prop · GZ031 · 2011-09-20 00:00:00 — Öppen arbetslöshet, 16-64 år Anm.: Tidsseribrott 2004/05 i serien öppet arbetslösa , pga. omläggning av Källor: , och egna beräkningar. Inbromsningen i den svenska ekonomin leder till att företagens behov av att öka antalet anställda snabbt kommer att avta. Sysselsättningen bedöms i princip vara oföränd- rad fram . Utbudet av arbetskraft väntas fortsätta öka till följd av att befolkningen i ar- betsför ålder växer. Arbetslösheten bedöms därför öka till 2012 och ligga kvar på ungefär samma nivå 2013. I takt med att efter- frågan i ekonomin åter tar fart bedöms syssel- sättningen öka , som arbetslösheten minskar till 2015. Den utdragna lågkonjunkturen medför att resursutnyttjandet på arbetsmarknaden blir normalt först bortom 2015. Den svaga utvecklingen på arbetsmarknaden medför att de problem som finns på arbets- marknaden riskerar att förvärras. Långtidsar- betslösheten är fortfarande hög och antalet långtidsarbetslösa kommer sannolikt att öka . Risken för långtidsarbetslöshet skiljer sig kraftigt åt mellan olika grupper (se di- agram 1.4). Personer födda utanför , äldre, personer med högst förgymnasial utbild- ning och personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga är långtidsar- betslösa i högre utsträckning än andra grupper. För dessa grupper blir det ännu svårare att få jobb när konjunkturen åter försvagas. Arbets- lösheten bedöms bita sig fast på en något högre nivå till följd av varaktigheten i lågkonjunkturen. Dessa effekter väntas dock klinga av . Jämviktsarbetslösheten bedöms uppgå till 2015. Diagram 1.4 Kvarstående arbetslösa och deltagare i pro- gram med en inskrivningstid längre än två år Procent av befolkningen inom respektive grupp Anm.: Säsongrensade data. Källor: Arbetsförmedlingen och . 1.3.4Riskerna för en svagare utveckling dominerar Det råder stor osäkerhet kring den framtida konjunkturutvecklingen och den långsiktigt hållbara tillväxten i ekonomin. Sammantaget be- döms riskerna för en svagare utveckling domi- nera. Prognosen baseras på förutsättningen att den finansiella oron fortsätter för att sedan successivt avta under inledningen av 2012. Det finns dock en betydande risk att de statsfinansiella problemen i euroområdet förvär- ras, vilket sannolikt skulle leda till en fördjupad osäkerhet på de finansiella marknaderna. Samti- digt riskerar de akuta statsfinansiella problemen i vissa länder att sprida sig till fler länder i euro- området som har svaga offentliga finanser och svaga tillväxtutsikter (se fördjupningsrutan Vad bestämmer offentlig skuldutveckling? Ytterligare en risk är att dessa problem sprider sig till banksektorn i större utsträckning än vad som antas i prognosen. Det finns bl.a. en risk att stora banker i det centrala euroområdet får bety- dande svårigheter att finansiera sig på de finansi- ella marknaderna. Detta skulle medföra kraftigt höjda riskpremier och räntespreadar. situation kan den kraftiga oro på finansmarkna- derna som rådde under finanskrisen återuppstå, vilket även skulle påverka svenska banker och följaktligen även den reala ekonomin negativt. Vid en sådan utveckling skulle den makroeko- nomiska utvecklingen bli betydligt svagare både internationellt och i än vad som antagits.4 är det möjligt att den finansiella oron minskar snabbt och att tillgångspriserna åter börjar öka. I en sådan situ- ation finns det goda förutsättningar för högre tillväxt och lägre arbetslöshet under framför allt 2012. Framåtblickande indikatorer för både hus- håll och företag indikerar att produktionen och sysselsättningen kommer fortsätta att öka, om än i långsammare takt än . Om tillväxten blir så hög som dessa indikerar kan den svenska ekonomin utvecklas starkare än vad som förutses i prognosen. Vidare talar hus- hållens höga sparkvot och den relativt höga ök- ningen av den disponibla inkomsten för att hus- hållens konsumtion kan öka snabbare den när- maste tiden om oron dämpas snabbt och deras förmögenhet åter stiger. 4 I avsnitt 5.6 redovisas de makroekonomiska effekterna av en fördjupad finansiell oro. Vad bestämmer offentlig skuldutveckling? Vissa länders problem med stor offentlig skuld- sättning motiverar en mer utförlig förklaring till vad som påverkar skuldutvecklingen.5 Begreppet skuldkvot är centralt i detta sammanhang och definieras här som den offentliga sektorns kon- soliderade bruttoskuld (s.k. Maastrichtskuld) i relation till BNP.6 Det finns fyra faktorer som är viktiga för skuldkvotens utveckling: skuldkvotens ur- sprungliga storlek, storleken på det s.k. offent- liga primära underskottet, tillväxttakten i BNP och räntenivån. Ett land med en stor offentlig skuld i förhållande till BNP är känsligt för för- ändringar i ränteläget. Om räntan ökar som en följd av att förtroendet för finanspolitiken mins- kar kan skuldkvoten komma att öka snabbt. En sådan utveckling kräver att budgetförstärkningar genomförs, dvs. att skatter höjs och/eller att ut- gifter minskas, för att räntan ska sjunka och skuldutvecklingen inte ska bli okontrollerbar. Om landets regering inte snabbt förmår ta kon- troll över situationen kan det leda till ytterligare minskat förtroende och än högre upplånings- kostnader, vilket försämrar det ekonomiska lä- get. Därigenom skapas en ond cirkel. Förändringen av den offentliga skulden som andel av BNP kan något förenklat skrivas som:7 skuld = primärt sparande skuld( nominell BNPränta) där indikerar en förändring. Det primära spa- randet är skillnaden mellan inkomster och ut- gifter, med undantag för utgifter för statsskulds- räntor och andra kapitalkostnader. Sambandet visar att om räntan är högre än den nominella BNP-tillväxten kommer skulden som andel av BNP att växa även om det primära sparandet är i balans. 5I resonemanget bortses från finansiella tillgångar i offentlig sektor, t.ex. i form av pensionsfonder. 6Begreppet skuldkvot definieras i vissa andra sammanhang som statsskulden i relation till BNP. 7Här bortses från att skulden även påverkas av s.k. stock-flödes justeringar, dvs. effekter av skulddispositioner, värdeförändringar m.m. som kan ha en stor effekt på skuldutvecklingen. Dessa justeringar gör att den faktiska skuldförändringen i tabell 1 inte är densamma som en teoretiskt beräknad förändring enligt sambandet ovan. Om räntan är betydligt högre än den nomi- nella BNP-tillväxten kan skuldutvecklingen bli okontrollerbar. Även en hög initial skuldnivå ökar risken för en snabbt växande skuldkvot. Ju högre skulden och/eller räntan är i relation till BNP-tillväxten, desto högre måste det primära sparandet vara för att skuldkvoten ska förbli oförändrad. Detta samband framgår även av ta- bell 1.4, som visar vilket primärt sparande, som andel BNP, som teoretiskt sett krävs för att hålla skulden oförändrad vid olika skuldnivåer och differenser mellan ränta och tillväxt. Tabell 1.4 Primärt sparande som krävs för oförändrad skuld- kvot vid olika differenser mellan tillväxt och ränta samt olika skuldnivåer -10,0 -7,5 -5,0 -2,5 -20,0 -15,0 -10,0 -5,0 Källa: Egna beräkningar. Om räntan exempelvis är högre än tillväxten, och skulden motsvarar av BNP, krävs primära överskott mot- svarande av BNP för att skulden inte ska växa. I tabell 1.5 visas de nyckeltal som är viktiga för skuldutvecklingen i och några EU- länder som drabbats relativt hårt i den senaste krisen. Tabellen visar att skuldkvoten stigit mycket snabbt i framför allt och Ir- land. Den har även ökat i och , medan den varit stabil i . Skuldkvotens snabba uppgång i , Ir- land, och beror på flera faktorer. Av tabell 1.5 framgår att den genomsnittliga skillnaden mellan tillväxttakten i BNP och rän- tan legat kring i och 20082011, något lägre i och Ita- lien och avsevärt lägre i . skuldkvot var av BNP 2010. Detta innebär att hade behövt ha ett primärt överskott motsvarande av BNP för att skuldkvoten inte skulle öka 2011. Den stora skillnaden mellan tillväxttakten i BNP och räntan förklarar, i kombination med stora underskott, skuldkvotens snabba ökning i och i de andra aktuella länderna. Tabell 1.5 Offentligfinansiella nyckeltal -3,6 i r e v -1,4 -6,9 -4,8 -10,3 -4,9 -2,8 -0,7 -2,0 -3,2 -0,5 -5,9 -11,2 -17,6 -6,0 -12,2 -29,2 -6,8 -4,9 -11,3 -3,6 -9,5 -16,5 -9,4 -9,2 -0,5 -7,2 -6,1 -1,7 -2,0 -1,1 -2,9 -6,2 -3,1 -10,5 -0,7 -0,1 -3,0 -3,2 -7,3 -2,1 -2,4 Primärt sparande = den offentliga sektorns primära finansiella sparande i pro- cent av BNP, BNP = nominell BNP:s procentuella förändring, Ränta i procent = årsgenomsnittet för tioåriga statsobligationer, Tillväxt ränta = skillnad mellan BNP:s nominella tillväxttakt och räntan. Skuld i procent av BNP = offentlig brut- toskuld som andel av BNP. Källa: European Economic Forecast, Spring 2011, European economy 1/2011. I en konjunkturnedgång minskar tillväxttakten i BNP, som räntenivån vanligen faller. En avmattning gör att olika typer av risker ten- derar att omvärderas. En skuldkvot som ansågs vara problemfri innan krisen kan komma att ses som och bli ett allvarligt problem. Stater med låg kreditvärdighet kan då få uppleva att räntan tvärtom stiger, om långivare kräver en riskpremie för att fortsätta att låna ut pengar. Detta innebär att skillnaden mellan BNP-till- växten och räntan ökar. När tillväxttakten i BNP blir allt mindre och räntenivån högre krävs ett allt högre primärt sparande för att inte skulden ska öka på ett oroväckande sätt. gifter tränger på så sätt undan prioriterade ut- gifter. I diagram 1.5 illustreras hur ränteläget i och ett antal krisdrabbade EU-länder ut- vecklats . Diagram 1.5 Ränta på statsobligationer med löptid Diagrammet visar att räntan ökat högst påtagligt i , och , medan den sjunkit i . har BNP- tillväxten i många fall varit mycket svag eller t.o.m. negativ. Ränteuppgången i , Ir- land och har varit så pass kraftig att den medfört mycket stora krav på förstärkningar av det primära sparandet för att stabilisera skuld- kvoten. För dessa länder har det inte varit möj- ligt att finansiera sina underskott på de reguljära finansmarknaderna, utan de har i stället fått till- gång till speciella stöd från övriga EU-länder och IMF. För att vända utvecklingen och få ned räntorna måste förtroendet för finanspolitiken återskapas genom trovärdiga och tydliga konso- lideringsprogram. 1.4.1Balans i det finansiella sparandet De offentliga finanserna har stärkts i takt med den ekonomiska utvecklingen. Det fi- nansiella sparandet beräknas visa ungefär balans 2011 och 2012 för att därefter förstärkas snabbt 2014 och 2015 (se tabell 1.6). Det finansiella sparandet har revide- rats ned av BNP jämfört med prognosen ekonomiska vårproposi- tion. För 20122015 har det finansiella sparandet reviderats ned med mellan av BNP . Det beror i huvudsak på lägre skatteintäkter till följd av den svagare ekono- miska utvecklingen. De takbegränsade utgifterna har, i förhållande till ekonomiska vår- proposition, reviderats upp 2012 , främst till följd av högre arbetslöshet samt de förslag till åtgärder som lämnas i denna proposi- tion. har de takbegränsade utgifterna i stället reviderats ner, vilket bl.a. beror på att pen- sionssystemets utgifter beräknas bli lägre. Förstärkningen av den offentliga sektorns finanser sker i staten. Ål- derspensionssystemet har ett över tiden mins- kande, men alltjämt positivt, finansiellt sparande. Den kommunala sektorn redovisar över pro- gnosperioden ett litet negativt finansiellt sparande, men ett positivt resultat enligt de re- dovisningsprinciper som gäller för det kommu- nala balanskravet.8 Den konsoliderade bruttoskulden uppgick till av BNP , vilket ger en god marginal till referensvärdet inom EU:s på av BNP. Lägre överskott i det finansiella sparandet och en justering av det beräkningstekniska anta- gandet om försäljningar av statens aktieinnehav (se vidare avsnitt 10), bidrar till att skulden för- väntas minska något långsammare jämfört med prognosen ekonomiska vårproposi- 8 Mellan den kommunala redovisningen och nationalräkenskaperna förekommer redovisningsmässiga skillnader som kan uppgå till enskilda år. Den kommunala redovisningen bygger på samma utgångspunkter som redovisningen inom näringslivet. Om t.ex. investeringsutgifterna ökar kraftigt mellan får detta genomslag på det finansiella sparandet, medan resultatet endast påverkas av avskrivningarna. beräknas den konsoliderade brut- toskulden uppgå till av BNP. Eftersom osäkerheten är stor kring den fram- tida konjunkturutvecklingen finns det också en betydande osäkerhet i de offentligfinansiella prognoserna. En svagare ekonomisk utveckling får snabbt genomslag på de offentliga finanserna. En svagare utveckling på arbetsmarknaden får särskilt stor effekt eftersom knappt två tredje- delar av de totala skatteintäkterna utgörs av skatt på arbetsinkomster. Tabell 1.6 Den konsoliderade offentliga sektorns finanser Utfall 2010, prognos 20112015 -6,7 -1,7 -0,2 Källor: och egna beräkningar. I varje ekonomisk proposition gör regeringen en förnyad bedömning av utrymmet för nya refor- mer, det s.k. reformutrymmet. Vilka faktorer bestämmer reformutrymmet? Reformutrymmet bedöms utifrån en avstämning av det finansiella sparandet mot överskottsmålet där ett antal faktorer vägs in i bedömningen (se vidare avsnitt 4). Överskottsmålet är bestämt som ett överskott som ska uppnås över en kon- junkturcykel. Avstämningen görs utifrån flera olika indikatorer eftersom det inte finns en enda indikator som på ett entydigt sätt mäter mål- uppfyllelsen. Bland annat till följd av rekommendationer från och görs års ekonomiska vårproposition en tydlig åtskillnad mellan en bakåt- och framåt- blickande bedömning av överskottsmålet. framåtblickande uppföljningen görs för att fast- ställa ett reformutrymme eller ett behov av bud- getförstärkningar. De indikatorer som används för denna utvärdering är den s.k. sjuårsindika- torn och det strukturella sparandet.9 Vid tolk- ningen av sjuårsindikatorn beaktas även det ge- nomsnittliga konjunkturläget som indikatorn omfattar. Den bakåtblickande analysen görs för att upptäcka eventuella syste- matiska fel i finanspolitiken som kan påverka måluppfyllelsen framöver. För detta används det genomsnittliga sparandet . Utifrån dessa indikatorer görs se- dan en samlad bedömning av reformutrymmet där hänsyn även tas till osäkerheten i bedöm- ningen, riskbilden och till vad som är en välav- vägd finanspolitik sett utifrån konjunkturläget. Med riskbilden avses bl.a. att det finansiella spa- randet och konjunkturen kan utvecklas på ett annat sätt än vad som prognostiseras. Risken för att konjunkturcykeln kan vara asymmetrisk, dvs. att konjunkturläget inte är i balans som genom- snitt över konjunkturcykeln, vägs också in i be- dömningen som en del av riskbilden.10 I grund och botten bestäms utrymmet för reformer utifrån hur stort det finansiella sparan- det är på lång sikt. Detta bestäms av den lång- siktiga utvecklingen av produktionsförmågan i , som i sin tur bestäms av framför allt an- talet arbetade timmar i ekonomin, humankapi- talet och kapitalstockens utveckling. som den långsiktiga produktionsförmågan är av- görande för reformutrymmet och möjligheten att vidta nya åtgärder, kan politiken i sig också påverka produktionsnivån och därmed reform- utrymmet. Exempelvis bidrar jobbskatteavdraget till att varaktigt öka antalet arbetade timmar och sysselsättningen och därigenom till en ökning av skattebasen. Denna effekt bidrar till en minskad belastning på de offentliga finanserna av åtgär- den. Även de åtgärder som regeringen vidtagit inom sjukförsäkringssystemet och inom arbets- löshetsersättningen har bidragit till att varaktigt öka antalet arbetade timmar i ekonomin. 9Sjuårsindikatorn är ett sjuårigt centrerat medelvärde för det finansiella sparandet i den offentliga sektorn. Det sjuåriga medelvärdet omfattar sparandet 2008-2014. Det strukturella sparandet visar hur stort det finansiella sparandet skulle vara vid ett normalt konjunkturläge. och har ansett att regeringens användning av flera indikatorer gör uppföljningen av överskottsmålet och bedömningen av reformutrymmet otydlig (se vidare avsnitt 12). dömningen av reformutrymmet görs alltid ut- ifrån en prognos av det finansiella sparandet där det antas att det inte tillkommer några nya disk- retionära åtgärder utöver de som redan tidigare beslutats eller som aviseras i den aktuella eko- nomiska propositionen. Vid en normal ekono- misk tillväxt, utan stora strukturella förändringar i ekonomin, innebär detta förfarande normalt att skatteintäkterna ökar i takt med BNP, som utgifterna minskar som andel av BNP. Det beror bl.a. på att en del av utgifterna inte är in- dexerade. Bedömning av reformutrymmet utifrån indikatorerna för uppföljning av överskottsmålet Det bakåtblickande tioårsgenomsnittet för det finansiella sparandet uppgick av BNP (se tabell 1.7). Sparandet låg så- ledes något under målsatt nivå. Justerat för det genomsnittliga konjunkturläget låg dock det ge- nomsnittliga finansiella sparandet på av BNP, dvs. något över målet. Detta tyder på att det inte finns några systematiska fel i finans- politiken som påverkar måluppfyllelsen fram- över. Vid bedömningen av de framåtblickande indi- katorerna har effekter av de reformer som föreslås i denna proposition beaktats. Re- formerna beräknas försämra det offentliga finan- siella sparandet med 2012. Sjuårsindikatorn uppgår till av BNP och till av BNP . Dessa indikatorer tyder på att det finansi- ella sparandet varaktigt ligger något under överskottsmålet. Den konjunkturjusterade sju- årsindikatorn pekar emellertid på att sparandet ligger högre än överskottsmålet. Risken för en asymmetrisk konjunkturutveckling talar för att man bör lägga vikt vid både den konjunkturjusterade och den icke konjunkturjusterade indikatorn. Den sam- mantagna bedömningen blir då att det finansiella sparandet i genomsnitt ligger över överskotts- målet under dessa år. Det strukturella sparandet uppgår till 2,0 pro- cent av BNP 2012 och stiger sedan successivt för att uppgå till 3,7 pro- cent 2015. Denna indikator visar därmed på ett finansiellt sparande som ligger väl över överskottsmålet, framför allt mot slutet av pro- gnosperioden. Tabell 1.7 Finansiellt sparande samt indikatorer för avstäm- ning mot överskottsmålet Procent av BNP respektive potentiell BNP Utfall 2010, prognos 20112015 -0,2 -3,9 -2,2 -3,6 -2,9 -1,6 -0,9 -1,0 -2,3 -3,0 -3,1 1 Konjunkturjusteringen görs genom att indikatorvärdet minskas med BNP-gapet multiplicerat med elasticiteten 0,55. Källor: och egna beräkningar. Bedömning av reformutrymmet utifrån indikatorerna med hänsyn tagen till osäkerheten i bedömningen och riskbilden De två framåtblickande indikatorerna som re- geringen använder för att följa upp överskotts- målet visar att det finansiella sparandet, med hänsyn tagen till konjunkturläget, varaktigt lig- ger högre än vad överskottsmålet kräver. Det finns dock ett antal osäkerheter i de indikatorer som används ovan. Exempelvis har Finanspoli- visat att prognososäkerheten i finan- siellt sparande för 2000-2010 är så stor som +/- 2procentenheter redan för innevarande år.11 Bedömningen av det strukturella sparandet är Beräkningar visar att det inte är ovanligt att det strukturella sparandet för ett ut- fallsår i efterhand justeras med mer än en pro- centenhet (se fördjupningsrutan Bedömningen av strukturellt sparande är osäker i avsnitt 4). Den genomsnittliga skillnaden mellan den lägsta respektive högsta bedömningen av strukturellt sparande för ett enskilt utfallsår uppgick till av BNP. Om det strukturella sparandet i efterhand skulle komma att revideras ned i den storleksordningen skulle det inte finnas något reformutrymme alls . Som beskrivits ovan gör osäkerheten kring den framtida ekonomiska utvecklingen det extra 11 (2011), Svensk finanspolitik. angeläget att tills vidare upprätthålla goda säker- hetsmarginaler i de offentliga finanserna. Histo- riska erfarenheter visar att de direkta kostna- derna för att rädda det finansiella systemet för ett land i kris kan vara mycket stora av BNP (se fördjupningsrutan Vad kostar en kris? i avsnitt 4). Under 1990-talskri- sen uppgick de direkta kostnaderna i till mellan av BNP. De totala kostnaderna till följd av en allvarlig kris är dock betydligt större än så. För ett land som genom- gått en allvarlig kris har den reala statsskulden i genomsnitt ökat med efter krisen. Dessa siffror visar visserligen att det inte är möjligt att undvika stora underskott i det fi- nansiella sparandet i händelse av en kris i det fi- nansiella systemet enbart genom att upprätthålla säkerhetsmarginaler i de offentliga finanserna.12 Däremot kan sådana marginaler bidra till att stärka förtroendet för att den förda politiken inte spär på problemet. Ett ytterligare argument för att i detta läge upprätthålla goda säkerhetsmarginaler är att det finansiella sparandet i är be- tydligt lägre än vad det var vid ingången till fi- nanskrisen som inleddes (se avsnitt 1.5.1). Regeringen anser mot denna bakgrund att det är mer ansvarsfullt att i efterhand korrigera ett för högt sparande genom att genomföra angelägna struktur- och välfärdsreformer, än att tvingas till nedskärningar om de negativa riskerna skulle re- aliseras. Bedömning av reformutrymmet med hänsyn tagen till konjunkturläget som tillräckliga säkerhetsmarginaler i de offentliga finanserna måste upprätthållas bör finanspolitiken inte vara för åtstramande efter- som resursutnyttjandet i utgångsläget är svagt och antas försvagas ytterligare 2012. Prognosen för BNP och sysselsättning talar å ena sidan för att det skulle kunna vara motiverat att låta fi- nanspolitiken vara något mer expansiv. Å andra sidan talar den negativa riskbilden för att det nu är extra angeläget att upprätthålla goda säker- hetsmarginaler i de offentliga finanserna. 12 Regeringen förfogar också över en stabilitetsfond för finansiering av eventuella stödinsatser (se avsnitt 1.5.2). en svår avvägning vilken vikt som i nuvarande läge ska läggas vid att upprätthålla säkerhetsmar- ginaler i de offentliga finanserna och vilken vikt som ska läggas vid att inte ha en för åtstramande finanspolitik när resursutnyttjandet på arbets- marknaden är svagt. Med hänsyn till den mycket osäkra situationen i omvärlden be- dömer regeringen att det är över- ordnat att upprätthålla säkerhetsmarginaler i de offentliga finanserna. Fördelarna med att göra finanspolitiken mer expansiv 2012 väger inte alls lika tungt som riskerna för att finansmarkna- derna kan tappa förtroendet för de offentliga fi- nansernas hållbarhet och de konsekvenser för svensk arbetsmarknad detta skulle kunna med- föra (se fördjupningsrutan Vad bestämmer of- fentlig skuldutveckling?). stärks ef- terfrågan till följd av att budgetens automatiska stabilisatorer tillåts verka fullt ut. Samlad bedömning av reformutrymmet I budgetpropositionen aviserade reger- ingen en rad reformambitioner. Dessa villkora- des av att det kunde säkerställas att viktiga re- former inom prioriterade välfärdsområden kunde säkras, att överskottsmålet skulle nås, att utgiftstaket skulle och att det fanns ett varaktigt reformutrymme. ekonomiska vårproposition gjorde regeringen bedömningen att en stor del av re- formambitionerna för mandatperioden skulle kunna genomföras . Med hänsyn till riskbilden underströks dock att en förnyad bedömning skulle göras av reformut- rymmet i budgetpropositionen . Vid en påtagligt sämre konjunkturutveckling än den som ligger i huvudscenariot, där syssel- sättningen allvarligt riskerar att försvagas, måste det finnas utrymme att vidta ytterligare åtgärder för att stötta sysselsättningen och den ekono- miska utvecklingen. Det måste också finnas ut- rymme att kunna hantera en betydligt mer be- svärlig situation på de finansiella marknaderna. Sådana åtgärder kan endast vidtas om det finns tillräckliga buffertar. Det säkerställer att det fi- nansiella sparandet kan återgå till överskott när konjunkturläget normaliseras och att utgiftsta- ket inte äventyras. Regeringens bedömning är att de reformam- bitioner som beskrevs i budgetpropositionen fortfarande kan genomföras under man-