prop · GY03144 · 2011-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 2010/11:144 Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen lämnas förslag till en särskild lag med kompletterande bestämmelser till och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 om handel med sälprodukter. Enligt lagen döms den till böter som uppsåtligen eller av grov oaktsam- het bryter mot EU-förordningen genom att saluföra sälprodukter i strid mot förordningens artikel 3. Om gärningen är att anse som ringa ska inte dömas till ansvar. ska utöva tillsyn över efterlevnaden av den aktu- ella EU-förordningen. har rätt att på begäran få upplysningar och ta del av handlingar och att få tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen där det kan antas att produkter som är eller kan vara av säl förvaras i försäljningssyfte eller bjuds ut till försäljning och där göra undersökningar och ta prover. Vidare får tillsynsmyndig- heten meddela förelägganden och besluta att ta hand om och förstöra sälprodukter som saluförs eller som uppenbart är avsedda att saluföras i strid mot EU-förordningen. Överträdelser av villkor för import ska omfattas av straffansvar enligt lagen (2000:1225) om straff för smuggling. Lagen föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut................................................................. Förslag till lag om handel med sälprodukter..................................... Ärendet och dess beredning.............................................................. och rådets förordning (EG) nr 1007/2009........ Behovet av lagstiftning................................................................... Tillsyn av att sälprodukter inte saluförs i strid mot Befogenheter i samband med tillsyn Straff vid brott mot förordningen Straff för överträdelse i samband med import Lagens syfte och alternativa lösningar Bilaga 1 och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 av om handel med Bilaga 2 Kommissionens förordning (EU) nr 737/2010 av den och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 om handel med sälprodukter Bilaga 3 Sammanfattning av promemorian med kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om handel med sälprodukter (Ds 2010:38) Bilaga 5 ...............Förteckning över remissinstanserna (Ds 2010:38) Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde .......... Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om handel med sälprodukter. Förslag till lag om handel med sälprodukter Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag kompletterar och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 av om handel med sälpro- dukter1. De ord och uttryck som används i denna lag har samma betydelse som i och rådets förordning (EG) nr 1007/2009. 2 § Tillsyn över efterlevnaden av och rådets förord- ning (EG) nr 1007/2009 utövas av (tillsynsmyn- digheten). 3 § har i den utsträckning som behövs för till- synen rätt att 1.på begäran få upplysningar och ta del av handlingar, och 2.få tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen där det kan antas att produkter som är eller kan vara av säl förvaras i försälj- ningssyfte eller bjuds ut till försäljning och där göra undersökningar och ta prover. Rätten till tillträde gäller inte bostäder. 4 § Den som är föremål för tillsyn ska ge den hjälp som behövs för att tillsynen ska kunna genomföras. 5 § får meddela de förelägganden som behövs för att och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 och den här lagen ska följas. 6 § får besluta om att ta hand om en sälprodukt som saluförs eller som uppenbart är avsedd att saluföras i strid mot och rådets förordning (EG) nr 1007/2009. Tillsyns- myndighetens beslut gäller , om inte myndigheten bestämmer något annat. får besluta om att på ägarens bekostnad förstöra en sälprodukt som tagits om hand med stöd av första stycket. Tillsyns- myndigheten får bestämma att ett sådant beslut ska gälla . 7 § ska lämna tillsynsmyndigheten den hjälp som behövs vid tillsynen. 1 EUT L 286, 31.10.2009, s. 36 (Celex 32009R1007). Hjälp enligt första stycket får begäras endast om 1.det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att åtgärden inte kan utföras utan att polisens särskilda befogenheter enligt 10 § polis- lagen (1984:387) behöver tillgripas, eller 2.det annars finns synnerliga skäl. 8 § Till böter döms den som med uppsåt eller av grov oaktsamhet bryter mot och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 ge- nom att saluföra sälprodukter i strid mot artikel 3 i förordningen. Om gärningen är att anse som ringa ska inte dömas till ansvar. Till ansvar enligt denna lag döms inte om gärningen är belagd med straff i jaktlagen (1987:259) eller lagen (2000:1225) om straff för smugg- ling. 9 § Bestämmelser om straff för import av sälprodukter i strid mot och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 finns i lagen (2000:1225) om straff för smuggling. 10 § Om det inte är uppenbart oskäligt ska följande egendom förklaras förverkad: 1.en sälprodukt som varit föremål för brott enligt denna lag eller pro- duktens värde, och 2.utbyte av brott enligt denna lag. 11 § beslut enligt 5 och 6 §§ får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning uppmanade att ut- arbeta en förordning där import, export och försäljning av alla sälproduk- ter förbjuds. agerande hade sin grund i den oro som och allmänheten uttryckt för att sälar avlivas och flås med metoder som i onödan åsamkar smärta och lidande. Flera medlems- stater i EU hade redan mot samma bakgrund infört nationella förbud mot import och produktion av sälprodukter som det i andra med- lemsstater inte fanns några begränsningar av handeln med dessa produk- ter. Kommissionen fann att sådana skilda bestämmelser i de olika med- lemsstaterna påverkar den inre marknadens funktion negativt när det gäl- ler produkter som innehåller eller kan innehålla sälprodukter och utgör ett hinder för handeln med sådana produkter. I syfte att fastställa harmo- niserade regler för saluföring av sälprodukter och att vidta åtgärder som minskar den efterfrågan som leder till att sälprodukter saluförs och som utgör drivkraften bakom den kommersiella säljakten antog Europaparla- mentet och rådet förordning (EG) nr 1007/2009 av om handel med sälprodukter (EUT L 286, 31.10.2009, s. 36, Celex 32009R1007). Förordningen finns som bilaga 1. Kompletterande bestämmelser till denna EU-förordning finns i kom- missionens förordning (EU) nr 737/2010 av om genomförandebestämmelser för och rådets förord- ning (EG) nr 1007/2009 om handel med sälprodukter (EUT L 216, , s. 1, Celex 32010R0737). Förordningen finns i bilaga 2. Promemoria med förslag till kompletterande bestämmelser till EU:s förordning Inom (nuvarande Landsbygdsdepartementet) har det utarbetats en promemoria, Kompletterande bestämmelser till EU:s förordning om handel med sälprodukter (Ds 2010:38). En sammanfatt- ning av promemorian finns i bilaga 3. Promemorians lagförslag redo- visas i bilaga 4. Promemorian har remissbehandlats och en förteckning över remiss- instanserna finns i bilaga 5. En sammanställning över remissyttrandena finns tillgängliga hos Landsbygdsdepartementet (dnr L2011/3275). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över det lagförslag som finns i bilaga 6. Lagrådets yttrande finns i bilaga 7. Lagrådet har föreslagit vissa justeringar. Regeringen har i proposi- tionen följt Lagrådets förslag med en viss språklig justering (se författ- ningskommentaren). 4 och rådets förordning Prop. 2010/11:144 (EG) nr 1007/2009 och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 av om handel med sälprodukter syftar enligt artikel 1 till att fastställa harmoniserade regler för saluföring av sälprodukter. Av skäl 10 i ingressen framgår vidare att det på grund av medborgarnas och konsu- menternas oro över dödandet och avhudandet av sälar är nödvändigt att åtgärder vidtas som minskar den efterfrågan som leder till att sälpro- dukter saluförs och därmed utgör drivkraften bakom den kommersiella säljakten. Den nya förordningen ska enligt skäl 15 i ingressen inte inverka på andra gemenskapsregler eller nationella regler som reglerar säljakt. I artikel 2 finns definitioner. Med säl avses exemplar av alla arter av pinnipedia (phocidae, otariidae och odobenidae) och med sälprodukt avses alla produkter, bearbetade eller obearbetade, som kommer från eller som utvunnits från sälar, inbegripet kött, olja, späck, organ, obe- handlade skinn och skinn som garvats eller beretts på annat sätt, in- klusive skinn som hopfogats som tavlor, kors eller liknande former och andra produkter av skinn. Begreppet saluförande avser att mot betalning införa på gemenskaps- marknaden och därigenom tillhandahålla till tredje part. avses en person som fötts i inuiternas hemland dvs. subartiska områden där inuiterna, i nutid eller av hävd, har rättigheter och intressen i egenskap av ursprungsbefolkning och som erkänns av inuiterna som en medlem av deras folk, bl.a. inupiater, yupiker (), inuiter, inuvialuiter (), kalaalliter () och yupiker Med import avses varje form av införsel av varor till I artikel 3.1 föreskrivs att det ska vara tillåtet att saluföra sälprodukter på gemenskapsmarknaden endast om sälprodukterna härrör från den tradi- jakt som inuitsamhällena och andra ursprungsbefolkningar be- driver och som bidrar till deras självhushållning. dukter ska dessa villkor vara tillämpliga vid importtillfället eller import- I artikel 3.2 finns undantag från huvudregeln i artikel 3.1. av sälprodukter ska i enlighet härmed även vara tillåten om den är av tillfällig art och uteslutande består av varor för resenärers eller deras familjers personliga bruk. Sådana varor får inte vara av sådan art eller förekomma i sådan mängd att det kan förmodas att de importeras i Vidare ska saluförande av sälprodukter även vara tillåten om produkterna är baserade på biprodukter från jakt som regleras i nationell lagstiftning och vars enda syfte är en hållbar förvaltning av Prop. 2010/11:144 resurser. Sådant saluförande ska endast tillåtas om det sker utan Sådana produkter får inte vara av sådan art eller förekomma i sådan mängd att det kan förmodas att de saluförs i kommersiellt syfte. Tillämpningen av punkten 2 får inte äventyra att målet med förordningen uppnås. Enligt artikel 3.4 får åtgärder för genomförandet av artikel 3 som kom- pletterar förordningen antas av kommissionen. I kommissionens förord- ning (EU) nr 737/2010 av om genomförandebestäm- melser för och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 om handel med sälprodukter har sådana kompletterande bestämmelser fastställts. Av artikel 4 i och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 framgår vidare att medlemsstaterna inte får förhindra att säl- produkter som uppfyller villkoren i förordningen saluförs. Enligt artikel 5 ska kommissionen biträdas av kommittén som inrättats genom rådets förordning om skyddet av arter av vilda djur och växter genom kontroll av handeln med dem. Den kommittén får vid behov inkalla andra befintliga föreskrivande kommittéer såsom den ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa. Medlemsstaterna är vidare enligt artikel 6 skyldiga att införa effektiva, proportionella och avskräckande sanktioner i samband med överträdelser av förordningen och i övrigt vidta de nödvändiga åtgärder som krävs för att dessa bestämmelser ska tillämpas. Kommissionen ska underrättas om vilka sanktioner som tillämpas. Ändringar av sanktionerna ska anmälas utan dröjsmål. Artikel 7 reglerar bl.a. medlemsstaternas rapporteringsskyldighet om vilka åtgärder som har vidtagits för att verkställa förordningen. Artikel 3 ska enligt artikel 8 tillämpas fr.o.m. . då Lissabonfördraget trädde i kraft används termen unionsmarknad i stället för gemenskapmarknad. Fortsätt- ningsvis kommer därför unionsmarknad att användas i texten även i de fall då referenser görs till och rådets förordning (EG) nr 1007/2009. I artikel 3 i och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 föreskrivs att det ska vara tillåtet att saluföra sälprodukter på unions- marknaden endast om sälprodukterna härrör från den traditionella jakt som inuitsamhällena och andra ursprungsbefolkningar bedriver och som bidrar till deras självhushållning. För importerade produkter ska dessa villkor vara tillämpliga vid importtillfället eller importstället. Import av sälprodukter ska även vara tillåten om den är av tillfällig art och ute- slutande består av varor för resenärers eller deras familjers personliga bruk. Sådana varor får inte vara av sådan art eller förekomma i sådan mängd att det kan förmodas att de importeras i kommersiellt syfte. Vidare ska saluförande av sälprodukter även vara tillåtet om produkterna är baserade på biprodukter från jakt som regleras i nationell lagstiftning och vars enda syfte är en hållbar förvaltning av resurser. Sådant saluförande ska endast tillåtas om det sker utan vinstsyfte. Sådana pro- dukter får inte vara av sådan art eller förekomma i sådan mängd att det kan förmodas att de saluförs i kommersiellt syfte. En förordning är i enlighet med artikel 288 i Fördraget om EU:s funk- tionssätt till alla delar bindande och direkt tillämplig i medlemsstaterna. Artikel 3 är alltså direkt gällande rätt i . och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 förutsätter dock kompletterande åtgärder på nationell nivå i vissa avseenden. Medlemsstaterna åläggs i artikel 6 en skyldighet att införa regler om sanktioner för överträdelser av förordningen och att se till att dessa regler tillämpas. Bestämmelserna ska anmälas till kommissionen och därefter när bestämmelserna ändras. Det finns även be- hov av att komplettera den aktuella EU-förordningen med bestämmelser om tillsyn. Bestämmelser om straff för överträdelser av förordningen och bestämmelser om tillsyn kräver lagform. Regeringens förslag: De bestämmelser som ska komplettera Europa- parlamentets och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 ska tas in i en särskild lag. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanserna tillstyrker eller lämnar förslaget utan erinran. Kammarrätten i menar att de aktuella bestämmelserna uppvisar vissa likheter med de som finns i artskydds- förordningen (2007:845) och att det skulle kunna övervägas om de på ett naturligt sätt kan infogas i nämnda regelkontext. Världsnaturfonden WWF avstyrker förslaget och anför att de bestämmelser som är nödvän- diga för att komplettera EU:s förordning om handeln med sälprodukter inte ska tas in i en ny lag utan föras in i den befintliga artskyddsförord- ningen. anser att regeringens möjlighet att meddela före- skrifter på området med stöd av restkompetensen skulle bli tydligare med en reglering av föreskriftsrätten i lagen. Skälen för regeringens förslag: Regleringen i artikel 3 i Europaparla- mentets och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 syftar till att undanröja hinder för den inre marknadens funktion genom att på unionsnivå harmo- nisera nationella förbud mot handel med sälprodukter. Syftet är även att möta allmänhetens farhågor angående djurskyddsaspekterna i samband med dödande och avhudning av sälar genom att vidta åtgärder som mins- kar den efterfrågan som leder till att sälprodukter saluförs, vilket utgör drivkraften bakom den kommersiella säljakten. Regleringen gäller salu- förande, dvs. när sälprodukten mot betalning införs på unionsmarknaden och därigenom tillhandahålls en tredje part, och import till EU av sälprodukter. Medlemsstaterna är enligt artikel 6 i förordningen skyldiga att införa sanktioner som ska vara effektiva, proportionella och avskräckande. Enligt 8 kap. 2 § första stycket p. 2 regeringsformen ska föreskrifter meddelas genom lag om de avser förhållandet mellan enskilda och det allmänna under förutsättning att föreskrifterna gäller skyldigheter för en- skilda eller i övrigt avser ingrepp i enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden. Hit hör bl.a. föreskrifter om brott och om rättsverkan av brott. De bestämmelser som ska komplettera förordningen bör i huvud- sak införas i lag. Ett par remissinstanser har framfört att de aktuella reglerna skulle kunna föras in i artskyddsförordningen (2007:845) istället för i en helt ny lag. WWF anför därvid att det i artskyddsförordningen redan finns ett system för tillståndsgivning, tillsyn och straffsanktioner enligt ett väl be- prövat system under . Därmed kan de berörda myndigheterna rutinerna och slipper sätta sig in i en ny lag. Rättsvårdande myndigheter kan också använda den kunskap och de rutiner de redan har. Artskyddsförordningen (2007:845) som i svensk lagstiftning bl.a. genomför art- och habitatdirektivet (rådets direktiv /43/EEG av om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter, EGT L 206, 22.7.1992, s. 7, Celex 1992L0043), fågeldirektivet (rådets direktiv /409/EEG av om bevarande av vilda fåglar, EGT L 103, 25.4.1979, s. 1, Celex 1979L0409) och (konventionen om internationell handel med utrotnings- hotade arter av vilda djur och växter) är meddelad med stöd av 8 kap. 1, 2 och 4 §§ . Bemyndigandena ger regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer rätt att meddela föreskrifter om bl.a. förbud mot att inom landet döda, skada eller fånga djur och in- och utförsel i syfte att skydda vilt levande djur och växter. Syftet med artskyddsförordningen är sålunda ett annat än det som avses i Europa- parlamentets och rådets förordning (EG) nr 1007/2009. De bestämmelser som ska komplettera förordningen låter sig därmed inte på ett naturligt sätt infogas i artskyddsförordningen, eller någon annan befintlig författ- ning, utan bör lämpligen införas i en ny lag. har uttryckt uppfattningen att regeringens möjlighet att meddela verkställighetsföreskrifter av tydlighetsskäl borde framgå av lagen. Regeringens möjlighet att meddela föreskrifter om verkställighet av lagens bestämmelser följer direkt av 8 kap. 7 § första stycket p. Därutöver har regeringen enligt 8 kap. 7 § första stycket 2 regeringsformen rätt att meddela föreskrifter som inte enligt grund- Prop. 2010/11:144 lag ska meddelas av . Detta kan t.ex. vara föreskrifter som riktar sig till myndigheter. Regeringen anser att det inte finns skäl att ta in en s.k. informationsbestämmelse om detta i lagen, bl.a. då det inte kan förutses om det kommer att finnas något behov av sådana före- skrifter. Regeringens bedömning: Länsstyrelserna i de län där skyddsjakt på säl bedrivs bör ha uppgiften att utfärda de intyg som ska åtfölja sälprodukter när de saluförs på unionsmarknaden. Statens jordbruks- verk bör ha uppgiften att utöva kontroll över utfärdade intyg. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker eller lämnar för- slaget utan erinran. i efterlyser hur man ska förfara med sälprodukter som redan finns i omlopp och ställer frågan hur man ska förfara för att lagligt saluföra produkter av säl som fällts före lagens ikraftträdande. påpekar även att vid hanteringen av intygsutfärdande bör personuppgifter sekretessbeläggas för att undvika register över vapen- innehavare och stöld av vapen. Vidare anser förbundet att produkter som vidareförädlats från en sälprodukt som redan saluförts en gång och som åtföljs av ett intyg inte ska ha ett nytt intyg utfärdat. Några remiss- instanser har framfört kritiska synpunkter på utformningen av systemet med intyg i EU-förordningen. Ett flertal remissinstanser påpekar vikten av ett enhetligt och rationellt system för hur intygsutfärdandet ska ske i praktiken. Skälen för regeringens bedömning Intyg för tillåtna sälprodukter och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 ger kom- missionen befogenhet att komplettera förordningen och närmare fastställa villkoren för saluförande och import av sälprodukter. Kommissionen har i den kompletterande förordningen (EU) nr 737/2010 infört ett system med intyg som utfärdas för sälprodukter som är tillåtna att saluföra på unionsmarknaden enligt artikel 3 i och rådets förord- ning (EG) nr 1007/2009. Intyget ska enligt artikel 7.1 i kommissionens förordning (EU) nr 737/2010 utfärdas av ett behörigt organ och enligt artikel 3.2 och 5.2 åtfölja sälprodukten när den saluförs på unionsmark- naden. Enligt artikel 7.5 ska en sälprodukt som åtföljs av ett sådant intyg anses uppfylla villkoren för att få saluföras. Enligt artikel 7.6 ska intyget även förevisas i tullen vid import. Vid vidareförsäljning av sälprodukten ska intygets nummer enligt artikel 7.4 framgå av senare fakturor. fall att en jägare vill saluföra en sälprodukt som härrör från den svenska Prop. 2010/11:144 skyddsjakten måste således ett intyg utfärdas av ett behörigt organ. I avsnitt 9.2 framgår att artikel 3 i och rådets för- ordning (EG) nr 1007/2009 endast reglerar huruvida ett första utsläp- pande på unionsmarknaden av en sälprodukt är tillåtet eller inte. därpå följande överföringar av produkten faller utanför regelverkets Sälprodukter som redan finns i omlopp på unions- marknaden och således är saluförda berörs därmed inte. I promemorian gjordes bedömningen att den som köper en tillåten sälprodukt som redan är placerad på unionsmarknaden och av denna tillverkar en eller flera nya produkter behöver ett nytt intyg för den nya produkten när denna saluförs. Det är emellertid inte uppenbart huruvida den som saluför den processade sälprodukten är skyldig att låta den nya produkten åtföljas av ett intyg. Å ena sidan handlar det i detta fall om en helt ny sälprodukt som släpps ut på marknaden , å andra sidan kan produkten lika gärna spåras med hjälp av det ursprungliga Regeringen gör bedömningen att eftersom ett nytt in- tyg för den vidareförädlade sälprodukten inte underlättar spårbarheten av sälens ursprung fyller ett sådant förfarande inte någon funktion. förande av en ny sälprodukt som framställts av en tillåten sälprodukt som redan saluförts med ett intyg bör det sålunda räcka med en referens till det ursprungliga intygets nummer. Intygsutfärdande organ och behörig myndighet För att bedömas som ett behörigt organ som utfärdar intyg krävs att vissa villkor, som ställs upp i artikel 6 i kommissionens förordning (EU) nr 737/2010, ska vara uppfyllda och rapporterade till kommissionen. villkor kan uppfyllas av såväl privata som offentliga organ. I artikel 9 kommissionens förordning (EU) nr 737/2010 åläggs med- lemsstaterna att utse en behörig myndighet som ska utöva kontroll över utfärdandet av intygen i det egna landet. Samma myndighet ska kunna verifiera intyg som är utfärdade i andra länder och därvid vara ett stöd för när sälprodukter importeras. Regeringen har gett länsstyrelserna i de län där det bedrivs skyddsjakt på säl i uppgift att utfärda intyg för sälprodukter och utsett Jordbruks- verket till kontrollmyndighet för sådana intyg. Det har inte framkommit annat än att dessa myndigheter även i fortsättningen bör ha de aktuella Flera remissinstanser har efterfrågat hur den praktiska hanteringen av intygsutfärdandet ska gå till och efterlyst ett enhetlighet och rationellt har även frågat hur man ska förfara med produkter från säl fällda före lagens ikraftträdande. gäller att den som fällt eller påskjutit en säl inom ramen för beslut om skyddsjakt anmäler detta till Kustbevak- De anmälda uppgifterna skickas vidare till länsstyrelserna, garanterar att produkter från den fällda sälen kommer från jakt som Prop. 2010/11:144 regleras i nationell lagstiftning och vars enda syfte är en hållbar förvalt- ning av resurser. Anmälan kan därmed läggas till grund för ut- färdande av intyg till produkter från sälen. Någon inspektion eller besikt- ning av fälld säl eller sälprodukt ska således inte behöva göras. Mallar för intygen som ska användas finns som bilaga till kommissionens för- ordning (EU) nr 737/2010. Det bör vara en uppgift för att ge närmare vägledning i dessa frågor. har framfört önskemål om att personuppgifter bör sekretessbeläggas vid hanteringen av intygsutfärdande för att und- vika register över vapeninnehavare och stöld av vapen. Enligt artikel 9.1 c i kommissionens förordning (EU) nr 737/2010 ska den behöriga myndigheten bevara en kopia av intyg som utfärdats för sälprodukter i det egna landet.