prop · GY03135 · 2011-05-05 00:00:00 — I UCITS IV-direktivet har det införts nya bestämmelser som anger vilka kontroll- och ingripandebefogenheter som medlemsstaterna åtminstone måste se till att den behöriga myndigheten har för att kunna utföra sina tillsynsuppgifter (se artiklarna 98 och 99). De i direktivet uppräknade befogenheterna är inte avsedda att vara uttömmande utan utgör en Prop. 2010/11:135 miniminivå för regleringen. I UCITS IV-direktivet har det även införts nya regler som ger möjlighet att vidta åtgärder mot fondföretag som vid marknadsföringen av sina andelar i åsidosätter sådana skyldigheter enligt direktivet som primärt omfattas av tillsyn i fondföretagets hemland (se artikel 108.45). När ett förvaltningsbolag förvaltar ett fondföretag som är etablerat i ett annat land inom EES än bolagets hemland ska bolaget följa bestämmelser om organisatoriska krav m.m. i sitt hemland, men bestämmelser som avser fondföretagets bildande och drift i fondföretagets hemland (se avsnitt 5.2.3 och 5.5.4). Även tillsynen följer denna uppdelning av kompetens. Det är såldes den behöriga myndigheten i förvaltningsbolagets hemland som ska tillse att bestämmelser om bolagets organisation m.m. efterlevs (se artikel 19.2). Den behöriga myndigheten i fondföretagets hemland ska utöva tillsyn över att tillämpliga bestämmelser i fondföretagets hemland efterlevs samt att förvaltningsbolaget fullgör de skyldigheter som anges i fondföretagets fondbestämmelser eller bolagsordning och informationsbroschyr (se artikel 19.5). Den behöriga myndigheten i förvaltningsbolagets hemland ska i sin tillsyn också övervaka att bolagets organisation och åtgärder är tillräckliga för att bolaget ska klara av att fullgöra skyldigheter och följa tillämpliga bestämmelser beträffande alla fondföretag som förvaltas (artikel 19.7). Frågor om tillsyn, kontroll- och ingripandemöjligheter i samband med det s.k. förvaltningsbolagspasset behandlas i avsnitt 5.4.3, 5.5.5 och 5.5.6. 11.3Den svenska regleringens överensstämmelse med UCITS IV-direktivet Regeringens bedömning: Svensk rätt uppfyller redan de krav som UCITS IV-direktivet ställer på vilka kontroll- och ingripandebefogenheter behöriga myndigheter åtminstone måste ha för att kunna utföra sina tillsynsuppgifter. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inget att erinra mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: Enligt UCITS IVdirektivet ska ges alla de tillsynsbefogenheter som den behöver för att kunna utföra sina uppgifter (se artikel 98.1). I direktivet listas de befogenheter som åtminstone måste se till att inspektionen har (se artikel 98.2). Befogenheterna innefattar bl.a. rätten att få tillgång till handlingar, begära upplysningar och utföra kontroller på plats. ska även ha rätt att återkalla tillstånd, begära tillfälligt näringsförbud samt överlämna ärenden för lagföring. ska utöva dessa befogenheter direkt, i samarbete med andra myndigheter, på eget ansvar genom delegering till andra organ eller efter begäran av de behöriga rättsliga myndigheterna. Enligt artikel 99.1 i UCITS IV-direktivet ska medlemsstaterna Prop. 2010/11:135 föreskriva de åtgärder och sanktioner som ska tillämpas vid överträdelser av de nationella bestämmelser som antagits enligt direktivet och vidta alla åtgärder som krävs för att bestämmelserna ska efterlevas. Medlemsstaterna ska särskilt se till att lämpliga administrativa åtgärder kan vidtas eller administrativa sanktioner beslutas mot de ansvariga när direktivets bestämmelser inte följts. Åtgärderna ska vara effektiva, proportionerliga och avskräckande. Utredningen har kommit fram till att den svenska regleringen redan uppfyller de nya reglerna i UCITS IV-direktivet som anger vilka kontroll- och ingripandemöjligheter minst ska ha och att någon ytterligare lagreglering därför inte är nödvändig (se SOU 2010:78 s. 309318). Regeringen instämmer i utredningens bedömning. Direktivets krav på att ska ha rätt att besluta att ett fondbolag ska senarelägga försäljning och inlösen av fondandelar, om det är i andelsägarnas och allmänhetens intresse, behandlas i avsnitt 14.4 (se artikel 98.2 j). 11.4Finansinspektionens möjligheter att ingripa mot ett fondföretag som åsidosätter sina skyldigheter enligt UCITS IV-direktivet Regeringens förslag: Om ett fondföretag som marknadsför andelar i åsidosätter sina skyldigheter enligt UCITS IV-direktivet, vilka inte omfattas av LIF eller andra författningar som reglerar företagets verksamhet i , ska underrätta behörig myndighet i företagets hemland om detta. Om rättelse inte sker och fondföretagets åsidosättande innebär att investerares intressen i skadas, får förelägga företaget att göra rättelse eller förbjuda företaget att påbörja nya transaktioner i . Innan en sådan åtgärd vidtas ska inspektionen underrätta behörig myndighet i företagets hemland. Europeiska kommissionen ska informeras när en sådan åtgärd vidtagits. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att erinra mot Skälen för regeringens förslag: får enligt gällande rätt ingripa mot ett fondföretag som marknadsför andelar i enligt 1 kap. 7 § om företaget åsidosätter sina skyldigheter enligt svensk rätt. Inspektionen får i första hand förelägga fondföretaget att vidta rättelse. Om rättelse inte sker får fondföretaget förbjudas att påbörja nya transaktioner i (12 kap. 17 § första stycket LIF). UCITS IV- direktivet innehåller nya regler som innebär att ingripande i vissa fall får ske även om ett sådant fondföretag inte bryter mot någon svensk bestämmelse, utan mot bestämmelser som enligt direktivet gäller i fondföretagets hemland (se artikel 108.4 och 5). har befogade skäl (i direktivet klara och verifierbara skäl) att tro att ett fondföretag vid marknadsföringen i åsidosätter sina skyldigheter Prop. 2010/11:135 enligt UCITS IV-direktivet och inspektionen enligt direktivet inte har befogenhet att agera ska iakttagelserna i stället anmälas till den behöriga myndigheten i företagets hemland. Om fondföretaget, trots de åtgärder som vidtagits av den behöriga myndigheten i företagets hemland eller om dessa åtgärder visat otillräckliga eller inte vidtagits inom rimlig tid, fortsätter att agera på ett sätt som klart skadar investerarna i får ingripa. Enligt direktivet får inspektionen, efter att ha underrättat den behöriga myndigheten i företagets hemland, vidta alla lämpliga åtgärder som krävs för att skydda investerarna, vilket innefattar möjligheten att hindra fondföretaget från att fortsätta marknadsföringen i (se artikel 108.5 a). Inspektionen får också om så krävs anmäla ärendet till (artikel 108.5 b). En ny bestämmelse bör införas i LIF för att genomföra artikel 108.4 och 5 (12 kap. 17 a §). ska, om ett fondföretag som driver verksamhet i enligt 1 kap. 7 § åsidosätter sina skyldigheter enligt UCITS IV-direktivet vilka inte omfattas av LIF eller andra författningar som reglerar företagets verksamhet i , underrätta behörig myndighet i företagets hemland om detta. Om rättelse inte sker och fondföretagets åsidosättande innebär skada för investerares intressen i bör få ingripa genom att förelägga företaget att göra rättelse eller förbjuda företaget att påbörja nya transaktioner i . Det senare innebär att företaget hindras från att fortsätta marknadsföra sina andelar här i landet. Innan en sådan åtgärd vidtas ska inspektionen dock underrätta behörig myndighet i företagets hemland. Inspektionen ska informera Europeiska kommissionen när ett ingripande skett. I direktivet anges att inspektionen i stället får anmäla ärendet till . Någon lagreglering av den möjligheten behövs inte. 11.5Samarbete mellan behöriga myndigheter tillsynsverksamhet samarbeta och utbyta information med andra behöriga myndigheter i den utsträckning som följer av UCITS IV- ska inom ramen för sin befogenhet, efter begäran från en behörig myndighet i ett annat land inom EES, lämna eller kontrollera information som behövs för att den utländska myndigheten ska kunna utöva sin tillsyn enligt UCITS IV-direktivet. Den utländska myndigheten får närvara vid en kontroll som utförs av Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att erinra mot Skälen för regeringens förslag: UCITS-direktiv finns bestämmelser om samarbete och informationsutbyte mellan medlemsstaternas behöriga myndigheter (se artiklarna 50 och 52 ab). Enligt skäl 70 i UCITS IV-direktivet är det nödvändigt att stärka reglerna om informationsutbyte mellan nationella behöriga myndigheter och att öka kraven på samarbete och bistånd mellan dessa. I UCITS IV- direktivet har nuvarande bestämmelser om samarbete och informationsutbyte kompletterats med nya bestämmelser i direktivet (se artiklarna 101, 102.2 andra stycket och 102.5, 108.2 och 109.24) samt närmare bestämmelser i kommissionens förordning (EU) nr 584/2010 (se artiklarna 613). Enligt artikel 101.1 i UCITS IV-direktivet, som är den övergripande bestämmelsen om samarbete, ska de behöriga myndigheterna samarbeta med varandra när det är nödvändigt för att de ska kunna utföra sina uppgifter enligt direktivet och utöva sina befogenheter enligt direktivet eller nationell lagstiftning. De behöriga myndigheterna ska vidta de administrativa och organisatoriska åtgärder som behövs för att underlätta det samarbete som föreskrivs. De behöriga myndigheterna ska använda sina samarbetsbefogenheter även i fall då det uppförande som utreds inte utgör en överträdelse av gällande bestämmelser i deras medlemsstat. I artikel 101.2 och 101.3 beskrivs närmare hur samarbetet ska gå till. Enligt artikel 101.4 får en behörig myndighet begära att en behörig myndighet i en annan medlemsstat medverkar vid tillsynsverksamhet, kontroller på plats eller vid en utredning som ska genomföras på den sistnämnda medlemsstatens territorium. I artikel 101.47 anges närmare hur förfarandet vid kontroller på plats och utredningar ska gå till. Direktivets bestämmelser kompletteras av artiklarna 6-11 i kommissionens förordning (EU) nr 584/2010. För att kunna fullfölja sina skyldigheter enligt UCITS IV-direktivet måste ha möjlighet att inhämta den information som behövs från andra tillsynsmyndigheter inom EES och lämna den information som behövs till dessa myndigheter. Beträffande befogenhet att lämna ut uppgifter till utländska tillsynsmyndigheter kan det konstateras att det till stor del handlar om uppgifter som omfattas av sekretess enligt 30 kap. 4 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) (OSL). En svensk myndighets möjlighet att lämna ut sådana uppgifter till en utländsk myndighet regleras i 8 kap. 3 § OSL. Sekretesskyddade uppgifter får enligt bestämmelsen inte lämnas ut till en utländsk myndighet eller en mellanfolklig organisation i annat fall än om utlämnandet sker i enlighet med särskild föreskrift i lag eller förordning, eller då uppgiften i motsvarande fall skulle få lämnas ut till en svensk myndighet och det enligt den utlämnande myndighetens prövning står klart att det är förenligt med svenska intressen att uppgiften lämnas till den utländska myndigheten eller den mellanfolkliga organisationen. I tidigare lagstiftningsärenden har det med hänvisning till sistnämnda bestämmelse bedömts att har goda möjligheter att lämna ut upp- gifter till utländska myndigheter i den utsträckning som olika EU- direktiv föreskriver (se bl.a. prop. 2004/05:142 s. 50 och där lämnade hänvisningar samt prop. 2006/07:65 s. 248 och prop. 2006/07:115 s. 516). När det gäller befogenhet att inhämta information från utländska tillsynsmyndigheter och bibehålla eventuell sekretess gäller följande. För uppgifter som har fått från en utländsk myndighet gäller sekretess om uppgifterna har tagits emot enligt avtal om detta med främmande stat eller mellanfolklig organisation, i den utsträckning har godkänt avtalet (30 kap. 7 § första stycket första meningen OSL). I begreppet avtal anses här ingå rättsakter som gäller till följd av medlemskap i , dvs. anslutningsfördragen, förordningar och direktiv som utfärdas av EU:s institutioner (se bl.a. prop. 2004/05:142 s. 50, prop. 2006/07:65 s. 248 och prop. 2006/07:115 s. 516). Sekretess kommer således att gälla för information som tas emot av inspektionen i enlighet med UCITS IV-direktivet och som inte får lämnas ut enligt direktivet (jfr de bedömningar som gjorts i ovan nämnda propositioner). Det kan mot bakgrund av ovanstående anses att UCITS IV-direktivets bestämmelser om informationsutbyte redan kan komma till stånd inom ramen för gällande rätt. Till följd av direktivets krav på samarbete är det dock lämpligt att i lag slå fast att ska samarbeta och utbyta information med andra medlemsstaters behöriga myndigheter. Sådana bestämmelser om samarbete och informationsutbyte har tidigare införts i lag vid genomförandet av flera andra direktiv med liknande bestämmelser om samarbete och informationsutbyte (se 23 kap. 5 och 6 §§ lagen om värdepappersmarknaden, 6 kap. 5 § och 6 §§ lagen (2006:531) om särskild tillsyn över finansiella konglomerat och 10 kap. 9 och 10 §§ lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora exponeringar). I förarbetena till dessa lagbestämmelser gjordes bedömningen att den utländska myndighetens roll vid kontroller av information på plats skulle vara observatörens och att någon rätt för inspektionen att tillåta att den utländska myndigheten själv utför kontrollen inte skulle föreligga (se prop. 2006/07:115 s. 515 ff., prop. 2005/06:45 s. 157 f. och 2006/07:5 s. 353 ff.). Övervägande skäl talar för att i LIF utforma samarbetsbestämmelserna efter förebild i de angivna lagarna (10 kap. 5 och 6 §§). Hantering av klagomål och tvistlösning 12.1Nya regler i UCITS IV-direktivet Enligt UCITS IV-direktivet ska medlemsstaterna se till att det finns effektiva och ändamålsenliga förfaranden för klagomål och prövning utanför domstol av konsumenttvister rörande fondföretags verksamhet, då så är lämpligt med utnyttjande av befintliga organ. Medlemsstaterna ska även se till att lagstiftning och reglering inte hindrar dessa organ från att samarbeta effektivt för att lösa gränsöverskridande tvister (artikel 100). Det finns även en bestämmelse som innebär att ett eller flera av vissa i direktivet uppräknade organ ska kunna begära att ärenden prövas i domstol eller av behörig administrativ myndighet för att säkerställa att de nationella bestämmelserna för genomförandet av direktivet tillämpas (artikel 107.3). De uppräknade organen är a)offentliga organ eller deras företrädare, b)konsumentorganisationer som har ett berättigat intresse av att skydda konsumenterna, c)yrkesorganisationer som har ett legitimt intresse av att skydda sina medlemmar. En konsument har möjlighet att vända sig till Allmänna rekla- mationsnämnden. har till huvudsaklig uppgift att opartiskt pröva tvister mellan konsumenter och näringsidkare som rör en vara eller tjänst som tillhandahållits huvudsakligen för enskilt bruk. Nämndens prövning är kostnadsfri och utmynnar i en rekommendation om hur tvisten bör lösas (se förordningen [2007:1041] med instruktion för ). Nämnden prövar också tvister mellan en grupp konsumenter och en näringsidkare. Tvister av det senare slaget tas upp till prövning efter anmälan av eller, om för ett visst fall har beslutat att inte göra någon anmälan, av en sammanslutning av konsumenter eller löntagare. medverkar i olika för instanser som vid sidan av domstolar prövar tvister mellan konsumenter och näringsidkare, bl.a. nätverket för prövning av finansiella tvister, FIN-NET. Regler som syftar till att motverka marknadsföring som är otillbörlig mot konsumenter finns i marknadsföringslagen (2008:486; MFL). näringsidkare vars marknadsföring är otillbörlig får förbjudas att fortsätta Prop. 2010/11:135 med denna eller med någon annan liknande åtgärd (23 § MFL). Detsamma gäller en anställd eller någon annan som handlar på näringsidkarens vägnar samt var och en som i övrigt väsentligt har bidragit till marknadsföringen. En näringsidkare som vid sin marknadsföring låter bli att lämna väsentlig information får åläggas att lämna informationen (24 § MFL). Förbud och ålägganden ska förenas med vite, om det inte av särskilda skäl är obehövligt (26 § MFL). Talan mot förbud eller åläggande väcks vid (47 § MFL). En sådan talan får väckas av bl.a. och en sam- manslutning av konsumenter, näringsidkare eller löntagare. En konsument eller någon av de i direktivet uppräknade organen har möjlighet att direkt vända sig till . Om inspektionen finner att det finns substans i anmälan kan detta leda till att inspektionen utför en närmare kontroll för att utröna om ett fondbolag eller ett förvaringsinstitut brutit mot någon av de regler som gäller för dem. hade tidigare en ganska omfattande hantering av klagomål mot finansiella institut. I principiellt viktiga fall prövade inspektionen klagomålet sedan det berörda institutet hade fått tillfälle att yttra sig. I andra fall skickade inspektionen, utan någon föregående prövning, klagomålet vidare till institutet, som sedan återrapporterade till inspektionen. har inspektionen dock som målsättning att de finansiella instituten själva ska hantera klagomål från sina kunder. Enligt nuvarande föreskrifter ska fondbolagen ha effektiva och öppet redovisade rutiner för att snabbt och på ett rimligt sätt kunna hantera klagomål från kunder (2008:11). Det medför att hanteringen av klagomål innebär en form av tvistlösning inom fondbolaget. 12.3Den svenska regleringens överensstämmelse med UCITS IV-direktivet Regeringens bedömning: Svensk rätt uppfyller redan de krav som UCITS IV-direktivet ställer på förfaranden för klagomål och prövning utanför domstol samt på möjlighet till prövning i domstol eller av behörig administrativ myndighet. Utredningens bedömning överensstämmer med regeringen. Remissinstanserna har ingen erinran mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: Bestämmelser som i princip motsvarar artikel 107.3 i UCITS IV-direktivet finns i artikel 13 i och rådets direktiv /65/EG om distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter.66 I artikel 14 Prop. 2010/11:135 samma direktiv finns en bestämmelse som i princip motsvarar artikel 100 i UCITS IV-direktivet. Motsvarande bestämmelser finns även i artiklarna 52.2 och 53.1 i MiFID. Direktiven har införlivats i svensk rätt genom distans- och hemförsäljningslagen (2005:59) och genom lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. I förarbetena till nämnda lagar bedöms att kraven i nämnda direktivbestämmelser får anses uppfyllda genom de möjligheter som redan finns (prop. 2004/05:13 s. 75 ff och prop. 2006/07:115 s. 525 ff). Regeringen gör inga andra bedömningar än de som gjorts i nämnda förarbeten. De krav som ställs i artiklarna 100 och 107.3 i UCITS IV-direktiven får anses tillgodosedda genom de regelverk som redan finns . Någon ändring i lag behöver därför inte göras. 66 och rådets direktiv /65/EG av om distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter och om ändring av rådets direktiv /619 samt direktiven /7/EG och 98/27/EG. (EGT L 271, 9.10.2002, s. 16, Celex 32002L0065). 13 Ändringar i fondbestämmelser och Prop. 2010/11:135 information till fondandelsägare vid förvaltar- Fondbestämmelserna ska ange grunderna för fonden avseende bl.a. placeringsinriktningen, om utdelning ska ske och sättet för utdelning, beräkningen av fondens och andelarnas värde, grunderna för beräkning av priset för försäljning och inlösen av fondandelarna samt för beräkning av den ersättning som fondbolaget och förvaringsinstitutet får ta ut av Bestämmelserna ska även innehålla uppgifter om fondens räkenskapsår samt om när och var offentliggörande ska ske av fondens halvårsredogörelse, årsberättelse och priset för försäljning och inlösen av I föreskrifter finns närmare bestämmelser om vad fondbestämmelserna ska innehålla. Fondbestämmelserna och ändringar i dem ska enligt lagen (2004:46) om investeringsfonder (LIF) godkännas av . Fondbestämmelserna och ändringar i dem får godkännas endast om de är skäliga för fondandelsägarna (4 kap. 9 § LIF). bestämmelsen anges att utgångspunkten för bedömningen av godkännande av de ursprungliga fondbestämmelserna blir en allmän skälighetsbedömning, dvs. om fondbestämmelserna kan anses vara skäliga för framtida fondandelsägare. I fråga om ändringar av fondbestämmelserna är det däremot i första hand en fråga om att bedöma om en ändring kan anses vara skälig för de befintliga fondandelsägarna. Dessa har köpt andelar utifrån de förutsättningar och villkor som följer av de gällande fondbestämmelserna. Utgångspunkten för om en ändring av fondbestämmelserna kan anses skälig för fondandelsägarna ska, enligt de senaste förarbetena, vara de gällande fondbestämmelserna och hur den aktuella ändringen kommer att påverka egenskaperna hos den aktuella fonden (prop. 2002/03:150 s. 310). I tidigare förarbeten påpekas att en ändring som innebär t.ex. att fondens placeringspolitik ges en annan inriktning kan ha stor betydelse för befintliga andelsägare och att fondbolagets beslut om ändring av fondbestämmelser därför bör godkännas endast om inspektionen finner att ändringen är befogad och den föreslagna bestämmelsen kan anses skälig för fondandelsägarna 1974:128 s. 114). Tanken med den rådande ordningen är att , som företrädare för andelsägarna, ska kunna övervaka att ett fondbolag inte ensidigt ändrar avtalet mellan fondbolaget och andelsägarna, dvs. funktion som ramavtal och andelsägarnas intressen tillvaratas. I lagen (1990:1114) om värdepappersfonder, som LIF har ersatt, angavs vissa villkor för ändringar som var av väsentlig betydelse för Även ändringar av väsentlig betydelse avsågs alltså kunna Begreppet väsentlig betydelse kom dock inte att föras över till LIF. Det uppgavs i förarbetena att Prop. 2010/11:135 bestämmelsen i sak inte innebar någon ändring (prop. 2002/03:150 s. Det finns således inget hinder mot att tillåta väsentliga ändringar av fondbestämmelserna så länge dessa är skäliga för andelsägarna. får , enligt 4 kap. 9 § andra stycket LIF, föreskriva att andelsägarna ska underrättas om ändringar i fondbestämmelserna. De fall som bör bli aktuella är när en ändring bedöms vara av väsentlig betydelse för fondandelsägarna (prop. 2002/03:150 s. 310). I rätten för att föreskriva att andelsägarna ska underrättas om ändringar ligger även en skyldighet för inspektionen att ta ställning till hur underrättelsen ska ske, dvs. om det t.ex. är tillräckligt att kungöra ändringen eller om underrättelse ska skickas till varje enskild fondandelsägare. Inspektionen kan även föreskriva att ändringen inte får tillämpas förrän , dock högst , från godkännandet. På detta sätt får fondandelsägaren en möjlighet att sälja sina andelar innan de nya fondbestämmelserna börjar tillämpas. Regeringens förslag: Ändringar i fondbestämmelserna ska godkännas om fondbestämmelserna i sig är skäliga och ändringen inte strider mot andelsägarnas gemensamma intresse. får alltjämt besluta att berörda andelsägare ska underrättas om ändringen. Om en ändring av fondbestämmelser är av väsentlig betydelse för andelsägare, ska besluta att berörda andelsägare ska ha rätt att lösa in sina fondandelar innan ändringen börjar tillämpas utan att andra avgifter tas ut än vad som motsvarar kostnaderna för att avveckla värdepapper till följd av inlösen. Andelsägarna ska ges möjlighet att begära inlösen under minst från den dag fondbolaget underrättar andelsägarna om ändringarna. En underrättelse om ändringar av fondbestämmelser ska innehålla lämplig information om syftet med fondbestämmelseändringen och vilka konsekvenser den kan få för andelsägarna, samt, i förekommande fall, om rätten till inlösen. I de fall andelsägare ska underrättas om ändringen är en ytterligare förutsättning för godkännande av ändrade fondbestämmelser att underrättelsen uppfyller nämnda krav. får även i fortsättningen besluta att vissa ändringar i fondbestämmelserna inte ska få tillämpas förrän . får fatta ett sådant beslut även vid godkännande av nya fondbestämmelser.