prop · GY03105 · 2011-03-16 00:00:00 — Slutsatserna utgjorde ett inspel till kommissionens meddelande 2020 En strategi för smart och hållbar tillväxt för alla (se faktapromemoria 2009/10:FPM56). antog sedan tillväxtstrategin (se även kap. 2). presenterade kommissionen flaggskeppsinitiativet Innovationsunionen (se faktapromemoria 2010/11:FPM20). Meddelandet innehåller drygt trettio förslag som tillsammans syftar till ett strategiskt tillvägagångssätt där innovation ingår som en överordnad politisk mål- sättning. Åtgärderna omfattar bl.a. utbildning, forskning, innovation, till- gång till finansiering, upprättande av en inre marknad, social samman- hållning samt en ny samarbetsform benämnt Europeiska innovations- partnerskap. Innovationsunionen diskuterades en första gång vid konkurrens- kraftsrådets möte och därefter antogs rådsslutsatser vid mötet . har generellt sett varit positiva till Innovationsunionen eftersom forskning, innovation och utbildning är avgörande för EU:s ekonomiska tillväxt. Överläggningar om råds- slutsatserna hölls i såväl utbildningsutskottet som näringsutskottet . Samråd med ägde rum . 32.2Förenkling av ramprogrammens regelverk presenterade kommissionen ett meddelande om förenklat forskning (KOM(2010) 187). Under det spanska ordförandeskapet antogs övergripande rådsslutsatser om förenklade och mer effektiva program. innehåller bl.a. ett antal principer som ska vara vägledande för prioritera frågan om förenkling och ytterligare rådsslutsatser som var mer Skr. 2010/11:105 detaljerade antogs . har varit positivt inställt till slutsatserna om förenkling av ramprogrammen. Insatser för förenkling inom såväl det 7:e som i det kommande 8:e ramprogrammet är av största betydelse för forskning och innovation i , vilket i sin tur har betydelse för ekonomisk konkurrenskraft, hållbar samhällsutveckling och arbetet med andra stora samhällsutmaningar. Slutsatserna var föremål för behandling se ovan av respektive oktober. Gemensam programplanering innebär att enskilda länder i går samman för att gemensamt prioritera, planera och genomföra stora forskningsprogram som adresserar viktiga samhällsproblem. Arbetet med pilotprojekt inom området neurodegenerativa sjukdomar, särskilt Alzheimer, har fortsatt . En högnivågrupp (GPC) arbetar med att identifiera lämpliga teman. Rådet har beslutat om gemensamma program inom tre områden: -Klimatförändringar, jordbrukssektorn och tillgång till livsmedel. -Diet och hälsa. Vidare har högnivågruppen identifierat ytterligare sex lämpliga teman för gemensamma forskningsprogram. I rådsslutsatser inbjöds kommissionen att bidra till föreberedelserna för denna andra omgång av program. I förhandlingarna om rådsslutsatser om gemensamma program har bl.a. verkat för att slutsatserna tydligt ska ange att programmen drivs av enskilda länder i och att kommissionens roll är att underlätta ländernas arbete i den processen. Överläggning med utbildningsutskottet hölls och samråd med ägde rum . EU har en särskild kommitté (SFIC) vars uppgift är att ta fram strategiska underlag rörande EU:s forskningssamarbete med länder och regioner utanför unionen. har särskilda initiativ tagits för att utröna hur EU:s samarbete med och kan utvecklas. ITER är ett internationellt forskningsprojekt för att bygga och driva en experimentreaktor som ska visa att det är vetenskapligt och tekniskt möjligt att använda fusionsenergi i fredliga syften. ett internationellt avtal mellan Europeiska atomenergigemenskapen (Euratom) och ytterligare sex parter , , , , Skr. 2010/11:105 och . Själva forskningsanläggningen byggs i södra Sedan avtalet trätt i kraft har det visat sig att konstruktionen av anläggningen blir betydligt dyrare än vad som uppskattades under förhandlingarna av avtalet. I rådet har medlemsstaterna reagerat starkt på kostnadsutvecklingen. har tillsammans med ett flertal medlemsstater drivit en budgetrestriktiv linje och verkar för en förbättrad styrning av projektet i syfte att ytterligare minska utgifterna. Överläggning med utbildningsutskottet och finansutskottet hölls . ITER har varit föremål för samråd med , maj, . I samband med att fördraget om Europeiska unionens funktionssätt började gälla fick EU delad kompetens inom rymdfrågor. Den nya kompetensen innebär att konkurrenskraftsrådet numera inbegriper rymd som en fjärde dimension (utöver industri, inre marknad och forskning). Rådet har inrättat en arbetsgrupp för att förbereda frågorna inför rådsmötena, men behandlingen av de existerande programmen och fortsätter i nuvarande arbetsgrupper. En förordning om jordobservationsprogrammet GMES och dess inledande driftsfas (20112013) som beslutades om i en överens- kommelse med , trädde i kraft . I samband med konkurrenskraftsrådets möte arrangerades även det sjätte rymdrådet mellan EU och , varvid en resolution om den fortsatta europeiska rymdpolitiken antogs. 33 Sammanhållningspolitik och strukturfonder Målet med EU:s sammanhållningspolitik och strukturfondsprogramm- en 20072013 är att de insatser som får stöd ska bidra till regional konkurrenskraft, sysselsättning och territoriell sammanhållning. fortsatte förberedelserna för nästa programperiod, efter 2013. Kommissionen presenterade sin syn på den framtida samman- hållningspolitiken i den femte sammanhållningsrapporten . Rapporten knyter tydligt samman de sammanhållnings- politiska insatserna till målen i 2020-strategin; att skapa smart, hållbar och inkluderande tillväxt för alla. Rapporten föreslår att sammanhållningspolitiken ska genomföras med betydligt strängare villkor och fler incitament för att säkerställa att medlen utnyttjas effektivt. har deltagit aktivt i europeiskt kunskaps- och erfarenhetsutbyte om urban utveckling. Sista datum för slutredovisning av strukturfondsprogrammen 2000-2006 var . Samtliga program som ansvarar för har lämnat slutrapport, begäran om slutlig utbetalning och revisionsutlåtande till kommissionen. Kommissionen beräknas ta slutlig ställning till dokumenten . Regional konkurrenskraft och sysselsättning Den nationella strategin för regional konkurrenskraft, entreprenörskap och sysselsättning 20072013 fastställer riktlinjer för struktur- fondsprogrammens genomförande i . Programmen omfattar hela . De åtta regionala strukturfondsprogrammen för regional konkurrenskraft och sysselsättning omfattar hela och benämns: -(och ), -Mellersta ( och ), -(, och ), -(), -(, , , och län), -(och ), -och Öarna (, , och ) och -(och ). Följande tabell visar de fem största prioriterade områdena i programmen, där merparten av medlen är budgeterade samt en post med övriga områden: Forskning och utveckling, innovation samt entreprenörskap Förnybar energi och energieffektivitet Kultur, turism och storstadssatsningar De åtta regionala programmen har sammanlagt tilldelats ca 8,4 miljarder kronor från Europeiska regionala utvecklingsfonden (ERUF) för Tillsammans med nationell offentlig medfinansiering kommer programmen att omsluta ca 18,2 miljarder av insatserna i programmen ska fördelas till insatsområden som bidrar till att uppfylla målen i Lissabonstrategin. 2010/11:105 och med har eller ca 6,5 miljarder av EU-budgeten för programperioden intecknats i beslut. är förvaltande myndighet med en regional organisation i alla programområden. Strukturfondspartnerskapen, som består av regionala aktörer, har till uppgift att, bland de ansökningar som godkänts av förvaltande myndighet, avge ett bindande yttrande om vilka ansökningar som ska prioriteras inför den förvaltande myndighetens beslut. Strukturfondspartnerskapen är gemensamma för strukturfonds- programmen för både regionala utvecklingsfonden och socialfonden (se det nationella strukturfondsprogrammet nedan). Det nationella strukturfondsprogrammet för regional konkurrenskraft och sysselsättning 20072013, som omfattas av Europeiska socialfonden, ska bidra till att uppnå EU:s integrerade riktlinjer för tillväxt och sysselsättning. Det övergripande målet för programmet är ökad tillväxt genom god kompetensförsörjning samt ett ökat arbetskraftutbud. Projekt som främjar kompetensutveckling och motverkar utanförskap på arbetsmarknaden kan få ekonomiskt stöd inom programmet. Europeiska socialfonden bidrar med ca till det nationella strukturfondsprogrammet för perioden 20072013. Nationell offentlig medfinansiering med samma belopp tillkommer. För att anpassa programmet till regionala förhållanden finns åtta regionala planer. Rådet för Europeiska socialfonden i (Svenska ) är förvaltande myndighet för programmet. Myndigheten har, från programmets start , fattat beslut om stöd till 1 676 projekt som totalt omfattar ca inklusive nationell offentlig medfinansiering. Besluten har fattats utifrån strukturfonds- partnerskapens prioriteringar av projekten. Det planerade antalet deltagare i dessa projekt uppgår till 307 000. Territoriella samarbetsprogram (Interreg) För att stärka den ekonomiska och sociala utvecklingen och för att främja den territoriella sammanhållningen mellan länder finansierar EU ett antal program för gränsöverskridande samarbete. Samlingsnamnet för dessa är Europeiskt territoriellt samarbete. Programmen kan delas in i tre typer: - gränsregionala, dvs. samarbete i gränsregioner, - transnationella, dvs. samarbete i större makroregioner, - interregionala, dvs. samarbete/erfarenhetsutbyte mellan regioner i Insatserna inom de gränsregionala och transnationella programmen ska bidra till ökad gränsöverskridande samverkan för att stärka innovativa miljöer och främja nätverksamverkan i näringslivet. förväntas också bidra till gränsöverskridande samverkanslösningar för att öka tillgången till viktiga samhällsfunktioner samt fördjupat samarbete kring miljöproblematiken i och . Det interregionala programmet och nätverksprogrammen har som huvudsyfte att sprida kunskap och bygga upp metoder för effektivt lärande inom stadsutveckling och regional utveckling och bidrar på ett övergripande plan till att nå målen i den nationella strategin. deltar i tretton territoriella samarbetsprogram: -Gränsregionala program: , Botnia-Atlantica, Nord, , Mellersta och Öresund-Kattegatt- . -Transnationella program: Norra periferin, och . -Interregionala/nätverksprogram: Interreg IVC, Urbact, Espon och Interact. Totalt bidrar EU (genom ERUF) med ca till de program som deltar i . Dessutom tillkommer finansiering från deltagande länder. Till och med uppgår beslut om medel från ERUF till de gränsregionala och transnationella programmen till ca 4,5 miljarder, vilket innebär att av de totala medlen för programmen är beslutade. Förutom de tretton territoriella samarbetsprogrammen deltar i ett program för samarbete över EU:s externa gränser, ENPI Kolarctic (). ENPI är ett europeiskt grannskaps- och partnerskaps- instrument (European Neighbourhood and ) och är ett av EU:s gränsöverskridande samarbetsinstrument. ENPI-medel ingår även i Östersjöprogrammet för att finansiera vitryskt deltagande. Det finansiella avtalet mellan och för samarbete över EU:s externa gräns godkändes . Programmet Kolarctic, som i omfattar , fattade sina första projektbeslut . Uppföljning och utvärdering av strukturfondsprogrammen I strukturfondsprogrammen för både Socialfonden och Regionala utvecklingsfonden, läggs stor vikt på uppföljning och utvärdering, på såväl programnivå som projektnivå, bl.a. för att bidra till kontinuerligt lärande. Programmen utvärderas i enlighet med i samband med själva programframtagandet, under programmens genom- förande och slutligen även efter det att programmen avslutats. Pågående utvärderingar av strukturfondsprogrammen visar att genom- förandet av programmen är i linje med den beslutade inriktningen. Utvärderarna poängterar dock att det är svårt att bedöma programmens grad av måluppfyllelse då endast en låg andel av projekten är avslutade. har den för de åtta regionala programmen och nationella strukturfondsprogrammet gemensamma utvärderingen av genomförande- organisationen slutsatsen är att genomförandet fungerar väl. De grundläggande funktionerna är på plats och relationerna mellan de olika aktörerna är goda. Utvärderingen konstaterar dock att det finns mer att göra för att förbättra lärandet, på lång sikt för att skapa en ökad samsyn kring lärandet i stort och på kort sikt genom att stärka möjligheterna att lära från de löpande utvärderingarna av projekten genom en tydligare styrning av deras innehåll. har också en Skr. 2010/11:105 tematisk uppföljning av de innovationsinriktade insatserna i de åtta regionala programmen gjorts. Generellt kan konstateras att det är en hög andel av projekten som arbetar med att främja innovationsmiljöer och att det finns en stor efterfrågan av denna typ av finansiering. Dessutom har för det nationella strukturfondsprogrammet upphandlats en process- utvärdering av hur programkriterierna jämställdhetsintegrering och tillgänglighet fått genomslag i program och projekt. Utvärderingar av de territoriella samarbetsprogrammen har också på- börjats. Här rekommenderar utvärderarna mer proaktiva insatser och närmare samarbete med viktiga målgrupper i syfte att initiera strategiska projekt inom insatsområden med låg aktivitet. Diskussionerna om den framtida sammanhållningspolitiken efter 2013 fortsatte , bl.a. vid informella ministermöten i och respektive hösten. presenterade kommissionen sin femte rapport om ekonomisk, social och territoriell sammanhållning, där kommissionen ger sin syn på den framtida sammanhållningspolitiken (se faktapromemoria 2010/11:FPM53). Rapporten knyter tydligt de sammanhållningspolitiska insatserna till målen i 2020-strategin att skapa smart, hållbar och inkluderande tillväxt för alla. Rapporten föreslår att sammanhållnings- politiken ska genomföras med betydligt strängare villkor och fler incitament för att säkerställa att medlen utnyttjas effektivt. Kommissionen föreslår en ny strategi för sammanhållningspolitikens genomförande i tre steg: -Ett övergripande strategiskt ramverk som i linje med 2020-strategin fastställer prioriteringar, mål och de reformer som behövs. -Ett utvecklings- och investeringspartnerskapsavtal som fastställer prioriteringarna för insatserna, en bättre koordinering med nationella och regionala prioriteringar, fördelningen av nationella och EU- resurser mellan prioriterade områden och program, de överenskomna villkoren samt de mål som ska uppnås. -Operationella program som, liksom i pågående period, ska vara det huvudsakliga instrumentet för att förverkliga strategierna. Det finns ett behov av viss stabilitet mellan programperiodernas genom- förandesystem, dock finns några förslag i syfte att göra samman- hållningspolitiken ännu effektivare och ge ytterligare europeiskt mer- värde: -Tematisk koncentration: de finansiella resurserna ska koncentreras på ett fåtal prioriteter kopplade till regionernas specifika utmaningar, vilket skulle innebära att de regioner som erhåller mindre finansiering ska koncentreras sig på ett fåtal insatser, medan de som erhåller mer stöd kan välja att ha fler prioriteter. -Konditionalitet och incitament: ett system med villkorade krav på medlemsstaten föreslås där konditionaliteten förväntas bli kopplad till reformer i medlemsstaten, exempelvis krav på att genomföra EU- lagstiftning. Vidare föreslås en resultatreserv på EU-nivå. -Utvärdering, utförande och resultat: införande av ett effektivare övervaknings- och utvärderingssystem med ett resultatorienterade mätbara mål och indikatorer. Rapporten tar upp det nya begreppet territoriell sammanhållning som infördes i och med Lissabonfördragets ikraftträdande. Städernas roll som tillväxtmotorer lyfts fram, men också deras negativa sida när det gäller miljö och social utslagning. Rapporten konstaterar även att i vissa fall måste särskilda insatser ske för att möta vissa geografiska eller demografiska utmaningar. Här nämns t.ex. EU:s ultraperifera regioner men också de glest befolkade regionerna i norra . Rapporten menar även att nya makroregionala strategier måste grundas på en grundlig översyn av existerade strategier och tillgängliga resurser. Kommissionen säger att stödet liksom tydligt bör differentieras mellan mindre och mer utvecklade regioner baserat på BNP per capita. Kommissionen diskuterar också möjligheten att införa en ny kategori, intermediate regioner, i stället för dagens ut- och infasningar och få en rättvisare behandling av regioner med relativt likartad ekonomisk utveckling. Sammanhållningspolitiken ska fortsatt främja gränsöverskridande, transnationella och interregionala initiativ. Kommissionen bjuder in samtliga relevanta aktörer att inkomma med skriftliga synpunkter . Regeringen välkomnar kommissionens ambition att reformera sammanhållningspolitiken och avsikten att stärka den ekonomiska, sociala och territoriella sammanhållningen i samklang med målen för 2020-strategin och i partnerskap med aktörer på nationell, regional och lokal nivå. Regeringens huvudsyfte är att sammanhållnings- politiken måste reformeras, främst genom att sänka den totala omfatt- ningen och även i dess utformning. Regeringen välkomnar även kommissionens förslag om en förstärkt strategisk inriktning och ett resultatorienterat angreppssätt inför nästa programperiod. Regeringen välkomnar också ett gemensamt strategiskt ramverk för samman- hållningspolitikens fonder, fiskefonden och landsbygdsutvecklings- fonden för att på så sätt öka synergier och minska överlappning mellan fonderna. Regeringen välkomnar att kommissionen uppmärksammat behovet av särskilda insatser för att möta vissa geografiska och demografiska ut- maningar i de glest befolkade regionerna i norra . Regeringen vill att sammanhållningspolitiken fokuserar på de delar av unionen som är i störst behov. Regeringen vill, liksom kommissionen, betona betydelsen av det territoriella samarbetet, som ska ges hög prioritet inom sammanhåll- ningspolitiken. Regeringen anser att makroregionala strategier kan bidra till en fokusering på viktiga insatser inom ett gemensamt strategiskt ut- vecklingsområde som exempelvis . Flera av förslagen i rapporten är outvecklade och kan bedömas först Skr. 2010/11:105 när konkreta förordningsförslag föreligger . tveksam eller skeptisk till vissa av förslagen. Det gäller t.ex. förslagen om konditionalitet, resultatreserv och ett intermediate objective som ersättning för hittillsvarande ut- och infasnings- arrangemang. Territoriell sammanhållning (Territorial Cohesion) kompletterar numera sammanhållningspolitikens övriga mål om ekonomisk och social sammanhållning, vilket framgår av artikel 174 i EUF-fördraget. Betydelsen av detta har bl.a. utvecklats i kommissionens grönbok om territoriell sammanhållning, men en exakt definition av begreppet saknas . Begreppet territoriell används i detta sammanhang liksom inom för olika skeenden som kan kopplas till ett geografiskt område. I praktiken har exempelvis begreppet territoriell utveckling kommit att beteckna en utveckling som är tydligt tvärsektoriell med avseende på olika sektorers eller politikområdens inverkan på ett territoriums eller regions utveckling. Den territoriella sammanhållningen fokuserar därmed på en politikutformning som är gränsöverskridande, såväl över geografiska och administrativa gränser, som över sektorsgränser. I art. 174 sägs också att särskild uppmärksamhet ska ägnas åt områden med vissa territoriella särdrag, exempelvis nordliga regioner med låg befolkningstäthet. Detta poängteras också i kommissionens femte sammanhållningsrapport . I rapporten betonas även städers och stadsregioners speciella utvecklingsförutsättningar och öppningar ges för särskilda finansiella instrument riktade mot denna typ av områden i nästa strukturfondsperiod. När det gäller den territoriella sammanhållningens definition och inne- håll betonar att alla regioner har en territoriell potential som bör användas så effektivt som möjligt genom att policy och insatser utformas utifrån varje regions unika förutsättningar. Ett gränsöverskridande regionalt utvecklingsarbete i alla de tre dimensioner som definierats ovan är en viktig förutsättning för att detta ska fungera på ett bra sätt. Regeringen betonar vidare att de gränsöverskridande samarbets- formerna bör förstärkas och vidareutvecklas, både tvärsektoriellt över politikområden och över geografiska gränser. Det gäller exempelvis att i ökad omfattning ha ett funktionellt regionperspektiv på utvecklings- arbetet, från lokal arbetsmarknad som sträcker sig över administrativa gränser, till makroregioner där Östersjöstrategin utgör ett första exempel på ett nytt arbetssätt med utgångspunkt i den territoriella samman- hållningen. I EU bedrivs också ett mellanstatligt samarbete kring territoriell sammanhållning. Även flera länder utanför EU-kretsen deltar i samarbetet, exempelvis , och . Samarbetet som drivs inom ramen för varje lands EU-ordförandeskap har resulterat i framtagandet av den territoriella agendan, vilken antogs vid ett informellt ministermöte i . portugisiska ordförandeskapet godkändes också ett handlingsprogram Skr. 2010/11:105 utgående från Den territoriella agendan. Den territoriella agendan innehåller utmaningar och prioriteringar utifrån den territoriella sammanhållningens grundläggande principer, medan handlingsprogrammet listar åtgärder som syftar till implementering inom såväl EU:s som medlemsländernas ansvars- områden. deltar i arbetet inom ramen för medlemsländernas och kommissionens nätverk NTCCP (National Territorial Cohesion Contact Points), möten på DG-nivå och i förekommande fall informella ministermöten. Under ledning av pågår för närvarade en uppdatering och revidering av den territoriella agendan vilken ska antas vid ett informellt ministermöte under deras EU-ordförandeskap. deltar i underlags- och analysarbete genom Nordregio och . Efter antagandet av för som en av ordförandeskaps profilfrågor vid , har arbetet inletts med strategins genomförande. Arbetet med strategin sker på grundval av allmänna rådets slutsatser från , där formerna för styrning fastställdes. Genom slutsatserna inrättades bl.a. en högnivågrupp under kommissionens ledning med ansvar att samråda med kommissionen i genomförandet av strategin och uppdateringen av strategins handlingsplan. Högnivågruppen har sammanträtt två gånger , och . Likaså inrättades genom slutsatserna ett årligt forum med syfte att förankra och samråda med berörda intressenter och parter. anordnades det årliga forumet i . Genomförandet av strategin sker i berörda medlemsländer genom att genomföra de, beroende på hur man räknar, ca 90 projekt som finns i strategins handlingsplan. Projekten är indelade i 15 prioritetsområden och leder fyra av dessa. -nr 3 att minska användningen av farliga ämnen (), -nr 7 regionens potential för forskning och innovation (Närings- departement tillsammans med ), -nr 9 i den del som för hållbart fiske (Landsbygdsdepartementet) och -nr 11 att förbättra interna och externa transportförbindelser (med ). 33.6Europeiskt kunskaps- och erfarenhetsutbyte om urban utveckling EU-samarbetet inom urban utveckling sker främst genom kunskaps- och erfarenhetsutbyte, med utgångspunkt i principen om medlemsstaternas Regeringen har deltagit i den tjänste- mannasammanslutning som primärt ansvarar för utbytet mellan medlemsstaterna (). utvecklade en arbetsgrupp av Skr. 2010/11:105 medlemsstater och institutioner (MS/I-gruppen) ett webbaserat verktyg för hållbar stadsutveckling som grundas på Leipzig-stadgan: Reference Framework for Sustainable Cities En utlysning har skett inom Urbact- programmet om ett pilotprojekt för att utvärdera resultatet. En grupp städer med i spetsen lämnar konkreta synpunkter för att främja att verktyget blir användbart och efterfrågat. Från deltar stad. gavs vid ett informellt ministermöte i klartecken till att utvecklingsarbetet med Reference Framework for Sustainable Cities kan fortsätta. Arbetet har finansierats av men det fortsatta arbetet kommer att finansieras av kommissionen; DG Regional Policy. En utlysning för att få fler pilotstäder har lett till att även och kommer att utvärdera verktyget. Mer information finns på webbplatsen .