prop · GZ0329 · 2011-11-09 00:00:00 — Att uppseendeväckande attacker mot företrädare för den afghanska regeringen och den internationella närvaron utförs i större utsträckning, kan utgöra ett tecken på att motståndet är pressat och därmed genomför en taktikanpassning. Denna typ av attacker kan genomföras med relativt små medel som de ger stor uppmärksamhet. Stora mängder vapen och hemmagjorda sprängladdningar har även påträffats av ISAF och ANSF, ofta till följd av tips från allmänheten, vilket tyder på ett ökat förtroende från lokalbefolkningen. konstaterades sedan Nato/ISAF började mäta antalet incidenter att antalet säkerhetsincidenter hade minskat i förhållande till föregående år. En rad operationer har även genomförts av den svensk-finska styrkan tillsammans med ANSF inom det svensk-finska ansvarsområdet, framförallt i området väster om staden samt i gränsområdet mellan provinserna , i syfte att skydda civilbefolkningen och minska motståndets inflytande. Dessa operationer har lett till förbättringar av säkerhetsläget, även om situationen förblir utmanande. Till följd av bl.a. stöd till ANSF, genom utbildning, mentorering och understöd vid olika operationer har ANSF ökat sin förmåga, vilket i sin tur bidragit till en positiv utveckling. finns betydande kvalitativa brister hos de afghanska säkerhetsstyrkorna, i synnerhet hos polisen. Enligt FN:s bedömningar har 1 462 civila fallit offer för attentat och stridigheter , en ökning på i förhållande till . De allra flesta av dödsfallen, , har inträffat till följd av regeringsfientliga gruppers attentat. Detta innebär en ökning av de dödsfall som inträffat till följd av regeringsfientliga gruppers attentat i förhållande till . Antalet civila dödsoffer som orsakats av afghanska och internationella styrkor har däremot fortsatt att minska i förhållande till föregående år. Andelen civila dödsfall orsakade av ISAF och ANSF uppmättes enligt FN till , vilket innebär en minskning i förhållande till . Sammantaget kan konstateras att säkerhetsläget i är svårbedömt. Situationen varierar starkt mellan olika delar av landet och över tiden. Framsteg har gjorts av ANSF och ISAF i vissa områden och lett till en försvagning av motståndet. Trots positiva tecken i utvecklingen av säkerhetssituationen förblir läget allvarligt. Det är ännu Prop. 2011/12:29 för tidigt att bedöma om den försiktigt positiva utvecklingen utgör tecken på mer långsiktiga tendenser eller är av tillfällig natur. Det väpnade motståndet har ett fortsatt inflytande över civilbefolkningen och en förmåga till snabb taktikanpassning. För att åstadkomma en permanent förändring mot en långsiktig positiv och stabil säkerhetsutveckling krävs ett fortsatt och förstärkt fokus på förbättrat samhällsstyre och socioekonomisk utveckling som kommer befolkningen till godo, då detta motverkar grogrunden för en stor del av det väpnade motståndet. krävs ett fortsatt fokus på utbildning och stöd till ANSF i syfte att förbättra deras kvalitet, effektivitet och kapacitet att själva hantera säkerheten i landet med respekt för de egna lagarna och mänskliga rättigheter. I denna utveckling kommer det internationella samfundets stöd att bygga upp en civil polis under demokratisk kontroll att vara av avgörande betydelse. Den humanitära situationen i är fortfarande mycket allvarlig. Trots framsteg inom vissa områden råder stora brister i möjligheterna för många afghaner att tillgodose sina grundläggande behov. Situationen är komplex på grund av stridigheterna och återkommande naturkatastrofer. Extrem väderlek och bristande infrastruktur begränsar möjligheterna till återhämtning och i kombination med säkerhetssituationen innebär detta att de humanitära aktörerna i vissa fall har svårt att nå de behövande. Mest utsatta är kvinnor och barn. Säkerhetssituationen har inneburit att antalet internflyktingar har fortsatt att öka till att omfatta ca 472 000 personer. På grund av det begränsade humanitära tillträdet är det svårt att fastställa det totala antalet som är i behov av humanitärt stöd. FN:s kontor för humanitär samordning, (Office for the Coordination of Humanitarian , OCHA), närvaro i syftar till att stärka koordineringen av den humanitära verksamheten. Utmaningarna är stora. Dock arbetar OCHA kontinuerligt med att försöka stärka sin närvaro över hela landet för att det ska kunna utföra sitt uppdrag till fullo. FN bedömer att över fyra miljoner människor lider av livsmedelsosäkerhet och att ytterligare nära tre miljoner hungrar som en följd av torka . Brist på regn har medfört torka framför allt i norr och i de västra och centrala höglänta delarna av landet, vilket gör att livsmedelssituationen förvärrats. Såsom lyftes fram i förra årets proposition är den norra regionen, utöver konsekvenserna av vissa stridigheter, särskilt utsatt när det gäller naturkatastrofer. Översvämningar, torka och stränga vintrar i kombination med korta återhämtningsperioder däremellan innebär att den fattiga och redan utsatta befolkningen är i mer eller mindre behov av stöd och assistans. Regionen härbärgerar även en övervägande del av de flyktingar som återvänt från samt internflyktingar från andra mer konfliktdrabbade delar av landet. Detta innebär sammantaget en fortsatt utmaning att samordna det humanitära stödet till behövande i regionen. 4 Det internationella samfundets civila Prop. 2011/12:29 engagemang i Det stora antalet internationella organisationer och bilaterala aktörer som verkar i ställer höga krav på samordningen av olika insatser. Ansträngningar har gjorts i nära samarbete med den afghanska regeringen för att förbättra denna samordning och öka det afghanska ägarskapet. FN verkar i landet främst genom stödmissionen UNAMA (United Nations Assistance Mission in ), som leds av den svenskitalienske diplomaten . UNAMA:s mandat förlängdes genom 1974 (2011) till . SRSG (Special Representative of the Secretary-General) de Mistura kommer att lämna sitt uppdrag (dvs. direkt efter ). Någon efterträdare är ännu inte utsedd. begärde den afghanska regeringen en revidering av UNAMA:s mandat. En översikt görs nu inför de formella diskussionerna om en förlängning. Den senaste avstämningen i fråga om en förlängning gjordes av och det kunde då konstateras att samtliga medlemmar med undantag av ett land uttalade sitt stöd för en förlängning av UNAMA:s mandat. Ett antal våldsamma incidenter har inträffat . Bland annat attackerades ett UNAMA-kontor , vilket fick till följd att en svensk medborgare dog. Debatten om UNAMA:s mandat kommer att indikera vad som blir FN:s roll framgent i . Bedömningen är att fortfarande behöver UNAMA och UNAMA kommer att fortsatt spela en viktig roll, inte minst när det gäller att främja mänskliga rättigheter. En rapport från FN om mänskliga rättigheter har delgivits. Rapporten konstaterar brott mot mänskliga rättigheter och att bl.a. tortyr förekommit i flera fängelser. EU spelar en aktiv roll i ansträngningarna för att bidra till utveckling och stabilitet och flera viktiga steg har tagits för att åstadkomma en mer samstämmig och effektiv politik i förhållande till . Den f.d. litauiske utrikesministern är EU:s särskilde representant i och chef för i landet. På svenskt initiativ antogs en handlingsplan för och . Handlingsplanen syftar till att stärka EU:s engagemang och samarbete i regionen och lyfter bland annat fram stöd till civilt kapacitetsbyggande, lokal och regional förvaltning, reform av valsystemet och demokratiska institutioner och process för att återintegrera tidigare motståndsmän i samhället. EU:s utrikesministrar antog viktiga slutsatser om som ska ses i ljuset av den förestående (se 3.1 och nedan) och det internationella samfundets långsiktiga engagemang i landet. I dessa slutsatser åtar sig utrikesministrarna att utarbeta ett mandat för ett långsiktigt och bindande samarbetsavtal mellan och . lämnar stora bidrag till biståndsinsatser på det civila området. uppgick stödet till ca . Det totala stödet från EU inklusive medlemsländerna uppgick till . Den internationella kontaktgruppen för och Prop. 2011/12:29 består av ett femtiotal representanter (särskilda sändebud) från olika delar av världen samt representanter från och regeringar. Kontaktgruppen möts och är ett viktigt forum för dialog och konsensusskapande i frågor som rör utvecklingen i regionen och de båda länderna. En av kontaktgruppens viktigaste uppgifter har varit att bidra till förberedelserna av den ovan nämnda . Fyra arbetsgrupper, varav en leds av , har inrättats inom ramen för kontaktgruppen för detta ändamål. Konferensen kommer att ledas av president, med som värd, och inriktas på det internationella samfundets långsiktiga engagemang i . Konferensen kommer att spela en viktig roll för att bidra till en samsyn mellan och det internationella samfundet hur de utmaningar ska mötas som väntar när det internationella samfundets närvaro gradvis reduceras. inledde EU en civil polisinsats i (EU Mission in , Eupol) inom ramen för den europeiska säkerhets- och försvarspolitiken. Insatsen har sin tyngdpunkt i stöd till reformeringen och återuppbyggnaden av den afghanska polisen och har en framträdande roll för att bistå det afghanska samhället med utvecklandet av en civil polis. Insatsen verkställer sitt mandat genom rådgivning, mentorskap och utbildning. Insatsen har genomfört ett stort antal utbildningar och mentoreringsprogram på central och provinsnivå: har 7 000 poliser och 700 domare, åklagare, jurister och andra tjänstemän utbildats. stärker denna verksamhet den afghanska polisens kapacitet. Det internationella stödet är en bidragande faktor till att antalet afghanska poliser ökat från 61 000 då Eupol inleddes till 135 000 . Genom inrättandet av polisinsatsen har EU stärkt sitt engagemang i . Liksom för de flesta av EU:s civila krishanteringsinsatser har det varit svårt att bemanna insatsen fullt ut. är ca 320 av sammanlagt 400 Eupolbefattningar (poliser och civila experter) tillsatta. Arbete pågår för att nå målet 400 befattningar. Verksamheten bedrivs i 13 av 34 provinser med särskild koncentrering på Bamyan, , , och Mazar-e . Säkerhetsläget gör det bitvis besvärligt för personalen att möta och röra sig tillsammans med de afghanska poliser och tjänstemän som ska få stöd med rådgivning. En av Eupols uppgifter är att tillsammans med alla större givarländer och det afghanska inrikesministeriet i koordineringsgruppen för internationell polisverksamhet (, IPCB) verka för förbättrad samordning av det internationella stödet inom polissektorn. Den internationella säkerhetsstyrkan, ISAF upprättandet av en internationell säkerhetsstyrka i (ISAF) för att bistå den afghanska regeringen med att upprätthålla säkerheten i Prop. 2011/12:29 . Styrkans huvuduppgift är att genom säkerhetshöjande insatser skapa förutsättningar för den politiska stabiliseringsprocessen, möjliggöra för FN och andra internationella och enskilda hjälporganisationer att genomföra humanitära insatser samt bistå vid återuppbyggnad och långsiktig utveckling i i enlighet med afghanska prioriteringar. Genom resolution (2003) utvidgade ISAF:s mandat till att innefatta hela det afghanska territoriet och till att omfatta stöd till insatser bl.a. för att avväpna och demobilisera beväpnade grupper, till uppbyggnaden av den afghanska polisen och armén samt stöd till de insatser som görs för att bekämpa den olagliga narkotikahanteringen. I och med resolution (2007) förstärktes skrivningarna rörande behovet av att utveckla den afghanska säkerhetssektorn. Den internationella säkerhetsstyrkan ISAF leds av Nato. konstaterade senast i resolution att den internationella säkerhetsstyrkans närvaro fortsatt krävdes i och förlängde dess mandat med , till och med . I tillägg till mandatet från säkerhetsrådet finns det även en inbjudan av den afghanska regeringen, vilket utgör ytterligare en folkrättslig grund för insatsen. Den internationella säkerhetsstyrkans rätt att använda våld grundas ytterst på säkerhetsrådets mandat i enlighet med kapitel VII och måste stå i överensstämmelse med de mänskliga rättigheterna samt i tillämpliga fall den internationella humanitära rätten. Denna rätt har preciserats i insatsregler som reglerar styrkans våldsanvändning. Insatsreglerna innebär att styrkan under vissa omständigheter kan tillgripa våldsmedel som går utöver traditionellt självförsvar för att genomföra säkerhetsrådets mandat. I ISAF:s mandat ligger även möjligheten att omhänderta personer som hotar insatsens säkerhet. Det kan vara nödvändigt för att uppfylla det mandat säkerhetsrådet gett insatsen. En grundläggande förutsättning för att en individ som omhändertagits av ISAF ska kunna överlämnas till afghanska myndigheter är att det kan ske med full respekt för folkrätten, inklusive de mänskliga rättigheterna och den internationella humanitära rätten. Den internationella säkerhetsstyrkan, ISAF Den internationella säkerhetsstyrkan har ett brett internationellt stöd och bestod av 49 truppbidragande länder, varav 21 inte är medlemmar i . som är den senaste medlemmen i ISAF anslöt . Styrkan uppgick till omkring 130 000 personer. Det är avgörande för den politiska utvecklingen i att säkerheten förbättras och att den afghanska regeringen kan nå ut med sitt inflytande och utöva kontroll och god samhällsstyrning i landets alla Tillsammans med afghansk polis och armé bidrar den internationella säkerhetsstyrkans närvaro i hela landet till en sådan En betydande del av den internationella säkerhetsstyrkans verksamhet utanför utgår från regionala enheter för säkerhet och återuppbyggnad, så kallade PRT (Provincial Reconstruction Team). finns 28 regionala enheter under ledning av 13 länder, däribland . Dessa enheter ska bidra till säkerhet och stabilitet och därmed skapa förutsättningar för återuppbyggnad och den afghanska regeringens myndighetsutövning i hela landet. Utgångspunkt för all verksamhet som bedrivs genom de regionala enheterna är att den ska initieras av och genomföras tillsammans med företrädare för den afghanska statsmakten och lokalbefolkningen i enlighet med afghanska prioriteringar. Den exakta utformningen av varje enskild regional enhet är avhängig säkerhetsläget och behoven på marken i det aktuella området, liksom de prioriteringar som ledarnationen gör. Utöver verksamheten genom de regionala enheterna består ISAF främst av manöverenheter och resurser för utbildning av den afghanska polisen och armén. Uppbyggandet av de afghanska säkerhetsstyrkorna utgör ett uppdrag från och är en huvudkomponent i ISAF:s långsiktiga strategi där uppgifterna inom säkerhetssektorn ska kunna övertas helt av afghanska styrkor. Majoriteten av ISAF:s insatser sker i samverkan med afghanska säkerhetsstyrkor och målsättningen för insatsen är att de internationella styrkorna ska inta en alltmer stödjande roll. En viktig del av de internationella styrkornas stöd sker genom militära utbildnings- och samverkansgrupper (OMLT) och polisiära utbildnings- och samverkansgrupper (POMLT) som genom rådgivning bidrar till att stärka förmågan hos den afghanska armén och polisen. ISAF är ett av de första exemplen på en fredsfrämjande insats som i sin övergripande verksamhet visar på det ömsesidiga samspel som råder mellan åtgärder för säkerhetsfrämjande och åtgärder som ska tillse utveckling, samhällsstyrning och samhällsekonomisk tillväxt. Utöver det nära samarbetet med de afghanska säkerhetsaktörerna fördjupas samarbetet alltmer med de civila afghanska och internationella aktörerna i såsom FN, och EU. ISAF har aktivt verkat för och upprättat samordningsstrukturer på plats för att främja civilmilitär samverkan, såväl i som i provinserna. stärktes också den civila delen av Natoinsatsen genom att ett utökat mandat gavs till dess civile representant för (, SCR), som bidrar till det civil-militära samarbetet med fokus på att genomföra transitionsprocessen. Detta arbete utförs i nära samarbete med den afghanska regeringen och andra internationella aktörer som FN och . har ISAF vid sitt högkvarter också ett flertal rådgivare inom jämställdhetsfrågor, liksom vid ISAF:s regionala kommandon. Detta är ett direkt resultat av ett Natobeslut att implementera FN:s resolution om kvinnor, fred och säkerhet i sina operationer. Policyn operationaliserades genom att Natos militära myndigheter utarbetade konkreta riktlinjer för dess implementering i Natos strukturer. Dessa riktlinjer omfattar förslag om förstärkt utbildning och träning, hänsyn till könsaspekter i samband med bemanning samt förslag om att stödja inrättandet av rådgivande funktioner för jämställdhetsfrågor och resolution knutna till Natos operationer. har som partnerland till Nato varit drivande i detta arbete. ISAF samarbetar även med den amerikanskledda militära insatsen Operation Enduring Freedom (OEF) i . OEF grundar sin närvaro på en inbjudan av den afghanska regeringen samt på de resolutioner som antog efter terrordåden i . OEF har som huvuduppgift att stödja i bekämpningen av Al-Qaida och andra regeringsfientliga grupper i landet, liksom att genomföra utbildningsinsatser för både den afghanska armén och polisen. Stora delar av OEF:s utbildningsverksamhet har successivt avvecklats efter hand som Nato har övertagit det övergripande ansvaret för utbildning inom säkerhetssektorn (genom NTM-A, Nato Training Mission , se nedan). I takt med att resurser omdirigerats och fokuserats till ISAF har OEF:s storlek och roll gradvis minskat. Befälhavaren för ISAF har i sin nationella kapacitet även ledningsansvar för OEF. Vid toppmötet mellan ISAF-ländernas stats- och regeringschefer i antog Nato en allomfattande politisk och militär plan för insatsen i . Planen utarbetades av samtliga ISAF- länder, inklusive . Principerna som planen lägger fast handlar om långsiktigt engagemang, afghanskt ägarskap, ökad samordning mellan olika internationella organisationer med önskemål om en starkare roll för FN samt vikten av ett regionalt perspektiv på konflikten. Vid i där samtliga truppbidragande länder deltog, lanserades en ny befolkningscentrerad strategi för ISAF:s verksamhet. Utöver skydd av civilbefolkningen är ett ökat förtroende hos civilbefolkningen för centralregeringen samt förbättrade levnadsvillkor nyckelfaktorer för att strategin ska kunna nå framgång. Viktiga element i genomförandet av strategin utgörs av civilmilitärt samarbete, utbildning av de afghanska säkerhetsstyrkorna samt ökat afghanskt ägarskap. För att möjliggöra strategin har truppförstärkningar varit nödvändiga. Vid i ISAF-format välkomnades president beslut om temporära truppförstärkningar om drygt 30 000 soldater i enlighet med ISAF-befälhavarens utstakade strategi. samt övriga ISAF-länders förstärkningar ökade ISAF:s närvaro till drygt 130 000 soldater . Huvuduppgifterna för största delen av truppförstärkningarna var att accelerera utbildning och rådgivning för att stödja den fortsatta och resurskrävande uppbyggnaden av den afghanska armén och polisen. påbörjar avvecklingen av den temporära förstärkningen. Slutdatum för den landsomfattande transitionsprocessen är satt till slutet av 2014, men den enskilda transitionen av provinser och distrikt är svårare att tidsbestämma. I takt med transitionen ska ISAF:s roll anpassas till att bli stödjande och rådgivande. Detta - liksom starten för transitionen - överenskoms vid i . Som en del av transitionsprocessen kommer PRT-strukturerna att omvandlas i enlighet med riktlinjer från Nato/ISAF. Syftet är att den civila verksamhet som sker via PRT-strukturerna också ska överföras till afghanskt ansvar och att utvecklingsstödet ska multinationaliseras. kommer de militära styrkebidragen att anpassas för att ge stöd till den afghanska regeringen och de afghanska säkerhetsstyrkorna i form av utbildnings- och rådgivande insatser. inletts har Nato påbörjat planering för en eventuell närvaro efter 2014 Prop. 2011/12:29 baserad på ett långsiktigt partnerskap med . de afghanska säkerhetsstyrkorna kommer att fortsätta att åtminstone ha behov av fortsatt internationell utbildningskapacitet , samt finansiellt stöd och någon form av stöttande operationell kapacitet. pågår ett arbete inom Natohögkvarteret, i vilket genom sin representation är delaktigt, att utforma en uppdaterad strategi för ISAF-insatsen . Detta arbete är tänkt att vara slutfört till april/och ska också innehålla grunden till en vision för hur ISAF/Nato eventuellt ska verka i bortom 2014. godkändes en fortsatt gradvis ökning av storleken på de afghanska säkerhetsstyrkorna genom att till expandera den nationella armén till 195 000 och den nationella polisen till 157 000. Just nu uppgår armén till dryga 171 000 man och polisen till 135 000 man vilket innebär att målsättningarna för styrketillväxten som sattes redan har mötts. Parallellt med den numerära ökningen sker också kvalitetsförbättringar i form av förbättrad träning för polisen och läs- och skrivundervisning. har mer än 120 000 soldater och poliser genomgått sådan undervisning och ytterligare 90 000 befinner sig under utbildning. Den ökade storleken på de afghanska armén och polisen har på kort sikt inneburit ett större behov av stöd från ISAF:s truppbidragande länder för att bygga upp deras förmåga i syfte att möjliggöra ett övertagande av säkerhetsansvaret. understryker tillväxten behovet av att hitta en modell för hållbart finansiellt stöd till den afghanska säkerhetssektorn på lång sikt. För att möta utbildningsbehovet upprättades en utbildningsinsats inom Nato Training Mission (NTM-A). Syftet med missionen är att ytterligare bidra till kapacitetsuppbyggnad av den afghanska nationella armén, utbildning av afghanska officerare på högre nivåer samt utbildning och mentorskap för den afghanska nationella polisen. Utbildning av afghanska utbildare är en integrerad del av NTM- A:s verksamhet, vilket efterhand kommer att minska behovet av utbildningsstöd från ISAF. En ny fas har inletts avseende det internationella engagemanget i Genom den s.k. Kabulprocessens ömsesidiga åtaganden utvecklas ett gradvist ökat afghanskt ägarskap och ansvar, parallellt med ett långsiktigt och uthålligt internationellt stöd och partnerskap. tidpunkt är då afghanerna ska ha övertagit säkerhetsansvaret i hela landet från de internationella militära strukturerna. Den samlade svenska insatsen i anpassas och utvecklas i linje med dessa övergripande målsättningar och i enlighet med den uppgörelse som träffades i . kommande åren, med början 2012, en gradvis reducering av den militära närvaron, som det svenska engagemanget ges ett ökat civilt Prop. 2011/12:29 fokus. Den successiva förändringen från stridande trupp till stödjande säkerhetsinsatser som genomförts kommer att fortsätta. Det militära engagemanget fungerar som säkerhetsfrämjande och institutionsuppbyggande stöd till de afghanska säkerhetsstrukturerna samt till ett mer långsiktigt och uthålligt engagemang för att främja afghansk utveckling och institutionsuppbyggnad. Det afghanska ägarskapet ska gradvis stärkas och är avgörande för en långsiktig och stabil utveckling i . 6.2Övergång till civil ledning för de samlade svenska insatserna i norra , inklusive förändring av PRT-strukturen övergår den samlade svenska insatsen i norra till civil ledning. Det hittillsvarande företrädesvis militära svensk-ledda Provincial Reconstruction Team (PRT) i Mazar-e avvecklas då och ersätts av en civilt ledd struktur, Transition Support Team (TST). Den övergripande civila ledningen är inte minst en viktig politisk signal till afghanerna om att säkerhetsansvaret nu gradvis övergår till dem och att fortsatta närvaro inriktas på att stödja denna övergång med främst civila medel. Det militära förbandets uppgifter syftar framför allt till att stödja uppbyggnaden av de afghanska säkerhetsstrukturernas förmåga. Huvudsyftet med den civila ledningen av den samlade svenska insatsen i norra är att det säkerhetsfrämjande samarbetet som bedrivs med de afghanska säkerhetsstrukturerna samordnas med de svenska biståndsinsatserna och den institutionsuppbyggnad som bidrar till. Den civile chefen och den civila personalen utgör en del av i .