prop · GY03129 · 2011-04-14 00:00:00 — Regeringen delar promemorians bedömning att den enda möjliga lösningen för att fram till dess anpassa regleringen rörande fingeravtrycksregistret till rådsbeslutets bestämmelser är att ändra övergångsbestämmelserna till den nu gällande polisdatalagen. På detta sätt kan lagen göras tillämplig på det fingeravtrycksregister som förs med Datainspektionens tillstånd. Konsekvenserna av detta blir att den behandling som sker med stöd av till- ståndet måste anpassas till bestämmelserna i den nuvarande polisdata- lagen. I praktiken torde skillnaden inte bli så stor, eftersom Datainspek- tionens tillstånd motsvarar regleringen om fingeravtrycksregister i den nu gällande polisdatalagen. Ur rättssäkerhetssynpunkt är det också en fördel om behandlingen i fingeravtrycksregistret, som omfattar ett stort antal personer, sker med stöd av en modernare lagstiftning än datalagen och Datainspektionens tillstånd. Det har heller inte framförts några egentliga invändningar mot att göra den nu gällande polisdatalagen tillämplig på fingeravtrycksregistret. Som Datainspektionen påpekar är det dock vik- tigt att fingeravtrycksregistret tekniskt anpassas så att gallringsbestäm- melsen i 31 § i den nu gällande polisdatalagen kan tillämpas. Utöver fingeravtryck av identifierade personer innehåller fingerav- trycksregistret fingeravtryck som har kommit fram vid utredning av brott och som inte kan hänföras till någon identifierbar person (spår). När ett fingeravtryck från en brottsplats jämförts med fingeravtrycken i registret utan att avtrycket kunnat identifieras registreras spåret i syfte att senare kunna identifiera den person som avsatt avtrycket. Den nu gällande polis- datalagen saknar bestämmelser om gallring av fingeravtryck som inte kan hänföras till en identifierbar person. I 4 kap. 14 § i den nya polis- datalagen har en sådan bestämmelse införts (se prop. 2009/10:85 s. 239). Spår ska som huvudregel gallras senast efter registreringen och i vissa fall senast efter registreringen. Regeringen anser att en gall- ringsregel motsvarande den som finns i den nya polisdatalagen bör införas i den nu gällande polisdatalagen. En definition av uttrycket fingeravtryck har införts i den nya polisdata- lagen (2 kap. 3 §). Fingeravtryck definieras som fingeravtryck eller hand- avtryck. När den nu gällande polisdatalagen görs tillämplig på fingerav- trycksregistret bör motsvarande definition införas i den lagen. När fingeravtrycksregistret inte längre regleras med stöd av datalagen och Datainspektionens tillstånd kommer den direktåtkomst som vissa myndigheter har till registret inte ha något rättsligt stöd. Dessa myndig- heter bör naturligtvis även i fortsättningen ha sådan åtkomst. I den nya polisdatalagen regleras frågan om direktåtkomst i själva lagen. Direkt- åtkomst till de register som regleras särskilt i den nu gällande polisdata- lagen regleras i den nu gällande polisdataförordningen (1999:81). I 11 § i förordningen regleras exempelvis direktåtkomst till DNA-registren. I avsnitt 6.2.1 och 7.3 redogörs för den nya bestämmelsen i 2 kap. 6 § andra stycket regeringsformen som trädde i kraft och som innebär att betydande intrång i den personliga integriteten endast får göras genom bestämmelser i lag. Direktåtkomst till fingeravtrycksregist- Prop. 2010/11:129 ret får anses omfattas av den nya grundlagsbestämmelsen. till att det är fråga om att reglera direktåtkomst till fingeravtrycksregistret för myndig- heter som redan har sådan åtkomst, bör frågan dock kunna regleras i förordning med stöd av punkten 2 i övergångsbestämmelserna till lagen (2010:1408) om ändring i regeringsformen, som avser den aktuella grund- lagsbestämmelsen. Automatisk sökning i svenska fingeravtrycksregister Regeringens förslag: Uppgifter ska få behandlas i fingeravtrycks- register om det behövs för att fullgöra förpliktelser som följer av inter- Ett utländskt kontaktställe ska inom ramen för samarbetet enligt Prümrådsbeslutet kunna medges direktåtkomst till referensuppgifter i Med referensuppgifter avses en sifferbeteck- ning och ett fingeravtryck. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslås att uppgifter i fingeravtrycksregister ska få be- handlas för att uppfylla enbart sådana internationella överenskommelser som har godkänt. Där föreslås vidare att det i polisdatalagen ska anges att det i lagen om internationellt polisiärt samarbete finns bes- tämmelser om direktåtkomst till fingeravtrycksregister. är slutligen utformade något annorlunda. Remissinstanserna: Datainspektionen är den enda remissinstans som har framfört synpunkter på promemorians förslag. den bestämmelse som reglerar utländska myndigheters åtkomst till det bör förtydligas så att det framgår att den enbart avser åtkomst till fingeravtrycksregister som förs med stöd av Skälen för regeringens förslag Enligt artikel 8 och 9.1 i rådsbeslutet ska medlemsstaterna ges direkt till- träde till referensuppgifter i varandras fingeravtrycksregister och ha rätt att göra automatiska sökningar i dessa register. inte är kopplade till en viss person ska kunna identifieras som sådana. Sökningarna ska göras av ett nationellt kontaktställe i varje medlemsstat och får endast göras i enskilda fall och i överensstämmelse med lagstift- ningen i den stat som genomför sökningen. En ytterligare förutsättning är att sökningarna görs i syfte att förebygga eller utreda brott. 1214 i genomförandebeslutet preciseras de tekniska förutsättningarna för utbyte och sökning av fingeravtrycksuppgifter. kvaliteten på översända fingeravtrycksuppgifter, säkerheten vid översän- dandet av uppgifter och sökningskapacitet. Den anmodade staten ska utan dröjsmål kontrollera kvaliteten på det översända fingeravtrycks- spåret genom ett helt automatiskt förfarande. Är uppgifterna inte lämp- liga för jämförelse med uppgifter i registret, ska den begärande staten automatiskt underrättas om detta. En begäran ska behandlas genom ett helt automatiskt förfarande. Om en träff uppkommer, ska enligt artikel 9.2 i rådsbeslutet de referensuppgifter som krävs för att säkerställa en entydig överensstämmelse översändas till kontaktstället i den begärande staten. Med referensuppgifter avses fingeravtryck och en sifferbeteck- ning. Referensuppgifterna röjer således inte identiteten på den person som fingeravtrycket härrör från. Det är kontaktstället i den begärande staten som ska bekräfta om det föreligger överensstämmelse mellan fingeravtrycksspåret och de referensuppgifter som har översänts. En medlemsstat får enligt artikel 25.2 i rådsbeslutet delta i uppgifts- utbytet först när dataskyddsbestämmelserna i rådsbeslutet har genom- förts. Rådet ska enhälligt besluta om huruvida denna förutsättning är uppfylld. Rådets beslut ska grundas på ett utvärderingsbesök och en testkörning (jfr artikel 20.2 i genomförandebeslutet). Enligt artikel 26.2 får de uppgifter som sänds över, utöver att regist- reras för dataskyddsändamål, enbart behandlas för att fastställa om jäm- förda fingeravtrycksuppgifter överensstämmer och för att utarbeta eller lämna in en begäran om att få ut övriga tillgängliga personuppgifter och ytterligare information med anknytning till referensuppgifterna (jfr artikel 5). En automatisk sökning får enligt artikel 30.2 a i rådsbeslutet endast genomföras av de tjänstemän som särskilt bemyndigats att göra detta. Övriga medlemsstater och deras tillsynsmyndigheter ska på begäran få tillgång till en förteckning över dessa tjänstemän. Automatiska sökningar i fingeravtrycksregistret Utländska myndigheter har enligt rådsbeslutet rätt att få tillgång till upp- gifter i det genom automatiska sökningar. Tillgången sker genom direktåtkomst (se avsnitt 7.1). Behandlingen innebär ett utlämnande av uppgifter ur fingeravtrycksregistret. Enligt 29 § i den nu gällande polisdatalagen, som till dess den nya polisdatalagen träder i kraft ska tillämpas på fingeravtrycksregistret, får uppgifter i fingeravtrycks- registret behandlas för att underlätta identifiering av personer i samband med brott. Uppgifter får även behandlas i förundersökningar och, för förebyggande av brott, i särskilda undersökningar. Det kan diskuteras om uppgiftsbehandling med anledning av en utländsk brottsutredning omfattas av ändamålsbestämmelsen. Regeringen delar dock promemorians bedöm- ning att bestämmelsen inte ger stöd för att behandla uppgifter i fingeravtrycksregistret genom utlämnande till utländska myndigheter för att förebygga brott. Ändamålen delas i den nya polisdatalagen in i primära och sekundära. Av 2 kap. 7 § 3 framgår att personuppgifter får behandlas om det behövs för att fullgöra förpliktelser som följer av internationella åtaganden och enligt 2 kap. 8 § första stycket 2 får uppgifter behandlas när det är nöd- vändigt för att tillhandahålla information som behövs i brottsbekämpande verksamhet hos utländsk myndighet eller mellanfolklig organisation. Dessa ändamål gäller även behandling av uppgifter i fingeravtrycksregistret (se prop. 2009/10:85 s. 355). Behandlingen av fingeravtryck är således inte begränsad till förundersökningar och särskilda undersökningar i den nya regleringen. Utlämnandet av fingeravtrycksuppgifter till utländska myndigheter omfattas alltså av ändamålsbestämmelserna i den nya lagen. I ändamåls- bestämmelsen i den nu gällande polisdatalagen bör motsvarande tillägg göras så att behandling som behövs för att fullgöra förpliktelser som följer av internationella överenskommelser tillåts. Regleringen bör inte, som föreslås i promemorian, begränsas till att avse överenskommelser som har godkänt. En sådan reglering skulle kunna tolkas mot- satsvis och därmed innebära att det uppgiftsutbyte som redan förekom- mer inte skulle vara tillåtet. Tillämpningen av rådsbeslutet förutsätter att kontaktställen i andra stater ges direktåtkomst till vissa uppgifter i det svenska fingeravtrycks- registret. är det dock endast vissa svenska brottsbekäm- pande myndigheter som får ha direktåtkomst till registret. Inte heller en- ligt den nya polisdatalagen får utländska myndigheter ges sådan direkt- åtkomst. Bestämmelser som möjliggör att utländska kontaktställen kan ges sådan direktåtkomst bör därför införas. Bestämmelserna bör, liksom motsvarande bestämmelser om direktåtkomst till DNA-register, införas i lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete (se avsnitt 7.2 och 8.3.3). Det bör, som Datainspektionen påpekat, tydliggöras att direkt- åtkomsten enbart avser referensuppgifter i det fingeravtrycksregister som förs med stöd av polisdatalagen. De utländska kontaktställenas tillgång till uppgifter i fingeravtrycks- registret ska enligt rådsbeslutet begränsas till uppgifter som inte röjer identiteten på den person som avtrycket härrör från, s.k. referensupp- gifter. Även om det är en teknisk fråga att göra åtkomsten begränsad bör lagstiftningen utformas så att det tydligt framgår att rätten till direktåt- komst endast omfattar referensuppgifter. En definition av begreppet refe- rensuppgift bör också införas i lagen. Enligt rådsbeslutet ska åtkomsten även begränsas på så sätt att det bara är särskilt utsedda tjänstemän som får göra sökningar. I 7 § i den nu gällande polisdatalagen och i 2 kap. 15 § i den nya polis- datalagen finns sekretessbrytande bestämmelser om utlämnande av upp- gifter till utländska myndigheter. Enligt bestämmelserna får uppgifter lämnas ut till andra stater utan hinder av sekretess om uppgiftsutläm- nandet, som i detta fall, följer av en internationell överenskommelse som efter godkännande har tillträtt. Automatisk sökning i utländska fingeravtrycksregister Regeringens förslag: I syfte att förebygga brottslig verksamhet eller utreda brott ska det svenska kontaktstället i enskilda fall genom direkt- åtkomst få söka uppgifter i en annan stats fingeravtrycksregister. Upp- gifter får behandlas endast i den utsträckning den andra staten tillåter det och om behandlingen i motsvarande fall hade varit tillåten i sven- ska fingeravtrycksregister. Det svenska kontaktstället ska ansvara för att kontrollera om det mottagna fingeravtrycket stämmer överens med det fingeravtryck sökningen avsåg. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Bestämmel- sen är dock något annorlunda utformad. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har yttrat sig särskilt över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt Prümrådsbeslutet har svenska brottsbekämpande myndigheter rätt att genom direktåtkomst få tillgång till uppgifter i andra staters fingeravtrycksregister. Av rådsbeslutet fram- går att sådana uppgifter får behandlas för att förebygga och utreda brott. I övrigt är det den ansökande statens lagstiftning som avgör om en sökning får göras i en annan stats register. Liksom beträffande direktåtkomst till utländska DNA-register anser regeringen att svenska myndigheter bör få behandla uppgifter i andra staters fingeravtrycksregister under samma förutsättningar som gäller för behandling av uppgifter i svenska finger- avtrycksregister. Möjligheterna till behandling bör dock i enlighet med rådsbeslutet begränsas till behandling i enskilda fall och i syfte att före- bygga brottslig verksamhet eller utreda brott. Förutsättningarna för när det svenska kontaktstället genom direktåtkomst får söka efter uppgifter i en annan stats fingeravtrycksregister bör liksom åtkomsten till utländ- ska DNA-register regleras i lagen om internationellt polisiärt samarbete. Även om sökningarna besvaras automatiskt måste det verifieras manuellt att det verkligen föreligger överensstämmelse mellan det fingeravtryck som sökningen avser och det översända fingeravtrycket. Det är det svenska kontaktstället som ansvarar för den kontrollen när sökningar görs i utländska register. Rådsbeslutet bygger på att det är ett nationellt kontaktställe och inte enskilda myndigheter som genom direktåtkomst inhämtar uppgifter i andra staters fingeravtrycksregister. Tillgången till uppgifterna begränsas ytterligare genom att en automatisk sökning endast får genomföras av särskilt utsedda tjänstemän vid det nationella kontaktstället. Denna fråga regleras lämpligen i förordning. Kontaktstället kommer att utföra sök- ningar åt andra myndigheter. I avsnitt 10.3.5 behandlas frågan om vilken myndighet som bör utses till svenskt kontaktställe. Frågan är vilka myndigheter som bör kunna begära att det svenska kontaktstället ska göra en sökning i ett utländskt fingeravtrycksregister. Liksom när det gäller sökningar i utländska DNA-register anser regeringen att en lämplig utgångspunkt är att de myndigheter som har möjlighet att få direktåtkomst till det enligt den nya polisdatalagen även ska kunna få tillgång till utländska fingeravtrycks- register via det svenska kontaktstället. Denna fråga bör regleras i förordning. På samma sätt som när det gäller DNA-profiler (se avsnitt 8.3.4) Prop. 2010/11:129 kommer den myndighet som har ett fingeravtrycksspår som den vill jäm- föra med fingeravtryck i utländska register att skicka spåret till det svenska kontaktstället som utför sökningen. Kontaktstället meddelar sedan myndigheten om det har fått träff eller inte. Vid en träff får myn- digheten begära att den andra staten lämnar ut personuppgifter och annan information som har anknytning till träffen. Detta skede regleras dock inte av rådsbeslutet utan kommer att ske på samma sätt som det utbyte av fingeravtryck som redan förekommer (se avsnitt 10.2 och 10.3.4). Om det när ett utländskt kontaktställe genomfört en automatisk sökning konstateras att det utländska fingeravtrycksspåret överensstämmer med ett fingeravtryck i det svenska registret, får det utländska kontaktstället begära att personuppgifter och ytterligare information med anknytning till dessa lämnas ut. Enligt artikel 10 i rådsbeslutet regleras frågan om vilka uppgifter som ska översändas uteslutande av den tillfrågade statens nationella lagstiftning, inklusive reglerna om rättslig hjälp, och faller där- för utanför rådsbeslutets tillämpningsområde. Det innebär att samma reg- ler som gäller för informationsutbyte i allmänhet tillämpas vid bedöm- ningen av i vilken omfattning namn och andra personuppgifter som är direkt kopplade till fingeravtrycket ska översändas till den andra staten (se avsnitt 10.2 om hur uppgiftsutbyte går till enligt nuvarande system). I propositionen Godkännande av Prümrådsbeslutet finns en utförlig beskrivning av vilka uppgifter som kan bli aktuella (prop. 2007/08:83 s. 1517). I praktiken kommer utlämnandet av personuppgifter att gå till på samma sätt som när det gäller DNA-profiler (se avsnitt 8.3.5). I sam- band med att uppgifter lämnas ut kan villkor för användningen ställas upp enligt 3 a § lagen om internationellt polisiärt samarbete. I data- skyddsrambeslutet finns även generella användningsbegränsningar. anser att man bör införa kvalitativa begräns- ningar avseende vilka brott som kan komma i fråga för överförande av personuppgifter och ett krav på dubbel straffbarhet. Som regeringen framhåller i propositionen som föregick godkännandet av Prümrådsbes- lutet avser informationsutbytet sådana uppgifter som i stor utsträckning redan utbyts mellan medlemsstaterna (prop. 2007/08:83 s. 61). Rege- ringen betonar också att tanken med rådsbeslutet är att effektivisera ett redan pågående samarbete och att avsikten inte är att begränsa de nya rutinerna för uppgiftsutbytet till vissa grövre brott. Regeringen finner inte anledning att ändra sitt tidigare ställningstagande. Mot denna bakgrund och eftersom all handläggning i detta skede faller utanför rådsbeslutet behövs inga lagändringar (jfr även avsnitt 8.3.5). Frågan om vilka uppgifter som ska översändas regleras, som nämnts ovan, uteslutande av den tillfrågade statens nationella lagstiftning, in- klusive reglerna om rättslig hjälp. När det svenska kontaktstället får träff i en annan stats fingeravtrycksregister regleras det efterföljande uppgifts- utbytet således av den statens lagstiftning. För det fall den andra staten anser att uppgiftsutbytet i detta skede ska hanteras enligt reglerna om rättslig hjälp kan inhämtandet av uppgifter därför komma att ske enligt Prop. 2010/11:129 lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål. 10.3.5Kontaktställe för förmedling av fingeravtryck Regeringens bedömning: bör utses till svenskt kontaktställe för förmedling av fingeravtryck. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har yttrat sig över Skälen för regeringens bedömning: Enligt artikel 11 i rådsbeslutet ska ett nationellt kontaktställe för förmedling av fingeravtrycksuppgifter utses. Kontaktställets befogenheter regleras i nationell rätt. Fingeravtrycksregister enligt den nu gällande och den nya polisdata- lagen (1998:622 respektive 2010:361) förs av . Med hänsyn till detta och till att redan är nationell enhet för och Europol, nationell kontaktpunkt för Schengens informa- tionssystem (SIS) och nationellt kontaktställe för förmedling av uppgifter enligt artiklarna 13 och 14 i Prümrådsbeslutet anser regeringen att det är lämpligt att utse styrelsen till nationellt kontaktställe även för förmedling av fingeravtryck. Denna fråga bör regleras i förordning. 11 Utbyte av fordonsuppgifter är ett automatiserat register som bl.a. innehåller upp- gifter om alla motordrivna fordon och släpfordon som är registrerade i och om ägarna till dessa. I registret finns också uppgift om alla som innehar svenskt körkort. Registret har till ändamål att tillhandahålla information till myndigheter, företag och organisationer som i sin verk- samhet behöver information om fordon, fordonsägare och körkortsinne- Ändamålen omfattar även att ge information till enskilda som är i behov av uppgifter i registret. Registret förs av Transportstyrelsen. trafikregistret regleras i lagen (2001:558) och förordningen (2001:650) Ett motorfordon ska som huvudregel vara registrerat för att få använ- das, och för att fordonet ska kunna registreras krävs uppgift om vem som Myndigheter, företag och organisationer som i sin verksamhet hanterar fordon eller behöver information om fordon, fordonsägare eller körkortsinnehavare har möjlighet att få direktåtkomst till vägtrafikregist- Det är Transportstyrelsen som efter ansökan beslutar om direktåt- komst ska beviljas. finns det cirka 4 800 användare med har i betänkandet Transportstyrelsens data- baser på trafikområdet integritet och effektivitet (SOU 2010:76) pre- senterat ett förslag till ny reglering som ska ersätta lagen och förord- ningen om vägtrafikregister. Utredningen föreslår att lagen om vägtrafik- Prop. 2010/11:129 register ska ersättas av två lagar; en som reglerar behandling av person- uppgifter i Transportstyrelsens verksamhet avseende fordon, behörig- heter, tillstånd och tillsyn på vägtrafikområdet och en som innehåller de grundläggande bestämmelserna om fordons registrering. Den huvud- sakliga behandlingen av personuppgifter föreslås ske i fyra databaser: fordons-, behörighets-, tillstånds- och tillsynsdatabasen. För behandlingen i respektive databas föreslås särskilda och uttömmande ändamål som i stort sett motsvarar dagens reglering. I samtliga databaser föreslås personupp- gifter få behandlas för att tillhandahålla information som behövs för en utländsk myndighets verksamhet i den utsträckning som följer av en in- ternationell överenskommelse som efter godkännande har tillträtt eller om det följer av en EU-rättsakt. Betänkandet bereds inom . Det förekommer ett omfattande informationsutbyte mellan de europeiska myndigheter som ansvarar för nationella register över fordonsuppgifter. Informationsutbytet sker till viss del automatiserat genom den tekniska plattformen EUCARIS (and ). EUCARIS är inget EU-rättsligt system utan bygger på ett avtal som ingicks av femton EU-medlemsstater . har ännu inte skrivit under avtalet, men deltar i informationsutbytet och utbyter genom detta vissa fordonsuppgifter. EUCARIS är ett kommunikationsnätverk där förfrågningar skickas direkt mellan s.k. core-servrar i de anslutna staterna. Den nationella core- servern är i sin tur kopplad till det . Genom säker inloggning kan vägtrafikregistermyndigheterna i de stater som om- fattas av samarbetet göra förfrågningar via nätverket. När en förfrågan skickas från exempelvis till loggar och kontrollerar den belgiska servern uppgifter om vem som gör sökningen och att denne är behörig att göra den. Förfrågan skickas sedan vidare till den svenska ser- vern som loggar att en förfrågan har gjorts från och sedan skickar förfrågan vidare till det . Frågan be- svaras helt automatiskt. Uppgiftsutbytet i EUCARIS sker via tre olika applikationer. Den första heter Eucaris och rör i första hand tekniska data som exempelvis tillver- kare och bilmodell, men systemet indikerar också om ett fordon är an- mält stulet. Vissa stater, dock inte , utbyter även körkortsuppgif- ter. Den andra applikationen heter File-transfer och avser utbyte av bötesinformation. Den används endast av och . De stater som redan utbyter fordonsuppgifter med stöd av Prümrådsbeslutet gör det via en tredje applikation som kallas Prüm. Genom denna applikation utbyts uppgifter om fordons ägare och inne- havare och uppgifter om fordonet. Utbyte av fordonsuppgifter enligt nuvarande system Polisen har direktåtkomst till det via ett särskilt gränssnitt. Det är som har godkänts för direktåtkomst och som loggas som användare när polisen gör sökningar i vägtrafik- registret. Innan en sökning vidarebefordras till registret kontrollerar polisen den enskilde tjänstemannens behörighet att göra den. Om behörighet finns skickas sökningen vidare till Transportstyrelsen med ett certifikat som visar att sökningen är godkänd. Förfrågningar från utländska brottsbekämpande myndigheter går till en enhet hos som besvarar dem manuellt efter att ha in- hämtat information genom sin direktåtkomst till vägtrafikregistret. I vissa stater har enskilda polismän tillgång till EUCARIS och ställer frågor via det systemet direkt till det , som besvarar frågan automatiskt.