prop · GY0386 · 2011-03-11 00:00:00 — Även Havs- och vattenmyndigheten ska få begära att en mark- och miljödomstol ska överlämna ett mål till regeringen för prövning. Ett exemplar av ansökningshandlingarna och kungörelsen i ett an- sökningsmål ska mark- och miljödomstolen även skicka till Havs- och vattenmyndigheten. Även Havs- och vattenmyndigheten ska, när det behövs, föra talan iansökningsmål för att tillvarata miljöintressen och andra allmänna intressen. Bestämmelsen om skyldighet att i ansökningsmål yttra sig om en vattenanläggnings eller verksamhets inverkan på det allmänna fiskeintresset och att anmäla om det krävs en underökning på plats ska utgå. Även Havs- och vattenmyndigheten ska få ansöka om prövning i fråga om återkallelse av tillstånd, dispens eller godkännande, förbud mot fortsatt verksamhet och omprövning av tillstånd. Även Havs- och vattenmyndigheten ska få föra talan i fråga om allmänna intressen när det gäller ändringar av vattenverksamheter eller vattenanläggningar för att förebygga eller minska framtida skador. Även Havs- och vattenmyndigheten ska svara för sina kostnader vid mark- och miljödomstolen i mål som gäller återkallelse, förbud mot fortsatt verksamhet eller omprövning. I mål som gäller om- prövning för att förbättra en anläggnings säkerhet ska inte heller Havs- och vattenmyndigheten svara för kostnader som uppkommer för andra motparter än tillståndshavaren. Även Havs- och vattenmyndigheten ska utöva tillsyn i enlighet med vad regeringen bestämmer. Havs- och vattenmyndigheten ska ges tillfälle att utöva tillsyn över att villkor till skydd för fisket fullgörs. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslogs att Havs- och vattenmyndigheten ska överta skyldighet att yttra sig och verkets rätt att få en sakkunnig- utredning till stånd enligt 22 kap. 6 § tredje stycket . I prome- föreslog även att Havs- och vattenmyndigheten ska ta över Natur- vårdsverkets rätt att föra talan i fråga om allmänna intressen när det gäller ändringar av vattenverksamheter eller vattenanläggningar för att förebygga eller minska framtida skador. Remissinstanserna: i , tillika i vattendistrikt, har gjort bedömningen att bestämmelserna i 22 kap. 6 § tredje stycket kan utgå och pekat på att Havs- och vattenmyndighetens föreslagna partsroll på ett na- turligt sätt omfattar de frågor som berörs i bestämmelsen. anser vidare att gränsdragningen och frågan om samordning och sam- verkan mellan Havs- och vattenmyndigheten, Kammarkollegiet och bör klargöras. i län, tillika Vat- tenmyndighet i Södra vattendistrikt, förutsätter att den gräns- dragning som uppkommer mellan och Havs- och vat- tenmyndigheten kommer att tydliggöras i det fortsatta arbetet. Utred- ningen om inrättande av en myndighet för havs- och vattenmiljö (M2010:03) har anfört att eftersom länsstyrelserna ansvarar för det all- männa fiskeintresset i länen och då Havs- och vattenmyndigheten, på nationell nivå, integrerat hanterar frågor som rör de allmänna intressena fiske och vattenmiljö, så saknas det behov av en särreglering i fråga om yttranden avseende det allmänna fiskeintresset. Utredningen har vidare anfört följande. Det saknas behov av en reglering som ger Havs- och vattenmyndigheten en ovillkorlig rätt att kräva sakkunnigutredning. Om Havs- och vattenmyndigheten eller anser att sakkunnig- utredning behövs i ett visst mål, får det anses ligga i respektive myndig- hets intresse att framföra yrkanden i frågan när myndigheten för talan i målet för att tillvarata miljöintressen och andra allmänna intressen. Därför bör också 22 kap. 6 § tredje stycket utgå. Naturvårds- verket har förordat att verkets möjlighet att föra talan om oförutsedda skador enligt 24 kap. 13 § bibehålls. Skälen för regeringens förslag De verksamheter som rör havs- och vattenmiljön och som Naturvårds- verket eller ansvarar för ska föras över till den nya Havs- och vattenmyndigheten. Det innebär att ändringar behöver göras i de bestämmelser i där och finns omnämnda. Bestämmelser om miljökonsekvensbeskrivningar och annat beslutsunder- lag finns i 6 kap. . Miljöbedömningar och miljökonsekvens- beskrivningar av sådana planer och program som krävs i lag eller annan författning regleras i 6 kap. 1118 §§ . Innan en myndighet eller kommun bestämmer omfattningen av och detaljeringsgraden för en miljökonsekvensbeskrivning, ska myndigheten eller kommunen samråda med den eller de kommuner och länsstyrelser som berörs av planen eller programmet. För planer och program på nationell nivå ska, enligt 6 kap. 13 § andra stycket , samråd i stället ske med Naturvårdsver- ket och andra centrala förvaltningsmyndigheter. För att tydliggöra Havs- och vattenmyndighetens särskilda roll på miljöområdet bör även den myndigheten uttryckligen anges i den nämnda bestämmelsen. Begreppet central förvaltningsmyndighet används i 6 kap. 13 § andra stycket . har i sitt betänkande Styra och Ställa (SOU:2008:118) anfört att det finns särskilda skäl att sluta använda bl.a. begreppet central förvaltningsmyndighet i formella texter. Ett skäl till detta är att ordet central inte tillämpas på något konsekvent sätt, vilket gör det betydelselöst och förvirrande. Ett antal författningar har ändrats i enlighet med ställningstagande. Ordet centrala bör därför tas bort även i 6 kap. 13 § andra stycket mil- jöbalken och ersättas med statliga, för att på så sätt skilja dem från de regionala och kommunala förvaltningsmyndigheterna. Mål i mark- och miljödomstolar Som framgår av den remitterade promemorian har i tilläggsdirektiv till Utredningen om inrättande av en myndighet för havs- och vattenmiljö (dir. 2010:100) regeringen uttalat att utgångspunkten ska vara att Havs- och vattenmyndigheten, inom sitt ansvarsområde, ska ha rätt att föra det allmännas talan i domstol redan när myndigheten inleder sin verksamhet. Denna rätt innebär att ett antal processuella bestämmelser i 21, 22, 24 och 25 kap. behöver ändras. Bestämmelser om målen i mark- och miljödomstolar finns i 21 kap. . Om en mark- och miljödomstol finner att ett mål hos dom- stolen även rör ett annat allmänt intresse av synnerlig vikt än ett sådant som avses i 1 kap. 1 § (dvs. sådana mål där miljöintresset står mot något annat allmänt intresse), ska domstolen, enligt 21 kap. 7 § andra stycket , med eget yttrande överlämna målet till reger- ingen. Detsamma gäller om begär att målet av sådan anledning ska överlämnas till regeringen. Bestämmelsen bör ändras så att även Havs- och vattenmyndigheten får rätt att göra en sådan begäran. Förfarandet vid mark- och miljödomstolarna i ansökningsmål regleras i 22 kap. . Enligt 22 kap. 4 § första stycket ska, enligt huvudregeln, ett exemplar av ansökningshandlingen och kungörel- sen i målet sändas till , Kammarkollegiet, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, och den eller de berörda kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskydds- området. Enligt 22 kap. 6 § första stycket ska, när det be- hövs, , Kammarkollegiet, Myndigheten för samhälls- skydd och beredskap och föra talan i målet för att tillvarata miljöintressen och andra allmänna intressen. De nämnda bestämmelserna bör ändras så att även Havs- och vattenmyndigheten ska ha rätt att få an- sökningshandlingen och kungörelsen i målet och att föra talan för att till- varata miljöintressen och andra allmänna intressen. I tredje stycket i 22 kap. 6 § finns särskilda bestämmelser som gäller det allmänna fiskeintresset. Om handlingar har sänts till enligt 4 §, ska verket yttra sig om en vattenanläggnings eller verksamhets inverkan på det allmänna fiskeintresset och föreslå de bestämmelser som behövs för att skydda fisket. Om verket anser att ett sådant yttrande kräver en undersökning på plats, ska verket anmäla be- hovet av en sådan undersökning och mark- och miljödomstolen ska för- ordna om en sakkunnigutredning. Enligt det förslag som lämnades i den remitterade promemorian ska Havs- och vattenmyndigheten överta dessa befogenheter från . Utredningen om inrättande av en myn- dighet för havs- och vattenmiljö och i har förespråkat att 22 kap. 6 § tredje stycket bör utgå, då det saknas behov av de nämnda bestämmelserna. När det gäller frågan om att yttra sig i målet kan det konstateras att Havs- och vattenmyndigheten, enligt den föreslagna bestämmelsen i 22 kap. 6 § första stycket miljöbal- ken, ska ha rätt att föra talan för att tillvarata miljöintressen och andra allmänna intressen. Att yttra sig om inverkan på det allmänna fiskein- tresset och att föreslå bestämmelser som behövs till skydd för fisket föl- jer av Havs- och vattenmyndighetens föreslagna rätt att, som part, föra talan i målet. En skillnad mellan tredje och första stycket är dock att ett yttrande alltid ska lämnas men att skyldigheten att föra talan är begränsad till de fall då det behövs. I många fall som rör verksamheter med på- verkan på vatten är även fiskefrågor av central betydelse. Länsstyrelser- nas och Havs- och vattenmyndighetens ansvar för såväl fiske- som vat- tenmiljöfrågor utgör ett skydd för det allmänna fiskeintresset. Den be- stämmelse som innebär en skyldighet att yttra sig i fråga om inverkan på det allmänna fiskeintresset kan därför tas bort. När det gäller rätten att kräva undersökning på plats och att få en sakkunnigutredning till stånd kan det konstateras att denna rättighet saknar motsvarighet i paragrafens första stycke. En myndighet som för talan kan dock yrka att mark- och miljödomstolen ska förordna om sakkunnigutredning. Mark- och miljö- domstolen har enligt andra bestämmelser i 22 kap. en skyldighet att se till att utredningen i målet får den inriktning och om- fattning som krävs. Om det för bedömningen av målet behövs någon särskild utredning kan domstolen förordna en eller flera sakkunniga, som efter förberedande undersökning ska avge utlåtande i målet. Dessa bestämmelser tillgodoser intresset av att fiskefrågorna får en allsidig och grundlig belysning. Hela tredje stycket i 22 kap. 6 § kan där- för tas bort. På så sätt får Havs- och vattenmyndigheten dessutom en ställning som motsvarar övriga myndigheters ställning enligt första stycket. Bestämmelser om tillstånds giltighet och om omprövning av bl.a. tillstånd till miljöfarlig verksamhet finns i 24 kap. . I 24 kap. 7 § första stycket anges att ansökan om sådan prövning som avses i 36 §§, dvs. återkallelse av tillstånd, dispens eller godkännande, förbud mot fortsatt verksamhet och omprövning av tillstånd, får göras hos mark- och miljödomstol av , och . Den nämnda bestämmelsen bör ändras så att även Havs- och vattenmyndigheten får rätt att ansöka om sådana prövningar. Enligt 24 kap. 13 § andra stycket får , , eller en kommun föra talan i fråga om allmänna intressen när det gäller ändringar av vattenverksamheter eller vattenanläggningar för att förebygga eller minska framtida skador som verksamheten kan förorsaka. Enligt det förslag som lämnades i den re- mitterade promemorian ska Havs- och vattenmyndigheten, i stället för , få föra sådan talan. har i sitt re- missvar pekat på att frågan om sådana skador kan aktualiseras om en vattenverksamhet vid exempelvis ett kraftverk orsakar översväm- ningar som försvårar saneringen av ett förorenat område eller gynnar uppkomsten av översvämningsmygg. har därför för- ordat att verket ska få behålla sin möjlighet att föra talan för att före- bygga eller minska framtida skador. pekar på visar att det finns ett behov av att verket får behålla sin rätt att föra sådan talan. Bestämmelsen bör därför ändras så att även Havs- och vattenmyndigheten får föra talan i fråga om allmänna intressen när det gäller ändringar av vattenverksamheter eller vattenanläggningar för att förebygga eller minska framtida skador. 25 kap. gäller rättegångskostnader och liknande kostnader. I mål som gäller återkallelse av tillstånd, dispens eller godkännande, för- bud mot fortsatt verksamhet och omprövning av tillstånd enligt 24 kap. 36 §§ eller ändring av en bygdeavgift eller en allmän fiske- avgift enligt 7 kap. 15 § lagen (1998:812) med särskilda bestämmelser om vattenverksamhet ska, enligt 25 kap. 3 § , Naturvårdsver- ket, Kammarkollegiet, och den som har tillstånd till verk- samheten svara för sina kostnader vid mark- och miljödomstolen. I mål som avser omprövning för att tillgodose allmänna intressen ska den myn- dighet som ansökt om prövningen dessutom svara för sådana kostnader vid mark- och miljödomstolen som uppkommer för andra motparter än tillståndshavaren. Denna regel har dock två undantag. Den gäller inte sådan omprövning som avses i 24 kap. 5 § första stycket 11 , d.v.s. om det visat sig att anordningar som har vidtagits eller villkor som har meddelats till skydd för fisket är mindre ändamålsenliga. I sådana fall ska myndigheterna inte svara för kostnader som uppkommer för andra motparter än tillståndshavaren. Den gäller inte heller sådan omprövning som avses i 24 kap. 5 § 10 , d.v.s. för att förbättra en anlägg- nings säkerhet. I sådana fall ska tillståndshavaren svara för de nämnda kostnaderna. Bestämmelsen bör ändras så att även Havs- och vatten- myndigheten ska svara för sina kostnader vid mark- och miljödomstolen och kostnader som uppkommer för andra motparter än tillståndshavaren när det gäller omprövning för att tillgodose allmänna intressen. Även Havs- och vattenmyndigheten bör omfattas av de nämnda undantagen i fråga om kostnader som uppkommer för andra motparter än tillstånds- havaren när det gäller omprövning av anordningar eller villkor som har meddelats till skydd för fisket och omprövning för att förbättra en an- läggnings säkerhet. På så sätt får Havs- och vattenmyndigheten en ställ- ning som motsvarar de övriga myndigheternas ställning. Som framgår av den remitterade promemorian har Utredningen om en myndighet för havsmiljö och Utredningen om inrättande av en myndig- het för havs- och vattenmiljö föreslagit att Havs- och vattenmyndigheten ska ansvara för den centrala tillsynsvägledningen på ett antal områden. Tillsynen på område är reglerad i 26 kap. . En- ligt 26 kap. 3 § första stycket utövar , gene- ralläkaren, , andra statliga myndigheter och kommuner till- syn i enlighet med vad regeringen bestämmer. Havs- och vattenmyndig- hetens roll på miljöområdet och dess kommande tillsynsansvar bör tyd- liggöras genom en ändring i bestämmelsen, som innebär att även Havs- och vattenmyndigheten omnämns där. Bestämmelser om tillträde finns i 28 kap. . Enligt 28 kap. 9 § andra stycket ska tjänstemän hos och fiske- tillsynsmän som har förordnats för detta ges tillfälle att utöva tillsyn över att villkor till skydd för fisket fullgörs. Eftersom Havs- och vattenmyn- Prop. 2010/11:86 digheten ska ta över de ansvarsområden vid som inte ska föras över till , bör bestämmelsen ändras så att Fiskeri- verkets befogenheter i stället ska gälla Havs- och vattenmyndig-heten. Gränsdragning, samordning och samverkan i och i län har pekat på behovet av att gränsdragningarna mellan Havs- och vattenmyndig- heten, Kammarkollegiet och respektive Naturvårds- verket och Havs- och vattenmyndigheten tydliggörs. i har även pekat på att frågan om samordning och samverkan mellan Havs- och vattenmyndigheten, Kammarkollegiet och bör klargöras. Arbetet med att bestämma den närmare gränsdragningen mellan och Havs- och vattenmyndig- hetens ansvarsområden pågår. Frågorna om den närmare gränsdragnin- gen och om samordning och samverkan mellan de berörda myndig- heterna bör inte framgå av lagtexten, utan i de förordningar som är styrande för myndigheternas ansvarsområden. 5.2Lagen (2010:921) om mark- och miljödomstolar Regeringens förslag: Inrättandet av Havs- och vattenmyndigheten innebär att lagen om mark- och miljödomstolar ska ändras så att det slås fast att det i mark- och miljödomstolarna ska finnas särskilda ledamöter som har erfarenhet av sådana sakfrågor som också faller inom Havs- och vattenmyndighetens verksamhetsområde. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: geologiska undersökning (SGU) har konstaterat att SGU:s och Havs- och vattenmyndighetens ansvarsom- råden till viss del kommer att överlappa varandra när det gäller grund- vatten och havsmiljö. De föreslagna ändringarna i lagen (2010:921) om mark- och miljödomstolar torde, enligt SGU, möjliggöra att ledamöter med erfarenhet av hydro- eller maringeologiska frågor förordnas, även om den huvudsakliga kompetensen inom dessa områden finns hos SGU. Skälen för regeringens förslag: Lagen om mark- och miljödomstolar gäller handläggningen av mål och ärenden i mark- och miljödomstol och Mark- och samt sådan handläggning i Högsta dom- stolen som följer av lagens bestämmelser. Lagens andra kapitel gäller domstolarna och deras sammansättning. Enligt 2 kap. 1 § lagen om mark- och miljödomstolar ska det finnas lag- farna domare och s.k. tekniska råd i mark- och miljödomstol och Mark- och . I mark- och miljödomstolen dömer också sär- skilda ledamöter. Enligt 2 kap. 2 § lagen om mark- och miljödomstolar ska ett tekniskt råd ha teknisk eller naturvetenskaplig utbildning och er- farenhet av sådana sakfrågor som domstolen prövar. En särskild ledamot ska ha erfarenhet av sådana sakfrågor som faller inom , eller Lantmäteriets verksamhetsområde eller av industriell, eller areell verksamhet. Enligt 2 kap. 4 § första stycket lagen om mark- och miljödomstolar Prop. 2010/11:86 ska, i mål eller ärende där mark- och miljödomstolen är första instans, rätten vid huvudförhandling eller sammanträde bestå av en lagfaren domare, som är rättens ordförande, ett tekniskt råd och två särskilda leda- möter. En av de särskilda ledamöterna ska ha erfarenhet av sådana sak- frågor som faller inom , eller Lantmäteriets verksamhetsområde. Den andra särskilda ledamoten ska ha erfarenhet av industriell, eller areell verksamhet eller av sådana sakfrågor som faller inom de nämnda förvaltningsmyndigheternas verksamhetsom- råden. Eftersom Havs- och vattenmyndigheten tar över Naturvårdsver- kets ansvar för ett antal frågor som rör havs- och vattenmiljön, bör så- dana särskilda ledamöter som avses i 2 kap. 2 och 4 §§ ha erfarenhet av sådana sakfrågor som kommer att falla inom Havs- och vattenmyndig- hetens ansvarsområde. Även Havs- och vattenmyndigheten bör därför anges i dessa bestämmelser. De nya mark- och miljödomstolarna påbörjar sin verksamhet och rekryteringen av de särskilda ledamöterna har redan inletts. En stor del av de frågor som Havs- och vattenmyndigheten kommer att an- svara för omfattas som nämnts av nuvarande verksam- hetsområde. De som har förordnats som särskilda ledamöter med erfarenhet från verksamhetsområde måste därför i många fall anses uppfylla även det erfarenhetskrav som föreslås. Mot denna bakgrund torde de föreslagna lagändringarna som utgångspunkt inte i vart fall på kort sikt medföra behov av några mer omfattande ytterligare rekryteringar av särskilda ledamöter. Genom den nya myndig- heten tydliggörs dock ansvaret för de frågor som gäller havs- och vatten- miljön. Avsikten är att bl.a. havs- och vattenförvaltningen enligt 5 kap. och förordningen (2004:660) om förvaltning av kvaliteten på vattenmiljön liksom havsmiljöförordningen (2010:1341) ska omfattas av Havs- och vattenmyndighetens ansvarsområde. Den föreslagna ändringen kan därför innebära ett behov av särskilda ledamöter med hydro- eller maringeologisk erfarenhet, vilket SGU pekat på i sitt remissvar. 5.3Lagen (1976:997) om vattenförbund Regeringens förslag: Inrättandet av Havs- och vattenmyndigheten innebär att lagen om vattenförbund ska ändras så att ersätts med Havs- och vattenmyndigheten när det gäller att få en avskrift av en synemans utlåtande med besvärshänvisning, få samtliga handlingar efter den slutliga prövningen av förrättningen och föra en förteckning över alla vattenförbund samt att få kungörelsen och en avskrift av besvärshandlingarna i ett mål, föra talan mot beslut i fråga om förbundsbildning, verksamhetens inriktning eller verksamhetsområdets avgränsning, och få en avskrift av förrättningsmannens beslut och samtliga hand- lingar sedan beslutet har vunnit laga kraft. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte haft några synpunkter i frågan. Skälen för regeringens förslag: Enligt 1 § lagen om vattenförbund . 2010/11:86 kan sammanslutningar, s.k. vattenförbund, bildas med uppgift att genom rensning, reglering eller andra vattenvårdande åtgärder främja ett från allmän eller enskild synpunkt ändamålsenligt utnyttjande av vattnet i vattendrag, sjöar eller andra vattenområden. Om så kallade synemän kommer fram till att ett vattenförbund ska bildas ska de meddela beslut om detta i ett utlåtande. En avskrift av ett sådant utlåtande med besvärs- hänvisning ska enligt 22 § lagen om vattenförbund sändas till Natur- vårdsverket och . När förrättningen slutligt prövats ska, enligt 23 § lagen om vattenförbund, samtliga handlingar sändas till , som ska föra en förteckning över alla vattenförbund. När det gäller talan mot beslut eller åtgärder vid förrättningar gäller i tillämpliga delar bestämmelserna i 13 kap. vattenlagen (1983:291) om förrättningsmål, men talan ska, enligt 25 § första stycket lagen om vattenförbund, föras i mark- och miljödomstolar. Kungörelsen i målet och en avskrift av besvärshandlingarna ska mark- och miljödomstolen, enligt 25 § andra stycket lagen om vattenförbund, sända till Natur- vårdsverket och . Enligt 26 § lagen om vattenförbund får och föra talan mot beslut i fråga om förbundsbildning, verksamhetens inriktning eller verksamhetsområdets avgränsning. Överenskommelse mellan samtliga medlemmar i vattenför- bund har samma verkan som ett beslut vid en ny förrättning, om överens- kommelsen godkänns av den förrättningsman som förord- nar. En avskrift av en sådan förrättningsmans beslut ska, enligt 36 § andra stycket lagen om vattenförbund, sändas till och . Sedan beslutet har vunnit laga kraft, ska samtliga hand- lingar sändas till . Som framgår av avsnitt 5.1 ska Havs- och vattenmyndigheten ha rätt att, inom sitt ansvarsområde, föra det allmännas talan i domstol redan när myndigheten inleder sin verksamhet. Sådana vattenvårdande åtgärder som avses i lagen om vattenförbund hör naturligt till den nya myndig- hetens ansvarsområde. Havs- och vattenmyndigheten bör därför överta uppgifter enligt lagen om vattenförbud. Lagen (2006:924) om Regeringens förslag: Inrättandet av Havs- och vattenmyndigheten innebär att lagen om ska ändras så att även Havs- och vattenmyndigheten får rätt att överklaga beslut om tillstånd som en förvaltningsmyndighet har meddelat enligt den nämnda lagen eller be- stämmelser som har meddelats med stöd av den lagen. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte haft några synpunkter i frågan. Skälen för regeringens förslag: Enligt lagen om är det en- ligt huvudregeln förbjudet att vistas eller bedriva verksamhet i , om man inte har tillstånd till det. Frågor om sådana tillstånd prövas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. har i 2 § förordningen (2006:1111) om utsett Polarforsknings- sekretariatet att pröva frågor om tillstånd för vistelse eller verksamhet i , liksom frågor om dispens från tillståndskravet. Enligt 38 § Prop. 2010/11:86 första stycket lagen om får beslut, som har meddelats i det enskilda fallet av någon annan än regeringen eller en allmän domstol, överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. får, enligt 38 § tredje stycket lagen om , överklaga beslut om tillstånd som en förvaltningsmyndighet har meddelat enligt lagen eller enligt bestäm- melser som har meddelats med stöd av lagen. Eftersom vistelse eller verksamhet i kan beröra frågor som både och Havs- och vattenmyndigheten ska ansvara för, bör även Havs- och vattenmyndigheten ha rätt att överklaga sådana beslut. Fiskelagen (1993:787) Regeringens förslag: Inrättandet av Havs- och vattenmyndigheten och samtidiga avveckling innebär att följande ändringar ska göras i fiskelagen. Befattningshavare hos Havs- och vattenmyndigheten ska ha rätt