prop · GY03112 · 2011-04-13 00:00:00 — Artikel 5 Generella överföringstillstånd I punkten 1 anges att medlemsstaterna ska offentliggöra generella överföringstillstånd vilka direkt ger leverantörer som är etablerade på medlemsstaternas territorier och vilka uppfyller villkoren i det generella överföringstillståndet, tillstånd att genomföra överföringar inom gemenskapen av försvarsrelaterade produkter, vilka ska specificeras i det generella överföringstillståndet, till en kategori eller kategorier av mottagare i en annan medlemsstat. Enligt punkten 1 ska generella tillstånd offentliggöras, men hur detta ska ske anges inte. Det innebär att svenska bestämmelser om offentliggörande bör användas. Av definitionen av ett generellt tillstånd framgår att det riktar sig till alla potentiella svenska leverantörer av krigsmateriel och tekniskt bistånd. Utredaren gör därför bedömningen att ett generellt tillstånd utgör en handlingsregel som i första hand hör hemma i en författningssamling. Utredaren konstaterar att i PDA- regelverket har, genom 6 § PDA-lagen och 4 § PDA-förordningen, en liknande situation lösts genom att ISP fått ett bemyndigande att meddela föreskrifter om generella tillstånd. ISP har också meddelat sådana föreskrifter i (2000:24). konstaterar också att de företag som har med ISP att göra redan är vana att söka information i . därför att samma ordning ska införas på krigsmaterielområdet. föreslår, genom en ny paragraf i KML, ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter som kompletterar bestämmelserna om utförsel- och lämnandetillstånd. Bestämmelsen bör enligt utredaren åtföljas av ett bemyndigande i KMF för ISP att meddela föreskrifter om generellt tillstånd. ISP får sedan i föreskriftsform ange vilka produkter m.m. som omfattas av det generella tillståndet. ifrågasätter utredarens förslag att bör offentliggöra meddelade generella tillstånd genom föreskrifter. Av 29 § författningssamlingsförordningen (1976:725) framgår vad som får tas in i en författningssamling. finner att det råder viss oklarhet i om det är förenligt med 29 § författningssamlingsförordningen att offentliggöra och meddela generella tillstånd genom föreskrifter. Regeringen konstaterar att gränsen mellan vad som är normbeslut, dvs. generella föreskrifter, och rättskipnings- eller förvaltningsavgöranden, dvs. förvaltningsbeslut i enskilda fall, inte kan anges exakt i generella termer utan får bedömas under hänsynstagande till samtliga föreliggande omständigheter (se prop. 1975/76:112 s. 68). Det brukar sägas att en lag måste ha generell giltighet, dvs. den ska inte kunna beslutas med avseende på bara ett enda konkret fall. Samma krav anses gälla även andra typer av författningar. Av förarbetena till regeringsformen framgår att kravet på generell giltighet är uppfyllt, om lagen avser situationer av ett visst slag eller vissa typer av handlingssätt eller om den riktar sig till eller på annat sätt berör en i allmänna termer bestämd krets av personer (prop. 1973:90 s. 204). I förevarande fall torde kravet på generell giltighet vara uppfyllt. En författning om generellt tillstånd skulle komma att avse ett visst slags situation, nämligen utförsel av viss specificerad krigsmateriel ur eller lämnande av tekniskt bistånd utanför till en kategori eller kategorier av mottagare i ett annat land inom EES. En författning om generellt tillstånd skulle också rikta sig till en i allmänna termer bestämd krets av personer, nämligen leverantörer som i och för kan vara svenska myndigheter, svenska företag eller andra enskilda som för ut krigsmateriel ur eller lämnar tekniskt bistånd utanför till ett annat land inom EES och som uppfyller de villkor som anges i tillståndet. Även i andra avseenden skulle ett generellt tillstånd mer vara att likna vid ett normbeslut än ett förvaltningsbeslut i ett enskilt fall. Det kommer nämligen inte att finnas några leverantörer som ansöker till ISP om att få ett generellt tillstånd, utan ett sådant kommer automatiskt att omfatta alla leverantörer som uppfyller de villkor som anges i det generella tillståndet. Enligt regeringens bedömning bör således ett generellt tillstånd anses vara ett normbeslut, dvs. Liksom utredaren anser därför regeringen att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör ges ett bemyndigande att meddela föreskrifter om generella tillstånd. Detta bemyndigande införs genom den föreslagna 6 a § andra stycket KML. Som utredaren föreslår bör bestämmelsen åtföljas av ett bemyndigande i KMF för ISP att meddela föreskrifter om generellt tillstånd. ISP får sedan i föreskriftsform ange vilken krigsmateriel och vilket tekniskt bistånd m.m. som omfattas av det generella tillståndet. samt anser att det är olyckligt att utredaren inte föreslår en tidsbegränsning av generella överföringstillstånd. Regeringen konstaterar att direktivet inte innehåller någon bestämmelse som anger hur ett sådant tillstånd Prop. 2010/11:112 ska gälla. Svensk krigsmateriellagstiftning innehåller inte heller någon bestämmelse om hur ett utförseltillstånd ska gälla (när det gäller tillstånd till tillverkning eller tillhandahållande föreskriver dock 16 § KML att sådana tillstånd får meddelas eller tills vidare). Detta bestäms därför efter bedömning i varje enskilt fall av ISP. Liksom när det gäller utförseltillstånden bör det enligt regeringens bedömning ankomma på ISP att i varje enskilt fall bestämma hur ett generellt tillstånd bör gälla. I punkten 2 föreskrivs att generella överföringstillstånd ska offentliggöras åtminstone i följande fall, dock utan att det påverkar sådana undantag som medlemsstaterna meddelat med stöd av artikel 4.2: a) om mottagaren är en del av en medlemsstats försvarsmakt, eller en avtalsslutande myndighet på försvarsområdet som köper för exklusiv användning av en medlemsstats försvarsmakt, b) om mottagaren är ett företag som certifierats i enlighet med artikel 9, c) om överföringen sker för demonstrations-, utvärderings- och utställningssyften, eller d) om överföringen sker för underhålls och reparationssyften, om mottagaren är den ursprungliga leverantören av den försvarsrelaterade produkten. Punkten 2 pekar ut vissa situationer då ett generellt tillstånd ska användas. Eftersom regeln är tvingande bedömer utredaren att den bör regleras i författning och att så bör ske i lagen om krigsmateriel. har anmärkt att regeln endast är tvingande gentemot tillståndsmyndigheten, det är inte fråga om en handlingsregel som riktar sig till den enskilde. ISP anser därför att bestämmelsen bör kunna regleras i förordning i stället för i lag. Regeringen ansluter sig till ISP:s bedömning. Det bemyndigande som föreslås i övervägandena avseende artiklarna 4.8 och 5.1 för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om generella, globala och individuella tillstånd bör utnyttjas för att i förordning införa de bestämmelser som anges i punkten 2. I punkten 3 anges att medlemsstater som deltar i ett mellanstatligt samarbetsprogram om utveckling, tillverkning och användning av en eller flera försvarsrelaterade produkter, får offentliggöra ett generellt överföringstillstånd för de överföringar till övriga i programmet deltagande medlemsstater som är nödvändiga för programmets Prop. 2010/11:112 genomförande. Liksom utredaren gör regeringen bedömningen att bestämmelsen inte föranleder några författningsändringar. I punkten 4 anges avslutningsvis att medlemsstaterna får fastställa villkor för registrering före första användningen av ett generellt överföringstillstånd, utan att det påverkar andra bestämmelser i detta direktiv. Lagrådet har anfört att även om innebörden av artikel 5.4 i direktivet inte är helt klar där talas om att fastställa villkor för registrering måste antas att avsikten är att medlemsstaterna får föreskriva att ett generellt tillstånd förutsätter att registrering har skett. Syftet med en sådan registrering skulle vara att den behöriga myndigheten kan kontrollera att företag har de rutiner som krävs för att myndigheten ska kunna få in den information som behövs, bl.a. leveransdeklarationer och underlag till statistikrapportering. Regeringen föreslår av denna anledning, liksom utredaren, att regeringen ges bemyndigande att föreskriva sådana villkor om registrering. Bemyndigandet som genomför punkten 4 bör lämpligen placeras i ett egen paragraf, 14 b §, och bör utformas i enlighet med Lagrådets förslag. Artikel 6 Globala överföringstillstånd I punkten 1 anges att medlemsstaterna på begäran ska bevilja en enskild leverantör globala överföringstillstånd för överföring av försvarsrelaterade produkter till mottagare i en eller flera andra medlemsstater. I punkten 2 föreskrivs att medlemsstaterna i varje globalt överföringstillstånd ska ange vilka försvarsrelaterade produkter eller vilka kategorier av sådana produkter som omfattas av tillståndet och vilka mottagare eller kategorier av mottagare som är godkända. Avslutningsvis anges att ett globalt överföringstillstånd ska beviljas för en period , vilken får förnyas av medlemsstaterna. Under rubriken artiklarna 4.4 och 4.5 har föreslagits att lagen om krigsmateriel ska innehålla definitioner av de olika tillståndsslagen och att definitionerna inte ska begränsas till överföring av krigsmateriel och lämnande av tekniskt bistånd inom EES. definitionen av globalt tillstånd och bestämmelsen om att dessa ska beviljas för en period bör tas in i en egen paragraf i KML. Regeringen anser dock att definitionen av globalt tillstånd, liksom definitionerna av generellt tillstånd och individuellt tillstånd, bör tas in i den paragraf i KML som innehåller övriga definitioner i lagen, nämligen Bestämmelsen om att ett globalt tillstånd ska beviljas för en period om är av sådan karaktär att den, med stöd av det bemyndigande som föreslås för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om de tre olika tillståndsslagen, bör införas genom förordning. Säkerhets- och försvarsföretagen anser baserat på försvarsindustrins erfarenhet att alla följdleveranser inte ryms inom tidsperioden att ett globalt tillstånd bör beviljas för en tidsperiod i stället . direktivet i detta avseende inte ger utrymme för medlemsstaterna att bestämma en annan tidsperiod än just , varför någon ändring till fem år inte är möjlig. Några ytterligare författningsändringar bedöms inte Artikel 7 Individuella överföringstillstånd Artikeln innehåller fyra punkter som anger när ett individuellt överföringstillstånd ska meddelas enligt följande. För det första när ansökan avser endast en överföring. För det andra när det är nödvändigt för att skydda medlemsstaternas väsentliga säkerhetsintressen eller för att skydda den allmänna ordningen. För det tredje när det är nödvändigt för efterlevnad av medlemsstaternas internationella skyldigheter och För det fjärde när en medlemsstat har tungt vägande skäl att tro att leverantören inte kommer att kunna följa alla de villkor som är nödvändiga för att bevilja ett globalt överföringstillstånd. I artikel 4.5 anges att det ankommer på medlemsstaterna att bestämma typ av överföringstillstånd, men att det ska ske enligt artiklarna I artikel 7 anges när ett individuellt tillstånd ska meddelas. ger i sig medlemsstaterna ganska generösa möjligheter att välja individuella tillstånd baserat på den behöriga myndighetens innehåller artikeln inget uttryckligt förbud mot att meddela ett individuellt tillstånd även i andra fall, t.ex. om det begärs I likhet med vad som har föreslagits vid genomgången av artiklarna 5 och 6 ovan föreslår regeringen att begreppet individuellt tillstånd definieras i 2 § KML samt att definitionen inte begränsas till överföring av krigsmateriel eller lämnande av tekniskt bistånd inom EES. 2010/11:112 Härutöver kräver direktivet, i likhet med vad som gäller för generella tillstånd, en författningsreglering av i vilka fall individuella tillstånd ska användas i enlighet med vad som föreskrivs i artikel 7. har anmärkt att artikel 7 endast är tvingande gentemot tillståndsmyndigheten, det är inte fråga om en handlingsregel som riktar sig till den enskilde. ISP anser därför att bestämmelsen bör kunna regleras i förordning i stället för i lag. Av samma skäl och med stöd av samma bemyndigande som behandlats under rubrikerna till Artikel 4.8, Artikel 5.1 och artikel 6 anser regeringen att de fyra punkter i artikel 7 som anger när ett individuellt överföringstillstånd ska användas bör införas genom förordning. 5.1.3Information, certifiering och export efter överföring (artiklarna 810) Artikel 8 Information från leverantörerna Regeringens förslag: Den som har tillstånd till utförsel av krigsmateriel eller lämnande av tekniskt bistånd till en viss mottagare i ett annat land inom EES, ska lämna uppgift till den mottagaren om de villkor om slutanvändning, utförsel och lämnande utanför EES av krigsmaterielen eller det tekniska biståndet som gäller för tillståndet. Regeringen ges bemyndigande att meddela föreskrifter om uppgiftsskyldigheten. Den som avser att använda ett generellt tillstånd ska underrätta om det. Den som har tillstånd som avser utförsel av krigsmateriel eller lämnande av tekniskt bistånd till ett land inom EES ska föra detaljerade och fullständiga register över sina överföringar inom EES. Ett sådant register ska omfatta kommersiella dokument som innehåller uppgifter som närmare anges i lagen. Handlingarna och uppgifterna ska bevaras fram till och med det sjunde året efter utgången av det kalenderår då räkenskapsåret avslutades eller den som för vissa uppgifter eller handlingar kan vara föreskriven i lag eller annan författning. Uppgifterna ska bevaras i , i ordnat skick och på ett betryggande och överskådligt sätt. Promemorians förslag: Motsvarar i princip regeringens förslag. Promemorian föreslår dock att artikel 8 i sin helhet genomförs genom att regeringen ges bemyndigande att meddela föreskrifter om att leverantörer som har tillstånd enligt 6 § att överföra krigsmateriel eller lämna tekniskt bistånd inom unionen ska lämna uppgifter därom samt föra register över sina överföringar. Promemorian föreslår att dessa bestämmelser införs i KMF. Promemorian föreslår vidare att den registerskyldige bör bevara de uppgifter som anges i artikel 8.3 fram till och med det tionde året efter utgången av det kalenderår då räkenskapsåret avslutades. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker förslaget i Prop. 2010/11:112 stort eller har inget att erinra. samt anser i och för sig att det är bra att utredaren går längre än direktivet genom att föreslå registerföringsplikt i stället för direktivets miniminivå . De anser dock med hänsyn till att vapenaffärer handlar om åtaganden som spänner över en mycket att det hade varit bäst att inte tidsbegränsa registerföringen. De anser vidare att dessa register bör finnas tillgängliga hos ISP. De anser också att det är olyckligt att utredaren stannar vid att föreslå registerföringsskyldighet endast vid överföring inom EU. Att reglera detta även i förhållande till export utanför EU skulle nämligen utgöra ett viktigt steg för att motverka risker för otillåten avledning eller vidareexport av krigsmateriel. Skälen för regeringens förslag Som rubriken antyder innehåller artikel 8 olika bestämmelser om vilken information leverantörer av försvarsrelaterade produkter ska lämna till mottagarna respektive medlemsstaternas behöriga myndigheter samt att leverantörerna ska föra och bevara register över vissa kommersiella dokument. Utredaren föreslår att artikel 8 i sin helhet genomförs genom att regeringen ges bemyndigande att meddela föreskrifter om att leverantörer som har tillstånd enligt 6 § att överföra krigsmateriel eller lämna tekniskt bistånd inom unionen ska lämna uppgifter därom samt föra register över sina överföringar. Regeringen gör bedömningen att artikel 8 innehåller sådana åligganden för enskilda som, även om det är fråga om ett område där delegering i och för sig är tillåten enligt 8 kap. regeringsformen, helst bör framgå i lag. Detta motsvarar också bättre krigsmateriel- lagstiftningens nuvarande struktur, där de flesta skyldigheter av liknande slag framgår i lagen. Regeringen föreslår därför att bestämmelserna i artikel 8 i princip genomförs direkt i KML. Regeringen bör dock ges möjlighet att meddela kompletterande föreskrifter om uppgifts- skyldigheten i artikel 8.1. I punkten 1 anges att medlemsstaterna ska se till att leverantörerna av försvarsrelaterade produkter upplyser mottagarna om de villkor, inklusive begränsningar, angående slutanvändning eller export av försvarsrelaterade produkter som ingår i överföringstillståndet. Någon författningsreglerad skyldighet att, som föreskrivs i punkten 1 i direktivet, upplysa mottagarna av krigsmateriel och tekniskt bistånd om villkor och begränsningar i tillståndet finns inte i krigsmateriel- Prop. 2010/11:112 lagstiftningen . Av de skäl som anges ovan i det inledande stycket bör enligt regeringens bedömning punkten 1 genomföras i lag genom att en ny paragraf, 15 a §, som innehåller de skyldigheter som framgår av punkten, införs i KML. Paragrafen bör i allt väsentligt utformas på det sätt Lagrådet föreslår. Regeringen bör ges bemyndigande att meddela föreskrifter om uppgiftsskyldigheten. Genom sådana föreskrifter kan regeringen ange på vilket sätt och när uppgifterna ska lämnas. Enligt punkten 2 ska medlemsstaterna se till att leverantörerna inom en rimlig tidsfrist underrättar de behöriga myndigheterna i den medlemsstat från vars territorium de önskar överföra försvarsrelaterade produkter, när de avser att använda ett generellt överföringstillstånd . Härutöver anges att medlemsstaterna får bestämma vilka ytterligare uppgifter som kan krävas avseende försvarsrelaterade produkter som överförs med ett generellt överföringstillstånd. Punkten 2 är specifik för generella tillstånd, som inte funnits på krigsmaterielområdet. En snarlik bestämmelse för PDA återfinns i del 3.1 i bilaga II till rådets förordning (EG) nr 428/2009, men där ställs uttryckligen krav på att underrättelse ska ske först efter den dag då den första exporten ägde rum. Av de skäl som anges ovan i det inledande stycket bör enligt regeringens bedömning punkten 2 genomföras i lag genom att en ny paragraf, 20 b §, som innehåller de skyldigheter som framgår av punkten, införs i KML. När det gäller den rimliga tidsfrist för underrättelser som medlemsstaterna ska fastställa föreslår utredaren med hänsyn till att en sådan tidsfrist redan gäller enligt 17 § KMF, som avser bl.a. underrättelse om anbud. Regeringen har i och för sig inget emot en tidsfrist och noterar att ingen remissinstans har haft någon erinran mot en sådan tidsfrist men gör bedömningen att en sådan tidsfrist vid behov bör kunna ändras relativt enkelt. Regeringen bör därför, enligt den s.k. restkompetensen, meddela föreskrifter om senaste tidpunkt för underrättelse. Artiklarna 8.3 och 8.4 I punkten 3 anges att medlemsstaterna regelbundet ska se till och kontrollera att leverantörer för detaljerade och fullständiga register över sina överföringar, i enlighet med den gällande lagstiftningen i respektive Medlemsstaterna ska även besluta om rapporteringskraven för användningen av de olika tillståndsslagen. registren ska innefatta kommersiella dokument som innehåller följande a) En beskrivning av den försvarsrelaterade produkten och dess referens i förteckningen i bilagan. b) Den försvarsrelaterade produktens mängd och värde. c) Tidpunkterna för överföring. Leverantörens och mottagarens namn och adress. e) Slutanvändning och slutanvändare av den försvarsrelaterade produkten, om detta är känt. Bevis för att information om en exportrestriktion i ett överföringstillstånd har vidarebefordrats till mottagaren av den försvarsrelaterade produkten. I punkten 4 föreskrivs att medlemsstaterna ska säkerställa att leverantörerna bevarar de register som avses i punkten 3 under åtminstone som fastställs i den relevanta medlemsstatens nationella lagstiftning om krav för bevarande av register för ekonomiska aktörer, och i varje fall från utgången av det kalenderår då överföringen ägde rum. Det anges också att registren på begäran ska visas upp för de behöriga myndigheterna i den medlemsstat från vars territorium leverantören överförde de försvarsrelaterade Kraven på registerföring i punkten 3 har sin närmaste svenska motsvarighet i bokföringslagen (1990:1078), som gäller för alla som 4 kap. 1 § bokföringslagen anger vad bokföringsskyldigheten innefattar och innebär långtgående skyldigheter att bokföra affärshändelser och spara underlag. avses alla förändringar i storleken och sammansättningen av ett företags förmögenhet som beror på företagets ekonomiska relationer med omvärlden, såsom in- och utbetalningar, uppkomna fordringar och skulder samt egna tillskott till och uttag ur verksamheten av pengar, varor eller annat. I 19 § tredje stycket KML finns vidare ett bemyndigande till regeringen att meddela föreskrifter om att den som har utförseltillstånd ska lämna uppgifter om krigsmateriel som förts ut ur landet. Bemyndigandet har utnyttjats i 21 § KMF, som ställer krav på att alla som har tillverknings- eller tillhandahållandetillstånd till ISP ska ge in deklarationer som redovisar materielens slag, kvantitet och fakturerade När det särskilt gäller utförselsituationer ska deklarationen även innehålla uppgift om tillståndet och slutligt mottagarland. KMF ska deklarationerna lämnas halvårsvis av företag med tillverkningstillstånd och helårsvis av företag med tillhandahållande- När det gäller punkten 4 framgår av 7 kap. 2 § bokföringslagen att dokument m.m. som används för att bevara räkenskapsinformation ska vara varaktiga och lätt åtkomliga. De ska vidare bevaras fram till och med det sjunde året efter utgången av det kalenderår då räkenskapsåret avslutades. De ska härutöver förvaras i , i ordnat skick och på betryggande och överskådligt sätt. I punkten 3 anges i en bisats att medlemsstaterna ska besluta om rapporteringskraven för användningen av ett generellt, ett globalt och ett individuellt tillstånd. Nationella bestämmelser om tillsyn och uppgiftsskyldighet avseende utförsel finns redan i 19 § KML och 21 § KMF. Regeringen föreslår i detta lagstiftningsärende dessutom att bestämmelserna ska ändras så att tekniskt bistånd omfattas av tillsynen och uppgiftsskyldigheten. Någon skillnad mellan de olika tillståndsslagen görs däremot inte i bestämmelserna och det är svårt att säga om det behövs. Utredaren lämnar därför inget förslag till differentiering av rapporteringskraven. Regeringen instämmer i utredarens bedömning och i stället bör ISP, i samband med att arbetet med det nya regelverket fortskrider, anmäla till om ytterligare ändringar behövs. De skyldigheter som anges i artikel 8.3 b) och c) i direktivet att föra register över kommersiella dokument om överföringar inom EU som innehåller information om den försvarsrelaterade produktens mängd och värde och tidpunkterna för överföring är sådana som i och för sig torde omfattas av bokföringslagens skyldighet att bokföra affärshändelser. De skyldigheter som anges i artikel 8.3 a) och d)f) att föra register över kommersiella dokument om överföringar inom EU som innehåller information som rör en beskrivning av den försvarsrelaterade produkten och dess referens i förteckningen i bilagan, leverantörens och mottagarens namn och adress, slutanvändning och slutanvändaren av den försvarsrelaterade produkten samt bevis för att information om en exportrestriktion i ett överföringstillstånd har vidarebefordrats till mottagaren av den försvarsrelaterade produkten är sådana som däremot inte torde omfattas av bokföringslagens skyldighet att bokföra affärshändelser. De skyldigheter som anges i artikel 8.3 a) och b) får åtminstone till viss del anses omfattas av deklarationsskyldigheten enligt 21 och 22 §§ KMF. Någon skyldighet att bevara de kommersiella dokumenten på sätt som förutsätts i artikel 8.3 och 8.4 föreskriver dock inte 21 eller 22 § KMF.