prop · GZ031 · 2011-09-20 00:00:00 — De nya reglerna innebär vidare att det är möjligt för förvaltningsbolag att förvalta en värdepappersfond i ett annat land inom Europeiska ekonomiska samarbetsom- rådet, EES. Det är således möjligt för ett svenskt fondbolag att starta en fond i t.ex. eller utan att behöva inrätta något filial- kontor i fondlandet. gällde att bolag och fond måste vara etablerade i samma land. Sammantaget innebär UCITS IV-direktivet att befintliga svenska värdepappersfonder lätt kan flytta ut genom gränsöverskridande fusioner samt att nya fonder mycket lättare än tidigare kan registreras i andra länder än trots att fondbolaget finns kvar här hemma. Detta inne- bär att den svenska skattebasen kan erodera. I 1 kap. 1 § första stycket LIF finns i punkterna 126 ett antal definitioner av begrepp som används i lagen. Av punkt 7 framgår att med fondbolag avses ett svenskt aktiebolag som har fått tillstånd enligt 4 § att driva fondverksamhet. I 4 § stadgas att det är som kan ge ett svenskt aktiebolag ett sådant tillstånd. Med fondverksamhet avses enligt punkt 10 förvalt- ning av en investeringsfond, försäljning och inlösen av andelar i fonden samt därmed sam- manhängande administrativa åtgärder. Enligt punkt 14 avses med förvaringsinstitut en bank eller ett annat kreditinstitut som förvarar investeringsfondens tillgångar och som sköter in- och utbetalningar avseende fonden. Av punkt 15 framgår att en investeringsfond antingen är en värdepappersfond eller en specialfond. En värdepappersfond är enligt punkt 25 en fond vars andelar kan lösas in på begäran av andels- ägare och som består av finansiella tillgångar, om den bildats genom kapitaltillskott från allmän- heten och ägs av dem som skjutit till kapital samt förvaltas enligt bestämmelserna i 5 kap. eller 5 a kap. Motsvarande bestämmelse i punkt 23 stadgar att en specialfond är en fond vars andelar kan lösas in på begäran av andelsägare och som består av finansiella tillgångar, om den bildats genom kapitaltillskott från allmänheten eller från en särskilt angiven och avgränsad krets investerare och ägs av dem som skjutit till kapital samt förvaltas enligt bestämmelserna i 6 kap. LIF som alltså handlar om förvalt- ning av värdepappersfonder finns detaljerade bestämmelser om riskspridning, placering m.m. Bestämmelserna i 6 kap. LIF som gäller specialfonderna är inte lika detaljerade. Till skillnad mot vad som gäller för värdepappers- fonderna kan villkoren för en specialfond under förutsättning av god- kännande innehålla t.ex. begränsningar av möjligheten att förvärva fondandelar. Reglerna om värdepappersfonderna är utformade i enlighet med bestämmelserna i . Motsvarande regler om värdepappersfonder i andra länder inom EU är utformade på motsvarande sätt. Specialfonder, ibland kallade nationella fonder, är fonder med regler som i olika hänseenden avviker från dem om värdepappersfonder och de är olika utformade i olika länder. För svenska värdepappersfonder gäller sammanfattningsvis följande. Det ska finnas ett svenskt fondbolag eller ett utländskt förvalt- ningsbolag som, efter tillstånd från Finansins- pektionen, förvaltar värdepappersfonden. Till- gångarna i fonden finns hos ett förvarings- institut. För svenska specialfonder gäller att dessa endast kan förvaltas av ett svenskt fondbolag, värdepappersbolag eller kreditinstitut som driver verksamhet med tillstånd från . Precis som för en värde- pappersfond ska tillgångarna i en specialfond finnas hos ett förvaringsinstitut. Svenska investeringsfonder är enligt 4 kap. 1 § LIF inte juridiska personer. I 1 kap. 611 §§ LIF finns regler om Utländska företags verksamhet i . I anslutning härtill finns i det ovan nämnda definitions- avsnittet i 1 kap. 1 § LIF regler om hur utländska förvaltningsbolag och fondföretag ska definieras. Ett förvaltningsbolag är närmast att jämföra med ett svenskt fondbolag, dvs. ett bolag som administrerar en investeringsfond. företag kan närmast jämföras med en svensk investeringsfond. Med ett förvaltningsbolag avses enligt 1 kap. 1 § första stycket punkt 12 LIF ett utländskt företag som i sitt hemland har tillstånd att förvalta fondföretag. Med ett fondföretag avses enligt punkt 8 i samma paragraf ett utländskt företag som i sitt hemland har tillstånd för verksamhet där det enda syftet är att göra kollektiva investeringar i sådana tillgångar som anges i 5 kap. 1 § andra stycket LIF eller 6 kap. 2 § andra stycket LIF med kapital från allmän- heten eller från en särskilt angiven och avgränsad krets investerare, som tillämpar principen om riskspridning och vars andelar på begäran av innehavarna återköps eller inlöses med medel ur företagets tillgångar. Fonder som uppkommit genom överens- kommelser mellan investerare hör till kategorin kontraktsrättsliga. Svenska investeringsfonder är av det slaget. Med associationsrättsligt grundade fonder avses fonder som är konstruerade som aktiebolag med rörligt aktiekapital. Den senare gruppen fungerar i sak som en svensk invester- ingsfond, dvs. investerarna får andelar i relation till den egna insatsen, andelarna kan säljas, del- ägarna får utdelning etc. Ett antal av de utländska investeringsfonder som är verksamma i är aktiebolag och bildade på associationsrättslig grund. När det gäller utländsk fondverksamhet i gäller sammanfattningsvis följande. Enligt 1 kap. 6 § LIF får ett förvaltningsbolag, som hör hemma inom EES och i sitt hemland har tillstånd att driva verksamhet enligt bestäm- melserna i UCITS IV-direktivet, driva verksamhet från en filial i eller driva verksamhet genom att från hemlandet erbjuda och tillhandahålla tjänster i (gränsöver- skridande verksamhet). Det behövs inget särskilt tillstånd för att bedriva sådan verksamhet som avses i 6 §. Det räcker med att Finansinspek- tionen underrättas om förhållandena. Enligt 1 kap. 6 b § LIF får ett förvaltningsbolag, som får driva verksamhet i enligt 1 kap. 6 § LIF, under vissa förutsättningar ges tillstånd av att förvalta en värde- pappersfond. I 1 kap. 8 § LIF finns de regler som tar sikte på förvaltningsbolag som inte hör hemma inom EES eller, om så är fallet, inte omfattas av UCITS IV-direktivet. Ett sådant förvaltnings- bolag får efter tillstånd driva fondverksamhet från filial i . Ett sådant tillstånd ges bara om förvaltningsbolaget i sitt hemland driver motsvarande verksamhet, om det i sitt hemland står under betryggande tillsyn av en behörig myndighet och den myndigheten har tillåtit att bolaget etablerar sig i samt att det finns skäl att anta att verksamheten här kommer att drivas i enlighet med de svenska reglerna. Enligt 1 kap. 7 § LIF får ett fondföretag som omfattas av UCITS IV-direktivet marknadsföra andelar i företaget här i landet utan tillstånd. Innan verksamheten påbörjas ska behörig myndighet i företagets hemland ha meddelat företaget att en underrättelse om marknads- föringen har lämnats över till Finansinspek- tionen. Ett fondföretag som inte hör hemma inom EES eller som, om det hör hemma inom EES, inte omfattas av UCITS IV-direktivet får enligt 1 kap. 9 § LIF efter till- stånd marknadsföra andelar i företaget här i från en filial eller utan att inrätta någon filial. Tillstånd ges bara om företaget i sitt hem- land driver motsvarande verksamhet, om företaget i sitt hemland står under betryggande tillsyn av en behörig myndighet och den myndigheten har tillåtit att företaget etablerar sig i . Vidare krävs att företaget vidtar åtgärder för att kunna göra utbetalningar till delägarna, lösa in andelar, lämna information och att det i övrigt finns skäl att anta att verksamheten kommer att drivas i enlighet med de svenska reglerna. Svenska investeringsfonder är enligt 4 kap. 1 § lagen (2004:46) om investeringsfonder, förkortad LIF, inte juridiska personer. Enligt 2 kap. 3 § andra stycket inkomstskattelagen (1999:1229), förkortad IL, ska dock bestämmelserna om juridiska personer tillämpas också på investeringsfonder. Svenska investeringsfonder är obegränsat skattskyldiga. Enligt 6 kap. 5 § IL är svenska investeringsfonder skattskyldiga för inkomst av tillgångar som ingår i fonden. I 39 kap. 14 § IL finns särskilda regler som tar sikte på hur svenska investeringsfonder Dessa bestämmelser i kombination med vad som i övrigt gäller enligt IL innebär sammanfattningsvis följande. Fonden ska som intäkt ta upp ränteinkomster, utdelningar och kapitalvinster på andra tillgångar än delägarrätter. Kapitalvinster på delägarrätter ska inte tas upp till beskattning och förluster på sådana tillgångar får heller inte dras av. I stället ska ett belopp motsvarande av värdet på delägar- rätterna vid beskattningsårets ingång tas upp som en intäkt (schablonintäkt). Avdrag får göras för ränteutgifter, utdelningar, förvaltningsut- gifter och kapitalförluster på annan egendom än delägarrätter. Avsikten med schablonintäkten är att det ur den enskilde andelsägarens synpunkt ska vara likvärdigt att äga aktier direkt eller indirekt via en investeringsfond. Eftersom investerings- fonder inte är skattskyldiga för kapitalvinster på delägarrätter beskattas andelsägaren för kapital- vinster på indirekt ägda aktier först när fond- andelarna avyttras. Detta innebär att den effektiva skattesatsen på kapitalvinster blir lägre vid indirekt ägande. Den schablonintäkt på som påförs investeringsfonderna beskattas antingen hos fonden eller, om ett belopp motsvarande schablonin- täkten delas ut, hos andelsägare som är fysisk eller juridisk person. Därmed höjs den effektiva skattesatsen jämfört med om hela totalavkastningen från fonden beskattas som kapitalvinst och neutralitet mellan direkt och indirekt ägande upprätthålls. Med delägarrätt avses enligt 48 kap. 2 § första stycket IL aktie, rätt på grund av teckning av aktier, teckningsrätt, fondaktierätt, andel i en investeringsfond, andel i en ekonomisk förening och annan tillgång med liknande konstruktion eller verkningssätt. Enligt paragrafens andra stycke finns viss ytterligare egendom som räknas Av 39 kap. 20 § IL 1, 24 och uttagsbeskattning som annars skulle ha skett enligt bestämmelserna i 22 kap. IL. Detsamma gäller även vid gränsöverskridande fusioner enligt 8 kap. 17 § övergången av rättigheter och skyldigheter när det gäller skatt till den eller de nybildade fonderna vid fusion, gränsöverskridande fusion eller delning av investeringsfonder. Skatten för juridiska personer är enligt 65 kap. 10 § första stycket IL . Enligt paragrafens andra stycke gäller dock att skatten för investeringsfonder är . Det sagda innebär sammanfattningsvis att för fonder som uteslutande innehåller aktier beräknas schablonintäkten med hela fondför- mögenheten som grund. För fonder som ute- slutande innehåller fordringsrätter utgår ingen schablonintäkt. Med fordringsrätter avses enligt 48 kap. 3 och 4 §§ IL fordran i svenska kronor eller fordran i utländsk valuta. Hit hör också t.ex. terminer, optioner eller liknande vars underliggande tillgångar kan hänföras till fordran i svenska kronor eller utländsk valuta eller fordran i sådan valuta. För fonder som innehåller både delägarrätter och fordringsrätter är den delen av fondförmögenheten som utgörs av del- ägarrätter på motsvarande sätt bas för schablon- intäkten. I 6 kap. 10 a § IL anges att utländska invester- ingsfonder är begränsat skattskyldiga. Innebörden av denna begränsade skattskyldighet framgår av 6 kap. 16 a § IL. I denna paragraf anges att utländska investeringsfonder är skatt- skyldiga för inkomst av fastighet i , och tillgångar som är hänförliga till det fasta drift- stället i och som ingår i fonden. Bestämmelsen infördes genom ett förslag som utan några kommentarer togs in först i betänkande (bet. 2000/01:SkU9, prop. 2000/01:22). Investeringsfonder som från utlandet ägnar sig åt gränsöverskridande verksamhet och utländska investeringsfonder i övrigt beskattas enligt reglerna i respektive hemländer. Enligt 4 § kupongskattelagen (1970:624) före- ligger skattskyldighet för en utländsk juridisk person som tar emot utdelning från under förutsättning att den utländska juridiska personen inte har ett fast driftställe här. Det innebär t.ex. att om en utländsk investeringsfond får utdelning från ett svenskt aktiebolag, så ska det svenska bolaget enligt kupongskattelagen Skatten uppgår till av utdelningens belopp. På grund av skatteavtal mellan och fondens hemland kan skattesatsen i vissa fall sättas ned till ett lägre belopp (ofta till ). 6.14.2.2.3Beskattningen av svenska andelsägare Utdelning, kapitalvinst och kapitalförlust Svenska fysiska och juridiska personer är skatt- skyldiga enligt vanliga regler för utdelning från en investeringsfond och för vinster som upp- kommer när fondandelar avyttras. Avdrag medges för kapitalförluster. Skattereglerna gäller oavsett om en fond är en svensk eller en utländsk investeringsfond. Av 42 kap. 1 § IL framgår att utdelningar och kapitalvinster ska tas upp som intäkt av kapital. I 42 kap. 12 § IL anges att utdelningen ska tas upp när den kan disponeras. I 44 kap. IL finns grundläggande bestämmel- ser om kapitalvinster och kapitalförluster. Enligt 44 kap. 2 § IL gäller att vad som sägs om kapitalvinster i bland annat 48 kap. IL som handlar om avyttring av delägarrätter och fordringsrätter också gäller kapitalförluster. Huvudregeln är att avyttring utlöser reglerna om kapitalvinst. Med avyttring avses enligt 44 kap. 3 § IL försäljning, byte och liknande överlåtelse av tillgångar. Enligt 44 kap. 6 § IL gäller att om en investeringsfond upplöses anses varje andelsägare ha avyttrat sin andel. Reglerna i 48 kap. IL handlar om kapitalvinst vid avyttring av bland annat delägarrätter. Enligt 48 kap. 2 § IL är en andel i en investeringsfond en delägarrätt. Av 48 kap. 18 § IL följer att fusion, gränsöverskridande fusion eller delning av en investeringsfond inte ska leda till att kapitalvinster tas upp hos delägarna. Principen är i stället att som anskaffningsutgift för de nya andelarna används summan av de anskaffnings- utgifter som skulle använts om de äldre andelarna avyttrats. Ersättning i pengar ska dock tas upp som kapitalvinst det beskattningsår fusionen eller delningen sker. Uppkommer en förlust när en andel i en investeringsfond avyttras gäller följande. Under förutsättning att det är fråga om en förlust på en marknadsnoterad andel ska förlusten i sin helhet först kvittas mot vinster på marknadsnoterade delägarrätter (48 kap. 20 § IL). Vad som inte kan dras av genom kvittningen får dras av till enligt 48 kap. 20 a § IL. Vad nu sagts gäller inte kapitalförluster på marknadsnoterade andelar i investeringsfonder som bara innehåller fordringsrätter (räntefonder). Sådana förluster får dras av i sin helhet i inkomstslaget kapital. I fråga om kapitalinkomster gäller enligt 15 kap. 1 § andra stycket IL för juridiska personer i princip samma regler som för fysiska personer, men inkomsterna beskattas som inkomst av näringsverksamhet. Bestämmelserna i 44 kap. IL om kapitalvinster gäller t.ex. också för juridiska personer. Också för de juridiska personernas del gäller att delning och fusion inte ska utlösa någon beskattning hos delägarna. När det gäller behandlingen av kapitalförluster vid avyttring av andelar i investeringsfonder finns särskilda regler i 48 kap. 25 och 26 §§ IL. Dessa regler innebär sammanfattningsvis att förluster på delägarrätter bara får dras av mot vinster på delägarrätter. Vad som inte kan dras av på det sättet får sparas till och behandlas då som en under det året uppkommen förlust. 6.14.2.2.4Beskattningen av utländska andelsägare Utländska andelsägare som är begränsat skatt- skyldiga i betalar enligt 1 § kupong- skattelagen, med vissa undantag, kupongskatt på utdelning från andel i svensk investeringsfond. Kupongskatten uppgår till av utdelningen. Den som är begränsat skattskyldig är enligt 3 kap. 19 § IL skattskyldig för kapitalvinst på vissa delägarrätter om han under det kalenderår avyttringen sker eller under de föregående tio kalenderåren har varit bosatt i eller stadigvarande vistats här. Denna bestämmelse omfattar dock inte andelar i investeringsfonder, vilket innebär att kapitalvinst vid avyttring av en begränsat skattskyldigs andelar i svenska investerings- fonder inte beskattas i . 6.14.2.3 Självdeklarationer och kontrolluppgifter 6.14.2.3.1Särskild självdeklaration för svenska investeringsfonder Enligt 2 kap. 1 § lagen (2001:1227) om själv- deklarationer och kontrolluppgifter, förkortad LSK, ska särskild självdeklaration lämnas av andra juridiska personer än dödsbon. Av 2 kap. 7 § 5 LSK framgår att fondbolag, förvaltningsbolag eller förvaringsinstitut ska lämna en särskild självdeklaration för varje av bolaget eller institutet förvaltad investeringsfond. Uppgifterna ligger till grund för taxeringen av investeringsfonderna. I fråga om avyttring genom inlösen gäller enligt 10 kap. 3 § första stycket 1 LSK att kontrolluppgift ska lämnas av sådant fondbolag som avses 1 kap. 1 § första stycket 7 LIF. Det handlar alltså om den uppgiftsskyldighet som tar sikte på andelar i svenska investeringsfonder och andelar i utländska fondföretag som förvaltas av svenska fondbolag. Av bestämmelsen framgår vidare att om förvaltningen av fonden har övergått till ett förvaringsinstitut ska kontroll- uppgiften lämnas av förvaringsinstitutet. Enligt 10 kap. 3 § första stycket 2 LSK ska värdepappersbolag och kreditinstitut som förvaltar specialfonder enligt 1 kap. 5 § LIF lämna sådan nyssnämnd kontrolluppgift. Av 10 kap. 3 § första stycket 3 LSK framgår att förvaltningsbolag som driver verksamhet här 6.14.2.3.2Kontrolluppgifter för andelsägare i i landet enligt 1 kap. 6 eller 8 § LIF ska lämna I det föregående har redogjorts för att svenska andelsägare i investeringsfonder beskattas för utdelning från fonden. I konsekvens med denna beskattningsregel stadgas i 9 kap. 1 § första stycket LSK att kontrolluppgift ska lämnas om utdelning på delägarrätter. Kontrolluppgift om utdelning ska lämnas för fysiska personer och dödsbon som har mottagit utdelningen. Uppgiften ska lämnas av den som har betalat ut utdelningen (9 kap. 2 och 4 §§ LSK). Bestämmelserna om kontrolluppgifter avseende utdelning gäller också sådana förvalt- ningsbolag och fondföretag, dvs. utländska aktörer, som bedriver verksamhet i i enlighet med bestämmelserna i 1 kap. 69 §§ lagen (2004:46) om investeringsfonder, förkortad LIF. Avyttring av andelar i en investeringsfond Enligt 10 kap. 1 § LSK gäller att kontrolluppgift ska lämnas om avyttring av andelar i invester- ingsfonder. Kontrolluppgift ska också lämnas om avyttring av andelar i sådant fondföretag som driver verksamhet här i landet enligt 1 kap. 7 eller 9 § LIF. Kontrolluppgiften ska lämnas för fysiska personer och dödsbon. I 10 kap. 3 § LSK anges vem som ska lämna uppgifter om avyttring genom inlösen. I 10 kap. 4 § LSK anges att förvaltare och i vissa fall värdepappersinstitut ska lämna uppgifter om annan avyttring än inlösen. kontrolluppgift avseende avyttring genom inlösen av andelar i den investeringsfond som förvaltningsbolaget förvaltar. Av 10 kap. 3 § första stycket 4 LSK framgår att uppgiften om avyttring av andelar i sådana fondföretag som bedriver verksamhet här enligt 1 kap. 7 eller 9 § LIF ska lämnas av fondföretaget självt. Om ett fondföretag eller ett förvaltningsbolag har slutit avtal med ett värdepappersinstitut om att ombesörja försäljning och inlösen av andelar ska kontrolluppgiften lämnas av institutet i stället för av fondföretaget (10 kap. 3 § andra stycket LSK). För det fall en fondandel är förvaltarregistrerad är det förvaltaren som ska lämna kontrolluppgiften (10 kap. 3 § tredje stycket LSK). I kontrolluppgiften ska enligt huvudregeln uppgift lämnas om bland annat kapitalvinst eller kapitalförlust (10 kap. 6 § första stycket LSK). Förbindelse att lämna kontrolluppgift Utländska företag som driver fondverksamhet i utan att inrätta en filial eller motsvarande etablering här, ska enligt 13 kap. 1 § LSK innan verksamheten påbörjas ge in en skriftlig för- bindelse till om att lämna kontrolluppgifter i enlighet med bestämmelserna i samma lag. Avgörande för tillämpningen av denna bestämmelse är att det drivs verksamhet i och att detta inte sker genom en filial eller en motsvarande etablering här i landet. Bestämmelsen tar alltså sikte på de företag som enligt 1 kap. 6, 7 och 9 §§ LIF kan bedriva verksamhet här utan att etablera en filial. Skyldigheten att lämna förbindelse om att lämna kontrolluppgift gäller inte ett utländskt företag som hör hemma inom EES och som enligt bestämmelserna i sitt hemland inte får lämna kontrolluppgifter. I propositionen Skatteförfarandet prop. 2010/11:165 föreslås en ny lag, skatteförfarande- lagen, för i stort sett hela skatteförfarandet. Lagen ska ersätta bland annat LSK, skattebetal- ningslagen (1997:483) och taxeringslagen (1990:324). Skatteförfarandelagen, förkortad SFL, föreslås träda i kraft , med vissa övergångsbestämmelser. Den del av SFL som berörs av förslagen i denna proposition rör de bestämmelser om deklarationsskyldighet och kontrolluppgifter som reglerats i LSK och som beskrivits i detta avsnitt. De befintliga bestämmelser i som berörs av förslagen i denna proposition har överförts i stort sett oförändrade till SFL. Det införs dock viss förändrad terminologi i SFL. Bland annat ersätts begreppen allmän och särskild självdeklaration med begreppet inkomstdeklaration, och begreppet taxeringsår ersätts med andra lämpliga begrepp. 6.14.2.4Undvikande av internationell dubbelbeskattning När svenska investeringsfonder får inkomster från utlandet i form av utdelningar från utländska värdepapper eller räntor på utländska räntebärande papper har dessa inkomster ofta beskattats i utlandet. Om samma inkomster även beskattas i uppkommer internationell dubbelbeskattning. har ingått skatteavtal med ett stort antal stater. Det huvudsakliga syftet med skatte- avtalen är att undvika internationell dubbel- beskattning genom att reglera vilken stat som har rätt att beskatta en viss inkomst eller, i de fall då båda staterna har rätt att beskatta samma inkomst, reglera hur dubbelbeskattningen ska undvikas. De svenska skatteavtalen har sin grund i det modellavtal som tagits fram inom Organisa- tionen för ekonomiskt samarbete och utveckling, förkortad . Bestämmelser om beskattning av utdelning och ränta finns i artikel 10 respektive 11 i modellavtal. Enligt artikel 10 får källstaten, vad avser sådan utdel- ning som här är aktuell, ta ut en skatt om högst på utdelningen. I artikel 11 begränsas källstatens rätt att ta ut källskatt på ränta till högst . De skatteavtal som har ingått innehåller i likhet med modellavtal i de flesta fall en begränsning av möjligheten att ta ut källskatt till på sådana utdelningar som är i fråga. Vad gäller ränta innebär de svenska skatteavtalen i allmänhet att källskatt inte får tas ut. Om den utländska staten enligt sin interna lagstiftning beskattar utdelning och ränta i större omfattning än vad som följer av skatteavtalet kan en svensk investeringsfond, i den mån den omfattas av skatteavtalet, begära nedsättning av den utländska källskatten till den nivå som följer av skatteavtalet. I de fall där en svensk investeringsfond som omfattas av ett skatteavtal, har erhållit inkomster som har beskattats även i en utländsk stat, anger skatteavtalen normalt att den internationella dubbelbeskattning som därvid kan uppkomma ska undvikas genom att den utländska skatten ska avräknas mot den svenska skatt som utgår på samma inkomst. Vid beräkningen av den avräkning som följer av skatteavtalen tillämpas bestämmelserna i lagen (1986:468) om avräkning av utländsk skatt, kallad avräkningslagen. I de fall där det inte finns något tillämpligt skatteavtal, kan rätt till avräkning föreligga enligt avräkningslagen. 6.14.3Avskaffad beskattning av svenska investeringsfonder och schablon- beskattning av andelsägare i investeringsfonder 6.14.3.1Avskaffad beskattning av svenska investeringsfonder