prop · GZ0339 · 2011-12-09 00:00:00 — Av tillstånden till hemlig teleövervakning avsåg: -tillgreppsbrott (bl.a. rån, grov stöld och grovt bedrägeri), -våldsbrott (bl.a. mord, våldtäkt, grovt koppleri och människohandel), -narkotikabrott m.m. (även bl.a. smugglingsbrott, dopningsbrott och brott mot alkohollagen), -ekonomisk brottslighet (bl.a. grovt skattebrott och grovt bokföringsbrott), och -övriga brott (bl.a. mordbrand och vapenbrott). Vid en jämförelse med framgår att andelen tillgreppsbrott, grova narkotikabrott och grova smugglingsbrott samt andelen ekonomisk brottslighet har stigit något medan andelen våldsbrott och övriga brott sjunkit något. Den totala övervakningstiden uppgick att jämföra med för . Den genomsnittliga övervakningstiden för tillstånd till hemlig teleövervakning var . I nedanstående diagram anges den genomsnittliga för samtliga brottstyper . Siffrorna är avrundade till antalet . Genomsnittlig övervakningstid (dagar) Nyttan av hemlig teleövervakning redovisning varit till nytta i 191 av dessa, vilket motsvarar . Vid en jämförelse med 2009 framgår att andelen förundersökningar i vilka tvångsmedlet varit till nytta ligger på samma nivå som för . I nedanstående diagram redovisas hur nyttan har fördelats mellan de olika efterföljande utredningsåtgärderna. 4.5Tillämpningen av bestämmelserna om hemlig kameraövervakning Av myndigheternas redovisning framgår att det meddelades tillstånd till hemlig kameraövervakning i 99 fall, vilket innebär en ökning av antalet tillstånd jämfört med . avslogs en ansökan om tillstånd till hemlig kameraövervakning av domstol, vilket utgör mindre än en procent av det sammanlagda antalet ansökningar. Det kom inte in någon ansökan om internationell rättslig hjälp i brottmål avseende detta tvångsmedel. I nedanstående diagram redovisas den senaste Skr. 2011/12:39 tioårsperioden det totala antalet tillstånd till hemlig kameraövervakning. Hemlig kameraövervakning (antal) Redovisningen för avseende vilka brott tillstånd till hemlig kameraövervakning har meddelats för är mer detaljerad än . redovisade myndigheterna endast hur stor andel av tillstånden som rört misstanke om grovt narkotikabrott och grovt smugglingsbrott eller båda. Av tillstånden till hemlig teleövervakning avsåg: narkotikabrott m.m. (även bl.a. smugglingsbrott, dopningsbrott och brott mot alkohollagen), våldsbrott (bl.a. mord, våldtäkt, grovt koppleri och människohandel), tillgreppsbrott (bl.a. rån, grov stöld och grovt bedrägeri), ekonomisk brottslighet (bl.a. grovt skattebrott och grovt bokföringsbrott), och övriga brott (bl.a. grov mordbrand). Vid en jämförelse med framgår att andelen grova narkotikabrott och grova smugglingsbrott ökat betydligt från medan andelen av de övriga brottstyperna sjunkit. Genomsnittlig övervakningstid Skr. Den totala övervakningstiden uppgick att jämföra med för . Den genomsnittliga övervakningstiden för hemlig kameraövervakning var . Detta innebär en minskning jämfört med , då den genomsnittliga övervakningstiden var . Nyttan av hemlig kameraövervakning redovisning varit till nytta i 18 av dessa, vilket motsvarar . Vid en jämförelse med framgår att andelen förundersökningar i vilka tvångsmedlet varit till nytta har ökat kraftigt från för . I nedanstående diagram redovisas hur nyttan har fördelats mellan de olika efterföljande utredningsåtgärderna. Annat tvångsmedel (husrannsakan, beslag eller annat hemligt tvångsmedel) Åberopats som bevisning vid huvudförhandling Överskottsinformation (enligt 27 kap. 23 a § RB) () behandling av tidigare års Vid behandlingen av regeringens skrivelse Hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning och hemlig kameraövervakning vid förundersökning i brottmål tillkännagav dels att en tydlig och snar förändring av redovisningens innehåll var nödvändig för att ska kunna utföra sin granskningsuppgift, dels att regeringen skyndsamt borde återkomma till med ett förslag om hur tillämpningen av hemliga tvångsmedel kan underställas en stärkt parlamentarisk kontroll (skr. 2005/06:53, bet. 2005/06:JuU12, rskr. 2005/06:161). Beträffande redovisningens innehåll angav bl.a. att vad som avses med antalet fall där åtgärden har haft betydelse för förundersökningen måste preciseras och att en analys bör presenteras av den låga andelen avslag på ansökningar om tillstånd till hemlig Skr. 2011/12:39 teleavlyssning och hemlig teleövervakning. För att efterkomma tillkännagivande om förändringar av skrivelsens innehåll har regeringen ändrat den årliga skrivelsens utformning. har under efterkommande år vid sin behandling av regeringens årliga skrivelse om användningen av hemliga tvångsmedel anfört bl.a. att skrivelserna utvecklats positivt genom att redovisningen på ett mer noggrant och tydligt sätt redogör för användningen av hemliga tvångsmedel och att man utgår från att regeringen fortsätter med sina överväganden om hur skrivelsen ytterligare kan förbättras och utvecklas (skr. 2006/07:28, bet. 2006/07:JuU4, rskr. 2006/07:96, skr. 2007/08:34, bet. 2007/08:JuU7, rskr. 2007/08:133 och skr. 2008/09:79, bet. 2008/09:JuU15, rskr. 2008/09:195). Vid behandlingen av regeringens skrivelse Hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning och hemlig kameraövervakning vid förundersökning i brottmål uttalade att man konstaterade att redogörelse i flera avseende var fylligare och mer detaljerad än tidigare även om myndigheternas redovisning till regeringen ännu inte hunnit anpassas fullt ut till de nya kraven. Vidare noterade med tillfredsställelse att regeringen har för avsikt att fortsätta arbetet med att förbättra underlaget till skrivelsen (skr. 2010/11:66, bet. 2010/11:JuU18, rskr. 2010/11:195). Av redovisningen från och för framgår att antalet förundersökningar, tillstånd, misstänkta och teleadresser har ökat i förhållande . Antalet tillstånd till hemlig teleavlyssning har ökat . Myndigheterna anger som den främsta orsaken till denna ökning att användningen av mobiltelefoner i samhället successivt ökat. Den generella uppfattningen är att de personer som är intressanta i den brottsutredande verksamheten använder mobiltelefoner i stor utsträckning och att dessa personer även ofta byter telefoner eller teleadresser och detta särskilt i samband med brott. Dock understryks i redovisningen att antalet tillstånd inte ger någon säker bild av användningen av hemliga tvångsmedel, då ett tillstånd kan omfatta flera misstänkta personer och teleadresser. De uppgifter som hämtats in visar ändå att användningen av hemliga tvångsmedel ökat . Som en förklaring till ökningen lyfts i redovisningen fram det faktum att det har förekommit flera utredningar mot ett stort antal misstänkta, i flera fall fler än 15 och i något fall fler än 50 misstänkta personer. Detta torde ha påverkat såväl antalet tillstånd som antalet avlyssnade eller övervakade teleadresser. Den främsta orsaken till att användningen av hemliga tvångsmedel ökar torde dock, enligt myndigheterna, vara den nationella satsningen mot grov organiserad brottslighet. Den myndighetsgemensamma satsningen Skr. 2011/12:39 som inleddes har resulterat i ett ökat antal förundersökningar om sådan brottslighet där hemliga tvångsmedel kan användas. Satsningen har dessutom medfört att polisen arbetar mer effektivt såväl i underrättelseverksamheten som i utredningarna kring den grova organiserade brottsligheten och har, enligt redovisningen, även lett till en ökad lagföring. Tillstånd till hemliga tvångsmedel beviljades i sammanlagt 643 förundersökningar. Som en jämförelse kan nämnas att det till inkom sammanlagt 209 074 ärenden. Av dessa avsåg ärenden som utgjordes av annat än ansvar för brott t.ex. begäran om besöksförbud, inhämtande av yttranden om rättspsykiatrisk vård och internationella ärenden (årsredovisning för ). Majoriteten av alla ärenden som avsåg ansvar för brott innehöll minst en förundersökning. Hemliga tvångsmedel används alltså endast i ett fåtal förundersökningar. Detta medför att även enstaka omfattande förundersökningar där hemliga tvångsmedel används kan få genomslag på statistiken . Som ett exempel nämns i redovisningen en utredning som omfattade 54 misstänkta, närmare 300 teleadresser och hade en avlyssningstid . Årets redovisning av nyttan av hemliga tvångsmedel har i stort sett följt samma principer som infördes . Genom de uppgifter som inhämtats följer att användningen av hemliga tvångsmedel i flertalet fall fört utredningen framåt. Av fördelningen mellan de olika formerna av nytta visar redovisningen att nyttan främst har bestått i att det aktuella tvångsmedlet har lett till frihetsberövanden och andra tvångsmedel samt använts vid förhör under förundersökningen. Enligt myndigheterna kommer inför kommande års redovisning uppgifterna som efterfrågas till stor del att kunna hämtas direkt från det digitala ärendehanteringssystemet för hemliga tvångsmedel (Argos) som ersatt det manuellt förda diariet vid . Detta medför att kvaliteten på det statistiska underlaget för redovisningen kommer att ytterligare förbättras. 7Slutsatser om redovisningen och nyttan av de hemliga tvångsmedlen Användningen av hemliga tvångsmedel Som redovisningen visar har användningen av hemliga tvångsmedel ökat förundersökningar där hemliga tvångsmedel använts, antalet tillstånd till hemliga tvångsmedel, antalet misstänkta personer mot vilka hemliga tvångsmedel använts samt antalet teleadresser som varit föremål för När det gäller antalet tillstånd och antalet teleadresser är ökningen påtaglig (). är inte ökningen av antalet tillstånd till hemlig teleövervakning endast en följd av det ökade antalet tillstånd till hemlig Även när det gäller antalet tillstånd till enbart hemlig teleövervakning är ökningen markant. Vad gäller antalet tillstånd till hemlig kameraövervakning är fortfarande antalet tillstånd så begränsat att små årliga förändringar ger ett stort utslag vid beräkningen av procentsatser rörande verkställighetstider och nytta. och har anfört att förändringen av telefonkulturen hos kriminella har fått ett stort genomslag på användningen av hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning. Vidare har myndigheterna angett den nationella myndighets- gemensamma satsningen mot grov organiserad brottslighet som en avgörande orsak till ökningen av användningen av dessa tvångsmedel. Till skillnad har den sammanlagda verkställighetstiden för såväl hemlig teleavlyssning som hemlig teleövervakning ökat kraftigt (). Den genomsnittliga verkställighetstiden per tillstånd har dock inte ökat i motsvarande grad (). och har som skäl för detta angett att det förekommit ett flertal utredningar mot ett stort antal misstänkta, i något fall fler än 50 personer, vilket torde ha påverkat den sammanlagda avlyssnings- eller övervakningstiden. Regeringen kan för egen del konstatera att den nationella satsningen mot grov organiserad brottslighet har lett till resursökningar riktade mot sådan brottslighet där användning av hemliga tvångsmedel kan komma i fråga. Det är rimligt att tro att satsningen, som påbörjades , fått ett större genomslag och att de resurser som tillförts de brottsutredande myndigheterna bättre har kunnat utnyttjas. Som angavs i förra årets skrivelse är det regeringens uppfattning att det snarare är antalet avlyssnade timmar än antalet tillstånd som avgör hur stor den samlade integritetskränkningen har varit. Ökningen av avlyssnings- och övervakningstiden innebär därmed att den samlade integritetskränkningen som användningen av hemliga tvångsmedel har inneburit har ökat. Som myndigheterna har anfört kan en anledning till detta vara att det förekommit ett flertal ärenden med ett stort antal misstänkta personer. Även den genomsnittliga verkställighetstiden har ökat jämfört med . Den är dock kortare än . Nyttan av de hemliga tvångsmedlen Myndigheterna har , liksom , redovisat betydelsen nyttan av hemliga tvångsmedel genom att ange antalet förundersökningar där tvångsmedlet på vissa specifikt angivna sätt lett utredningen framåt (se närmare avsnitt 4.1). Det tidigare nyttobegreppet definierades såsom antalet fall där det hemliga tvångsmedlet lett till användning av annat tvångsmedel mot den misstänkte. Detta nyttobegrepp ifrågasattes av bl.a. (Ju 2004:05) och av Utredningen om utvärdering av vissa hemliga tvångsmedel (Ju 2009:01). uttalade bl.a. att det inte finns någon klar uppfattning om vad den förväntade effektiviteten är eller bör vara (SOU 2007:22 s. 186). För att tvångsmedelstillämpningens legitimitet ska kunna varaktigt upprätthållas i samhället är det, vid sidan av en noggrann proportionalitetsbedömning, angeläget att i största möjliga mån redovisa vilken effekt nytta tillämpningen av tvångsmedlen har i den brottsbekämpande verksamheten. Att beskriva nyttan av tvångsmedelstillämpning är dock en komplicerad uppgift. Ett grundläggande krav för tillstånd till hemliga tvångsmedel är att åtgärden ska vara av synnerlig vikt för utredningen. Det uttrycket inrymmer ett kvalitetskrav beträffande de upplysningar som åtgärden kan ge. Vad som kan vinnas genom åtgärden får i princip inte vara åtkomligt med andra mindre ingripande metoder, men det behöver inte nödvändigtvis betyda att åtgärden ska ge bevisning som leder till en fällande dom (prop. 1988/89:124 s. 44). I en brottsutredning förekommer det ofta att flera teleadresser avlyssnas eller övervakas med stöd av flera tillstånd avseende en och samma person. Det förekommer att ett tillstånd i princip enbart leder fram till att ett nytt telefonnummer eller en ny annan teleadress behöver avlyssnas eller övervakas. Även på andra sätt samverkar resultaten av olika tillstånd och olika hemliga tvångsmedel med varandra på ett sätt som gör att det är svårt att avgöra vilket tillstånd som givit den slutliga nyttan. Mot denna bakgrund anser regeringen att det varken är ändamålsenligt eller lämpligt att med exakthet slå fast vilka resultat som ska nås vid användningen av hemliga tvångsmedel i enskilda brottsutredningar eller att i förväg bestämma att en viss procentandel av samtliga fall där hemliga tvångsmedel används ska leda till vissa förväntade resultat. Det är däremot rimligt att begära att de brottsutredande myndigheterna i ett fullt godtagbart antal brottsutredningar har haft reell nytta av de aktuella tvångsåtgärderna. För att kunna bedöma detta är det av stor vikt att de brottsutredande myndigheternas årliga redovisning till regeringen om användningen av hemliga tvångsmedel är av hög kvalitet. I årets redovisning har myndigheterna, i likhet med , redovisat några av de olika utredningsåtgärder som följt av tvångsmedels- användningen i syfte att så objektivt som möjligt kunna bedöma nyttan av olika tvångsåtgärder. I enlighet därmed har myndigheterna redovisat bl.a. om de inhämtade uppgifterna har lett till frihetsberövande av den avlyssnade, till annat tvångsmedel, till att någon annan frihetsberövats i ärendet eller till att den misstänkte avförts från förundersökningen. Myndigheterna har också redovisat om uppgifterna har använts vid förhör eller åberopats som bevisning. Av redovisningen framgår att användningen av hemliga tvångsmedel totalt sett varit till nytta i av de förundersökningar de använts i, att jämföras för . av förundersökningarna jämfört med Hemlig teleövervakning har haft betydelse i av förundersökningarna vilket är samma andel som för . Hemlig kameraövervakning har haft betydelse i av förundersökningarna jämfört för . Fördelningen av de olika formerna av nytta visar att de hemliga tvångsmedlen främst har haft betydelse genom att uppgifterna har lett till frihetsberövanden och andra tvångsmedel samt att uppgifterna har använts vid förhör. Myndigheterna har vidare angett att den brottsutredande nyttan har omfattat av de personer som har omfattats av tvångsmedelsanvändningen. Det bör dock noteras att mot flera personer har man vid utgången av 2010 inte kunnat göra någon bedömning om åtgärden varit till nytta på grund av att avlyssningen eller övervakningen fortfarande pågått. Regeringen konstaterar att andelen förundersökningar i vilka hemlig teleavlyssning och hemlig kameraövervakning har haft betydelse har ökat kraftigt jämfört med . Den tidigare nämnda ökningen av den samlade avlyssnings- och övervakningstiden ska ses i relation till denna ökning. I fråga om hur nyttan fördelats på de personer som har omfattats av tvångsmedlen kan någon jämförelse inte göras. Av myndigheternas redovisning framgår att de hemliga tvångsmedlen fyller en mycket viktig funktion för det brottsutredande arbetet. Den visar också att de hemliga tvångsmedlen i ett fullt godtagbart antal brottsutredningar och i förhållande till ett fullt godtagbart antal personer har inneburit en reell nytta. I lagrådsremissen De brottsbekämpande myndigheternas tillgång till uppgifter om elektronisk kommunikation har regeringen föreslagit att bestämmelserna i lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation och offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) om de brottsbekämpande myndigheternas tillgång till uppgifter som angår särskilda elektroniska meddelanden upphävs. Bestämmelserna ersätts delvis av utökade möjligheter att ge tillstånd till hemlig teleövervakning enligt bestämmelserna i 27 kap. . Dessutom föreslås en ny lag om inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation i de brottsbekämpande myndigheternas underrättelseverksamhet. Syftet med dessa förändringar är att stärka rättssäkerheten och integritetsskyddet vid inhämtning av övervakningsuppgifter. Enligt förslaget ska regeringens årliga skrivelse till omfatta en redovisning av inhämtningen av uppgifter om elektronisk kommunikation enligt de nya bestämmelserna. , som är en fristående myndighet under regeringen, utövar enligt lag tillsyn över de brottsbekämpande myndigheternas användning av hemliga tvångsmedel. I syfte att ytterligare förbättra underlaget för skrivelsen har regeringen i regleringsbrevet för gett myndigheten i uppdrag att redovisa hur myndigheten har bedrivit tillsynsverksamheten avseende de brottsbekämpande myndigheternas användning av hemliga tvångsmedel. Det är vidare regeringens bedömning att det digitala ärendehanteringssystem för hemliga tvångsmedel (Argos) som ersatte det manuellt förda diariet vid i hög grad kommer att förbättra möjligheterna att ta fram en rättvisande bild av användningen av de hemliga tvångsmedlen samt i övrigt avsevärt minska risken för eventuella felkällor i redovisningsmaterialet. I det här sammanhanget kan även nämnas den utredning som tillsattes och som har fått i uppdrag göra en översyn av hemliga tvångsmedel för särskilt allvarlig eller annars samhällsfarlig brottslighet Skr. 2011/12:39 (dir. 2010:62). Utredningen ska utvärdera om de tre tidsbegränsade lagarna om hemliga tvångsmedel, lagen (2007:978) om hemlig rumsavlyssning, lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott och lagen (2008:854) om åtgärder för att utreda vissa samhällsfarliga brott, behöver förändras i något hänseende. De två sistnämnda lagarnas tillämpningsområde rör i princip enbart sådan brottslighet som Säkerhetspolisen utreder och beivrar. Denna skrivelse omfattar i och för sig inte Säkerhetspolisens användning av hemliga tvångsmedel men i utredningens uppdrag ingår att analysera vilken nytta tvångsmedelsanvändningen har enligt de angivna lagarna. Den analys utredningen presenterar kommer sannolikt att vara av stort värde även för det pågående utvecklingsarbetet att förbättra underlaget för redovisningen av den öppna polisens användning av hemliga tvångsmedel. Uppdraget ska redovisas . Regeringen bedömer att dessa åtgärder kommer att bidra till ett bättre och mer omfattande underlag i fråga om användningen av hemliga tvångsmedel. Regeringens bedömning är sammanfattningsvis att myndigheternas användning av hemliga tvångsmedel har varit ett ändamålsenligt och nödvändigt instrument i den brottsutredande verksamheten samt att det är angeläget att arbetet med att förbättra underlaget för skrivelsen fortgår. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , Adelsohn , , , , , , , Elmsäter- , Hatt, Ek, Regeringen beslutar skrivelse 2011/12:39 Hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning och hemlig kameraövervakning vid förundersökning i brottmål