prop · GZ031d22 · 2011-09-20 00:00:00 — Paragrafens första och andra stycken innehåller bestämmelser om hur sjukpenning i särskilda fall ska beräknas när den försäkrade får livränta enligt bestämmelserna 43 kap. socialförsäkringsbalken. penning i särskilda fall har beräknats per dag enligt 28 a kap. 11 §, ska förmånen minskas med det livräntebelopp som gäller för beslutet om sjukpenning i särskilda fall delat med 365. Minskningen ska göras från sjukpenning i särskilda fall efter det att den eventuella sjukpenning som kan lämnas enligt 27 och 28 kap. socialförsäkringsbalken räknats av. Det livräntebelopp som ska räknas av avrundas till närmaste hela krontal och avrundas nedåt. Enligt tredje stycket ska en minskning enligt bestämmelserna i första och andra styckena ske endast om den försäkrade inte får sjukersättning som livränta enligt 41 eller 43 kap. Förslaget behandlas i avsnitt 3.9.3. I 27 kap. 20 24 a §§ finns bestämmelser om förmånstiden för sjukpenning på normalnivån (av den sjukpenninggrundande inkomsten) och fortsättningsnivån (av den sjukpenninggrundande inkomsten). Av dessa bestämmelser framgår för vilket antal dagar och i vilka situationer som sjukpenning kan utgå. Sjukpenning i särskilda fall ska dock inte lämnas på normal- eller fortsättningsnivån, utan för denna form av sjukpenning gäller särskilda belopp enligt beräkningsbestämmelserna i 28 a kap. 1113 §§. Emellertid ska sjukpenning i särskilda fall jämställas med sjukpenning på normalnivån respektive fortsättningsnivån när det gäller förmånstiden för denna förmån. Förslaget behandlas i avsnitt 3.9.3. I paragrafen finns bestämmelser om karensdagar. Av första stycket framgår vad som gäller med avseende på karensdagar för en försäkrad för vilken en sjukpenninggrundande inkomst inte kan fastställas (enligt 25 kap. 3 §). För en sådan försäkrad och för en försäkrad för vilken en sjukpenninggrundande inkomst har fastställts eller skulle ha kunnat fastställas som svarar mot inkomst av anställning, gäller att sjukpenning i särskilda fall, som huvudregel, inte lämnas för i den sjukperiod. Detta gäller också om en försäkrad, vid sidan av en sjuk- 2011/12:1 UTGIFTSOMRÅDE 10 penninggrundande inkomst som svarar mot inkomst av anställning, också har en sjukpenninggrundande inkomst som svarar mot inkomst av annat förvärvsarbete. Av andra stycket framgår att för en försäkrad för vilken en sjukpenninggrundade inkomst har fastställts eller skulle ha kunnat fastställas som svarar mot endast inkomst av annat förvärvsarbete gäller att sjukpenning i särskilda fall, som huvudregel, inte lämnas i en sjukperiod. Förslaget behandlas i avsnitt 3.9.3. I 27 kap. 28 § finns bestämmelser om att sjukpenning på normalnivån eller fortsättningsnivån ska lämnas även för karensdagar till en försäkrad som har rätt till sjukpenning under medicinsk behandling eller medicinsk rehabilitering enligt 27 kap. 6 §. Av den föreslagna bestämmelsen framgår att även sjukpenning i särskilda fall kan lämnas för karensdagar till en försäkrad som genomgår en sådan medicinsk behandling eller medicinsk rehabilitering som avses i 27 kap. 6 §. Förslaget behandlas i avsnitt 3.9.3. Av paragrafens första stycke framgår i vilka situationer som en försäkrad ska kunna behålla rätten till sjukpenning i särskilda fall, när denna förmån inte lämnas till honom eller henne. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kommer att meddela föreskrifter om de villkor som gäller för att den försäkrade ska anses stå till arbetsmarknadens förfogande. Enligt andra stycket behåller en försäkrad rätten till sjukpenning i särskilda fall endast om denna rätt inte upphör på grund av att det för den försäkrade har bestämts eller skulle ha kunnat bestämmas en sjukpenninggrundande inkomst som uppgår till . Förslaget behandlas i avsnitt 3.9.6. I paragrafen anges att rätten till sjukpenning i särskilda fall upphör när det för den försäkrade har bestämts eller skulle ha kunnat bestämmas en sjukpenninggrundade inkomst som uppgår till . Bestämmelserna innebär att när en försäkrad börjar förvärvsarbeta och den sjukpenninggrundande inkomsten har bestämts eller skulle ha kunnat bestämmas till , upphör rätten till sjuk- penning i särskilda fall. Även om en försäkrad därefter skulle minska sin arbetstid och det för honom eller henne då skulle kunna fastställas en lägre sjukpenninggrundande inkomst, kan han eller hon inte återfå rätten till sjukpenning i särskilda fall. Förslaget behandlas i avsnitt 3.9.6. Av paragrafen framgår att vissa bestämmelser om arbetsgivarinträde m.m. enligt 27 kap., inte gäller för sjukpenning i särskilda fall. Förslaget behandlas i avsnitt 3.9.3. Till följd av bestämmelserna om rehabiliteringspenning i särskilda fall i 31 a kap., införs en ny tredje strecksats med hänvisning till detta kapitel. Ändringen är en följd av det nya 31 a kap., som innehåller bestämmelser om rehabiliteringspenning i särskilda fall. I avdelning C Förmåner vid sjukdom eller arbetsskada införs ett nytt kapitel, 31 a kap. I detta regleras bestämmelserna avseende rehabiliteringspenning i särskilda fall. I paragrafen finns en innehållsförteckning över vilka bestämmelser som återfinns i de olika paragraferna i det nya kapitlet. I paragrafen anges att bestämmelserna i 31 kap. gäller även i fråga om rehabiliteringspenning i särskilda fall, om inte något annat följer av bestämmelserna i det nya 31 a kap. Det innebär att de bestämmelser som finns om rehabiliteringspenning i 31 kap., även gäller med avseende på rehabiliteringspenning i särskilda fall, om inte något annat anges i bestämmelserna i 31 a kap. I paragrafen beskrivs den grupp försäkrade som ska ha rätt till rehabiliteringspenning i särskilda fall. I avsnitt 3.9.3 finns en närmare beskrivning av vilken grupp försäkrade som omfattas. I paragrafens första stycke anges förutsättningarna för rätten till rehabiliteringspenning i särskilda fall. För att rätten ska föreligga krävs att en försäkrad på grund av bestämmelserna om sjukpenninggrundande inkomst i socialförsäkringsbalken inte skulle ha rätt till hel rehabiliteringspenning motsvarande vad som för sjukpenning på fortsättningsnivån medför en sjukpenning om per kalenderdag. I den grupp försäkrade som har fått maximal tid med tidsbegränsad sjukersättning enligt övergångsbestämmelserna i 4 kap. 31 § lagen om införande av socialförsäkringsbalken kan finnas försäkrade som vid utgången av en period med tidsbegränsad sjukersättning inte har någon sjukpenninggrundande inkomst att återfå och försäkrade som då har en sjukpenninggrundande inkomst att återfå, men där denna inte leder till att den försäkrade skulle ha rätt till hel rehabiliteringspenning motsvarande vad som för sjukpenning på fortsättningsnivån medför en sjukpenning om per kalenderdag. Så är fallet när det för den försäkrade kan fastställas en sjukpenninggrundande inkomst som understiger . Skälet till att begreppet kalenderdag används är att bedömningen av om en försäkrad uppfyller förutsättningarna för att ha rätt till rehabiliteringspenning i särskilda fall ska göras i förhållande till veckans . Vidare framgår att för att över huvud taget kunna omfattas av rätten till förmånen, krävs också att sjukdomen sätter ned den försäkrades arbetsförmåga under tid då den försäkrade deltar i arbetslivsinriktad rehabilitering enligt bestämmelserna i 31 kap. 3 §. I andra stycket utvidgas det sjukdomsbegrepp som enligt 27 kap. 2 § andra stycket gäller vid bedömningen av en försäkrads nedsättning av arbetsförmågan. Med sjukdom ska även likställas annan nedsättning av den fysiska eller psykiska prestationsförmågan. Detta sjukdomsbegrepp gäller redan enligt 33 kap. 5 §, i förhållande till rätten till sjukersättning eller aktivitetsersättning. Förslaget behandlas i avsnitt 3.9.4. Rätten till förmånen inträder från och med dagen efter den då rätten till tidsbegränsad sjukersättning enligt övergångsbestämmelserna i 4 kap. 31 § lagen om införande av socialförsäkringsbalken har upphört. 2011/12:1 UTGIFTSOMRÅDE 10 regler rörande karenstid m.m. som i övrigt gäller för försäkrade, även för denna grupp försäkrade. Det bör noteras att bestämmelserna inte ger en försäkrad, vars rätt till tidsbegränsad sjukersättning har upphört före , rätt att få rehabiliteringspenning i särskilda fall för tid innan detta datum. Av ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna, punkten 4, framgår nämligen att bestämmelserna om rehabiliteringspenning i särskilda fall tillämpas också för en försäkrad vars rätt till tidsbegränsad sjukersättning har upphört före , men att ersättning tidigast kan lämnas . Förslaget behandlas i avsnitt 3.9.6. Se också kommentaren till punkten 4 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna. I paragrafen anges att bedömningen av arbetsförmågans nedsättning ska göras i förhållande till ett heltidsarbete. Med heltidsarbete avses, i likhet med vad som gäller för sjukersättning, . När fråga uppkommer om att lämna rehabiliteringspenning i särskilda fall med utgångspunkt i de förmånsnivåer som anges i 31 kap. 8 § socialförsäkringsbalken ska således bedömningen av arbetsförmågans nedsättning, göras utifrån en arbetstid om . Förslaget behandlas i avsnitt 3.9.4. I paragrafen anges de belopp som rehabiliteringspenning i särskilda fall högst kan lämnas med per dag. Beloppets storlek är avhängigt av om den försäkrade har rätt till rehabiliteringspenning baserat på en sjukpenninggrundande inkomst enligt 31 kap. Om så är fallet ska rehabiliteringspenningen i särskilda fall minskas med det rehabiliteringspenningbelopp som lämnas med utgångspunkt i den försäkrades sjukpenninggrundande inkomst. Beloppets storlek är också avhängigt om den försäkrade uppbär sjukersättning till någon del. Se vidare författningskommentaren till 31 a kap. 9 och 10 §§. Förslaget behandlas i avsnitt 3.9.4. Av paragrafen framgår att rehabiliteringspenning i särskilda fall lämnas . Ersättningen ska således kunna utgå för 2011/12:1 UTGIFTSOMRÅDE 10 som den försäkrade har en nedsatt arbetsförmåga för tid då han eller hon deltar i arbetslivsinriktad rehabilitering enligt 31 kap. 3 §. Förslaget behandlas i avsnitt 3.9.4. I paragrafen finns beräkningsregler. Om inte annat följer av 10 §, gäller enligt punkten 1 att för en försäkrad för vilken en sjukpenninggrundande inkomst inte kan fastställas, uppgår rehabiliteringspenning i särskilda fall per dag till vid hel förmån, vid tre fjärdedels förmån, vid halv förmån och vid en fjärdedels förmån. För en försäkrad som har en rehabiliteringspenning som grundar sig på en sjukpenninggrundande inkomst enligt 31 kap. (i lagtexten annan försäkrad än den som avses i 1,) ska enligt punkten 2 rehabiliteringspenning i särskilda fall per dag motsvara differensen mellan 160, 120, 80 respektive och den rehabiliteringspenning som lämnas per dag enligt 31 kap. Förslaget behandlas i avsnitt 3.9.4. Paragrafen innehåller bestämmelser om hur beräkning av rehabiliteringspenning i särskilda fall ska göras när sjukersättning lämnas till den försäkrade. Av första stycket framgår med vilken nivå hel rehabiliteringspenning i särskilda fall högst kan uppgå till per dag när en försäkrad uppbär partiell sjukersättning. I andra stycket finns bestämmelser om det högsta belopp som kan lämnas i form av partiell rehabiliteringspenning i särskilda fall till en försäkrad som uppbär sjukersättning. När rehabiliteringspenning i särskilda fall ska lämnas i ett sådant fall, lämnas ersättningen med högst tre fjärdedelar, hälften eller en fjärdedel av 120, 80 respektive . Beloppets storlek är alltså beroende av den förmånsnivå med vilken rehabiliteringspenning i särskilda fall ska lämnas. Av tredje stycket framgår hur beräkningen av rehabiliteringspenning i särskilda fall ska göras när det till den försäkrade också ska lämnas rehabiliteringspenning enligt 31 kap. socialförsäkringsbalken. I ett sådant fall ska det belopp på rehabiliteringspenning i särskilda fall som räknats fram enligt första eller andra styckena i paragrafen, minskas med den rehabiliteringspenning som den försäkrade ska få enligt 31 kap. Förslaget behandlas i avsnitt 3.9.4. Paragrafen innehåller bestämmelser om hur rehabiliteringspenning i särskilda fall ska beräknas när den försäkrade får livränta enligt bestämmelserna i 41 eller 43 kap. socialförsäkringsbalken. Förslaget behandlas i avsnitt 3.9.4. Se vidare författningskommentaren till 28 a kap. 14 §. I 31 kap. 10 §, som rör beräkning av rehabiliteringspenning som baseras på en sjukpenninggrundade inkomst, hänvisas till 27 kap. 21 24 a §§, som handlar om förmånstiden för sjukpenning på normalnivån (av den sjukpenninggrundande inkomsten) och fortsättningsnivån (av den sjukpenninggrundande inkomsten). Av dessa bestämmelser framgår för vilket antal dagar och i vilka situationer som sjukpenning kan utgå. På grund av hänvisningen från 31 kap. 10 § till dessa bestämmelser tillämpas dessa även för rehabiliteringspenning. Rehabiliteringspenning i särskilda fall ska dock inte lämnas på normal- eller fortsättningsnivån, utan för denna form av rehabiliteringspenning gäller särskilda belopp enligt de föreslagna beräkningsbestämmelserna i 31 a kap. 9 och 10 §§. Emellertid ska rehabiliteringspenning i särskilda fall jämställas med sjukpenning på normalnivån respektive fortsättningsnivån när det gäller förmånstiden för denna förmån. Förslaget behandlas i avsnitt 3.9.4. Av paragrafens första stycke framgår i vilka situationer som en försäkrad ska kunna behålla rätten till rehabiliteringspenning i särskilda fall, när denna förmån inte lämnas till honom eller henne. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kommer att meddela föreskrifter om de villkor som gäller för att den försäkrade ska anses stå till arbetsmarknadens förfogande. Enligt andra stycket behåller en försäkrad rätten till rehabiliteringspenning i särskilda fall endast om denna rätt inte upphör på grund av att det för den försäkrade har bestämts eller skulle ha kunnat bestämmas en sjukpenninggrundande inkomst som uppgår till . Förslaget behandlas i avsnitt 3.9.6. I paragrafen anges att rätten till rehabiliteringspenning i särskilda fall upphör när det för den försäkrade har bestämts eller skulle ha kunnat bestämmas en sjukpenninggrundade inkomst som uppgår till . Bestämmelserna innebär att när en försäkrad börjar förvärvsarbeta och den sjukpenninggrundande inkomsten har bestämts eller skulle ha kunnat bestämmas till , upphör rätten till rehabiliteringspenning i särskilda fall. Även om en försäkrad därefter skulle minska sin arbetstid och det för honom eller henne då skulle kunna fastställas en lägre sjukpenninggrundande inkomst, kan han eller hon inte återfå rätten till rehabiliteringspenning i särskilda fall. Förslaget behandlas i avsnitt 3.9.6. Av paragrafen framgår att de bestämmelser som gäller om arbetsgivarinträde m.m. för rehabiliteringspenning enligt 31 kap. 13 §, inte ska gälla för rehabiliteringspenning i särskilda fall. Förslaget behandlas i avsnitt 3.9.4. Ändringen är en ren följdändring som föranleds av den ändrade punktnumreringen i 5 kap. 9 §. Se kommentaren till den paragrafen. I paragrafen anges vilka förmåner som regleras i avdelning G Bostadsstöd. Förmåner enligt denna avdelning är nu utöver bostadsbidrag och bostadstillägg även den nya förmånen boendetillägg till den som har fått tidsbegränsad sjukersättning. I andra stycket införs en ny tredje strecksats som anger att bestämmelser om boendetillägg finns i 103 a103 e kap. Ett nytt tredje stycke införs i paragrafen. Där anges att ärenden som avser boendetillägg alltid handläggs av . Detta gäller således även om den försäkrades make uppbär bostadstillägg, vilken förmån handläggs av . 2011/12:1 UTGIFTSOMRÅDE 10 I avdelning G Bostadsstöd införs en ny underavdelning IV för den nya förmånen boendetillägg. Denna underavdelning innehåller fem nya kapitel, 103 a103 e kap. I denna paragraf anges vad de följande fyra kapitlen innehåller. 1 och 2 §§ 103 b kap. innehåller allmänna bestämmelser om boendetillägg, såsom en inledande bestämmelse (2 §) samt bestämmelser om sambor och makar (3 och 4 §§). I 2 § anges syftet med den nya förmånen boendetillägg. Det ska vara ett kompletterande bidrag till boendet för en försäkrad som har fått tidsbegränsad sjukersättning. Närmare bestämmelser om vilka personer som kan få boendetillägg finns i 103 c kap. Paragrafen har utformats efter mönster av 95 kap. 6 § och 100 kap. 3 §, vilka kapitel rör förmånerna bostadsbidrag respektive bostadstillägg. I första stycket anges att sambor ska likställas med makar när det gäller boendetillägg. Det är alltså samma makebegrepp som gäller för förmånerna bostadsbidrag och bostadstillägg. Vad som ligger i begreppet sambor får tolkas i enlighet med reglerna i 1 § första stycket sambolagen (2003:376). Paragrafens andra stycke innehåller en bestämmelse om bevisbördan angående samboförhållanden. Regeln handlar om den situationen då omständigheterna gör det sannolikt att två personer bor tillsammans i ett samboförhållande trots att det inte framgår av de uppgifter som uppgetts till grund för ansökan eller utbetalning. Då måste den som ansökt om boendetillägg visa att något samboförhållande inte föreligger. Förmår denne inte visa att det inte föreligger ett samboförhållande ska boendetillägg beräknas som för sambo, dvs. som för gift försäkrad. Paragrafen har utformats efter mönster av 100 kap. 4 §, vilket kapitel rör bostadstillägg. Paragrafen anger att en person som stadigvarande lever åtskild från sin make ska likställas 2011/12:1 UTGIFTSOMRÅDE 10 med en ogift person om inte särskilda skäl talar mot detta. I paragrafen anges vilka bestämmelser som finns i kapitlet om rätten till boendetillägg. I paragrafen beskrivs den grupp försäkrade som ska ha rätt till boendetillägg. I avsnitt 3.9.3 finns en närmare beskrivning av vilken grupp försäkrade som omfattas av bestämmelserna i 4 kap. 31 § lagen om införande av socialförsäkringsbalken. I paragrafen anges när själva rätten till boendetillägg inträder. För att boendetillägg ska kunna utges krävs det att den försäkrade får någon sådan ersättning som anges i 4 § (sjukpenning, rehabiliteringspenning eller aktivitetsstöd under arbetslivsintroduktion). Det bör dock noteras att bestämmelserna inte ger en försäkrad rätt att få boendetillägg för tid före ikraftträdandet . Av ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna, punkten 4, framgår dock att bestämmelserna om boendetillägg tillämpas också för en försäkrad vars rätt till tidsbegränsad sjukersättning har upphört före , men att boendetillägg tidigast kan lämnas . I paragrafen anges de olika förmåner som den försäkrade måste få för att boendetillägg ska kunna lämnas. I paragrafen anges undantag från rätten till boendetillägg. Boendetillägg kan inte lämnas till en försäkrad som uppbär sjukersättning enligt 34 eller 35 kap. Detta gäller oavsett vilken grad sjukersättning utges med. Inte heller kan boendetillägg beviljas under tid då en försäkrads sjukersättning har förklarats vilande (36 kap. 13 15 §§) eller då sjukersättning inte utges enbart på grund av att den är bortreducerad enligt reglerna för steglös avräkning av sjukersättning för en person som förvärvsarbetar med bibehållen rätt till sjukersättning (37 kap. 6 och 7 §§). Boendetillägg kan inte heller lämnas till en försäkrad som får sådan änkepension som kan ge rätt till bostadstillägg. Innebörden av paragrafen är således att någon rätt till boendetillägg inte ska finnas i de fall det finns en rätt till bostadstillägg. Detta gäller oavsett att bostadstillägg i det enskilda fallet inte beviljas på grund av att inkomsterna är för höga. Boendetillägget är en månadsersättning som lämnas från och med den månad som den försäkrade får sådan ersättning som anges i 4 §, dvs. sjukpenning, rehabiliteringspenning eller aktivitetsstöd under arbetsmarknadsintroduktion till och med den månad sådan ersättning har lämnats. Detta innebär att boendetillägg lämnas för hel månad även om den försäkrade inte har uppburit sådan ersättning som anges i 4 § under hela månaden. Paragrafen anger att boendetillägg lämnas från och med den månad som anges i ansökan, dock inte tillbaka än före ansökningsmånaden. På motsvarande sätt som gäller för bostadstillägg (101 kap. 10 § SFB) kan alltså boendetillägg beviljas retroaktivt för längst . En ansökan om boendetillägg måste således göras av den försäkrade. Av de gemensamma bestämmelserna i socialförsäkringsbalken (avd. H) framgår beträffande handläggning av ärenden (110 kap. 4 § SFB) att den som vill begära en förmån ska ansöka om det skriftligen och att det också gäller begäran om ökning av en förmån. Detta ska också gälla boendetillägg. Om boendetillägget, som är en månadsersättning, upphör att betalas ut på grund av att den försäkrade inte längre får någon sådan förmån som berättigar till tillägget, ska således en ny ansökan göras när den försäkrade senare åter får en sådan förmån som ger rätt till boendetillägg. Exempel; en försäkrad har fått sjukpenning i särskilda fall t.o.m. och då fått boendetillägg för hela april. Om den försäkrade åter blir sjuk fortsätter boendetillägget att betalas ut. Om den försäkrade i stället skulle ha återinsjuknat måste en ny ansökan om boendetillägg göras eftersom något boendetillägg inte har lämnats för månaden innan. I de fall förhållandena ändras på så sätt att boendetillägg kan beviljas med en högre ersättningsnivå enligt 103 d kap. 2 och 3 §§ ska en ny ansökan göras om ökning av boendetillägget. I paragrafen anges att boendetillägg kan lämnas längst till och med månaden före den när den försäkrade fyller . Av paragrafen framgår i vilka situationer som en försäkrad ska kunna behålla själva rätten till boendetillägg, när denna förmån inte lämnas till honom eller henne. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska kunna meddela föreskrifter om de villkor som gäller för att den försäkrade ska anses stå till arbetsmarknadens förfogande. I paragrafen anges att rätten till boendetillägg upphör när den försäkrade inte längre får sådan ersättning som anges i 4 § och inte heller uppfyller förutsättningarna i 9 §. I paragrafen finns en innehållsförteckning över vilka bestämmelser som finns i kapitlet om beräkning av boendetillägg. I paragrafen anges de maximala beloppen som kan utges. I paragrafen första stycke anges att boendetillägget enligt 2 § ska höjas på visst sätt om det i hushållet finns barn. Dessa belopp är oberoende av om den försäkrade är gift eller ogift. Med barn avses sådana barn som enligt 96 kap. berättigar till bostadsbidrag, vilket anges i andra stycket. Det rör sig sammanfattningsvis om hemmavarande barn, barn som bor med den försäkrade samt barn som tagits emot för vård i familjehem. I paragrafen anges att om boendetillägg lämnas till båda makarna i ett hushåll ska de belopp som boendetillägget ska höjas med på grund av att det i hushållet finns barn, delas lika mellan makarna. Detta gäller oavsett vem som är förälder till barnet eller vem som har vårdnaden om barnet. 2011/12:1 UTGIFTSOMRÅDE 10 Den bidragsgrundande inkomsten är den inkomst enligt 6 § som den försäkrade kan antas komma att få , uppräknat till ett årsbelopp. Denna beräkning ska göras utifrån de förhållanden som råder som en sådan ersättning som ger rätt till boendetillägg lämnas. I de fall denna ersättning inte utges som hel förmån ska den bidragsgrundande inkomsten beräknas som om hel förmån utges. Om den försäkrade t.ex. får halv sjukpenning med ett belopp om blir den bidragsgrundande inkomsten (2 x x ). En sådan beräkning görs för att minskningsregeln i 7 § ska kunna tillämpas. Om sjukpenningbeloppet i exemplet ovan ändras senare under samma månad på grund av ändrad SGI eller ändrad förmånsnivå ska den bidragsgrundande inkomsten ändras följande månad. Se 103 e kap. 3 och 4 §§.