersätta den andra kommunen för kostnader som uppkommit efter tiden för ansökan till . Detta torde enligt utredaren främst bli aktuellt i de fall då handlägg- ningen drar ut och därför senarelägger tidpunk- ten för beslutet. Regeringen bedömer att konsekvenserna av förslaget i denna del inte är tillräckligt utredda och lämnar inget förslag i denna del. Rätt att ansöka om insatser i annan kommun Möjligheten att flytta till en annan kommun enligt Regeringens förslag: En person som önskar flytta till en annan kom- mun får ansöka om insatser i den kommunen om han eller hon på grund av våld eller andra övergrepp behöver flytta till en annan kom- mun men inte kan göra det utan att de insatser som han eller hon Ansökan ska behandlas som om den enskilde var bosatt i kommu- nen och hänsyn ska inte tas till att sökandens behov är tillgodosedda i Bosättningskommunen är skyldig att bistå i ut- Beslutet ska kunna överklagas hos allmän förvaltnings- Utredarens förslag: Överensstämmer i princip med regeringens för- Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslaget men anser att omständigheterna kring tillämpningen bör tydliggöras, t.ex. hur allvarligt hotet måste vara för att bestämmelsen ska vara tillämplig. Några remissinstanser efterfrågar ett tydliggörande när det gäller bedöm- ningen av hotets allvar och ifrågasätter möjligheten att använda polisens hot- och riskbedömningar. anser att utredarens krav att en så allvarlig hotbild måste föreligga för att bestämmelsen ska vara till- lämplig är väldigt snäv och efterfrågar att utredaren hade tydliggjort hur en hot- och riskbedömning i så fall ska gå till. och i anser inte att det är rimligt med krav på att samråda med polisen kring hot- och riskbedömningar eftersom det skulle kräva den hotades medgivande, utan i så fall bör själv ha den kompetens som krävs. och kommun anser också att det är oklart hur bedömningen av allvarlig hotbild ska göras. kommun ifrågasätter om det finns möjligheter att göra en sådan hotbildsbedömning som krävs. påpekar också att möjligheten till förhandsbesked och hjälp med bostad innan flytt kan föranleda ökade kostnader och problem för storstads- kommunerna där det ofta föreligger bostadsbrist. poängterar att personer som hotas ofta söker sig till storstadskommuner. för kvinnojourer och tjejer i (Roks) ställer sig kritiska till de orimligt höga kraven på hotbild för en hotad att kunna flytta till en annan kommun. Skälen för regeringens förslag Regeringen delar utredarens förslag att socialtjänstlagen ska kompletteras med en bestämmelse som i vissa fall ger den enskilde rätt att i förväg ansöka om stöd- och hjälpinsatser hos den kommun som han eller hon vill flytta till. Bestämmelsen ska som utredaren föreslår endast avse per- soner som på grund av våld eller andra övergrepp måste byta bostadsort Regeringen föreslår att reglerna som ger en hotad person möjlighet att Prop. 2010/11:49 ansöka om insatser för att kunna flytta till en annan kommun förs in i samma bestämmelse som reglerar nuvarande möjligheter till detta för vissa andra grupper. Regeringen föreslår även att ett sådant beslut ska kunna överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. En bedömning av vilka insatser som behövs får göras i varje enskilt fall. Det kan t.ex. röra sig om hjälp med att ordna ett boende, ekonomiskt bistånd och insatser för eventuella barn. Om den enskilde inte kan ordna en bostad på egen hand bör det vara möjligt för honom eller henne att ansöka om hjälp med bostad hos inflyttningskommunen. Om ärendet involverar barn måste barnets situation särskilt uppmärksammas och hänsyn tas till barnets bästa. Utredaren föreslår att det ska föreligga en så allvarlig hotbild och så allvarliga övergrepp att den enskilde inte har någon annan utväg än att flytta till en annan kommun för att bestämmelsen ska vara tillämplig. I denna bedömning menar utredaren att det kan vara nödvändigt för social- tjänsten att samråda med polisen. Det finns ingen bindande reglering som kräver att vare sig polisen eller alltid ska göra hot- och riskbedömningar när en person utsätts för hot. har dock tagit fram föreskrifter och allmänna råd för Polisens personsäkerhetsarbete (FAP 480-3). Det finns även nationella riktlinjer av vilka framgår att alla polismyndigheter ska ha möjlighet att på ett effektivt och professionellt sätt skydda medarbe- tare och andra hotade i samhället. Den som utsätts för eller förväntas utsättas för allvarligt hot mot liv och hälsa eller frihet ska efter en struk- turerad hot- och riskbedömning erbjudas adekvata skyddsåtgärder med hög kvalitet. Nivån på skyddsåtgärderna ska anpassas efter de enskilda individens behov, miljö och situation. har också tagit fram nationella riktlinjer för polisens hot- och riskbedömningar. har på regeringens uppdrag tagit fram bedömnings- instrument som kan användas i arbete med våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld. Instrumenten presenterades men utvecklingen kommer att fortsätta även . Bedömningsinstrumenten är anpassade till verksamhet och behov. De syftar till att göra bedömningarna mer enhetliga. Totalt har sex olika kvalitetssäkrade bedömningsinstrument tagits fram, varav två som gäller för barn. Ett instrument finns för screening av våld samt två för att beskriva hur våldet tar sig uttryck, både när det gäller fysiskt våld och psykisk utsatthet och hot. Det finns även ett instrument för att bedöma farlighet (riskbedömning). Dessa bedömningsinstrument avser enbart våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnar våld. Det föreligger sekretess mellan polisen och och myndig- heterna kan inte utan medgivande och särskild prövning utlämna infor- mation mellan sig. Det förekommer att polisen låter ta del av de rekommendationer som framkommit i hot- och riskbedömningen men det är inte alltid man bedömer att det är lämpligt. inte alltför sällan att polisens och bedömningar ser olika Prop. 2010/11:49 ut i det enskilda fallet. Regeringen, som i huvudsak instämmer med utredarens förslag, anser inte att kravet om att det ska föreligga ett allvarligt hot för att ansöka om insatser är tillräckligt utrett. Det kan i praktiken vara svårt för social- tjänsten att utreda och analysera graden av risk för hot eller våld. Social- tjänstens bedömning kan inte heller vara avhängig de hot- och risk- bedömningar som görs av polisen. Enligt regeringens bedömning får i inflyttningskommunen göra en sedvanlig bedömning och beakta de omständigheter som föreligger i varje enskilt fall, t.ex. om personen lever med skyddad identitet eller skyddas av besöksförbud. I detta arbete kan använda de framtagna bedömningsinstru- menten. Regeringens förslag: Förhandsbesked ska kunna meddelas enligt LSS på ansökan av en person som redan är bosatt i en kommun under för- utsättning att en annan kommun har ansvaret för LSS-insatserna. När kommunen efter förhandsbesked börjar verkställa insatser upphör an- svaret för den andra kommunen. Beslutet om förhandsbesked ska kunna överklagas hos allmän för- valtningsdomstol. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: I stort sett alla instanser som kommenterat för- slaget är positiva eller har inget att erinra. Många anser att förslaget för- tydligar ansvaret och förbättrar situationen för den enskilde personen. Förvaltningsrätten i ifrågasätter dock förslaget eftersom den enskilde alltid har möjlighet att vända sig till bosättningskommunen med en ansökan. Skälen för regeringens förslag Regler för förhandsbesked och rättspraxis I 16 § andra stycket LSS finns en bestämmelse som syftar till att under- lätta för personer inom målgruppen att flytta mellan kommuner. Om en person önskar flytta från en kommun till en annan, har han eller hon rätt att få förhandsbesked av inflyttningskommunen om rätt till insatser i den kommunen. En ansökan om förhandsbesked ska behandlas på samma villkor som om personen var bosatt i kommunen. Kommunen ska utan dröjsmål planera och förbereda insatser som förhandsbeskedet ger perso- nen rätt till om han eller hon bosätter sig i kommunen. Förhandsbeskedet gäller räknat från den dag då insatserna blir tillgäng- liga för den enskilde. Enligt rättspraxis (RÅ 2007 ref 40) gäller inte möjligheten att kunna ansöka om förhandsbesked för personer som redan är bosatta i kommu- nen även om bosättningen följer av en annan kommuns beslut. ska i stället ansöka om insatser som om kommunen redan var deras hem- Prop. 2010/11:49 kommun. En utvidgning av rätten att ansöka om förhandsbesked Regeringsrättens nämnda dom får till följd att personer kan sväva i ovisshet om de får behålla det boende och andra insatser, som en annan kommun beviljat dem i bosättningskommunen, till dess att bosättnings- kommunen beslutat om vilka insatser den enskilda har rätt till. De män- niskor som berörs av detta får inget förhandsbesked och möjlighet att överväga om de vill flytta. Det innebär också att två kommuner enligt lagen kan ha samma ansvar för en person, vilket leder till oklarheter om vilken kommun en person ska vända sig till. Det kan också innebära att ansvar för olika LSS-insatser delas mellan olika kommuner. Med hän- visning till vad som sagts om vikten av ett sammanhållet ansvar och att människor själva måste få bestämma var de vill vara bosatta anser regeringen att dagens ordning är otillfredsställande. En lösning kan vara att den kommun som ursprungligen verkställt beslutet i den andra kommunen behåller ansvaret till dess att bosätt- ningskommunen kan verkställa beslutet. Det ger då en viss respit för den enskilde att tacka nej om han eller hon inte är nöjd med beviljade insat- ser. Det kan dock finnas fall där den ansvariga kommunen den kom- mun som på grund av särskilda skäl verkställt beslutet i annan kommun tagit fram och erbjuder en annan boendelösning i hemkom- munen, där personen inte längre vill bo. Det komplicerar såväl ansvars- frågan som den enskildes möjlighet att välja. Regeringen anser att en mer fördelaktig lösning ur ett brukarperspektiv är att föreslå en utvidgning av möjligheten att ansöka om förhandsbesked enligt 16 § andra stycket. En sådan utvidgning skulle innebära att en person, som önskar byta hemkommun och flytta mer permanent från en kommun till en annan, alltid ska ansöka om förhandsbesked om boende enligt 9 § LSS, eller någon annan insats om personen anskaffar ett eget boende. Detta oavsett var personen har sin bosättning (sin folkbok- föring). En sådan ordning skulle även leda till en tydlig ansvarsfördel- ningen mellan kommuner. Förslaget innebär att en kommun, som verkställer ett beslut om boende i en annan kommun har kvar ansvaret till dess att en annan kommun efter förhandsbesked till den enskilde verkställer LSS-insatser för denne. Även om en enskild person alltid kan ansöka om en insats i en annan kommun, som förvaltningsrätten i invänder, bör en sådan ansökan inte beviljas eftersom den faktiska bosättningskommunen inte med regeringens förslag är behörig att besluta om insatser enligt LSS i annat än akuta situationer. Sammanhållet ansvar för bistånd enligt Regeringens förslag: En kommun ska ha ansvaret för insatser enligt LSS gentemot en person som efter beslut av kommunen kommer att vara bosatt i en annan kommun i ett familjehem, i ett hem för vård eller boende, i boende för service och omvårdnad för äldre människor eller i en bostad med särskild service enligt socialtjänstlagen. Motsvarande ansvar gäller för insatser enligt socialtjänstlagen när en kommun har ansvaret för insatser enligt LSS i en annan kommun än den egna. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanser: Samtliga instanser som kommenterat förslaget är positiva eller har inget att erinra. Förvaltningsrätten i anser att det bör övervägas om man i samma bestämmelse bör ange att ett sam- manhållet vårdansvar även ska gälla vid placering av barn och unga med stöd av lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). anser att kommuner i praktiken redan arbetar på detta sätt även om det är något otydligt i lagstiftningen. Lunds kom- mun framhåller att bosättningskommunen bör ansvara för de totala kost- naderna med anledning av placeringen och för de insatser som bosätt- ningskommunen beslutat om. kommun förordar att bosätt- ningskommunen ansvarar även för avgiftsbeslut och att avtal tecknas med vistelsekommunen som utför tjänsten. kommun anser att om vistelsen blir långvarig bör det samlade ansvaret gå över till den andra kommunen. Skälen för regeringens förslag I socialtjänstlagen (2001:453) regleras ett sammanhållet vårdansvar för att garantera att barn i familjehem ska få god vård och fostran och i övrigt gynnsamma uppväxtförhållanden. Det sammanhållna vårdansvaret innebär även att ansvarig nämnd ska verka för att barnet får lämplig ut- bildning och att nämnden ska lämna vårdnadshavarna och dem som vår- dar barnet råd, stöd och annan hjälp som de behöver. Det innebär även att placeringskommunen utreder behovet av, beslutar om och finansierar de hjälp- och stödinsatser som beviljas den enskilde även om verkställig- heten överlämnas till en privat eller en offentlig vård- eller servicegivare i en annan kommun. Av förarbetena (prop. 1996/97:124, s. 158159) framgår att placeringskommunen inte kan klara alla sina åtaganden utan hjälp från vistelsekommunen och att det därför förutsätts att detta kan regleras genom frivilliga överenskommelser kommunerna emellan. Det framgår även att avgiften ska fastställas efter den taxa som tillämpas i placeringskommunen.