prop · GY03101d2 · 2011-04-14 00:00:00 — Syftet med den senare redovisningen är endast att visa dessa indikatorers värden under utfallsåren. Det sjuåriga glidande medelvärdet för ett visst angivet år omfattar sparandet justerat för större engångseffekter det angivna året, samt före och efter det angivna året. Det sjuåriga glidande medelvärdet omfattar följaktligen perioden 20042011. En fördel med sjuårsindikatorn är att den är enkel att beräkna och transparent. Den beaktar även konjunkturläget i viss utsträckning eftersom den är beräknad utifrån sparandet . Enkelheten gör dock att den inte beaktar konjunkturläget på ett mer exakt sätt. Det finns en risk att beräkningen kommer att omfatta fler högkonjunkturår än lågkonjunkturår eller vice versa. Detta gäller särskilt som kännetecknas av en global kris och av svagt resursutnyttjande som den nuvarande. För att värdera indikatorns värden på ett mer korrekt sätt bör därför hänsyn tas till det genomsnittliga resursutnyttjandet för vilken den beräknas. Om det sjuåriga glidande medelvärdet för det finansiella sparandet ligger nära 1, som det sjuåriga glidande medelvärdet för BNP-gapet ligger nära noll , indikerar detta att det finansiella sparandet ligger i linje med överskottsmålet. Regeringen gör också en beräkning av det så kallade strukturella sparandet vilket direkt justerar det faktiska finansiella sparandet för konjunkturläget. Det strukturella sparandet justerar även för större engångseffekter och extraordinära nivåer på hushållens kapitalvinster. Det strukturella sparandet syftar till att visa hur stort det finansiella sparandet skulle vara vid ett normalt konjunkturläge. Exempelvis visar ett positivt strukturellt sparande att det finns ett underliggande överskott i de offentliga finanserna, även om underskott tillfälligt uppstått till följd av ett svagt konjunkturläge. Beräkningen av det strukturella sparandet är förknippad med stor osäkerhet. Beräkningen baseras på en bedömning av resursutnyttjandet i form av ett BNP-gap, dvs. skillnaden mellan faktisk BNP och potentiell BNP, och en bedömning av hur de offentliga finanserna påverkas av variationer i resursutnyttjandet. För potentiell BNP redovisas aldrig något utfall, utan varje bedömare gör sin egen uppskattning av dess nuvarande och historiska värden. Ofta revideras synen på BNP-gapet såväl framåt som bakåt i tiden, vilket inte bara beror på en förändrad syn på konjunkturläget utan också på revideringar av utfallsstatistik. Även bedömningen av det offentliga sparandets konjunkturkänslighet är osäker. Den bygger oftast på en empirisk skattning av ett genomsnittligt förhållande , medan varje enskild konjunkturförändring har egenheter som gör att den avviker från den genomsnittliga utvecklingen. I tabell 1.3 redovisas den bedömning av det strukturella sparandet som regeringen gör ekonomiska vårproposition. uppgick det faktiska finansiella sparandet till av BNP (se tabell 1.3). Det genomsnittliga finansiella sparandet under 20022011 uppgick till av BNP. var det genomsnittliga resursutnyttjandet lägre än normalt enligt gapet, -0,av potentiell Det konjunkturjusterade tioårssnittet för det finansiella sparandet 20022011 beräknas därför till av BNP vid den bedömda nivån på det finansiella sparandets elasticitet med avseende på BNP-gapet på 0,55 (0,7 + 0,9 * 0,55 = 1,2). Det strukturella sparandet 2011 beräknas till av BNP. Ett problem vid bedömningen av hur konjunkturen påverkar sparandet i den offentliga sektorn är möjligheten att konjunkturcyklerna inte är symmetriska. Den nuvarande globala konjunkturavmattningen medförde exempelvis negativa BNP-gap 2009 och 2010 som är mycket stora i ett historiskt perspektiv. Resursutnyttjandet bedöms vara svagt även 2011 (se tabell 1.3). Det är osannolikt att dessa stora negativa gap kommer att motsvaras av lika stora positiva gap när konjunkturen åter vänder uppåt. Om BNP-gapen inte är noll i genomsnitt över en konjunkturcykel kan inte det bakåtblickande tioårssnittet justeras fullt ut för det genomsnittliga BNP-gapet om den ska vara en rättvisande indikator för överskottsmålet. Vid bedömningen av om det finansiella sparandet varit förenligt med överskottsmålet måste därför vikt även läggas vid det ojusterade tioårssnittet. En samlad bedömning av det ojusterade och justerade tioårssnittet indikerar då att det finansiella sparandet i genomsnitt var i linje med överskottsmålet 20022011. Tabell 1.3 Finansiellt sparande i offentlig sektor samt indikatorer för avstämning mot överskottsmålet Procent av BNP respektive potentiell BNP -1,5 -1,3 -1,0 -0,1 -0,2 -0,5 -0,8 -1,4 -0,7 -0,8 -6,5 -2,7 -1,0 -0,3 -0,6 -0,8 -0,8 -0,5 -0,8 -0,9 Anm.: Nationalräkenskaperna är preliminära och kan komma att ändras. 1 Konjunkturjusteringen görs genom att indikatorvärdet adderas med BNP-gapet multiplicerat med elasticiteten -0,55. Den konjunkturjusterade sjuårsindikatorn är inte identiskt lika med ett sjuårssnitt för det strukturella sparandet eftersom det strukturella sparandet även justeras för extraordinära kapitalvinster. Källor: och egna beräkningar. Tabell 1.3 visar även hur det finansiella sparandet och uppskattningen av BNP-gapet utvecklas mätta som sjuåriga centrerade glidande medelvärden. För 20032008 visar tabellen att det genomsnittliga finansiella sparandet 20002006, 2001 2007, 20022008, 20032009, 20042010 respektive 20052011, ligger av BNP med en viss tendens att öka mot slutet av perioden. beräknas motsvarande sjuåriga medelvärden för BNP-gapet vara nära noll för att sjunka något mot slutet. Detta kan tolkas som att det finansiella sparandet var i linje med överskottsmålet under den första delen av perioden, och att det finns en viss tendens till att sparandet ligger något över målet mot slutet av perioden, värderat med denna indikator. Sammantaget bedöms det finansiella sparandet i den offentliga sektorn 20002011 vara i linje med överskottsmålet, både mätt med sjuårsindikatorn och det bakåtblickande tioårssnittet. Utgiftstaket för staten infördes . Fastställda utgiftstak har klarats samtliga år (se tabell 1.4). Den statliga budgetprocessen kännetecknas av ett tydligt medelfristigt uppifrån och nedperspektiv. Utgiftstaket är den tidiga, övergripande restriktionen som i termer av totala utgifter begränsar budgetprocessen från det att taket fastställs till dess att budgetåret är slut. Därmed understryks behovet av prioriteringar mellan olika utgifter. Tabell 1.4 Utgiftstak för staten medelfristiga perspektivet skapar dessutom förutsättningar för att undvika att tillfälligt höga inkomster (t.ex. på grund av en god konjunktur) används för att finansiera permanent högre utgifter. I och med detta begränsas också möjligheterna att bedriva en destabiliserande (procyklisk) finanspolitik på budgetens utgiftssida. Utgiftstaket för staten är därför ett viktigt budgetpolitiskt åtagande som främjar budgetdisciplinen och stärker trovärdigheten i den ekonomiska politiken. En viktig uppgift för utgiftstaket är att ge förutsättningar för att uppnå överskottsmålet, dvs. att skapa förutsättningar för långsiktigt hållbara finanser. Nivån på utgiftstaket bör även främja en önskvärd långsiktig utveckling av de statliga utgifterna. Tillsammans med överskottsmålet är utgiftstaket styrande för det totala skatteuttagets nivå och bidrar till att förhindra en utveckling där skatteuttaget stegvis måste höjas till följd av bristfällig utgiftskontroll. De utgifter som omfattas av utgiftstaket är utgifterna under utgiftsområdena 125 och utgiftsområde 27, samt utgifterna för ålderspensionssystemet vid sidan av statens budget. Utgiftsområde 26 Statsskuldsräntor m.m. ingår inte i de takbegränsade utgifterna eftersom och regeringen i begränsad omfattning på kort sikt kan påverka dessa utgifter. De takbegränsade utgifterna utgörs av faktiskt förbrukade anslagsmedel, vilket innebär att även myndigheternas utnyttjande av ingående anslagssparande och anslagskredit ingår i de takbegränsade utgifterna. Utgiftstaket, ursprungligt fast- Utgiftstak, slutligt fastställt Anm: se Årsredovisning för staten 2009 1Utgiftstaket sänktes med i BP07. Det är inte en teknisk justering, utan en faktisk sänkning av utgiftstaket. I budgetpropositionen föreslog regeringen att utgiftstakets nivå skulle uppgå till 1 050 miljarder kronor.3 beslutade i enlighet med förslaget. Därefter har vissa budgetförändringar föranlett tekniska justeringar av utgiftstakets nivå. Tekniska justeringar syftar till att utgiftstaket ska utgöra en lika stram begränsning för de offentliga utgifterna efter justeringen som före de förändringar som föranleder justeringen. För att föranleda en teknisk justering av utgiftstaket ska den förändring som ger upphov till justeringen inte ha samma nettoeffekt på den konsoliderade offentliga sektorns utgifter eller det offentliga finansiella sparandet, som på de takbegränsade utgifterna. Sedan utgiftstaket infördes har nivåerna på beslutade utgiftstak justerats tekniskt . De tekniska justeringar som gjorts sedan utgiftstaket ursprungligen fastställdes redovisas i tabell 1.5. Tekniska justeringar görs i budgetpropositionen och det är praxis att de årsvisa justeringarna avrundas till hela miljarder kronor. Sammantaget har utgiftstakets nivå 2011 höjts med till följd av tekniska justeringar. Flertalet av dem hänför sig till budgetförändringar som föranlett justering av statsbidragen till kommuner och landsting. Till exempel leder en höjning av det särskilda grundavdraget till pensionärer till att kommunernas och landstingens skatteintäkter försämras. Som kompensation höjdes statsbidraget till kommunsektorn i motsvarande mån, en förändring som motiverade en teknisk justering av utgiftstaket. Tabell 1.5 Tekniska justeringar av utgiftstaket för staten 2011 Ursprungligt fastställt utgiftstak (BP 2009) Tekniska justeringar i BP 2010 Reglering kommunalekonomisk utjämning pga. höjt särskilt grundavdrag till pensionärer Reglering kommunal-ekonomisk utjämning pga. breddad -0,13 Reglering kommunalekonomisk utjämning pga. höjt Nivåhöjning statligt utjämningsbidrag till kommuner för Bruttobudgetering stöd till idrotten Sänkning av takbegränsade utgifter till följd av -0,82 Ny nivå i BP 2010 Tekniska justeringar i BP 2011 Reglering kommunalekonomisk utjämning: höjt särskilt Bruttoredovisning av avgifter hos Transportstyrelsen Reglering kommunalekonomisk utjämning: höjt Nivåhöjning statligt utjämningsbidrag till kommuner för Ny nivå i BP 2011 Inga tekniska justeringar av utgiftstaket i BP 2012 Enligt utfallet för statens budget uppgick de utgifter som omfattas av utgiftstaket, de (se tabell 1.6). De takbegränsade utgifterna blev lägre än den av antagna budgeten . Detta förklaras främst av lägre utgifter inom följande utgiftsområden: -6,3 Hälsovård, sjukvård och social omsorg -3,5 -1,7 Areella näringar, landsbygd och livsmedel -1,5 3 Regeringen lämnade en bedömning av utgiftstaket ekonomiska vårproposition. Den nivå på utgiftstaket som regeringen senare föreslog i budgetpropositionen var densamma som bedömningen ekonomiska vårproposition, med undantag för tekniska justeringar. Inom några områden blev utgifterna högre än den av antagna budgeten : Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp Ekonomisk trygghet vid ålderdom I avsnitt 2, Utfallet för statens budget, redovisas skillnader mellan utfall och budgeterade belopp för utgiftsområden och vissa anslag. Tabell 1.6 Takbegränsade utgifter -16,0 vid sidan av statens -0,2 -16,2 1 Den av fastställda budgeten , dvs. exkl. beslut om ändringsbudgetar 2011. Utgifterna för ålderspensionssystemet vid sidan av statens budget uppgick till , vilket är lägre än den beräkning som redovisades i budgeten . fastställde utgiftstaket på den nivå som regeringen föreslog i budgetpropositionen . budgeteringsmarginalen har blivit större sedan utgiftstaket fastställdes. I tabell 1.7 redovisas hur användningen av budgeteringsmarginalen fördelar sig på effekter av nya förslag, reviderad pris- och löneomräkning, reviderade makroekonomiska förutsättningar, volymförändringar och övriga faktorer. Tabell 1.7 Förändring av budgeteringsmarginalen från fastställandet av utgiftstaket till utfallet -26,7 Reviderad pris- och löneomräkning Total förändring av budgeteringsmargi- Budgeteringsmarginal i utfallet för Anm: Negativt förändringstal innebär ianspråktagande av budgeteringsmarginalen, alltså högre utgifter. 1 Inklusive förändring av anslagsbehållningar Sedan utgiftstaket fastställdes har , på förslag från regeringen, sammantaget anvisat för reformer. ekonomiska vårproposition (prop. 2008/09:100) aviserade regeringen högre statsbidrag till kommunsektorn samt högre bidrag till kommunsektorn för läkemedelsbidrag. Förslag i propositionen Åtgärder för jobb och omställning (prop. 2008/09:97) som bl.a. inriktade sig på arbetslösa, medförde högre anvisade medel om 2011. I budgetpropositionen (prop. 2009/10:1 Förslag till statsbudget, finansplan m.m.) föreslog regeringen bl.a. ökade resurser till rättsväsendet och utbildningsområdet samt förstärkta insatser till personer som lämnar sjukförsäkringen. I budgetpropositionen (prop. 2010/11:1 Förslag till statsbudget, finansplan m.m.) föreslog regeringen ett tillfälligt statsbidrag till kommunsektorn på 2011, samt åtgärder inom bl.a. arbetsmarknadspolitiken, utbildning och hälso- och sjukvård. Makroekonomiska förändringar har medfört att budgeteringsmarginalen blivit större. De flesta utgiftsdrivande faktorer, så som nivån på priser, löner, marknadsräntor och bruttonationalinkomsten (BNI), har blivit lägre än bedömningen i budgetpropositionen (prop. 2008/09:1 Förslag till statsbudget, finansplan m.m.). Antalet personer i arbetsmarknadspolitiska program, däremot, har blivit högre. I första hand förklaras dessa skillnader mot bedömningen i budgetpropositionen av den stora revidering av de makroekonomiska förutsättningarna i samband med att finanskrisen slog till som presenterades ekonomiska vårproposition. Sammantaget har t.ex. utgifterna för internationellt bistånd bidragit till att budgeteringsmarginalen blivit ca större, till följd av att nivån på bruttonationalinkomsten blev lägre än bedömningen i budgetpropositionen . På motsvarande sätt har utgifterna för sjuk- och aktivitetsersättning inom utgiftsområde 10 blivit lägre, och därmed bidragit till en större budgeteringsmarginal, till följd av att prisnivån och därmed prisbasbeloppet blivit lägre. Vidare har utgifterna för studiemedelsräntor inom utgiftsområde 15 blivit lägre till följd av lägre marknadsräntor och utgifterna i pensionssystemet har blivit lägre till följd av att lönesumman och därmed inkomstindex blivit lägre. Arbetsmarknadsrelaterade utgifter har dock bidragit till att budgeteringsmarginalen blivit mindre till följd av makroekonomiska förändringar. ekonomiska vårproposition reviderades arbetsmarknadsrelaterade utgifter upp kraftigt till följd av högre arbetslöshet. Från och med budgetpropositionen har dessa utgifter emellertid successivt reviderats ner när det gradvis blivit klart att de makroekonomiska effekterna av finanskrisen skulle bli förhållandevis begränsade och den samlade effekten på budgeteringsmarginalen har därmed blivit relativt liten i förhållande till de uppskattningar som gällde ekonomiska vårproposition. Utgiftsförändringar till följd av ändrade volymer har medfört att budgeteringsmarginalen blivit större. Det är i första hand på två områden som volymerna blivit lägre. Antalet personer med sjukersättning var färre i utfallet än bedömningen i budgetpropositionen . 354 000 vilket är bedömningen i budgetpropositionen . Antalet personer med tilläggspension och personer med inkomstpension uppgick i utfallet till 1 807 600 respektive 942 100. Det är färre än i budgetpropositionen . Utgiftsförändringar till följd av övriga faktorer kan föranledas av nya prognosmetoder, ju- steringar till följd av ny information, korrigeringar av tidigare gjorda fel samt regeländringar utom regeringens direkta kontroll, t.ex. ändringar i . Sammantaget har budgeteringsmarginalen blivit större till följd av övriga faktorer.4 En betydande del av utgiftsförändringarna till följd av övriga faktorer härrör från bedömningen av pensionssystemets utgifter. Både ekonomiska vårproposition och i budgetpropositionen redovisades pensionssystemets utgifter med olika beräkningstekniska antaganden i avvaktan på ett arbete inom och pensionsgruppen med att utreda beräkningsmetoden för balanstalet. ekonomiska vårproposition redovisades utgifterna i pensionssystemet med ett antagande om ett balanstal på 1,0000.5 Mellan vårpropositionen och budgetpropositionen hänfördes endast en mindre del av förändringen av den bedömda utgiftsnivån till makroekonomiska faktorer, motsvarande förändringen av inkomstindex. Den del av utgiftsförändringen som var hänförlig till att balanstalet reviderades ned, ca , redovisades som övriga faktorer. Även i den följande budgetpropositionen var den bedömda utgiftsnivån i pensionssystemet 2011 högre till följd av ett beräkningstekniskt antagande i avvaktan på utredningen av beräkningsmetoden för balanstalet, än den skulle varit om utgifterna beräknats med balansering utan det beräkningstekniska antagandet. I den därpå följande vårpropositionen beräknades utgifterna i pensionssystemet utan beräkningstekniskt antagande. Övergången till att beräkna pensionssystemets utgifter enligt den överenskommelse som pensionsgruppen gjorde bedömdes medföra att utgifterna till följd av övriga faktorer blev ca lägre ekonomiska vårproposition än i budgetpropositionen . Under utgiftsområde 27 Avgiften till Europeiska gemenskapen bedömdes utgifterna bli lägre till följd av övriga faktorer. Det berodde dels på att tullavgiften bedömdes bli lägre till följd av lägre tullintäkter 4Inklusive förändring av anslagsbehållningar. 5Försäkringskassan hade fastställt balanstalet till 0,9672. från tredje land, dels på att andel av EU:s samlade BNI minskade. Vidare har utfallet på flera områden blivit lägre, till följd av övriga faktorer, jämfört med ursprungligt anslagna medel . Sammantaget är det ca av anslagna medel som under budgetåret inte har utnyttjats, till följd av övriga faktorer. Orsakerna till att medel inte utnyttjats som planerat beskrivs för respektive utgiftsområde i avsnitt 2. De utgiftsområden som uppvisar störst skillnad mellan anslagna medel och faktiskt utnyttjade medel, till följd av övriga faktorer, är utgiftsområde 6 Försvar och samhällets Areella näringar, landsbygd och livsmedel. Utfallet för statens budget 2 Utfallet för statens budget Enligt 10 kap. 6 § budgetlagen (2011:203) ska årsredovisningen för staten innehålla utfallet på budgetens inkomsttitlar och anslag samt av statens lånebehov. Statens lånebehov är detsamma som saldot på statens budget men med omvänt tecken. Ett positivt saldo innebär att staten amorterar på statsskulden. Ett negativt saldo innebär att staten behöver öka sin upplåning. Med statens budget avses i det följande den ursprungliga budgeten antagen av (prop. 2010/11:1, bet. 2010/11:FiU10, rskr. 2010/11:144). När jämförelse görs mot totalt anvisade medel avses såväl statens ursprungliga budget som de ändringsbudgetar som beslutats . Indrag av anslagsbelopp framgår inte i detta avsnitt. En mer utförlig redovisning finns i bilaga 1 Specifikation av inkomsterna på statens budget och bilaga 2 Specifikation av utgifterna på statens budget. Budgetsaldot uppgick till (tabell 2.1). I budgeten beräknades saldot till . Utfallet blev därmed bättre än beräknat i statens budget. slutliga utfallet blev , således högre än beräknat. Avvikelsen förklaras främst av att statens skatteinkomster översteg beräkningen i budgeten med . intäkter, dvs. periodiserade skatter som avser , beräknas bli högre än beräknat i budgeten. Skillnaden mellan statens skatteintäkter och statens skatteinkomster utgörs av periodiseringar. Periodiseringarna beräknas bli högre än budget. De högre periodiseringarna beror på att både uppbördsförskjutningar och betalningsförskjutningar ökar inkomsterna på statens budget. Övriga inkomster blev lägre än beräknat i budgeten. Skillnaden förklaras främst av att avräkningar m.m. i anslutning till skattesystemet blev högre än beräknat. Tabell 2.1 Utfallet för statens budget 2011 utlåning i RGK, Det slutliga utfallet för utgifter m.m. på statens budget blev , vilket är lägre än den ursprungligen fastställda budgeten. Det beror på olika faktorer, men framför allt att Kärnavfallsfondens inlåning i ökade med som de lån som tog i för att stärka Utgifterna för utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv blev lägre än i statens budget eftersom arbetslösheten blev lägre än vad som beräknades i budgeten. Utgifterna för utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg blev nästan lägre än i statens budget. För utgiftsområdet 26 Statsskuldsräntor m.m. blev utfallet i stället högre än beräknat i den ursprungliga budgeten. Till stor del förklaras detta av att räntor i svenska lån blev högre än beräknat och att valutakursförlusterna blev nästan högre än beräknat i den ursprungliga budgeten. På ändringsbudget anvisades ytterligare för att täcka valutakursförluster och en förändrad låneplan. I samband med bildandet av stabilitetsfonden planerade regeringen att insättningsgarantifonden och stabilitetsfonden skulle slås samman. Vid en sådan sammanslagning förutsattes att insättningsgarantifondens innehav av statsobligationer skulle säljas och likvida medel sättas in på konto i , vilket skulle medföra en kassamässig korrigering i statens budget 2011. Beroende på överväganden om regelverket inom Europeiska unionen har sammanslagningen inte genomförts. Det medför en skillnad mellan utfall och statens budget på . Motsvarande skillnad med motsatt tecken har påverkat nettoutlåning, vilket innebär att detta inte påverkat budgetsaldot. Saldot på statens budget påverkades positivt av engångseffekter som uppgick till . var engångseffekterna också positiva men något mindre och uppgick till . Den största positiva engångseffekten avsåg försäljningen av aktier i . Staten avyttrade ca en tredjedel av sitt aktie- innehav, vilket inbringade . Kärnavfallsfondens inlåning i ökade kraftigt, med , vilket tillfälligt minskade nettoutlåningen och därmed förbättrade saldot på statens budget. En annan positiv engångseffekt under nettoutlåningen avsåg valutavinster på lån i . Lånet som togs i dollar och euro 2009 för att förstärka valutareserven motsvarade ursprungligen . har lånet minskat med till följd av valutakursvinster vid omsättning av underliggande lån. Vidare har auktionerat ut 4G-tillstånd, vilket sammanlagt inbringade . 2.1.1Statens budget 2010 och 2011 I tabell 2.2 redovisas utfallet på statens budget . Statens budget visar ett överskott på jämfört med ett underskott på 2010, en förbättring med . Tabell 2.2 Utfallet för statens budget 2010 och 2011 De totala inkomsterna ökade med (11,) . (7,). Direkta skatter på arbete beräknas öka med (3,), indirekta (4,) och skatt på konsumtion och insatsvaror beräknas öka med (1,). Statens skatteintäkter, dvs. periodiserade skatter som är hänförliga till 2011, beräknas sammantaget öka med . Övriga inkomster ökade med jämfört med varav inkomster av försåld egendom ökade med . De totala utgifterna ökade med (3,) . Ut- gifterna för utgiftsområden exklusive utgiftsom- råde 26 Statsskuldsräntor m.m. (0,). ökningen var inom utgiftsområde 25 Allmänna kommuner, som ökade med kronor (16,). inom utgiftsområde 7 Internationellt bistånd (9,). och arbetsliv minskade i (7,). 10 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handi- (4,) (36,). Myndigheters m.fl. in- och utlåning i Riks- gäldskontoret, netto ökade med som utfallet för posten Kassamässig korrigering minskade med . Nettoutlåningen ökade framför allt till följd av att försäljningsinkomster togs ut från konto i . sattes försäljningsinkomsterna in, vilket ger en skillnad mellan åren på . Myndigheternas räntekontobehållningar ökade långsammare än 2010, vilket medför en skillnad på . Skillnaden mellan åren reduceras framför allt av ökad inlåning från Kärn- åt motsatt håll. kronor (47,).