prop · GY03129 · 2011-04-14 00:00:00 — När det gäller fordon som är registrerade i en annan stat som ingår i kan polisen via Schengens informationssystem (SIS) få uppgift om ett fordon är stulet. I registreras dock inte uppgifter om ägare eller innehavare av fordonet. Inhämtande av sådana uppgifter kan ske enligt förordningen (2008:1396) om förenklat uppgifts- utbyte mellan brottsbekämpande myndigheter i Europeiska unionen och via Europol. Uppgifter om fordon som är registrerade i stater som inte ingår i inhämtas via . 11.4Utbyte av fordonsuppgifter enligt Prümrådsbeslutet 11.4.1Automatisk sökning i det Regeringens förslag: ska även ha till ändamål att tillhandahålla uppgifter till en utländsk myndighet när uppgiftsutläm- nandet följer av en internationell överenskommelse som efter godkännande har tillträtt eller en EU-rättsakt. Direktåtkomst till vägtrafikregistret ska kunna medges för detta ändamål. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Promemorian innehåller ett förslag till ändring av 2 § lagen om vägtrafik- register som innebär att regleringen av samarbetet enligt Prümrådsbes- lutet i förordningen (2010:705) om internationellt polisiärt samarbete blir tillämplig även på direktåtkomst till uppgifter i vägtrafikregistret. Be- stämmelserna är också något annorlunda utformade. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har yttrat sig över förslaget. Skälen för regeringens förslag Enligt artikel 12 i rådsbeslutet ska medlemsstaterna genom sina natio- nella kontaktställen kunna göra automatiska sökningar i varandras regis- ter över fordonsuppgifter. Kontaktställena ska ha direkt tillgång till vissa uppgifter, om behandlingen sker för att förebygga eller utreda brott, för undersökning av sådana överträdelser som i den ansökande staten lyder under domstols- och åklagarväsendets behörighet eller för att upprätthålla allmän säkerhet. De uppgifter som ska utbytas är uppgifter om vem som är ägare och innehavare av fordon samt uppgifter om fordonet. Rådsbes- lutet får i denna del uppfattas så att angivna registeruppgifter omfattas i den utsträckning de förekommer i de nationella registren. Endast fordo- nets fullständiga chassinummer eller fullständiga registreringsnummer får användas för sökning i andra medlemsstaters register. Automatiska sökningar i vägtrafikregistret Transportstyrelsen för vägtrafikregistret, som bl.a. innehåller uppgifter om motordrivna fordon och släpfordon och om ägare till dessa (se avsnitt 11.1). Med ägare jämställs innehavaren när det är fråga om fordon som innehas på grund av kreditköp med förbehåll om återtaganderätt eller med nyttjanderätt för en bestämd tid om . Den som på detta sätt innehar ett fordon enligt avbetalnings- eller leasingkontrakt behand- las alltså i registreringshänseende som fordonsägare (se prop. 2000/01:95 s. 98). De uppgifter som finns i vägtrafikregistret får anses motsvara de uppgifter som ska utbytas enligt rådsbeslutet. Utländska myndigheter har enligt rådsbeslutet rätt att få tillgång till uppgifter i det genom automatiska sökningar. Sådan tillgång beviljas genom direktåtkomst (se avsnitt 7.1). För att direktåtkomst ska beviljas krävs att den behandling av personuppgifter som utnyttjandet av åtkomsten innebär är tillåten enligt svensk rätt. Be- handlingen innebär ett utlämnande av uppgifter ur vägtrafikregistret. I 5 § lagen om vägtrafikregister regleras för vilka ändamål personupp- gifterna i registret får behandlas. Det finns inga särskilda bestämmelser om utlämnande av uppgifter till andra stater. Även sådan behandling är emellertid tillåten om behandlingen omfattas av något av lagens ända- mål. Möjligheten för Transportstyrelsen att lämna ut uppgifter i väg- trafikregistret är således inte begränsad till svenska myndigheter och aktörer. Det finns även en möjlighet enligt 8 § att, om ändamåls- bestämmelserna i 5 § 23 är uppfyllda, bevilja direktåtkomst till uppgifter i registret för utländska aktörer. Transportstyrelsens informationsutbyte via EUCARIS (se avsnitt 11.2), som innebär att utländska vägtrafikregister- myndigheter har direktåtkomst till uppgifter i registret, sker med detta stöd. Enligt promemorian ryms inte rådsbeslutets bestämmelser om tillhan- dahållande av uppgifter till andra stater i ändamålsbestämmelsen i lagen om vägtrafikregister. I promemorian föreslås därför ett tillägg i bestäm- melsen. delar uppfattningen att ändamåls- bestämmelsen behöver ändras och föreslår att det ska införas en särskild ändamålsbestämmelse som medger att personuppgifter får behandlas för att tillhandahålla uppgifter som behövs för utländsk myndighets verk- samhet i den utsträckning som följer av en internationell överenskom- melse som efter godkännande har tillträtt eller om det följer av en EU-rättsakt (se SOU 2010:76 s. 510 f.). promemorians och utredningens bedömning att en särskild ändamålsbes- Prop. 2010/11:129 tämmelse bör införas och anser att den bör utformas på det sätt utred- Tillämpningen av rådsbeslutet förutsätter att kontaktställen i andra stater ges direktåtkomst till vissa uppgifter i det svenska vägtrafikregist- ret. Direktåtkomst till personuppgifter i vägtrafikregistret får enligt 8 § lagen om vägtrafikregister endast medges för vissa av de i lagen angivna ändamålen. Regleringen i lagen om vägtrafikregister kompletteras med närmare bestämmelser om direktåtkomst i förordningen om vägtrafik- register. Direktåtkomst förutsätter att behandlingen av personuppgifter är tillåten enligt personuppgiftslagen (1998:204). Vidare får direktåtkomst till vägtrafikregistret medges först sedan Transportstyrelsen har försäkrat sig om att behörighets- och säkerhetsfrågorna är lösta på ett sätt som är tillfredsställande ur integritetssynpunkt. Bestämmelsen om direktåtkomst i lagen om vägtrafikregister måste ändras så att den omfattar det nya ändamålet. Eftersom samarbetet enligt Prümrådsbeslutet huvudsakligen regleras i lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete (se avsnitt 7.2) bör det av tydlighetsskäl införas en hänvisning till lagen om vägtrafikregister i den lagen. Någon särskild sekretessbrytande bestämmelse krävs inte, eftersom uppgifter ur vägtrafikregistret enligt 4 kap. 12 § förordningen om väg- trafikregister får lämnas ut till en utländsk myndighet om utlämnandet följer av en internationell överenskommelse som har tillträtt. 11.4.2Automatisk sökning i utländska fordonsregister Regeringens förslag: I syfte att förebygga brottslig verksamhet eller utreda brott eller för att upprätthålla allmän säkerhet ska det svenska kontaktstället i enskilda fall genom direktåtkomst få söka uppgifter i en annan stats fordonsregister. Uppgifter får behandlas endast i den ut- sträckning den andra staten tillåter det och om behandlingen i mot- svarande fall hade varit tillåten i det . Vid sökning får endast ett fordons fullständiga chassinummer eller full- ständiga registreringsnummer användas som sökbegrepp. Promemorian lämnar inget förslag på hur det svenska kontaktställets direktåtkomst till utländska fordonsregister ska regleras. Remissinstanserna har inte uttalat sig i frågan. Skälen för regeringens förslag: Enligt Prümrådsbeslutet har svenska brottsbekämpande myndigheter rätt att genom direktåtkomst få tillgång till uppgifter om ägare och innehavare av fordon samt uppgifter om for- don i andra staters fordonsregister. Av rådsbeslutet framgår att sådana uppgifter får behandlas för att förebygga eller utreda brott samt för att upprätthålla allmän säkerhet. I övrigt är det den ansökande statens lag- stiftning som avgör om en sökning får göras i en annan stats register. Liksom beträffande direktåtkomst till utländska DNA- och fingerav- trycksregister anser regeringen att svenska myndigheter bör få behandla uppgifter i andra staters fordonsregister under samma förutsättningar som gäller för behandling av uppgifter i det . ligheterna till behandling bör dock i enlighet med rådsbeslutet begränsas till behandling i enskilda fall för att förebygga brottslig verksamhet, ut- Prop. 2010/11:129 reda brott eller upprätthålla allmän säkerhet. Det bör också anges att en- bart ett fordons fullständiga chassinummer eller fullständiga regist- reringsnummer får användas som sökbegrepp. Regleringen av svenska myndigheters möjlighet att genom direktåtkomst söka i andra staters fordonsregister bör regleras på samma sätt som motsvarande direktåt- komst till DNA- och fingeravtrycksregistren. I avsnitt 11.4.3 föreslår regeringen att ska utses till svenskt kontaktställe för att förmedla förfrågningar från svenska brotts- bekämpande myndigheter till utländska kontaktställen. Förutsättningarna för när det svenska kontaktstället genom direktåtkomst får söka efter uppgifter i en annan stats fordonsregister bör därför regleras i lagen om internationellt polisiärt samarbete, där även förutsättningarna för sök- ningar i andra staters DNA- och fingeravtrycksregister regleras. Rådsbeslutet bygger på att det är ett nationellt kontaktställe och inte enskilda myndigheter som genom direktåtkomst inhämtar uppgifter i andra staters fordonsregister. Åtkomsten är enligt rådsbeslutet dessutom begränsad på så sätt att det bara är särskilt utsedda tjänstemän som får göra sökningar. Denna fråga regleras lämpligen på förordningsnivå. Kontaktstället kommer att utföra sökningar åt andra myndigheter. Frågan är vilka myndigheter som bör kunna begära att det svenska kon- taktstället ska göra en sökning i ett utländskt fordonsregister. Av ar- tikel 27 i rådsbeslutet framgår att översända personuppgifter endast får behandlas av brottsbekämpande myndigheter, organ och domstolar. När det gäller tillgång till utländska fordonsuppgifter anser regeringen därför att en lämplig utgångspunkt är att de brottsbekämpande myndigheter som har direktåtkomst till det även ska kunna få tillgång till utländska fordonsregister via det svenska kontaktstället. Denna fråga bör regleras i förordning. Utbyte av fordonsuppgifter skiljer sig från utbyte av DNA- och finger- avtrycksuppgifter i det att kontaktstället vid en sökning direkt får ut upp- gifter om vem som exempelvis äger ett fordon. Efter en sökning kommer kontaktstället därför kunna lämna begärda uppgifter till den myndighet som har begärt sökningen och det blir inte fråga om någon fortsatt hand- läggning som vid utbyte av DNA- och fingeravtrycksuppgifter. 11.4.3Kontaktställe för förmedling av fordonsuppgifter Regeringens bedömning: bör utses till svenskt kontaktställe för förmedling av fordonsuppgifter utom när det gäller att automatiskt besvara utländska förfrågningar. För denna automati- serade hantering av inkommande förfrågningar bör Transportstyrelsen utses till kontaktställe. Promemorians bedömning överensstämmer delvis med regeringens. Promemorian föreslår dock att ska utses till kontakt- ställe både för inkommande och utgående förfrågningar. Remissinstanserna: Transportstyrelsen är den enda remissinstans som har framfört synpunkter på promemorians förslag. Styrelsen anser att den är mest lämpad som kontaktställe för i vart fall inkommande förfråg- ningar avseende fordonsregisteruppgifter. Slutligen framför Transport- styrelsen synpunkter på frågan om sekretess. Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 12.2 i rådsbeslutet ska ett nationellt kontaktställe utses för förmedling av fordonsregister- uppgifter. Kontaktställets befogenheter regleras av nationell rätt. Medlemsstaterna ska enligt artikel 15 i genomförandebeslutet använda en särskilt utarbetad version av EUCARIS för automatisk sökning av uppgifter ur fordonsregister (den s.k. Prüm-applikationen). I EUCARIS skickas förfrågningar mellan s.k. core-servrar som är kopplade till de nationella fordonsregistren. Den svenska core-servern är placerad hos Transportstyrelsen. Den omständigheten att är nationellt kontaktställe för förmedling av uppgifter enligt artiklarna 13 och 14 i Prümrådsbeslutet och även utses till kontaktställe för förmedling av DNA-profiler och fingeravtryck talar för att styrelsen borde utses till kontaktställe även när det gäller utbyte av fordonsuppgifter. Vägtrafik- registret förs dock av Transportstyrelsen som också sköter den svenska EUCARIS core-servern. Det finns därför även skäl att överväga denna myndighet som kontaktställe. I övriga medlemsstater har frågan om kontaktställe lösts på lite olika sätt, vilket ofta har att göra med vilken myndighet som för fordonsregist- ret. I flera medlemsstater förs registret av polisen, som då också har ut- setts till kontaktställe. I stater där fordonsregistret i stället förs av en ad- ministrativ myndighet har den myndigheten i några fall utsetts till kon- taktställe. I och har den administrativa myndigheten som för registret utsetts till kontaktställe för inkommande förfrågningar, medan polisen är kontaktställe för utgående förfrågningar. När svenska brottsbekämpande myndigheter vill söka i en annan med- lemsstats fordonsregister ska dessa förfrågningar förmedlas av ett kon- taktställe (utgående förfrågan). Det är således kontaktstället som kommer att ha direktåtkomst till de utländska fordonsregistren. Innan kontakt- stället gör en sökning i en annan stats fordonsregister måste det försäkra sig om att det finns skäl att göra en förfrågan och att den uppfyller förut- sättningarna i rådsbeslutet. Denna bedömning kan enbart göras av en brottsbekämpande myndighet, vilket talar för att bör utses till kontaktställe. En sökning i en annan stats register skulle i så fall skickas från till den andra staten via core-servern hos Transportstyrelsen. Det finns således inte några tekniska hinder mot att utse till kontaktställe. Regeringen anser därför att bör utses till kontaktställe avseende utgående förfråg- ningar. När ett kontaktställe i en annan stat vill göra en sökning i det (inkommande förfrågan) kommer frågan först till den svenska core-servern. Servern skickar frågan vidare till vägtrafikregistret som besvarar den automatiskt. Om skulle utses till kontaktställe för inkommande förfrågningar skulle styrelsen behöva ha en egen core-server. En sådan lösning skulle medföra ökade kostnader, eftersom det då skulle krävas dubbla medlemskap och dubbla avgifter till EUCARIS samt dubbla kostnader för hårdvara och förvaltning. Till detta kommer att det är Transportstyrelsen som för vägtrafikregistret och som beslutar om vilka som ska beviljas direktåtkomst till registret. komst kan beviljas först sedan Transportstyrelsen har försäkrat sig om att behörighets- och säkerhetsfrågorna är lösta på ett sätt som är tillfredsstäl- lande ur integritetssynpunkt. Regeringen anser att denna uppgift ska ligga hos Transportstyrelsen även när det gäller beslut om direktåtkomst för utländska kontaktställen. Eftersom det utländska kontaktstället vid en sökning i det kommer att få tillgång till de efterfrågade uppgifterna direkt kommer det inte att bli fråga om någon ytterligare handläggning som vid sökning i de svenska DNA- och finger- avtrycksregistren, där kontaktstället enbart får tillgång till referens- uppgifter. Det kan dock hända att det utländska kontaktstället har behov av att ställa frågor kring de uppgifter som erhållits. Med hänsyn till att sökningarna görs i brottsförebyggande och brottsutredande syfte är det lämpligt att sådana frågor besvaras av en brottsbekämpande myndighet. bör därför utses till kontaktställe avseende fordons- uppgifter utom när det gäller att automatiskt besvara förfrågningar från utländska kontaktställen. För denna automatiserade hantering av fordons- uppgifter bör Transportstyrelsen utses att som kontaktställe biträda polisen. Frågan om kontaktställe bör regleras i förordning. Transportstyrelsen har ifrågasatt promemorians bedömning att en för- frågan från en utländsk myndighet kan omfattas av sekretess. Enligt ar- tikel 26.3 i rådsbeslutet ska de uppgifter som översänts ut- plånas när den automatiska sökningen har besvarats (se avsnitt 12 under rubriken och bevarande av personuppgifter). Det finns därför inget behov av ett sekretesskydd för själva förfrågningen. Däremot ska Transportstyrelsen som kontaktställe enligt artikel 30.2.b i rådsbeslutet registrera att en sökning gjorts och vissa uppgifter om sökningen (se avsnitt 12 under rubriken av uppgiftsutbytet). Med hänsyn till att Transportstyrelsen som kontaktställe ska biträda polisen blir enligt 18 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) samma sek- retessregler som gäller i polisens verksamhet tillämpliga på de uppgifter som Transportstyrelsen registrerar om vilka sökningar som har gjorts. Regeringens förslag: Bestämmelserna i personuppgiftslagen om rättelse och skadestånd ska gälla vid behandling av personuppgifter enligt lagen om internationellt polisiärt samarbete eller enligt föreskrifter som har meddelats i anslutning till den lagen. Regeringens bedömning: Utöver hänvisningen till personuppgifts- lagens bestämmelser om rättelse och skadestånd föranleder bestäm- melserna i Prümrådsbeslutet om automatiserat uppgiftsutbyte (artik- larna 212 samt delar av 26 och 30) inte några lagändringar i data- skyddshänseende. Det gäller även behandling av person- uppgifter i samband med större evenemang enligt artiklarna 13 och 14 i rådsbeslutet. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Prome- innehåller dock inte något förslag till bestämmelse om rättelse och skadestånd. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har tillstyrkt eller inte haft något att invända mot bedömningen. Datainspektionen och har ifrågasatt bedömningen att svensk rätt uppfyller kravet på tillgång till effektivt rättsmedel. Även har framfört lik- nande synpunkter. Datainspektionen efterfrågar även ett klargörande av hur gränsen mellan Datainspektionens och Säkerhets- och integritets- skyddsnämndens verksamhet ska dras när det gäller personuppgifts- behandling som sker inom den öppna polisen med stöd av rådsbeslutet. Skälen för regeringens förslag och bedömning Prümrådsbeslutets bestämmelser om dataskydd I artiklarna i rådsbeslutet finns bestämmelser om dataskydd. Där regleras bl.a. vilken dataskyddsnivå medlemsstaterna måste garantera, korrigering och bevarande av personuppgifter, vilka myndigheter som får behandla uppgifter samt frågor om tillsyn och information till enskilda. Dataskyddsbestämmelserna i artikel 26.2 och 3 samt i artikel 30.2 gäller enbart det automatiserade uppgiftsutbyte som behandlas. De dataskyddsbestämmelser som inte specifikt gäller det automatisera- de uppgiftsutbytet har behandlats i propositionen Genomförande av delar av Prümrådsbeslutet (prop. 2009/10:177). Merparten av bestämmelserna bedömdes inte kräva några lagändringar. De delar där svensk rätt inte redan ansågs uppfylla kraven i rådsbeslutet har genomförts i 3 och 3 a §§ lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete och 3 kap. 5 17 §§ förordningen (2010:705) om internationellt polisiärt samarbete. I 3 och 3 a §§ lagen om internationellt polisiärt samarbete finns bestäm- melser om användningsbegränsningar. I 3 kap. förordningen om inter- nationellt polisiärt samarbete finns bl.a. bestämmelser om gallring, skyl- dighet att registrera uppgiftsutbytet, underrättelse- och informationsskyl- dighet i förhållande till utländska kontaktställen och om tillsyn. Genom den lagtekniska lösning som föreslås med hänvisningsbes- tämmelser i registerförfattningarna tydliggörs förhållandet mellan per- sonuppgiftslagen (1998:204) och respektive myndighets registerförfatt- ning samt de kompletterande bestämmelserna i lagen och förordningen om internationellt polisiärt samarbete. Som framgår av avsnitt 7.2 ska de särskilda bestämmelserna om dataskydd vid uppgiftsutbyte enligt Prüm- rådsbeslutet i de sistnämnda författningarna ha företräde framför bestäm- melserna i personuppgiftslagen och respektive myndighets register- författning. Den bedömning som gjordes i propositionen i fråga om behovet av lag- ändringar gjordes utifrån den reglering som gäller för polisens behand- ling av personuppgifter. ska som framgår av avsnitt 7.2 delta i informationsutbytet enligt artiklarna 13 och 14 i rådsbeslutet. De all- männa dataskyddsbestämmelserna är dessutom tillämpliga även på det automatiserade uppgiftsutbytet. Mot denna bakgrund finns det skäl att kort redogöra för hur dataskyddsbestämmelserna i rådsbeslutet förhåller sig till den reglering av personuppgiftsbehandling som gäller för respek- tive myndighet. är kontaktställe för det uppgiftsutbyte som sker enligt artiklarna 13 och 14 och kommer att utses till kontaktställe för det automatiserade uppgiftsutbytet, varför alla dataskyddsbestämmelser i rådsbeslutet är relevanta för polisens del. För del gäller det de dataskyddsbestämmelser som är kopplade till uppgiftsutbytet vid större evenemang. När det gäller Transportstyrelsen är det endast de dataskydds- bestämmelser som är tillämpliga på utländska sökningar i det som är relevanta. Redogörelsen i det följande överensstämmer i stor utsträckning med motsvarande genomgång och bedömning i propositionen Genomförande av delar av Prümrådsbeslutet (prop. 2009/10:177 s. 1017). Enligt artikel 25.1 i rådsbeslutet måste medlemsstaterna garantera en viss dataskyddsnivå för den behandling av personuppgifter som sker enligt rådsbeslutet. Samma dataskyddsnivå ska gälla oavsett om uppgifterna be- handlas automatiskt eller manuellt. Det framgår dock inte om detta skydd avser all behandling av uppgifter eller om det bara gäller sådan behandling som sker i register. I andra rättsakter, och i svensk rätt, om- fattar dataskyddet enbart sådan behandling som sker i register (se prop. 2007/08:83 s. 40). Det finns inte anledning att tolka rådsbeslutet på annat sätt. Det innebär att rådsbeslutet i detta avseende motsvaras av regleringen i personuppgiftslagen (5 § personuppgiftslagen). De all- männa skyddsreglerna i 9 § första stycket personuppgiftslagen innebär i huvudsak att en personuppgiftsansvarig ska se till att personuppgifter be- handlas bara om det är lagligt och alltid behandlas på ett korrekt sätt, att personuppgifter samlas in bara för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål, att de inte behandlas för något ändamål som är oför- enligt med det för vilket de samlades in, samt att rimliga åtgärder vidtas för att rätta, blockera eller utplåna uppgifter som är felaktiga eller ofull- ständiga i förhållande till ändamålen. I artikel 29 finns bestämmelser om tekniska och organisatoriska åtgär- der för säkerställande av dataskydd och datasäkerhet. I 31 § person- uppgiftslagen finns allmänna krav på säkerhet vid behandling av person- uppgifter. Enligt denna bestämmelse ska den personuppgiftsansvarige bl.a. vidta tekniska och organisatoriska åtgärder för att skydda de person- uppgifter som behandlas. Vid genomförandet av andra rättsakter som innehåller motsvarande reglering som den i rådsbeslutet har man gjort bedömningen att de all- männa skyddsreglerna i personuppgiftslagen uppfyller den allmänna skyddsnivå som dataskyddskonventionen kräver (se bl.a. prop. 1999/2000:64 s. 148). I propositionen om godkännande av rådsbeslutet har samma bedömning gjorts (prop. 2007/08:83 s. 40 och 49). Bestämmelserna i personuppgiftslagen är tillämpliga vid polisens be- handling av personuppgifter, eftersom den nu gällande polisdatalagen (1998:622) inte innehåller några avvikande bestämmelser (2 § person- uppgiftslagen och 1 § första stycket i den nu gällande polisdatalagen) och det i 2 kap. 2 § första stycket 3 och 7 i den nya polisdatalagen (2010:361) finns en uttrycklig hänvisning till dessa bestämmelser i personuppgifts- lagen. Enligt 6 § första stycket 3 och 6 lagen (2005:787) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet är de grundläg- gande kraven i 9 § ab och eh samt 31 § personuppgiftslagen tilläm- pliga i verkets verksamhet. I registerförfattning finns bestäm- melser om för vilka ändamål uppgifter får behandlas i 7 och 8 §§. I 9 § samma lag anges att uppgifter inte får behandlas för några andra ända- mål.