prop · GY03165 · 2011-09-20 00:00:00 — Skälet att ränteberäk- ningen ändå görs på det sättet är att det inte är praktiskt möjligt att åstadkomma en maskinell beräkning av ränta på ansvarsbeloppet som leder till samma ränta som har påförts huvudbetalarens konto för mot- svarande belopp. I praktiken har det oftast inte heller någon betydelse att ränteberäkningen på sidobetalningsansvaret görs självständigt. Huvud- skulden är i de flesta fall överlämnad till för indrivning. I sådana fall beräknas låg kostnadsränta även på huvud- skulden. Räntan på sidobetalningsansvaret kommer då att motsvara den faktiska räntan på huvudskulden. Är huvudskulden inte överlämnad för indrivning kommer den beräknade räntan på sidobetalningsansvaret inte att överensstämma med den faktiska räntan på huvudskulden, men den Prop. 2010/11:165 kommer i vart fall inte att bli högre än räntan på huvudskulden. Eftersom beräkningen är enkel och räntan inte blir för högt beräknad är det enligt regeringens mening acceptabelt att, för ränteberäkningen efter ansvarsbeslutet, bryta sambandet mellan huvudbetalarens skattekonto och sidobetalarens ansvar. Däremot anser regeringen att det finns ett värde i att räntan i båda fallen beräknas efter en och samma räntesats. Regeringen föreslår därför en särskild räntebestämmelse enligt vilken en kostnadsränta motsvarande basräntan ska beräknas på sidobetalnings- ansvar från och med dagen efter beslutet. Sammanfattningsvis föreslår regeringen att en sidobetalare inte ska ansvara för ränta för tid före ansvarsbeslutet. Lagtekniskt framgår det av att bestämmelserna i 59 kap. SFL som reglerar förutsättningarna för beslut om ansvar inte längre anger att ränta omfattas. ansvarsbeslutet ska kostnadsränta beräknas på sidoansvaret. av 65 kap. 19 § SFL. Intäktsränta när betalt ansvarsbelopp sätts ned Regeringens förslag: Om en sidobetalare har betalat skatt eller avgift enligt ett beslut om ansvar och skatten eller avgiften sedan sätts ned, ska intäktsränta beräknas på det betalda beloppet från och med dagen efter betalningen till dess att beloppet tillgodoräknas. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se betänkandet s. 634). Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft något att erinra Skälen för regeringens förslag: Betalningsfristen för skatt eller avgift som ska betalas enligt ett beslut om ansvar är enligt skatte- Betalningen ska ske senast den förfallo- dag som infaller närmast från beslutet (16 kap. 6 § andra stycket SBL). Ett beslut om ansvar är direkt verkställbart. eller annan sidobetalare är alltså, om anstånd inte har beviljats, tvungen att betala ansvarsbeloppet även om ansvarsbeslutet har överklagats. beslut om ansvar kan komma att ändras genom om- prövning eller efter beslut av domstol. bifalla en ansökan om företrädaransvar kan också komma att ändras av frivilligt eller genom exekutiva åtgärder betalar hela eller delar av ansvarsbeloppet och beloppet sedan sätts ned uppkommer frågan om ränta bör beräknas på det belopp som ska tillgodoräknas sidobetalaren. Vid nedsättning av andra skatter räknas intäktsränta på skattekontot. Ränteberäkningen sker retroaktivt från och med den ursprungliga förfallodagen med beaktande av övriga transaktioner på skattekontot. Regeringen föreslår att intäktsränta ska beräknas även på ett ansvars- belopp som har satts ned efter betalning. emellertid utanför sidobetalarens skattekonto. Det behövs därför en särskild räntebestämmelse enligt vilken intäktsränta ska beräknas på den del av ansvarsbeloppet som ska tillgodoräknas sidobetalaren. beräknas från och med dagen efter den dag då betalningen gjordes till Prop. 2010/11:165 dess att beloppet tillgodoräknas sidobetalaren. på av basräntan ska tillämpas. Bestämmelsen finns i 65 kap. 20 § SFL. 19.10Mindre belopp ska återbetalas automatiskt bara till konto Regeringens förslag: Återbetalning av skatt eller avgift ska inte göras utan begäran om beloppet som ska återbetalas är och återbetalning inte kan göras till ett bank- eller kredit- marknadsföretagskonto. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se betänkandet s. 635 f.). Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft något att invända mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Om det vid en avstämning av skattekontot finns ett överskott har kontohavaren enligt skattebetalnings- lagen i princip rätt att få beloppet återbetalt. I vissa fall ska återbetalningen göras utan att kontohavaren behöver begära det (automatisk återbetalning). Det gäller överskott som uppkommer efter den årliga avstämningen av skattekontot efter slutskatteberäkningen. Automatisk återbetalning ska också göras av överskott som grundas på ett beslut om överskjutande ingående mervärdesskatt eller överskjutande punktskatt. Detsamma gäller överskott som grundas på ett omprövnings- beslut eller ett beslut av domstol. Automatisk återbetalning ska dock inte göras av belopp som understiger . Bestämmelserna finns i 18 kap. 1, 2 och 7 §§ SBL. gäller att återbetalning av skatt ska ske genom insättning på den skattskyldiges bank- eller kreditmarknadsföretags- konto. Uppgift om sådant konto inhämtas från den skattskyldige eller, med den skattskyldiges tillstånd, från bank eller kreditmarknadsföretag. Om särskilda förhållanden föranleder det får besluta om återbetalning på annat sätt (51 § skattebetalningsförordningen [1997:750]). I praktiken görs återbetalningen regelmässigt på annat sätt om det inte finns något konto att göra utbetalningen till. görs omkring 1 miljon återbetalningar på annat sätt än genom insättning på konto. Om mottagaren finns i görs utbetalningen med en utbetalningsavi och om mottagaren finns i utlandet används check. Insättning på konto är det billigaste och effektivaste återbetal- ningssättet. Betalningsmottagaren slipper den avgift som tas ut av banker eller motsvarande för att lösa in en avi eller check. För kostar en återbetalning genom insättning på konto . Den kostnaden ska jämföras med för utbetalningsavi och för en check. Återbetalningar till utlandet är förenade med särskilda problem. är det inte möjligt att registrera ett mottagarkonto i en Det beror på att återbetalning bara får göras till den skatt- skyldige och att den regelbundna kontroll som görs av ägandet till föran- mälda konton inte kan omfatta konton i utlandet av praktiska skäl. Där- emot kan en återbetalning göras direkt till ett konto i en utländsk bank om den skattskyldige i anslutning till den aktuella återbetalningen har tagit kontakt med och lämnat uppgift om kontot. Om ingen uppgift om konto har lämnats får återbetalning göras med check. görs ca 30 000 återbetalningar på det sättet. Återbetalning av mindre belopp med check till utlandet är ingen bra lösning. Dels är kostnaden per check hög, dels misslyckas återbetal- ningen i av fallen. I många fall gäller det återbetal- ning av några . Betalningsmottagarens kostnad för att lösa in checken kan vara lika stor som det återbetalade beloppet. Det kan dessutom vara förenat med betydande praktiska problem att få checken inlöst, särskilt om mottagaren inte har ett konto i den bank som har ställt ut checken. Många avstår därför från att lösa in checken. Checken kommer då i retur till för återinsättning på skattekontot. Varje check som kommer i retur innebär kostnader för på ca . Returer förekommer även vid återbetalning inom med utbetal- ningsavi, men andelen är mindre. av samtliga åter- betalningar med utbetalningsavi kommer i retur. Av de återbetalningar som avser belopp är returerna . Återbetalningen med utbetalningsavier och check medför alltså onödiga kostnader för såväl som betalningsmottagarna sam- tidigt som återbetalningen inte alltid kan genomföras. Om återbetalning i stället kan göras till ett konto blir förfarandet mindre kostsamt och effektivare. Alla skattebetalare har inte tillgång till ett bankkonto och det kommer därför att finnas behov av återbetalning på annat sätt även . Det bör dock finnas förutsättningar för att avsevärt minska antalet återbetalningar genom utbetalningsavi och check eftersom de allra flesta har tillgång till ett bankkonto. Återbetalning till ett konto förutsätter att betalningsmottagaren är aktiv, medan återbetalning på annat sätt inte kräver någon aktiv handling. Häri ligger förmodligen en stor del av förklaringen till det stora antalet återbetalningar med utbetalningsavi och check. Ett effektivt sätt att an- gripa problemet bör därför vara att minska utrymmet för automatiska återbetalningar på annat sätt än till konto. Om den nuvarande beloppsgränsen för automatisk återbetalning på höjs till för återbetalning på annat sätt än till konto skulle ungefär 430 000 personer påverkas, eftersom de inte skulle få någon automatisk återbetalning. Det innebär givetvis inte att rätten till återbetalning försvinner. Efter avstämningen av skattekontot skulle i stället för att göra en automatisk återbetalning få meddela kontohavaren att det finns ett överskott som kan återbetalas efter begäran. Förutsättningarna för att den som kan ta emot återbetalningen till ett bankkonto faktiskt lämnar uppgift om kontot när återbetalning begärs bör vara goda. Om betalningsmottagaren är bosatt i kan anmälan av konto gälla tills vidare. Antalet som inte får en automatisk återbetalning på grund av att återbetalningen inte kan göras till konto kommer därmed att bli färre redan året begränsningen har införts. Betalningsmottagare som inte är bosatta i eller som saknar Prop. 2010/11:165 bankkonto skulle få begära återbetalning . I gengäld skulle de få möjlighet att påverka hur återbetalningen ska genomföras. Gäller det återbetalning till utlandet kan betalningsmottagaren välja om åter- betalning med check eller till ett utländskt bankkonto passar bäst. Person- er som har mindre överskott kan också minska sina kostnader genom att begära återbetalning med något eller mellanrum. Förändringen bör alltså få i huvudsak positiva effekter för betalnings- mottagarna. Om samtliga återbetalningar skulle göras genom insättning på konto skulle kostnader för återbetalning enligt verkets beräkningar minska med . Som ovan har sagts kan det förväntas att återbetalning på annat sätt kommer att behövas även . I hur stor omfattning är däremot svårt att bedöma. Det är dock tydligt att utrymmet för besparingar är stort. Utredningen föreslår att belopp inte ska återbetalas automatiskt om återbetalningen inte kan ske till ett konto. Remiss- instanserna har inte haft något att invända mot förslaget. Regeringen föreslår samma sak. Härigenom blir återbetalningsförfarandet mindre kostsamt och mer effektivt. Bestämmelsen finns i 64 kap. 2 § andra stycket SFL. 19.11Betalning och återbetalning av skatt eller avgift för kommuner och landsting Regeringens förslag: Kommuners och landstings betalning av skatter och avgifter genom avräkning från fordran enligt 4 § lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m. ska utvidgas till att även gälla punktskatt, preliminär skatt och slutlig skatt. Detsamma ska gälla sådan ersättning eller sådant justeringsbelopp som har debiterats enligt 17 b § lagen (2005:807) om ersättning för viss mervärdesskatt för kommuner och landsting. Om det efter en avstämning av en kommuns eller ett landstings skattekonto finns ett överskott, ska beloppet återbetalas automatiskt. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se betänkandet s. 638 f.). Utredningens förslag omfattar dock inte sådan ersättning eller sådant justeringsbelopp som har debiterats enligt 17 b § lagen (2005:807) om ersättning för viss mervärdesskatt för kommuner och landsting. Remissinstanserna: Kommuner och Landsting (SKL) avstyrker förslaget om att ytterligare skatter ska anses betalda genom den s.k. kommunavräkningen. Förslaget får enligt SKL ytterligare negativa konsekvenser för utbetalningen av momsersättningen. Skälen för regeringens förslag: Kommuner och landsting ska enligt 16 kap. 8 § SBL betala avdragen skatt, arbetsgivaravgifter och mer- värdesskatt genom avräkning från fordran enligt 4 § lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m. (kommunavräkningssystemet). Utanför kommunavräkningssystemet ligger betalning av punktskatt. Sådan skatt ska alltså betalas in till särskilda konto för skatteinbetalningar och inbetalningen ska registreras på skattekontot på samma sätt som gäller för andra skattskyldiga. Kommuner och landsting debiteras också preliminär skatt och slutlig skatt som båda avser särskild löneskatt på pensioner samt, i de flesta fall, fastighetsskatt. Inbetalningen av den preliminära skatten och eventuell slutlig skatt registreras på skattekontot. SKL anför i sitt remissvar att utredningens förslag om att även preliminär skatt och slutlig skatt samt punktskatt ska betalas genom avräkning mot kommunalskattemedlen ytterligare kommer att belasta kommunerna och landstingen. I dagens system ska kommuner och landsting redovisa skatteavdrag och arbetsgivaravgifter senast den 12 efter redovisnings- perioden. Mervärdesskatt och punktskatt ska redovisas senast den 12 i andra månaden efter redovisningsperioden. Betalning av skatteavdrag, arbetsgivaravgifter och mervärdesskatt sker genom avräkning vid ut- betalning av kommunalskattemedel. Sådana utbetalningar ska ske månatligen mellan den 18 och den 20. Utbetalningen sker inte via skattekontot. Däremot krediteras avräknade belopp i samband med ut- betalningen på skattekontot (i regel den 18). Om kontot därefter visar ett överskott utbetalas beloppet efter begäran till kontohavaren. Nuvarande ordning kan sägas ge kommuner och landsting en skatte- och avgiftskredit jämfört med andra arbetsgivare när det gäller skatteavdrag och arbetsgivaravgifter. När det gäller mervärdesskatt blir kredittiden . Någon ränta tas inte ut. Den kredittiden minskas dock i vissa fall på grund av att utbetalning av den s.k. kommunmomsen, dvs. sådan ersättning som betalas ut enligt lagen (2005:807) om ersättning för viss mervärdesskatt för kommuner och landsting, sker genom kreditering på mottagarens skattekonto. Om en ansökan om utbetalning av kommunmoms kommer in i sådan tid att utbetalningen ska ske mellan den 12 och den 18 reduceras ersättningen med redovisade skatteavdrag, arbetsgivar- avgifter och mervärdesskatt innan utbetalning görs. Om utbetalningen hinner göras före den 12 så betalas ersättningen ut ograverat, om det inte finns andra skatter eller avgifter som ska betalas genom att krediteras via kommunavräkningen. Om utbetalningen görs efter den 18:e görs utbetalningen av ersättningen åter utan reducering. Eftersom de skatter som enligt gällande rätt avräknas vid utbetalning av kommunmomsen i stället ska avräknas via kommunavräknings- systemet innebär utredningens förslag att kredittiden för dessa skatter förlängs. Det finns enligt regeringens mening inte någon anledning att behandla de nämnda skatterna annorlunda än övriga skatter och avgifter som en kommun eller ett landsting ska betala. Det är en fördel om alla skatter och avgifter som ska betalas hanteras på samma sätt. Regeringen föreslår därför att punktskatt, preliminär skatt och slutlig skatt ska inordnas i kommunavräkningssystemet. Detsamma ska gälla sådan ersättning eller sådant justeringsbelopp som har debiterats enligt 17 b § lagen (2005:807) om ersättning för viss mervärdesskatt för kommuner Inbetalningen av dessa skatter och ersättningar ska som en Prop. 2010/11:165 konsekvens av detta i fortsättningen inte registreras på skattekontot. Förslaget innebär att en kommun eller ett landsting inte ska göra några inbetalningar som hanteras på skattekontot. Skattekontot kommer däremot att användas för återbetalning av överskjutande ingående mervärdesskatt och överskjutande punktskatt. Om slutlig skatt ska tillgodoräknas en kommun eller ett landsting kommer även den åter- betalningen att göras via skattekontot. Denna typ av återbetalningar ska göras automatiskt utan att kontohavaren behöver begära det. Återbetalning av överskott på skattekontot kan även aktualiseras på grund av att ett statligt stöd har krediterats skattekontot. Eftersom kommuner och landsting bara ska betala begränsade belopp över skatte- kontot har debiterade belopp i många fall varit mindre än stödbeloppen. Kommuner och landsting har då tvingats att begära återbetalning för att få ut stödet. Detta har upplevts som ett problem. I fortsättningen ska kommuner och landsting inte göra några inbetalningar alls som ska registreras på skattekontot. Ett överskott som beror på ett statligt stöd bör kunna betalas ut automatiskt på samma sätt som övriga återbetalningar som kan bli aktuella för kommuner och landsting. Regeringen föreslår därför en generell bestämmelse om automatisk återbetalning av överskott på skattekonton som tillhör kommuner och landsting. Automatisk återbetalning är motiverad eftersom kommuner och lands- ting, till skillnad från andra som bedriver näringsverksamhet, inte löpande kan använda stödet för att betala skatter och avgifter. Bestäm- melsen innebär inte att kommuner och landsting får tillgång till stödet tidigare än andra, utan att den möjlighet som övriga har att kvitta stödet mot debiterade skatter och avgifter ersätts med en automatisk utbetalning vid den månatliga avstämningen av skattekontot. Bestämmelserna finns i 62 kap. 10 § och 64 kap. 2 § SFL. 19.12Anstånd med att betala skatter och avgifter 19.12.1Ökat utrymme för anstånd Regeringens förslag: Anstånd ska alltid kunna beviljas om det är tveksamt hur mycket skatt eller avgift den betalningsskyldige kommer att behöva betala, dvs. inte som bara när den betalningsskyldige har begärt omprövning eller överklagat utan även i andra fall där en nedsättning av skatt aktualiseras. ska också få bevilja anstånd om det kan antas vara till fördel för det allmänna. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Regeringen anser dock att ska få bevilja anstånd om det kan antas vara till fördel för det allmänna även i de fall skulden har överlämnats till för indrivning (se betänkandet s.639 f.). Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har haft något att in- Några remissinstanser anser dock att reglerna bör kompletteras med föreskrifter som innebär att anstånd ska medges om frågan gäller tillämpning av reglerna om efterbeskattning tillsammans med lagen om skatteflykt och/eller tolkning och tillämpning av rätts- handlingars formella innebörd i jämförelse med deras verkliga. att den skattskyldige inte ska behöva betala skatten förrän den har fått Kammarrätten i , som tillstyrker förslaget, anser att det med hänsyn bl.a. till nya borgenärsroll finns skäl för att införa en enhetlig grund för anstånd för alla fall där nedsättning av skatt eller avgift blir aktuell. Förslaget har enligt kammarrättens mening också den fördelen att anståndsreglerna blir enklare och mer enhetliga. Kammarrätten tillstyrker också att det införs en ny anståndsgrund som gör det möjligt för att ge anstånd om det är till fördel för det allmänna eftersom man härigenom uppnår en likhet med vad som gäller beträffande möjlighet att medge uppskov med betalning i indrivningssammanhang. bör överväga frågan om de föreslagna bestämmelserna är i samklang med bestämmelser om statliga stöd eftersom några sådana över- väganden inte finns i utredningens betänkande. möjligheten att medge anstånd med inbetalning av skatt ska omfatta även anser att ett effektivt utnyttjande av verkets nya borgenärsuppgifter förutsätter en sådan ordning. lämnar tveksamhetsregeln ett mycket stort utrymme för skönsmässig bedömning, som riskerar att leda till en godtycklig tillämpning i det enskilda fallet. Genom att frågan om anstånd i många fall är av mycket stor betydelse för den enskilde, för att inte i vissa fall säga avgörande för hans, hennes eller företagets ekonomiska situation, är detta enligt fakultetsnämnden ett problem som borde tas på stort allvar och leda till att anståndsregeln förbättras till den förordar därför att anståndsregeln vid begäran om omprövning och överklagande ändras, så att den enskilde får en rätt till anstånd vid överklagande, möjligen med undantag för sådana fall där det är uppenbart att han eller hon inte kan vinna bifall till sin Skälen för regeringens förslag Anstånd när det är tveksamt hur mycket skatt eller avgift som ska betalas Skattebetalningslagen bygger på principen att beslutade skatter och avgifter ska betalas även om de kan komma att sättas ned genom omprövning, beslut av domstol, befrielse från betalningsskyldighet, ackordsuppgörelse eller nedsättning av fordran på grund av att det finns förutsättningar för skuldsanering. En strikt tillämpning av denna princip skulle givetvis skapa problem och får därför enligt 17 kap. 2 § första stycket 1 och 2 SBL bevilja anstånd med att betala skatten om det kan antas att den skattskyldige helt eller delvis kommer att befrias från skatten (befrielseanstånd) eller om den skattskyldige har begärt omprövning av eller överklagat beslutet om skatt och det är tveksamt hur mycket skatt den skattskyldige kommer att behöva betala (ompröv- Det bör noteras att kraven för anstånd är högre i fall där den betal- ningsskyldige inte har begärt omprövning eller överklagat. eller avgiftsfrågan är tveksam är nämligen ett lägre beviskrav än att det kan antas att skatten eller avgiften kommer att sättas ned (prop. 1989/90:74 s. 340 och prop. 1996/97:100 s. 419). Utrymmet för att bevilja anstånd är alltså större i fall där den betalningsskyldige har begärt omprövning eller överklagat än i fall där den betalningsskyldige har ansökt om befrielse, lämnat ett ackordsförslag eller påkallat nedsättning av en fordran med hänvisning till att förutsättningarna för skuldsanering är uppfyllda. Beviskravet antas gäller även i fall där initierar en omprövning till den betalningsskyldiges fördel. beslutade att skulle vara helt fristående och inte knuten till . beslutades att offensiva borgenärsuppgifter skulle föras över till . I förarbetena väcktes frågan om inte nya borgenärsroll borde förenas med en möjlighet att avvakta med att överlämna en fordran för indrivning, särskilt med tanke på fall där överväger om det finns förutsättningar för en betalningsupp- görelse med gäldenären (prop. 2006/07:99 s. 40 f.). Regeringen pekade på att enligt 20 kap. 1 § SBL får avvakta med att begära indrivning om det finns särskilda skäl och anförde att den nya borgenärsrollen innebär att särskilda skäl får anses föreligga t.ex. när verket överväger en ackordsuppgörelse. För fordringar som redan har överlämnats för indrivning ansåg regeringen att det behövdes garantier för att inte vidtar verkställighetsåtgärder då över- väger exempelvis en ackordsuppgörelse. ska därför under- rätta när verket överväger att vidta någon offensiv borgenärsåtgärd och ska avbryta en indrivning när verket överväger en ackordsuppgörelse eller att sätta ned en fordran (prop. 2006/07:99 s. 40 f. och 53 f.). En bestämmelse som ger möjlighet att avbryta indrivningen finns i 18 § indrivningslagen. Regeringen föreslår i avsnitt 21.2 att om anstånd beviljas för en restförd skatt eller avgift ska återta indrivningsuppdraget. Regeringen föreslår också att ett indrivningsuppdrag ska återtas om den restförda fordran sätts ned. Det gäller inte bara nedsättningar till följd av omprövningar och överklaganden utan även när skattefordringar eller avgiftsfordringar sätts ned enligt 5 § lagen (2007:324) om hantering av vissa borgenärsuppgifter på grund av att förutsättningarna för skuldsanering är uppfyllda. En ackordsuppgörelse innebär att Skatte- verket i egenskap av företrädare för det allmännas borgenärsintressen går med på att sätta ned en betalningsskyldigs sammanlagda skatte- och avgiftsskuld med en viss procentsats. Nedsättningen, som krediteras på skattekontot, innebär att en del av indrivningsuppdraget återtas. Om anstånd beviljas på grund av att det kan antas att ackord kommer att medges ska alltså indrivningsuppdraget återtas.