prop · GY03124 · 2011-04-06 00:00:00 — Uppdelningen mellan utgivare, som inte behöver tillstånd, och institut, som behöver tillstånd, motsvarar direktivets upp- delning. Lagens bestämmelser om utgivning, inlösen och ränta är tillämpliga på både utgivare och institut. Av punkten 6 framgår att filialer till kreditinstitut från länder utanför EES undantas från tillståndsplikten. För andra företag från länder utanför EES krävs tillstånd enligt 3 kap. 28 §. Av andra stycket framgår att särskilda bestämmelser ges i 3 kap. 26- 28 §§ om utländska företag. Förslaget har behandlats i avsnitt 6.7. I paragrafen anges de förutsättningar som föreslås gälla för undantag från tillståndsplikten. Av bestämmelsen framgår att undantag kan be- viljas för svenska juridiska personer. Bestämmelserna motsvarar i övrigt de krav som anges i 2 kap. 3 § betaltjänstlagen (2010:751) med den skillnaden att det dessutom krävs att den planerade verksamheten får ha endast sådan omfattning att genomsnittligt utestående skulder hänförliga till elektroniska pengar som getts ut av företaget aldrig överstiger . Genomsnittet av de utestående elektroniska pengarna beräknas enligt e-penningdirektivets artikel 2.4 på så sätt att det sammanlagda beloppet av skulder hänförliga till elektroniska pengar som getts ut av företaget vid slutet av varje kalenderdag beräknas. De utestående beloppen för summeras. Summan divideras därefter med antalet kalenderdagar under den aktuella sexmånaders- perioden. Det sammanlagda beloppet av skulder hänförliga till elektroniska pengar som getts ut av företaget, och genomsnittet per dag, beräknas på detta sätt på i . Genomsnittet per dag utgör genomsnittligt utestående elektroniska pengar. I 5 kap. 27 § 1 finns ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om hur genomsnittligt utestående skulder enligt 3 § ska beräknas. 4 och 5 §§ Förslagen har behandlats i avsnitt 6.7. Bestämmelserna motsvarar 2 kap. 4 och 5 §§ betaltjänstlagen och Prop. 2010/11:124 avses ha samma innebörd. Bestämmelserna i 4 § har utformats i enlighet med förslag från Lagrådet. Förslaget har behandlats i avsnitt 6.7. I paragrafens första stycke anges vilka krav som ska vara uppfyllda för att få tillstånd att ge ut elektroniska pengar. Innebörden av bestämmelsen i punkten 1 är att innehållet i bolags- ordningen och stadgarna ska vara förenligt med gällande lagar, förord- ningar och föreskrifter (jfr prop. 2002/03:139 s. 520). Punkten 2 anger bl.a. att det ska prövas om det finns skäl att anta att den planerade rörelsen kommer att drivas enligt bestämmelserna i denna lag och andra författningar som reglerar företagets verksamhet (jfr. 2002/03:139 s. 520). I punkten 3 uppställs ett lämplighetskrav avseende den som har ett kvalificerat innehav i det företag som tillståndsprövningen avser. Vad som utgör ett kvalificerat innehav anges i 1 kap. 2 §. Av punkten 4 framgår att en prövning av lämpligheten hos den som ingår i företagets ledning ska göras. Enligt punkten 5 ska även lämpligheten hos den som är ansvarig för verksamheten med att ge ut elektroniska pengar, och dennes ersättare, prövas. Avseende dessa personer uppställs också krav på relevant kun- skap och erfarenhet. Förslaget har behandlats i avsnitt 6.7. Av paragrafens första stycke framgår att vid bedömning av lämpligheten hos den som har ett kvalificerat innehav i ett företag som ger ut elektroniska pengar ska innehavarens anseende och kapitalstyrka beaktas. Med anseende avses här detsamma som vid motsvarande ägar- prövning i andra finansiella företag. I förarbetena till den lagstiftning som avser ägarprövning i andra finansiella företag anförs att det vid bedömningen av en persons anseende kan vägas in t.ex. huruvida personen har dömts för ekonomiska brott. Dessutom anförs att begreppet anseende bör kunna tolkas vidare och även avse en bedömning av personens laglydighet, erfarenhet och omdöme i övrigt (prop. 2008/09:155 s. 87). Dessutom ska det beaktas om det finns skäl att anta att innehavaren kommer att motverka att verksamheten bedrivs i enlighet med gällande regler, och om innehavet har samband med eller kan öka risken för vissa angivna brott. Bestämmelsen avses ha samma innebörd som motsvarande bestämmelser i 3 kap. 2 § andra stycket lagen om bank- och finansieringsrörelse och 2 kap. 7 § betaltjänstlagen. I andra stycket anges att om företaget har eller kan förväntas komma att få nära förbindelser med någon annan, får tillstånd ges bara om förbindelserna inte hindrar en effektiv tillsyn av företaget. Bestämmelsen avses ha samma innebörd som bestämmelserna i 3 kap. 2 § fjärde stycket lagen om bank- och finansieringsrörelse och 2 kap. 7 § andra stycket betaltjänstlagen. I första stycket anges att ska meddela beslut i fråga om tillstånd att ge ut elektroniska pengar eller om undantag från tillståndsplikt från den dag då en fullständig ansökan inkom och ansökningsavgiften betalats. Om beslut inte meddelas i rätt tid, ska enligt andra stycket tillstånd anses ha meddelats eller undantag anses ha beviljats av Finans- inspektionen. Paragrafen motsvarar 2 kap. 9 § betaltjänstlagen och avses ha samma innebörd. Den bestämmelsen genomför artikel 11 i betaltjänstdirektivet, som enligt artikel 3.1 i e-penningdirektivet ska gälla i tillämpliga delar för pengar. Verksamheten i pengar och hos registrerade utgivare Förslaget har behandlats i avsnitt 6.9. I paragrafen, som motsvarar artikel 4 i direktivet, föreskrivs att ett pengar ska ha ett startkapital som för beslut om tillstånd motsvarar . Vad som ingår i startkapitalet framgår av 1 kap. 5 § 17 lagen om bank- och finansierings- rörelse, till vilken definitionen i 1 kap. 2 § hänvisar. Förslaget har behandlats i avsnitt 6.9. I paragrafen föreskrivs om minsta tillåtna kapitalbas för pengar och om hur kapitalbasen ska beräknas. I första stycket anges den lägsta tillåtna kapitalbasen i pengar. I andra stycket anges att bestämmelser om kapitalbasens innehåll återfinns i 3 kap. lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora exponeringar, av vilket det framgår vilka poster som får räknas in i kapitalbasen. Därutöver innehåller punkten 1 bestämmelser som för- hindrar att de poster som ingår i kapitalbasen används i de fall ett pengar ingår i samma grupp som ett annat pengar, ett betalningsinstitut, ett kreditinstitut, värdepappersföretag, fondbolag eller försäkringsföretag. Vad som menas med grupp framgår av definitionen i 1 kap. 2 §. Av punkten 2 framgår att ett pengar som även bedriver annan verksamhet inte får ta med sådana poster som ingår i beräkningen av kapitalbasen i sådan annan verksamhet vid beräkningen av kapitalbasen avseende verk- samheten med utgivning av elektroniska pengar. I punkten 3 anges att för ett pengar som har bytt redovisningsvaluta gäller att kapitalbasen inte får understiga det högsta av de belopp som följer av 6 och 7 §§ lagen (2000:35) om byte av redovisningsvaluta i finansiella företag. Förslagen har behandlats i avsnitt 6.9. I paragrafen föreskrivs om beräkning av kapitalkrav i pengar. Beräkningen är beroende av vilken verksamhet som institutet bedriver. Om institutet endast ger ut elektroniska pengar följer av 2 och 3 §§ att den minsta kapitalbasen ska motsvara det högsta av antingen startkapitalet eller av genomsnittet av de utestående elektroniska pengarna. I första stycket anges hur kapitalkravet i pengar ska beräknas (jfr artikel 5.3 och artikel 2.4 i det nya e-penningdirektivet). Om institutet endast ger ut elektroniska pengar ska den minsta tillåtna kapitalbasen motsvara det högsta värdet av startkapitalet eller av genomsnittet av de utestående elektroniska pengarna. Om kravet på startkapital i institutet () överstiger av genomsnittligt utestående elektroniska pengar ska institutets kapitalbas således i stället motsvara startkapitalet. Genomsnittligt utestående elek- troniska pengar beräknas här på samma sätt som i fråga om undantag från tillståndsplikt enligt 2 kap. 3 §. Av andra stycket framgår att pengar dessutom ska beräkna ett kapitalkrav avseende sådana betaltjänster som tillhanda- hålls av institutet men inte är knutna till utgivning av elektroniska pengar. Detta kapitalkrav ska beräknas i enlighet med 3 kap. 3 § betal- tjänstlagen. Eftersom detta kapitalkrav uppställs utöver kapitalkravet enligt första stycket, ska ett institut som både ger ut elektroniska pengar och tillhandahåller betaltjänster som inte är knutna till utgivning av elektroniska pengar hålla tillräckligt med kapital för att uppfylla båda kapitalkraven (jfr e-penningdirektivets artikel 5.2). Bestämmelsen i tredje stycket innebär att under vissa förutsättningar får besluta att ett pengar ska ha en kapitalbas som är högre, eller tillåta att institutet har en kapitalbas som är högst lägre, än vad som följer av bestämmelserna om kapitalkrav (jfr artikel 5.5 i det nya e-penning- direktivet). Bestämmelsen omfattar såväl kapitalkravet avseende ut- givning av elektroniska pengar som kapitalkravet avseende betaltjänster som inte är knutna till utgivning av elektroniska pengar. En liknande bestämmelse, som avser kapitalkrav i betalningsinstitut, finns i 3 kap. 4 § betaltjänstlagen. Prövning av ägares lämplighet Förslaget har behandlats i avsnitt 6.11. En bestämmelse som på samma sätt hänvisar till bank- och finansieringsrörelselagens 14 kap. såvitt avser ägarprövning i betalningsinstitut, finns i 2 kap. 8 § betaltjänstlagen. Närliggande tjänster och annan verksamhet Förslaget har behandlats i avsnitt 6.8. I paragrafen anges vilka verksamheter som ett pengar och en registrerad utgivare får bedriva. Utöver utgivning av elektroniska pengar får instituten och utgivarna enligt första stycket även bedriva de verksamheter som betalningsinstitut får bedriva enligt lagen om betaltjänster. Av detta följer att ett tillstånd, eller undantag från tillståndsplikt, enligt lagen är mer omfattande än ett tillstånd enligt lagen om betaltjänster. Ett institut för elektroniska pengar och registrerade utgivare får även tillhandahålla närliggande tjänster och annan verksamhet. Till närliggande tjänster hör drift av betalningssystem. Av andra stycket framgår att en registrerad utgivare som önskar till- handahålla betaltjänster som inte är knutna till utgivning av elektroniska pengar måste iaktta en begränsning av betaltjänstverksamhetens omfattning som motsvarar den som följer av 2 kap. 3 § första stycket 1 lagen om betaltjänster, nämligen att genomsnittet av de totala betalningstransaktionerna inte överstiger ett belopp motsvarande . På samma sätt som för betalningsinstitut enligt 3 kap. 5 § andra stycket betaltjänstlagen får enligt tredje stycket förbjuda ett pengar eller en registrerad utgivare att driva annan verksamhet om verksamheten försämrar eller kan komma att försämra den finansiella sundheten eller möjligheter att utöva tillsyn över institutet. Förslaget har behandlats i avsnitt 6.8. Paragrafens första stycke innehåller förbud mot viss verksamhet. Ett institut för elektroniska pengar eller en registrerad utgivare får inte bedriva inlåningsverksamhet. För att ta emot insättningar från allmän- heten krävs tillstånd enligt lagen om bank- och finansieringsrörelse eller registrering enligt lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet. Andra stycket anger när ett institut och en utgivare får bevilja kredit. Detta får endast ske vid tillhandahållande av vissa betaltjänster. Förut- sättningarna motsvarar dem som gäller för betalningsinstitut enligt 3 kap. 6 § andra stycket betaltjänstlagen, med det tillägget att det i bestämmelsen även anges att kredit aldrig får beviljas från medel som erhållits i utbyte mot elektroniska pengar. I tredje stycket anges att kredit endast får beviljas om institutets kapitalbas är tillfredsställande med hänsyn till det totala kreditbeloppet. Bestämmelsen i tredje stycket motsvarar, och avses ha samma innebörd som, 3 kap. 6 § tredje stycket betaltjänstlagen. Förslaget har behandlats i avsnitt 6.9. Paragrafen motsvarar artikel 7 i direktivet och anger hur medel som har tagits emot i utbyte mot elektroniska pengar som har getts ut ska skyddas. I första stycket anges att medel som har tagits emot i utbyte mot elek- troniska pengar som har getts ut antingen ska hållas avskilda eller omfattas av en garanti eller försäkring som ger ett likvärdigt skydd. I andra stycket anges hur de medel som hålls avskilda ska förvaras eller placeras och medlen ska avskiljas. Tredje stycket reglerar skydd av medel som erhållits genom betalning via ett betalningsinstrument (definierat i 1 kap. 2 §). Dessa medel behöver inte skyddas innan de gjorts tillgängliga för ett pengar. Medlen ska dock skyddas senast efter det att de elektroniska pengar som betalningen avsåg gavs ut. Av fjärde stycket följer att de skyddskrav som gäller för betalnings- institut enligt betaltjänstlagen ska tillämpas även när ett pengar eller en registrerad utgivare tillhandahåller betaltjänster som inte är knutna till utgivning av elektroniska pengar. Förslaget har behandlats i avsnitt 6.11. Paragrafen motsvarar artikel 3.2 i direktivet. pengar ska informera i förväg om alla väsentliga förändringar av åtgärderna för att skydda medel som tagits emot i utbyte mot utgivna elektroniska pengar. Detsamma föreslås gälla för registrerade utgivare. Enligt 5 kap. 27 § 6 får regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddela föreskrifter om vad informa- tion enligt denna bestämmelse ska innehålla. Förslaget har behandlats i avsnitt 6.9. Av bestämmelsen framgår att pengar ska bevara vissa uppgifter . Enligt 5 kap. 27 § 7 får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om bevarande av uppgifter. Bestämmelserna i lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism är tillämpliga även vid utgivning av elek- troniska pengar. I 2 kap. 13 § den lagen finns bestämmelser om bevarande av handlingar eller uppgifter. De som ger ut elektroniska pengar kan således vara skyldiga att dels bevara vissa uppgifter enligt den förevarande paragrafen, dels efterleva kraven på bevarande av handlingar eller uppgifter i lagen om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Paragrafen motsvarar 3 kap. 8 § betaltjänstlagen och avses ha samma innebörd som den bestämmelsen. Bestämmelsen i betaltjänstlagen mot- svarar betaltjänstdirektivets artikel 19, som genom en hänvisning i artikel 3.1 i det nya e-penningdirektivet är tillämplig även på . 2010/11:124 elektroniska pengar. Revision, redovisning m.m. Förslaget har behandlats i avsnitt 6.9. Paragrafens första stycke anger att ett pengar ska ha minst en auktoriserad eller godkänd revisor som har avlagt revisorsexamen som är utsedd av stämman. Detta motsvarar vad som gällde enligt 2 kap. 10 § e-penninglag (jfr 3 kap. 9 § första stycket betaltjänstlagen). Bestämmelsen i 2 kap. 10 § e- penninglag behandlas i prop. 2009/10:204 (s. 130 och 131). Institut som även driver annan verksamhet än utgivning av elektroniska pengar ska enligt andra stycket lämna separata redovisningsuppgifter över den verksamhet som omfattar utgivning av elektroniska pengar. Bestämmelsen motsvarar 3 kap. 10 § betaltjänstlagen, avses ha samma innebörd, och genomför betaltjänstdirektivets artikel 15.3, som även är tillämplig på pengar i enlighet med e-penning- direktivets artikel 3.1. 11 och 12 §§ Förslagen, som har behandlats i avsnitt 6.9, motsvarar 3 kap. 11 och 12 §§ betaltjänstlagen och avses ha samma innebörd. Åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism, upplysningsskyldighet, meddelandeförbud och ansvarsbestämmelse Förslagen har behandlats i avsnitt 6.9 och 6.12. Paragraferna motsvarar 3 kap. 1316 §§ betaltjänstlagen och avses ha samma innebörd. Förslaget har behandlats i avsnitt 6.13. Paragrafen motsvarar artikel 3.5 i direktivet och anger att pengar inte får ge ut elektroniska pengar via ombud. Paragrafen har utarbetats i enlighet med Lagrådets förslag. Förslaget har behandlats i avsnitt 6.13. Paragrafen har utarbetats i enlighet med Lagrådets förslag. Av första stycket framgår att pengar och registrerade utgivare som vill tillhandahålla betaltjänster genom ombud, ska anmäla ombudet till . I andra stycket anges att anmälan ska innehålla uppgifter om ombudet, ombudets ledning och om hur ombudet ska leva upp till kraven i lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Av tredje stycket framgår att uppgifter om ett ombud som uppfyller kraven i andra stycket ska föras in i det register som för enligt 5 kap. 5 §. Den skyldighet som enligt tredje stycket åvilar pengar och registrerade utgivare bör kunna uppfyllas genom att man ser till att de regler och riktlinjer som styr ombudets verksamhet tydligt anger att kunder ska informeras i förväg om att ombudet agerar för institutets eller utgivarens räkning. Förslaget har behandlats i avsnitt 6.14. Av första stycket framgår att ett pengar som vill distribuera elektroniska pengar, lösa in elektroniska pengar eller tillhandahålla betaltjänster i ett annat EES-land genom ombud ska underrätta om detta. I andra stycket anges vilka uppgifter som institutet ska lämna till . Av tredje stycket framgår att ska underrätta den behöriga myndigheten i det andra landet innan registrering av ombud sker och att under vissa förutsättningar kan vägra att registrera ett ombud. Förslaget har behandlats i avsnitt 6.14. Av första stycket framgår att ett pengar som avser att ge ut elektroniska pengar eller tillhandahålla betaltjänster genom filial i ett annat EES-land i förväg ska lämna en underrättelse med information om den avsedda verksamheten till . Av andra stycket framgår att ska underrätta den behöriga myndigheten i det andra landet innan registrering av filial sker och att under vissa förutsättningar kan vägra att registrera en filial. Motsvarande bestämmelser avseende betalningsinstitut finns i 3 kap. 19 § betaltjänstlagen. Av bestämmelsen framgår att ska lämna en underrättelse enligt 20 § till den behöriga myndigheten i värdlandet inom en månad från det att inspektionen mottog underrättelsen från . Bestämmelsen har till viss del fått en annan språklig utformning än den motsvarande bestämmelse som avser betalningsinstitut i 3 kap. 20 § betaltjänstlagen, men avses ha samma Gränsöverskridande verksamhet inom EES Förslaget har behandlats i avsnitt 6.14 Av första stycket framgår att ett pengar som avser att från ge ut elektroniska pengar eller tillhandahålla betaltjänster i ett annat EES-land i förväg ska lämna en underrättelse med information om den avsedda verksamheten till . I andra stycket anges vad underrättelsen ska innehålla. En motsvarande bestämmelse avseende betalningsinstitut finns i 3 kap. 21 § betaltjänstlagen. Av paragrafen framgår att ska lämna en underrättelse enligt 22 § till den behöriga myndigheten i värdlandet inom en månad från det att inspektionen mottog underrättelsen från institutet för Bestämmelsen har till viss del fått en annan språklig utformning än den motsvarande bestämmelse som avser betal- ningsinstitut i 3 kap. 22 § betaltjänstlagen, men avses ha samma inne- Förslaget har behandlats i avsnitt 6.14. Ett svenskt pengar kan inrätta filial i ett land utanför EES, om beviljar tillstånd. anges vad en ansökan om tillstånd ska innehålla. bestämmelse avseende betalningsinstitut finns i 3 kap. 23 § betaltjänst- Skyldighet att underrätta om ändringar i Av första stycket framgår att ett pengar eller en registrerad utgivare som avser att förändra den verksamhet om vilken har underrättats enligt 18, 19, 20, 22 eller 24 § ska De ändringar som planeras kan avse t.ex. en utökning eller minskning av de tjänster som tillhandahålls eller personalförändringar avseende styrelseledamöter, eller ansvarig för verksamheten med utgivning av elektroniska pengar. ske innan ändringen genomförs. Enligt paragrafens andra stycke ska ett pengar som avser att förändra sådan verksamhet i ett annat land som har underrättats om meddela myndigheten i förhand om de planerade ändringarna. den behöriga myndigheten i värdlandet om ändringen. Det uppställs Prop. 2010/11:124 ingen särskild tidsfrist för när på detta sätt ska vidarebefordra informationen om de planerade ändringarna till värdl- andets behöriga myndighet. Utgångspunkten bör dock vara att under- rättelse till värdlandsmyndigheten bör ske utan onödigt dröjsmål för att denna ska kunna få kännedom om ändringarna utan onödig tidsutdräkt. Motsvarande bestämmelser såvitt avser betalningsinstitut och registrerade betaltjänstleverantörer finns i 3 kap. 25 § betaltjänstlagen. Särskilda bestämmelser om utländska företag hemmahörande inom EES Förslaget har behandlats i avsnitt 6.14. Av paragrafens första stycke framgår att ett utländskt företag från ett EES-land, som i sitt hemland har tillstånd att ge ut elektroniska pengar, inte behöver tillstånd enligt denna lag för att ge ut elektroniska pengar eller tillhandahålla betaltjänster i . Ett sådant företag behöver alltså inte ansöka om tillstånd som pengar, utan kan genom s.k. passporting bedriva verksamhet med stöd av tillståndet i sitt hemland. Principen att ett tillstånd i hemmedlemsstaten möjliggör verksamhet i övriga medlemsstater motsvarar vad som unionsrättsligt redan gäller avseende många andra finansiella tjänster. Av andra stycket framgår dock att ett sådant utländskt företag får ge ut elektroniska pengar genom filial i , samt distribuera eller lösa in elektroniska pengar eller tillhandahålla betaltjänster genom ombud eller filial i , först efter det att har tagit emot en underrättelse från den behöriga myndigheten i företagets hemland. Underrättelsen ska innehålla information om den verksamhet som avses bedrivas via ombudet eller filialen och uppgifter om ombudets eller filialens adress och ansvariga ledning. Det följer av e-penningdirektivets artikel 3.5 att det inte är tillåtet att ge ut elektroniska pengar genom ombud. Däremot kan såväl distribution som inlösen av elektroniska pengar, liksom tillhandahållande av betaltjänster ske genom ombud. Liknande bestämmelser avseende andra finansiella företag finns i bl.a. 4 kap. 1 § lagen om bank- och finansieringsrörelse, 4 kap. 1 § lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden och 3 kap. 26 § betaltjänstlagen. Förslaget har behandlats i avsnitt 6.14. Av paragrafen framgår att ett utländskt företag från ett annat EES-land som i sitt hemland har tillstånd att ge ut elektroniska pengar och avser att ge ut elektroniska pengar eller tillhandahålla betaltjänster i från sitt hemland, dvs. utan ombud eller filial här, får göra detta. En förutsätt- ning för detta är att först har mottagit en under- rättelse från den behöriga myndigheten i företagets hemland. Av under- rättelsen ska det framgå vilka tjänster som företaget avser att tillhanda- hålla i . En motsvarande bestämmelse avseende utländska kreditinstitut finns i 4 kap. 2 § lagen om bank- och finansieringsrörelse, och en motsvarande bestämmelse avseende utländska betalningsinstitut i 3 kap. 27 § betal- Särskilda bestämmelser om utländska företag hemmahörande Förslaget har behandlats i avsnitt 6.14. Av bestämmelsen framgår att företag från länder utanför EES kan be- viljas tillstånd att ge ut elektroniska pengar från en filial i , om vissa förutsättningar är uppfyllda. Bestämmelsen avses ha samma innebörd som de motsvarande bestämmelserna i 2 kap. 8 § e- penninglag och 4 kap. 4 § lagen om bank- och finansieringsrörelse. Förslaget har behandlats i avsnitt 6.13. Anmälningsplikten enligt första stycket avser det uppdragsavtal som institutet eller utgivaren slutit med uppdragstagaren. Av andra stycket framgår att sådana funktioner som är av väsentlig betydelse för verksamheten med utgivning av elektroniska pengar eller tillhandahållande av betaltjänster enbart får utföras av en uppdragstagare om uppdragsverksamheten uppfyller vissa krav. I denna del motsvarar bestämmelsen 8 kap. 14 § första stycket lagen om värdepappers- marknaden och 3 kap. 28 § betaltjänstlagen och avses ha samma inne- Enligt 5 kap. 27 § 8 får regeringen eller den myndighet som regeringen