prop · GZ0340 · 2011-11-23 00:00:00 — Enligt artikel 23d.8 ska även, om det enligt nationella bestämmelser krävs ett särskilt tillstånd från en rättslig myndighet för att genomföra en platsundersökning eller lämna sådan handräckning som följer av artikel 23d.7, den behöriga myndigheten ansöka om ett sådant tillstånd. Ansökan om ett sådant tillstånd får också göras i förebyggande syfte. För att ska leva upp till sitt åliggande enligt artikel 23d är det nödvändigt att införa en bestämmelse om att ska kunna begära handräckning av en verkställande myndighet för det fall någon motsätter sig en platsundersökning. bör, i likhet med vad som gäller enligt 5 kap. 10, 16 och 17 §§ konkurrenslagen (2008:579), utses till den myndighet som ska lämna handräckning för att platsundersökningar ska kunna genomföras. Vid handräckning bör bestämmelserna i utsökningsbalken om verkställighet av förpliktelser som inte avser betalningsskyldighet eller avhysning gälla. Om begär det ska dock inte underrätta den hos vilken undersökningen ska genomföras innan verkställighet sker eftersom , enligt ändringsförordningen, under vissa förutsättningar kan genomföra platsundersökningar utan att i förväg meddela detta till det berörda företaget. har med stöd av reglerna i utsökningsbalken befogenhet att vidta behövliga tvångsåtgärder och myndigheten kan också vid behov begära biträde av polismyndigheten13. Frågan är om det ska införas krav på ett tillstånd från en domstol innan det genomförs en platsundersökning eller innan handräckning lämnas vid en platsundersökning. Av artikel 23d.9 följer att en domstolsprövning i så fall ska ta sikte på användningen av tvångsåtgärder och inte får avse behovet av platsundersökning. Behovet av platsundersökning kan dock prövas av och Europeiska unionens domstol enligt artikel 23d.4. Med hänsyn till den begränsade prövning som kan ske och då ett beslut om platsundersökning kan överklagas i annan ordning instämmer regeringen i promemorians bedömning att det inte framstår som motiverat att införa krav på en nationell domstolsprövning vid platsundersökningar. och Tidningsutgivarna har betonat vikten av att Esmas befogenheter inte står i strid med tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Som nämnts följer av skäl 26 i ändringsförordningen att förordningen ska tolkas och tillämpas i enlighet med de grundläggande rättigheter och principer som erkänns särskilt i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna och i medlemsstaternas konstitutionella traditioner, t.ex. gällande tryckfrihet och yttrandefrihet i medierna. Det finns i sammanhanget även skäl att peka på att Esmas möjlighet att begära platsundersökningar och därmed 13 Se 2 kap. 17 § utsökningsbalken (1981:774) och 3 kap. 3 § utsökningsförordningen (1981:981). utrymme att begära handräckning är begränsad av Prop. 2011/12:40 det skydd som föreskrivs i artikel 23a och som innebär att inte får använda sig av några utredningsbefogenheter för att avkräva sådan information och sådana handlingar som omfattas av rättsliga privilegier. Av detta följer att några platsundersökningar inte får göras om detta skulle leda till röjandet av sådan information som omfattas av rättsligt skydd. Det kan t.ex. gälla platsundersökningar hos medieföretag. Enligt regeringen gäller även i dessa situationer det skydd för tryck- och yttrandefriheten som följer av tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Justitiekanslern () har i sitt remissyttrande godtagit denna slutsats (se vidare avsnitt 5.1.2). Regeringens förslag: anges som ansvarig myndighet för äkthetskontroll enligt nya artikel 36d i förordningen om kreditvärderingsinstitut. Beslut om böter eller viten enligt förordningen får verkställas enligt utsökningsbalkens bestämmelser på samma sätt som en svensk dom som har vunnit laga kraft, om inte något annat följer av förordningen. Promemorians förslag överensstämmer huvudsakligen med regeringens. I regeringens förslag anges dock, på inrådan av Lagrådet, vilka svenska bestämmelser som är tillämpliga för verkställigheten. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen erinran mot det. Skälen för regeringens förslag: Enligt nya artikel 36d i förordningen om kreditvärderingsinstitut är Esmas beslut om böter och vite verkställbara. Verkställigheten ska följa nationella civilprocessrättsliga bestämmelser. Beslutet om verkställighet ska kunna ske utan annan formalitet än kontroll av att avgörandet är äkta. Denna kontroll ska göras av en av medlemsstaten särskilt utsedd myndighet. När dessa formaliteter har uppfyllts på begäran av den som vill få verkställighet, får denne fullfölja verkställigheten enligt den nationella lagstiftningen genom att ansöka om verkställighet hos det behöriga organet. Verkställigheten får skjutas upp endast genom beslut av Europeiska unionens domstol. Nationella domstolar kan dock pröva om verkställigheten genomförs på ett felaktigt sätt. Enligt artikel 36d är medlemsstaterna skyldiga att utse ett myndighet som ska pröva om ett beslut av om böter eller vite är äkta. Den prövning som ska göras är mycket begränsad och en domstolsprövning framstår därför inte som befogad. har i flera fall ansetts vara den lämpligaste myndigheten för att ta ställning till om ett utländskt avgörande kan verkställas här i landet, se t.ex. lagen (2009:1427) om erkännande och verkställighet av bötesstraff inom Europeiska unionen och lagen (1977:595) om erkännande och verkställighet av nordiska domar på privaträttens område liksom de överväganden som görs i prop. 2010/11:43 om erkännande och verkställighet av beslut om förverkande inom Europeiska unionen. Vid finns således kompetens och viss vana vid är också den myndighet som Prop. 2011/12:40 kommer att ansvara för den praktiska verkställigheten. mening bör därför utses till behörig myndighet för äkthetskontroll enligt artikel 36d. Lagrådet har i sitt yttrande påpekat att det i lagen bör framgå vilka svenska bestämmelser som är tillämpliga på verkställigheten. Regeringen delar Lagrådets uppfattning. I utsökningsbalken finns det regelverk som därvid kan komma i fråga. Esmas beslut om böter eller viten ska anses som en sådan utländsk exekutionstitel som är verkställbar i enligt 3 kap. 2 § utsökningsbalken. Detta behöver klargöras. Tillämpningen av bestämmelserna föreslås följa de regler som gäller för verkställighet av en svensk dom som har vunnit laga kraft. Det finns behov av att klargöra att förordningens regler om verkställighet ska ha företräde i förhållande till utsökningsbalken, vilket främst får betydelse när det gäller uppskjuten verkställighet (jfr artikel 36d.3). 5.3Behov av nationella sanktioner Regeringens bedömning: Skyldigheten att införa sanktioner för överträdelser av artikel 4.1 i förordningen om kreditvärderingsinstitut föranleder inte någon lagstiftningsåtgärd. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringen. Remissinstanserna tillstyrker bedömningen eller har ingen erinran Skälen för regeringens bedömning: Medlemsstaterna är enligt den nya lydelsen av artikel 36 i förordningen om kreditvärderingsinstitut skyldiga att fastställa regler om sanktioner vid överträdelser av artikel 4.1 och vidta alla åtgärder som krävs för att se till att de tillämpas. I artikel 4.1 föreskrivs en skyldighet för vissa institut och företag att i rättsligt reglerade sammanhang enbart använda sig av kreditbetyg som utfärdats av registrerade kreditvärderingsinstitut som är etablerade inom unionen. Det föreskrivs även en skyldighet för bl.a. emittenter att säkerställa att vissa prospekt, som innehåller hänvisningar till kreditbetyg, också ska innehålla tydlig information om kreditbetygen. Sanktionerna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande. Enligt artikel 25a är det de behöriga sektorsmyndigheterna som är ansvariga för tillsynen och tillämpningen av artikel 4.1. Dessa myndigheter har då tillgång till de befogenheter som följer av relevant sektorslagstiftning. Av sektorslagstiftningen följer befogenheter och möjlighet att ingripa mot de institut och företag som i rättslig reglerade sammanhang är skyldiga att använda sig av kreditbetyg som utfärdas av registrerande kreditvärderingsinstitut som är etablerade inom unionen. kan t.ex. beträffande kreditinstitut ingripa med de befogenheter och sanktioner som följer av lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse om institutet inte använder tillåtna kreditbetyg i rättsligt reglerade sammanhang. Regeringen instämmer i promemorians bedömning att det i sektorslagstiftningen redan finns effektiva, proportionella och avskräckande sanktioner för berörda institut och företag som inte följer den reglering som gäller för verksamheten. 2011/12:40 Ändringsförordningen föranleder därför ingen lagstiftningsåtgärd i detta I 2 kap. lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument finns bestämmelser om t.ex. när ett prospekt ska upprättas och vad ett prospekt ska innehålla. Av 2 kap. 11 § följer att ett prospekt också ska innehålla den information som anges i artikel 4.1 i förordningen om kreditvärderingsinstitut. har, enligt 6 kap. 1 c § lagen om handel med finansiella instrument, möjlighet att tillfälligt förbjuda ett erbjudande av finansiella instrument till allmänheten, ett upptagande av finansiella instrument till handel på en reglerad marknad eller ett offentligt uppköpserbjudande. En förutsättning för det är att inspektionen har skälig anledning att anta att erbjudandet, upptagandet till handel eller uppköpserbjudandet strider mot bestämmelserna i lagen om handel med finansiella instrument eller prospektförordningen14. får i fråga om ett erbjudande av överlåtbara värdepapper till allmänheten även meddela ett permanent förbud, om inspektionen finner att bestämmelserna i lagen om handel med finansiella instrument eller prospektförordningen har överträtts. En särskild avgift för den som begår överträdelser mot bestämmelserna gällande prospekt har endast bedömts befogad för det fall den som är prospektskyldig inte ansöker om godkännande av ett prospekt, inte ansöker om godkännande av ett tillägg till ett prospekt eller inte offentliggör ett prospekt eller tillägg till ett prospekt (se övervägandena i prop. 2004/05:158 s. 141 ff. med hänvisningar). Det finns således möjlighet för att vidta sanktioner för det fall någon bryter mot bestämmelserna om vilken information ett prospekt ska innehålla. Några ytterligare sanktioner bedöms inte nödvändiga. Ändringsförordningen föranleder därför inte heller i denna del någon lagstiftningsåtgärd. Regeringens förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . Promemorians förslag avviker från regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans yttrar sig i den specifika frågan om lämpligt datum för ikraftträdande. Dock anser att rådet och inte ska genomdriva så korta tidsfrister att dessa hamnar i konflikt med de konstitutionella kraven för lagstiftningens beredning i de olika medlemsstaterna. Man uppmanar regeringen att i EU-förhandlingar om rättsakter som ska 14 Kommissionens förordning (EG) nr 809/2004 av om genomförande av och rådets direktiv /71/EG i fråga om informationen i prospekt, dessas format, införlivande genom hänvisning samt offentliggörande av prospekt och annonsering (EUT L 149, 30.4.2004, s.1, Celex 32004R0809). genomföras i , noggrant sörja för att regeringsformens regler och Prop. 2011/12:40 principer kan uppfyllas. Skälen för regeringens förslag: Som framgått i avsnitt 5 behöver svensk lagstiftning ändras i anledning av och rådets förordning (EU) nr 513/2011 av den av om ändring av förordning (EG) nr 1060/2009 om kreditvärderingsinstitut15 (nedan kallad ändringsförordningen). Flertalet bestämmelser i lagen om kreditvärderingsinstitut (2010:1010) har blivit obsoleta. Tillsynsbefogenheterna för upphörde . De nya bestämmelserna i lagen om kreditvärderingsinstitut som möjliggör delegation, handräckning och äkthetskontroll bör med andra ord träda i kraft möjligt. Detta kan ske tidigast . Regeringen håller med i dess kritik av de snäva tidsramarna. Regeringen har också, med hänvisning till den nationella lagstiftningsproceduren, i de aktuella förhandlingarna begärt ett senare datum för ändringsförordningens ikraftträdande och för övergången av tillsynsbefogenheterna till , men har inte vunnit tillräckligt stöd för detta. Följdriktigt har de svenska lagstiftningsåtgärderna inte heller kunnat få verkan fr.o.m. den tidpunkt som förutsätts i ändringsförordningen (dvs. och rådets förordning (EU) nr 513/2011 av den av om ändring av förordning (EG) nr 1060/2009 om kreditvärderingsinstitut16 (nedan kallad ändringsförordningen) medför i sig olika konsekvenser för främst kreditvärderingsinstitut, och de nationella tillsynsmyndigheterna. Konsekvenserna av ändringsförordningen framgår av Europeiska kommissionens konsekvensanalys.17 Ändringsförordningen syftar till att uppnå en effektiv tillsyn över kreditvärderingsinstituten, att rationalisera tillsynsstrukturen och garantera rättslig säkerhet för kreditvärderingsinstituten och marknadsdeltagarna. De förslag som lämnas i propositionen har till syfte att anpassa svensk lagstiftning till ändringsförordningen, eftersom ändringsförordningen förutsätter att det införs vissa nationella regler om handräckning vid platsundersökningar och äkthetskontroll. I följande avsnitt (7.27.5) redogörs för vilka konsekvenser de förslag som lämnas i propositionen medför. 15EUT L 145, 31.5.2011, s. 30 (Celex 32011R0513). 16EUT L 145, 31.5.2011, s. 30 (Celex 32011R0513). 17 Arbetsdokument från kommissionens avdelningar Sammanfattning av konsekvensanalysen som åtföljer förslaget till och rådets förordning om ändring av förordning (EG) nr 1060/2009 om kreditvärderingsinstitut (SEK(2010) 679, Celex 52010SC0679). Inledningsvis kan dock noteras att det saknas registrerade Prop. 2011/12:40 kreditvärderingsinstitut med säte i . Enligt ändringsförordningen upphör befogenheter och uppgifter som rör tillsynen över kreditvärderingsinstitut . tillsynsbefogenheter och möjligheter att ingripa tas därför bort från lagen om kreditvärderingsinstitut. kvarstående uppgifter liksom myndighetens befogenheter när dessa utförs framgår direkt av ändringsförordningen. ska t.ex. utföra sådana uppgifter som delegerar till och ska också ge nödvändigt bistånd om någon motsätter sig en platsundersökning. Dessa uppgifter torde dock bli av begränsad omfattning (se avsnitt 5.1.1) och medföra endast marginella arbetsinsatser. Av artiklarna 19 och 30 i ändringsförordningen framgår att de kostnader som kan åsamkas när de utför uppgifter enligt förordningen ska ersättas av . ska, på ansökan av , kunna besluta om handräckning om någon motsätter sig en platsundersökning. Vilka överväganden som gjorts vid val av myndighet framgår av avsnitt 5.1.5. För del antas förslaget inte innebära mer än en marginell ökning av arbetsbelastningen. Platsundersökningar förväntas inte ske med någon större frekvens och det får förutsättas att de som berörs av inspektionerna normalt underkastar sig dessa frivilligt. utses också till ansvarig myndighet för äkthetskontroll av beslut om böter eller vite. Vilka överväganden som gjorts vid val av myndighet framgår av avsnitt 5.2. Inte heller denna uppgift antas innebära mer än en mycket marginell ökning av arbetsbelastningen. Som nämnts saknas registrerade kreditvärderingsinstitut i och verkställighet av beslut om böter eller vite torde bli aktuellt endast i undantagsfall. Regeringens bedömning är, mot bakgrund av det sagda, att eventuella merkostnader till följd av den föreslagna bestämmelsen, är sådana att de ska täckas med befintliga resurser. 7.4 Konsekvenser för domstolarna kan olika beslut överklagas till Ändringsförordningen innebär att tillsynen flyttas över till och att överprövning av Esmas beslut kommer att ske av en överprövningsnämnd och av Europeiska unionens domstol. innebära en marginell minskning av antalet mål hos domstolarna. beslut dels vid handräckningsärenden, dels vid ansökningar om förväntas endast i undantagsfall fatta sådana beslut. De budgetära konsekvenserna för domstolarna ska därför hanteras inom Domstolars befintliga ramar. De förslag som lämnas i propositionen bedöms inte ge några omedelbara effekter på samhällsekonomin eller miljön. Förslagen i propositionen förväntas inte heller ge några ytterligare effekter för stat, kommuner, landsting, företag eller enskilda. 8.1Förslaget till lag om ändring i lagen (2010:1010) om kreditvärderingsinstitut Förslaget behandlas i avsnitt 5.1.5. Paragrafen är ny. I den finns bestämmelser om handräckning vid genomförande av platsundersökningar. Av nya artikel 23d i förordningen framgår att det endast är i de fall som beslutat om en platsundersökning som olika företag är skyldiga att underkasta sig en sådan undersökning och som handräckning kan komma i fråga. Även de platsundersökningar som t.ex. utför efter delegation av omfattas av handräckningsreglerna i denna paragraf, vilket framgår av nya artikel 23d.6. Av andra stycket första meningen framgår att bestämmelserna i utsökningsbalken om verkställighet av förpliktelser som inte avser betalningsskyldighet eller avhysning gäller vid handräckning. Av 2 kap. 17 § utsökningsbalken följer t.ex. vilka befogenheter förrättningsmannen har och av 3 kap. 3 § utsökningsförordningen (1981:981) framgår att också kan begära biträde av polismyndigheten under vissa förutsättningar. Enligt ändringsförordningen får genomföra en platsundersökning utan att i förväg underrätta det berörda företaget när kontrollens korrekta genomförande och effektivitet så kräver. I andra stycket andra meningen har därför föreskrivits att , om begär det, inte i förväg ska underrätta den hos vilken kontrollen ska genomföras. Bestämmelsen, avser att ge utrymme för att avvika från 16 kap. 11 § utsökningsbalken, där det anges att underrättelse ska ske om saken inte är brådskande. I enlighet med Lagrådets förslag har dock paragrafen utformats på ett sätt som möjliggör underrättelse i de fall där det har bedömts att det saknas skäl att underlåta detta. Förslaget behandlas i avsnitt 5.2. Paragrafen är ny. I bestämmelsen utses till ansvarig myndighet för äkthetskontroll av Esmas beslut om böter eller vite enligt nya artikel 36d.3. Med böter avses i förordningen en administrativ sanktion, inte en straffrättslig. ska pröva om beslutet är äkta. Efter ansökan av den som vill få verkställighet ska därefter kunna fatta beslut om verkställighet. I enlighet med Lagrådets förslag har paragrafen kompletterats med ett klargörande av vilka svenska bestämmelser som ska vara tillämpliga för verkställigheten. Skrivningen innebär att Esmas beslut om böter eller viten är en sådan utländsk exekutionstitel som är verkställbar i enligt 3 kap. 2 § utsökningsbalken. Vidare anges att utsökningsbalkens regler ska gälla för verkställigheten. Esmas beslut om böter eller viten ska därvid likställas med en svensk lagakraftvunnen dom, om inte något annat följer av förordningen. När det gäller sådana undantag i Prop. 2011/12:40 förordningen bör särskilt noteras att denna innehåller regler om uppskjuten verkställighet (artikel 36d.3). Av artikel 60 i den s.k. Esmaförordningen (nr 1095/2010) framgår att Esmas beslut kan verkställas , även om det har överklagats. Rubriken närmast före paragrafen har, i enlighet med Lagrådets förslag, följdriktigt ändrats till Verkställighet. Europaparlaments och rådets förordning (EU) nr 513/2011 av om ändring av förordning (EG) nr 1060/2009 om kreditvärderingsinstitut L 145/30 Europeiska unionens officiella tidning OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 513/2011 av om ändring av förordning (EG) nr 1060/2009 om kreditvärderingsinstitut (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions sätt, särskilt artikel 114, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de natio nella parlamenten, med beaktande av Europeiska yttrande (1), med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit téns yttrande (2), i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (3), och av följande skäl: (1)I den slutrapport som offentliggjordes av en expertgrupp på hög nivå med som ordförande på kommisionens uppdrag drogs slutsatsen att ramarna för tillsynen av den finansi ella sektorn i Europeiska unionen behövde stärkas för att minska risken för och mildra effekterna av framtida fi nanskriser. Den rekommenderade långtgående reformer av tillsynsstrukturen. Expertgruppen fann också att det borde inrättas ett europeiskt system för finansiell tillsyn (ESFS), som skulle omfatta tre europeiska tillsynsmyndig heter en för värdepapperssektorn, en för försäkrings- och tjänstepensionssektorn och en för banksektorn, samt rekommenderade inrättande av ett europeiskt systemrisk råd. (2)I sitt meddelande av med titeln återhämtning i föreslog kommissionen att för slag till lagstiftning om inrättande av ESFS skulle tas fram, och i dess meddelande av med titeln tillsynen i presenterades (1) EUT C 337, 14.12.2010, s. 1. (2) EUT C 54, , s. 37. (3) ståndpunkt av (ännu ej offentliggjord i EUT) och rådets beslut av . närmare hur strukturen för sådana nya tillsynsramar skulle kunna utformas och den specifika tillsynen av kreditvärderingsinstitut framhävdes. (3)I sina slutsatser av rekommenderade inrättandet av ESFS, som skulle bestå av ett nätverk av nationella finansiella tillsynsmyndigheter som verkar gemensamt med tre nya europeiska tillsyns myndigheter. Syftet med ESFS bör vara att förbättra den nationella tillsynens kvalitet och enhetlighet, att stärka kontrollen av gränsöverskridande företagsgrupper genom att skapa tillsynskollegier och att införa ett enhetligt eu ropeiskt regelverk som ska tillämpas på alla finansmark nadsaktörer på den inre marknaden. betonade att en europeisk värdepappers- och marknads myndighet bör ha tillsynsbefogenheter över kreditvär deringsinstitut. Vidare bör kommissionen ha fortsatt be fogenhet att se till att fördragen följs, särskilt avdelning VII kapitel 1 i fördraget om Europeiska unionens funk tionssätt (EUF-fördraget) avseende gemensamma konkur rensregler, i enlighet med tillämpningsföreskrifterna för dessa regler. (4)Genom och rådets förordning (EU) nr 1095/2010 (4) inrättades Europeiska tillsynsmyndighe ten (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndighe ten) (). (5)Esmas behörighetsområde bör klart definieras så att fi nansmarknadsaktörer kan avgöra vilken myndighet som är behörig på kreditvärderingsinstitutens verksamhets bör få generell behörighet enligt parlamentets och rådets förordning (EG) nr 1060/2009 (5) i frågor som gäller registrering och lö pande tillsyn av registrerade kreditvärderingsinstitut. (6)bör ges hela ansvaret för registrering och tillsyn av kreditvärderingsinstitut i unionen. I de fall där de legerar specifika uppgifter till behöriga myndigheter bör det juridiska ansvaret fortsätta att ligga hos . Chefer och övrig personal vid behöriga myndigheter bör invol veras i beslutsprocessen inom i enlighet med för ordning (EU) nr 1095/2010 och fungera som ledamöter i dess organ, såsom dess tillsynsstyrelse eller dess interna expertgrupper. bör ha exklusiv behörighet att sluta samarbetsavtal om utbyte av information med tillsyns myndigheter i tredjeländer. Nationella behöriga myndig heter bör, i den mån de deltar i Esmas beslutsprocess eller när de utför arbetsuppgifter på myndighetens väg nar, omfattas av dessa samarbetsavtal. (4) EUT L 331, 15.12.2010, s. 84. (5) EUT L 302, 17.11.2009, s. 1. Europeiska unionens officiella tidning L 145/31 (7)Transparent information från emittenten av ett kreditvär derat finansiellt instrument till det kreditvärderingsinstitut som utsetts skulle kunna få stort mervärde för mark nadens funktionssätt och skyddet av investerare. Därför bör man överväga hur man på bästa sätt kan öka trans parensen av den information som ligger till grund för kreditvärderingen av alla finansiella instrument.