prop · GY03116 · 2011-04-06 00:00:00 — Om slutrapporten inte kan bli klar ska en delrapport offentliggöras för olyckan. 3.Utredningsorganet i medlemsstaten med ansvar för utred ningen ska skicka ett exemplar av slutrapporten, den förenklade rapporten eller delrapporten till kommissionen. Utredningsorga net ska ta hänsyn till de tekniska synpunkter från kommissio nen på slutrapporterna som inte påverkar slutsatsernas substans, för att förbättra rapporternas kvalitet på det sätt som är lämp ligast för att direktivets syfte ska kunna uppnås. 1.Medlemsstaterna ska se till att adressaterna vederbörligen beaktar utredningsorganens säkerhetsrekommendationer och, i lämpliga fall, att rekommendationerna följs upp på lämpligt sätt ienlighet med gemenskapslagstiftningen och internationell rätt. 2.I lämpliga fall ska ett utredningsorgan eller kommissionen utarbeta säkerhetsrekommendationer på grundval av en abstrakt dataanalys och de övergripande resultaten av de säkerhetsutred ningar som gjorts. 3.En säkerhetsrekommendation får under inga omständig heter avgöra skuld- eller ansvarsfördelning i samband med en olycka. L 131/122 Europeiska unionens officiella tidning Utan att det påverkar dess rätt att lämna en förvarning ska en medlemsstats utredningsorgan när som helst under en säker hetsutredning, om den anser att det krävs ett snabbt ingripande på gemenskapsnivå för att nya olyckor ska kunna förebyggas, utan dröjsmål underrätta kommissionen om behovet av en för varning. Vid behov ska kommissionen sända ett varningsmeddelande till ansvariga myndigheter i alla övriga medlemsstater, sjöfartsin dustrin och alla andra berörda parter. Europeiska databasen för sjöolycksutredningar 1.Data om sjöolyckor och tillbud till sjöss ska lagras och analyseras med hjälp av en elektronisk databas på europeisk nivå som ska läggas upp av kommissionen, kallad Europeiska databasen för sjöolycksutredningar (European formation Platform, Emcip). 2.Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om vilka behöriga myndigheter som ska ha tillgång till databasen. 3.Medlemsstaternas utredningsorgan ska anmäla sjöolyckor och tillbud till sjöss till kommissionen med användning av i bilaga II. De ska också ge kommissionen data från säkerhetsutredningar i enlighet med Emcip-systemet. 4.Kommissionen och medlemsstaterna ska utveckla databas systemet och en metod för uppgiftsrapportering inom lämplig tidsfrist. Rättvis behandling av sjöfolk Medlemsstaterna ska, i enlighet med sin nationella lagstiftning, beakta de relevanta föreskrifterna i IMO:s riktlinjer om rättvis behandling av sjöfolk vid sjöolyckor i vatten under deras juris diktion. 1.Kommissionen ska biträdas av den kommitté för sjösäker het och förhindrande av förorening från fartyg (Coss) som har inrättats genom och rådets förordning (EG) nr 2099/2002 (1). 2.När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 och artikel 7 ibeslut /468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmel serna i artikel 8 i det beslutet. (1) EGT L 324, 29.11.2002, s. 1. Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut /468/EG ska vara . När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5a.15a.4 och artikel 7 i beslut /468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet. Kommissionen får med beaktande av detta direktivs tillämp ningsområde, uppdatera definitionerna i direktivet samt hänvis ningarna till gemenskapsrättsakter och IMO-instrument för att anpassa dem till gällande gemenskaps- och IMO-bestämmelser. Dessa åtgärder som avser att ändra icke väsentliga delar i detta direktiv, bland annat genom att komplettera det, ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 19.3. I enlighet med samma förfarande får kommissionen också ändra bilagorna. Ändringar i IMO-koden för utredningar av sjöolyckor får un dantas från detta direktivs tillämpningsområde i enlighet med artikel 5 i förordning (EG) nr 2099/2002. Ingenting i detta direktiv ska hindra en medlemsstat från att vidta ytterligare sjösäkerhetsåtgärder som inte omfattas av detta direktiv, förutsatt att åtgärderna i fråga inte strider mot direkti vet eller på något sätt hindrar att dess syfte uppnås, eller sätter förverkligandet av dess syfte i fara. Medlemsstaterna ska fastställa regler för sanktioner för överträ delser av de nationella bestämmelser som antas i enlighet med detta direktiv och ska vidta alla åtgärder som krävs för att säkerställa att de verkställs. Sanktionerna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande. Kommissionen ska lägga fram en rapport för och rådet om genomförandet och efterlev naden av detta direktiv, och vid behov föreslå ytterligare åtgär der som anses vara nödvändiga i ljuset av de rekommendationer som ingår i den rapporten. Europeiska unionens officiella tidning L 131/123 Ändringar i befintliga rättsakter 1.Artikel 12 i direktiv /35/EG ska utgå. 2.Artikel 11 i direktiv /59/EG ska utgå. Medlemsstaterna ska sätta i kraft de lagar och andra för fattningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv . När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvis ning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvis ningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda. Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna texten till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. L 131/124 Europeiska unionens officiella tidning Förordet ska ange att säkerhetsutredningen har ett enda syfte, att en säkerhetsrekommendation under inga omständigheter ger upphov till någon presumtion om ansvar eller skuld, och att rapporten varken i fråga om innehåll eller stil har avfattats för att användas i samband med rättsliga åtgärder. (Rapporten bör varken hänvisa till vittnesmål eller koppla ihop någon som nämns i rapporten med någon som har vittnat under säkerhetsutredningen.) Denna del ska innehålla basfakta om sjöolyckan eller tillbudet till sjöss: Vad hände, när, var och hur? Har olyckan lett till dödsfall, personskador, skador på fartyg eller last, skador hos tredje man eller miljöskador? Denna del ska vara uppdelad i ett antal olika avsnitt som ger tillräcklig information som utredningsorganet anser vara fakta, tjäna som underlag för analysen och underlätta förståelsen. Följande avsnitt ska särskilt innehålla följande uppgifter: Flaggstat/fartygsregister Identitet Viktigaste egenskaper Ägarförhållanden och ledning Konstruktion Säkerhetsbesättning Anlöpshamnar Typ av resa Lastuppgifter Bemanning 2.3Uppgifter om sjöolyckan/tillbudet Typ av sjöolycka/tillbud Datum och klockslag Position och plats för sjöolyckan/tillbudet Yttre omständigheter och omständigheter ombord Fartygets verksamhet och reseetapp Plats ombord Mänskliga faktorer Konsekvenser (för människor, fartyg, last, miljö, m.m.) 2.4Inblandning av kustmyndighet, räddningsinsatser Vem var inblandad? Vilka hjälpmedel användes? Europeiska unionens officiella tidning L 131/125 Hur snabbt var ingripandet? Vilka åtgärder vidtogs? I denna del ska sjöolyckan/tillbudet rekonstrueras genom en kronologisk redogörelse för de händelser som inträffade före, under och efter sjöolyckan/tillbudet, med omnämnande av alla inblandade faktorer (dvs. personer, materiel, förhållanden, utrustning eller externa faktorer). Den tidsperiod som redogörelsen täcker ska vara så lång att den omfattar alla incidenter som direkt bidrog till sjöolyckan/tillbudet. Denna del ska också omfatta alla relevanta detaljer om den säkerhetsutredning som genomförts, däribland resultaten av granskningar och prov. Denna del ska vara uppdelad i avsnitt med en analys av varje incident och med kommentarer till resultaten från alla relevanta granskningar och prov som gjorts inom ramen för säkerhetsutredningen, och kommentarer till alla säker hetsåtgärder som eventuellt redan har vidtagits för att undvika sjöolyckor. Avsnitten bör innehålla följande uppgifter: Bakgrund till och förhållanden under incidenten. Misstag även i form av en underlåtenhet att handla begångna av en person, incidenter där farliga material var inblandade, miljökonsekvenser, utrustningsfel och yttre påverkan. Bidragande faktorer som kan hänföras till personers funktioner, verksamhet ombord, landbaserade organ eller regelverk. Analysen och kommentarerna i rapporten ska möjliggöra logiska slutsatser om samtliga bidragande faktorer, även i fråga om bristande skyddsåtgärder avsedda att förhindra incidenter eller undanröja eller begränsa konsekvenserna av en incident. Denna del ska innehålla en sammanställning av de konstaterade olycksfaktorer och skyddsbrister (material, funktio ner, märkning eller rutiner) för vilka man bör ta fram säkerhetsåtgärder för att undvika sjöolyckor. Denna del ska i förekommande fall innehålla säkerhetsrekommendationer som kan härledas från analysen och slutsatserna; säkerhetsrekommendationer ska avse specifika aspekter, såsom lagstiftning, konstruktion, rutiner, in spektion, organisation, hälsa och säkerhet på arbetsplatsen, utbildning, reparationer, underhåll, bistånd från landba serade organ och räddningsinsatser. Säkerhetsrekommendationerna ska, för att sjöolyckor ska kunna undvikas, rikta sig till dem som bäst kan omsätta dem i praktiken, exempelvis fartygsägare, redare, erkända organisationer, sjöfartsmyndigheter, sjötrafikinformations tjänster, räddningstjänster, internationella sjöfartsorganisationer och europeiska institutioner. Hit hör också tillfälliga säkerhetsrekommendationer som eventuellt lämnats, eller eventuella säkerhetsåtgärder som vidtagits under säkerhetsutredningens gång. I tillämpliga fall ska rapporten kompletteras med information enligt följande, icke uttömmande förteckning (i pappersformat eller elektroniskt format): Foton, rörliga bilder, ljudinspelningar, sjökort, teckningar. Tekniska termer och förkortningar. L 131/126 Europeiska unionens officiella tidning UPPGIFTER SOM SKA LÄMNAS I ANMÄLAN OM SJÖOLYCKOR OCH TILLBUD TILL SJÖSS (Del av Europeiska databasen för sjöolycksutredningar Emcip) Anmärkning: Understruket nummer innebär att uppgifterna ska lämnas för vart och ett av fartygen, om flera fartyg är inblandade i sjöolyckan/tillbudet. 01.Ansvarig medlemsstat/kontaktperson 05.Antal stater med väsentligt intresse 06.Stater med väsentligt intresse IMO-nummer/särskiljande bokstäver Typ av sjöolycka/tillbud 15.Dag för sjöolyckan/tillbudet 16.Klockslag för sjöolyckan/tillbudet 19.Plats för sjöolyckan/tillbudet Europeiska unionens officiella tidning L 131/127 Kort beskrivning av sjöolyckan/tillbudet Kort beskrivning av skälen till varför en säkerhetsutredning inte ska genomföras Europeiska unionens officiella tidning L 131/11 OCH RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 391/2009 av om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit téns yttrande (1), med beaktande av yttrande (2), i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget, mot bak grund av det gemensamma utkast som förlikningskommittén godkände (3), och av följande skäl: (1)Rådets direktiv /57/EG av om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg och för sjöfartsadministrationernas verksamhet i förbindelse därmed (4) har ändrats på väsentliga punkter. Eftersom ytterligare ändringar ska göras bör direktivet omarbetas av tydlighetsskäl. (2)Med hänsyn till arten av bestämmelser i direktiv /57/EG förefaller det lämpligt att dessa omarbetas i form av två olika gemenskapsrättsakter, nämligen ett di rektiv och en förordning. (1) EUT C 318, 23.12.2006, s. 195. (2) EUT C 229, 22.9.2006, s. 38. (3) yttrande av (EUT C 74 E, 20.3.2008, s. 632), rådets gemensamma ståndpunkt av (EUT C 190 E, 29.7.2008, s. 1), stånd punkt av (ännu ej offentliggjord i EUT), rådets beslut av och lag stiftningsresolution av (ännu ej offentliggjord i EUT). (4) EGT L 319, 12.12.1994, s. 20. (3)Organisationer som inspekterar och besiktigar fartyg bör kunna erbjuda sina tjänster i hela gemenskapen under konkurrens, som de olika organisationernas tjänster ger ett likvärdigt säkerhets- och miljöskydd. De nödvändiga branschstandarderna bör alltså vara enhetliga och tillämpas i hela gemenskapen. (4)Detta mål bör eftersträvas genom åtgärder som på ett adekvat sätt ansluter sig till arbetet inom Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) och där så är lämpligt byg ger vidare på och kompletterar detta. Medlemsstaterna och kommissionen bör dessutom främja IMO:s utarbe tande av en internationell kod för erkända organisationer. (5)Det bör fastställas minimikriterier för erkännande av or ganisationer i syfte att öka säkerheten på och förhindra förorening från fartyg. Minimikriterierna i direktiv /57/EG bör därför stärkas. (6)För att bevilja ett första erkännande till organisationer som önskar bli bemyndigade att agera för medlemssta ternas räkning kan efterlevnaden av de minimikriterier som fastställs i denna förordning bedömas effektivare på ett harmoniserat och centraliserat sätt av kommissio nen tillsammans med de medlemsstater som begär erkän nandet. (7)Bara organisationer med en viss prestationsnivå i fråga om kvalitet och säkerhet bör erkännas. Omfattningen av detta erkännande bör motsvara och fortlöpande anpassas till den berörda organisationens aktuella kapacitet. Erkän nandet bör även ta hänsyn till erkända organisationers olika rättsliga status och bolagsform som en fortsatt enhetlig tillämpning av de minimikriterier som fastställs i denna förordning säkerställs liksom effektivi teten i gemenskapens kontrollverksamhet. Oberoende av bolagsformen bör den organisation som erkänns tillhan dahålla tjänster över hela världen och dess rättsliga en heter omfattas av globalt solidariskt ansvar. (8)De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra denna förordning bör antas i enlighet med rådets beslut /468/EG av om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens ge nomförandebefogenheter (5). (5) EGT L 184, , s. 23. L 131/12 Europeiska unionens officiella tidning (9)Kommissionen bör särskilt ges befogenhet att ändra denna förordning för att inkorporera senare ändringar av internationella konventioner, protokoll, koder och re solutioner med anknytning till förordningen, för att upp datera minimikriterierna i bilaga I och för att anta krite rier för mätning av effektiviteten i de regler och förfar anden som tillämpas av de erkända organisationerna, liksom dessas insatser vad gäller säkerhet hos och för hindrande av föroreningar från de av dem klassificerade fartygen. Eftersom dessa åtgärder har en allmän räckvidd och avser att ändra icke väsentliga delar av denna för ordning, bland annat genom att komplettera den med nya icke väsentliga delar, måste de antas i enlighet med det föreskrivande förfarandet med kontroll i artikel 5a i beslut /468/EG. (10)Det är ytterst viktigt att åtgärder kan vidtas snabbt, ef fektivt och proportionellt när en erkänd organisation un derlåter att fullgöra sina förpliktelser. I första hand bör man sträva efter att på ett tidigt stadium åtgärda de brister som kan utgöra ett hot mot säkerheten eller mil jön. Kommissionen bör därför ges befogenhet att ålägga en erkänd organisation att vidta nödvändiga förebyg gande eller avhjälpande åtgärder, och bör kunna besluta om tvångsmedel i form av böter och vite. Kommissionen bör utöva denna befogenhet på ett sätt som är förenligt med grundläggande rättigheter och bör säkerställa orga nisationens möjlighet att yttra sig under hela förfarandet. (11)I enlighet med den gemenskapsomfattande metoden måste beslutet att återkalla erkännandet av en organisa tion som inte fullgör skyldigheterna i denna förordning, om ovannämnda åtgärder inte visar sig vara verknings fulla, eller om organisationen på annat sätt utgör ett oacceptabelt hot mot säkerhet eller miljö, fattas på ge menskapsnivå, och därför av kommissionen i enlighet med ett kommittéförfarande. (12)Den fortlöpande övervakning i efterhand av erkända or ganisationer som görs för att bedöma huruvida de följer denna förordning kan genomföras effektivare om den harmoniseras och centraliseras. Det är därför lämpligt att denna uppgift anförtros kommissionen och den med lemsstat som begär erkännandet, och att dessa får agera för gemenskapens räkning. (13)För att kunna kontrollera att organisationerna uppfyller minimikriterierna enligt denna förordning i fråga om alla fartyg i deras respektive klass måste kommissionens in spektörer få tillträde till fartyg och tillgång till fartygs handlingar, oavsett fartygets flagg, som en del av över vakningen av erkända organisationers verksamhet. (14)Säkerheten på de fartyg som en erkänd organisation in spekterar och certifierar är avhängig organisationens för måga att snabbt upptäcka och åtgärda brister i sina reg ler, förfaranden och interna kontroller. Denna förmåga bör förbättras genom inrättande av en av kommersiella och politiska intressen oberoende enhet för kvalitetsbe dömning och certifiering, som kan föreslå gemensamma åtgärder avsedda att förbättra samtliga erkända organisa tioner och skapa ett givande samarbete med kommissio nen. (15)De erkända organisationernas regler och förfaranden är en viktig faktor när det gäller att öka säkerheten och förhindra olyckor och förorening. De erkända organisa tionerna har inlett ett arbete som bör leda till harmoni sering av deras regler och förfaranden. Detta arbete bör uppmuntras och stödjas genom gemenskapslagstiftning, eftersom det bör ha en positiv inverkan både på sjösäker heten och på den europeiska varvsindustrins konkurrens kraft. (16)Harmoniseringen av de erkända organisationernas regler för konstruktion, byggande och periodisk besiktning av handelsfartyg är en fortgående process. Skyldigheten att ha en uppsättning egna regler eller en demonstrerad för måga till att ha egna regler bör därför ses inom ramen för harmoniseringsprocessen och bör inte utgöra ett hin der för den verksamhet som bedrivs av erkända organi sationer eller potentiella kandidater för erkännande. (17)Erkända organisationer bör åläggas att uppdatera och konsekvent genomföra sina tekniska standarder för att harmonisera säkerhetsreglerna och säkerställa att interna regler genomförs enhetligt inom gemenskapen. I de fall organisationernas tekniska standarder är identiska eller mycket lika bör man i fall då detta är möjligt över väga ett ömsesidigt erkännande av certifikat för material, utrustning och komponenter, med de mest krävande och strängaste standarderna som referens. (18)Medan varje erkänd organisation i princip bör hållas en samt och uteslutande ansvarig för de delar som den cer tifierar, bör erkända organisationers och tillverkares er sättningsansvar alltefter omständigheterna följa överens komna villkor eller tillämplig lag i varje enskilt fall. (19)Eftersom öppenhet och informationsutbyte mellan be rörda parter samt allmänhetens rätt till tillgång till infor mation är av grundläggande vikt för att förhindra olyckor till sjöss bör de erkända organisationerna överlämna all relevant lagstadgad information om de klassade fartygens skick till de myndigheter som utför hamnstatskontrollen och göra den tillgänglig för allmänheten. Europeiska unionens officiella tidning L 131/13 (20)I syfte att förhindra att fartyg övergår från en klass till en annan för att undvika att utföra nödvändiga reparationer bör de erkända organisationerna sinsemellan utbyta all relevant information om de ifrågavarande fartygens skick och, om det är nödvändigt, kontakta flaggstaten. (21)Skyddet av immateriella rättigheter tillhörande sjöfartsak törer inbegripet skeppsvarv, tillhandahållare av utrustning och redare bör inte hindra normala affärstransaktioner och i kontrakt överenskomna tjänster mellan dessa par ter. (22)Europeiska sjösäkerhetsbyrån (Emsa), inrättad genom Eu ropaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1406/2002 (1), bör ge det stöd som behövs för tillämp ning av denna förordning. (23)Eftersom målet för denna förordning, nämligen att fast ställa åtgärder som ska följas av organisationer som an svarar för inspektion, besiktning och certifiering av fartyg i trafik i gemenskapen, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och det därför, på grund av åtgärdens omfattning, bättre kan uppnås på gemenskaps nivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå detta mål. (24)Åtgärder som ska följas av medlemsstaterna i deras för hållande till de organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg fastställs i och rådets direktiv /15/EG av om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg och för sjöfartsadministrationernas verksamhet i förbindelse därmed (2). HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. I denna förordning fastställs åtgärder som ska följas av organi sationer som ansvarar för inspektion, besiktning och certifiering av fartyg, för uppfyllande av de internationella konventionerna om säkerheten till sjöss och förhindrande av havsförorening, som friheten att tillhandahålla tjänster främjas. Detta omfattar utarbetandet och genomförandet av säkerhetskrav för skrov, maskineri samt el- och kontrollinstallationer på fartyg som omfattas av de internationella konventionerna. (1) EGT L 208, , s. 1. (2) Se sidan 47 i detta nummer av EUT. I denna förordning gäller följande definitioner: a)fartyg: fartyg som omfattas av de internationella konventio nerna. b)internationella konventioner: den internationella konventionen om säkerhet för människoliv till sjöss av (Solas 74) utom kapitel XI-2 i dess bilaga, den inter nationella lastlinjekonventionen av och den internationella konventionen till förhindrande av förorening från fartyg av (Marpol), inklusive protokoll och ändringar till dessa, samt därmed förknippade koder av tvingande karaktär i alla medlemsstater, i uppdate rad version. c)organisation: en rättslig enhet, dess dotterbolag och andra organ under dess kontroll, som i samarbete eller enskilt utför uppgifter som omfattas av denna förordnings tillämpnings område. d)kontroll: vid tillämpningen av c avses med kontroll rättigheter, avtal eller andra rättsliga eller praktiska medel som enskilt eller i kombination ger möjlighet att utöva ett avgörande inflytande över en juridisk person eller bemyndigar en juri disk person att utföra uppgifter som omfattas av denna för ordnings tillämpningsområde. e)erkänd organisation: en organisation som har erkänts i enlighet med denna förordning. f)bemyndigande: ett förfarande genom vilket en medlemsstat ger ett bemyndigande eller delegerar befogenheter till en erkänd organisation. g)föreskrivet certifikat: ett certifikat utfärdat av en flaggstat eller på dess vägnar i enlighet med internationella konventioner. h)regler och förfaranden: de krav som en erkänd organisation ställer på hur fartygen ska vara konstruerade, byggda, utrus tade, underhållna och besiktigade. i)klasscertifikat: ett av en erkänd organisation utfärdat dokument som intygar ett fartygs lämplighet för en viss användning eller tjänst i enlighet med de regler och förfaranden som organisationen har fastställt och offentliggjort. j)hemvist: det ställe där en organisation har sitt huvudsäte, huvudkontor eller sin huvudsakliga verksamhet. L 131/14 Europeiska unionens officiella tidning