prop · GY03129 · 2011-04-14 00:00:00 — 1 a § Personuppgiftslagen (1998:204) och polisdatalagen (1998:622) gäller för polisens behandling av personuppgifter vid internationellt polisiärt samarbete, om inte annat följer av denna lag eller föreskrifter som regeringen har meddelat i anslutning till denna. Lagen (2005:787) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet gäller för behandling av personuppgifter vid internatio- nellt polisiärt samarbete, om inte annat följer av denna lag eller föreskrifter som regeringen har meddelat i anslutning till denna. Paragrafen, som är ny, reglerar förhållandet till andra bestämmelser om personuppgiftsbehandling. Den har behandlats i avsnitt 7.2. I första stycket anges att både personuppgiftslagen (1998:204) och polisdatalagen (1998:622) gäller för polisens behandling av personupp- gifter vid internationellt polisiärt samarbete, om inte annat följer av denna lag eller förordning som har meddelats i anslutning till den. Mot- svarande bestämmelse finns i 1 § fjärde stycket polisdatalagen (1998:622) och 1 kap. 2 a § polisdatalagen (2010:361). I andra stycket anges att lagen (2005:787) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet gäller för behandling av personuppgifter vid internationellt polisiärt samarbete, om inte annat följer av lagen om internationellt polisiärt samarbete eller förordning som meddelats i anslutning till den. Motsvarande bestäm- melse finns i 1 a § lagen om behandling av uppgifter i brotts- bekämpande verksamhet. 2 § I denna lag avses med utländska tjänstemän: utländska polismän och andra utländska tjänstemän som har anmälts vara behöriga att utföra sådant gränsöverskridande arbete som avses i artikel 40 och 41 i konventionen om tillämpning av av (), förföljande tjänstemän: utländska tjänstemän som förföljer en person på svenskt territorium enligt denna lag, svenska tjänstemän: svenska polismän, tulltjänstemän eller kustbevaknings- tjänstemän när de enligt lag eller annan författning har polisiära befogenheter, Öresundsförbindelsen: den fasta förbindelsen över som den definieras i artikel 2 i avtalet av mellan och om polisiärt samarbete i , Prümrådsbeslutet: rådets beslut /615/RIF av om ett fördjupat gränsöverskridande samarbete, särskilt för bekämpning av terrorism och gränsöverskridande brottslighet, och referensuppgifter: registeruppgifter som inte röjer identiteten på en person, antingen i form av en sifferbeteckning och ett fingeravtryck eller en siffer- beteckning och en DNA-profil från den icke-kodifierande delen av personens DNA. I paragrafen definieras vissa grundläggande begrepp som används i De första fyra är oförändrade. Två nya definitioner har införts. För det första definieras Prümrådsbeslutet. Skälet till detta har behand- lats i avsnitt 7.4. För det andra definieras begreppet referensuppgifter. vänds i flera artiklar i Prümrådsbeslutet. Av integritetsskäl får identiteten på en person inte röjas vid direktåtkomst till uppgifter i DNA- eller Prop. 2010/11:129 fingeravtrycksregister eller vid automatiska jämförelser med uppgifter i I stället får den sökande staten tillgång till referensupp- gifter, som inte avslöjar identiteten. Definitionen av referensuppgift är beroende av om uppgiften avser en DNA-profil eller ett fingeravtryck. Referensuppgifter i DNA-registren består av en sifferbeteckning och en DNA-profil från den icke-kodifierande delen av personens DNA. Att DNA-profilen tas från den icke-kodifierande delen av DNA:t innebär att den inte innehåller någon genetisk information, dvs. inga hänvisningar till en individs egenskaper (jfr artikel 2 d i genomförandebeslutet). Referensuppgifter i fingeravtrycksregistret består av en sifferbeteckning och ett fingeravtryck. Frågan har behandlats i avsnitt 8.3.3 respektive 10.3.2. 16 § Vid samarbete enligt Prümrådsbeslutet får ett utländskt kontaktställe med- ges direktåtkomst till referensuppgifter i de svenska registren över DNA-profiler. Efter överenskommelse mellan och en annan stat får kontaktstället i den andra staten göra en automatisk jämförelse mellan sina oidentifierade DNA- profiler och referensuppgifter i de svenska registren över DNA-profiler. Paragrafen är ny och har behandlats i avsnitt 8.3.3. Där regleras andra staters tillgång till vissa uppgifter i de svenska DNA-registren. Enligt första stycket får ett kontaktställe i en annan stat i enlighet med artikel 3 i Prümrådsbeslutet genom direktåtkomst ges tillgång till och rätt att på egen hand göra sökningar i de svenska DNA-registren, dvs. DNA- registret, utredningsregistret och spårregistret. Bestämmelser om DNA- registren finns i 2227 §§ polisdatalagen (1998:622) och i 4 kap. 17 och 10 §§ polisdatalagen (2010:361). Direktåtkomst får beviljas en annan stat först sedan rådet enhälligt har beslutat att staten har genomfört dataskyddsbestämmelserna i rådsbeslutet (se artikel 25.2 i rådsbeslutet). Direktåtkomsten innebär att det utländska kontaktstället på egen hand kan söka efter information och ta del av uppgifter vid ett visst tillfälle, utan att det svenska kontaktstället först fattar beslut om att just dessa uppgifter ska lämnas ut. Någon sekretessprövning aktualiseras därför inte sedan direktåtkomst har beviljats. I 7 § första stycket polisdatalagen (1998:622) och i 2 kap. 15 § andra stycket polisdatalagen (2010:361) finns sekretessbrytande bestämmelser som medger att uppgifter lämnas till utländsk myndighet om utlämnandet följer av en internationell överenskommelse som efter godkännande har tillträtt. Direktåtkomsten för det utländska kontaktstället är begränsad till refe- Vad som avses med referensuppgifter anges i 2 § (se kommentaren till den paragrafen). Enligt artikel 3 i rådsbeslutet får auto- matiska sökningar endast göras i enskilda fall i samband med brottsut- Detta regleras i den andra statens lagstiftning. begränsas ytterst av vilken behandling som är möjlig i de svenska registren. I andra stycket regleras andra staters behandling av DNA-profiler genom automatiska jämförelser i de svenska DNA-registren i enlighet med artikel 4 i Prümrådsbeslutet. Sådana automatiska jämförelser förut- sätter att en överenskommelse har träffats med den andra staten. Regeringen avser att bemyndiga att ingå sådana överenskommelser. Bestämmelsen ger ett kontaktställe i en annan stat rätt att automatiskt jämföra den statens samtliga oidentifierade DNA- profiler med referensuppgifter i de svenska DNA-registren, dvs. även uppgifter avseende identifierade personer. Med oidentifierade DNA- profiler avses DNA-profiler som härrör från spår som har samlats in under en brottsutredning och som tillhör en person som inte har identi- fierats (s.k. öppna spår). Automatiska jämförelser får enligt artikel 4 i rådsbeslutet endast ske för att utreda brott. Det är den andra statens lag- stiftning som avgör när detta krav är uppfyllt. Om det vid en automatisk sökning enligt första stycket eller en auto- matisk jämförelse enligt andra stycket visar sig att det föreligger en överensstämmelse med en svensk DNA-profil avgör den andra staten om man vill gå vidare och begära uppgift om identiteten på den person som DNA-profilen tillhör. Frågan om vilka uppgifter som ska lämnas ut reg- leras uteslutande av den tillfrågade statens nationella lagstiftning, ink- lusive reglerna om rättslig hjälp, och faller därför utanför rådsbeslutets tillämpningsområde. 17 § Vid förundersökning eller annan utredning som handläggs enligt bestäm- melserna i 23 kap. får det svenska kontaktstället i enskilda fall genom direktåtkomst söka uppgifter i en annan stats DNA-register. Uppgifter får behandlas endast i den utsträckning den andra staten tillåter det och om behand- lingen i motsvarande fall hade varit tillåten i de svenska registren över DNA- profiler. Efter överenskommelse mellan och en annan stat får det svenska kon- taktstället, i syfte att utreda brott, göra en automatisk jämförelse mellan DNA- profiler i spårregistret och referensuppgifter i den andra statens DNA-register. I paragrafen, som är ny, regleras möjligheten för det svenska kontaktstäl- let att göra sökningar i andra staters DNA-register i enlighet med artiklar- na 3 och 4 i Prümrådsbeslutet. Paragrafen har behandlats i avsnitt 8.3.4. Enligt första stycket får sökningar endast göras i enskilda fall som ett led i en förundersökning eller annan utredning som görs med stöd av bes- tämmelserna i 23 kap. . Exempel på det sistnämnda är en utredning om utlämning för brott, se 16 § lagen (1957:668) om utläm- ning för brott, 10 § lagen (1959:254) om utlämning för brott till Dan- mark, , och eller överlämnande för lagföring enligt 4 kap. 3 § lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. Förutsättningen att sökningen ska ske i en förundersökning eller liknande utredning innebär att sökningar endast får ske i brottsutredande syfte. Att sökningar endast får göras i enskilda fall innebär att en sökning måste ha en koppling till en viss utredning. Sökningar får vidare endast göras för de ändamål och med de begränsningar som anges i polis- datalagen för motsvarande sökning i svenska register. Det innebär t.ex. att DNA-profiler som härrör från personer som inte är misstänkta för brott inte får användas för generella sökningar. Möjligheterna att söka efter information begränsas vidare av den andra statens lagstiftning. är därför inte säkert att en sökning som hade varit möjlig att göra i sven- Prop. 2010/11:129 ska register kan göras i ett utländskt register. I andra stycket regleras automatiska jämförelser mellan DNA-profiler i spårregistret, dvs. oidentifierade svenska DNA-profiler, och referensupp- gifter i andra staters DNA-register. Referensuppgifter definieras i 2 § (se kommentaren till den paragrafen). Automatiska jämförelser förutsätter att en överenskommelse har träffats med den andra staten. Regeringen avser att bemyndiga att ingå sådana överenskommelser. En ytterligare förutsättning för jämförelse är att den sker i syfte att utreda brott. I och med att spårregistret endast får innehålla DNA-profiler som har tagits fram under utredning av brott finns inte heller något behov av att göra jämförelser för andra syften. Med brott avses misstankar om begångna brott. 18 § Vid samarbete enligt Prümrådsbeslutet får ett utländskt kontaktställe med- ges direktåtkomst till referensuppgifter i svenska fingeravtrycksregister som förs med stöd av polisdatalagen (1998:622). Paragrafen är ny och har behandlats i avsnitt 10.3.2. Den reglerar andra staters tillgång till vissa uppgifter i svenska fingeravtrycksregister i enlig- het med artikel 9 i Prümrådsbeslutet. Enligt paragrafen får ett kontaktställe i en annan stat genom direktåt- komst ges tillgång till och rätt att på egen hand göra sökningar i svenska fingeravtrycksregister som förs med stöd av polisdatalagen (1998:622). Bestämmelser om fingeravtrycksregister finns i 2931 §§ polisdatalagen (1998:622) och i 4 kap. 1117 §§ polisdatalagen (2010:361). Direktåt- komst får beviljas en annan stat först sedan rådet enhälligt har beslutat att staten har genomfört dataskyddsbestämmelserna i rådsbeslutet (se artikel 25.2 i rådsbeslutet). Direktåtkomsten innebär att det utländska kontaktstället på egen hand kan söka efter information och ta del av uppgifter vid ett visst tillfälle, utan att det svenska kontaktstället först fattar beslut om att just dessa uppgifter ska lämnas ut. Någon sekretessprövning aktualiseras därför inte sedan direktåtkomst har beviljats. I 7 § första stycket polisdatalagen (1998:622) och i 2 kap. 15 § andra stycket polisdatalagen (2010:361) finns sekretessbrytande bestämmelser som medger att uppgifter lämnas till utländsk myndighet om utlämnandet följer av en internationell överenskommelse som efter godkännande har tillträtt. Direktåtkomsten för det utländska kontaktstället är begränsad till refe- rensuppgifter. Vad som avses med referensuppgifter anges i 2 § (se kommentaren till den paragrafen). Enligt artikel 9 i rådsbeslutet får automatiska sökningar göras i enskilda fall både för att förebygga och utreda brott. Detta regleras i den sökande statens lagstiftning. Behand- lingen begränsas ytterst av vilken behandling som är möjlig i det svenska registret. Den andra statens sökning ska besvaras automatiskt. Om finger- avtrycket förekommer i svenska register ska kontaktstället i den andra staten få del av fingeravtrycket och en sifferbeteckning (referensupp- gifter). Syftet med detta är att den andra staten ska kunna konstatera att det verkligen föreligger en överensstämmelse. Några uppgifter om vem Prop. 2010/11:129 fingeravtrycket tillhör lämnas inte i detta skede. Om det visar sig att det föreligger en överensstämmelse avgör den andra staten om man vill gå vidare och begära uppgift om identiteten på den person som fingeravtrycket tillhör. Frågan om vilka uppgifter som ska lämnas ut regleras uteslutande av den tillfrågade statens nationella lagstiftning, inklusive reglerna om rättslig hjälp, och faller därför utanför rådsbeslutets tillämpningsområde. 19 § I syfte att förebygga brottslig verksamhet eller utreda brott får det svenska kontaktstället i enskilda fall genom direktåtkomst söka uppgifter i en annan stats fingeravtrycksregister. Uppgifter får behandlas endast i den utsträckning den andra staten tillåter det och om behandlingen i motsvarande fall hade varit tillåten i svenska fingeravtrycksregister som förs med stöd av polisdatalagen (1998:622). Det svenska kontaktstället ansvarar för att kontrollera om det mottagna finger- avtrycket stämmer överens med det fingeravtryck sökningen avsåg. I paragrafen, som är ny, regleras möjligheten för det svenska kontaktstäl- let att göra sökningar i andra staters fingeravtrycksregister i enlighet med artikel 9 i Prümrådsbeslutet. Paragrafen har behandlats i avsnitt 10.3.3. Enligt första stycket får sökningar endast göras i enskilda fall och i syfte att förebygga brottslig verksamhet eller utreda brott. I linje med ut- formningen av ändamålen i 2 kap. 7 § 1 polisdatalagen (2010:361) an- vänds uttrycket förebygga brottslig verksamhet i stället för förebygga brott då regleringen avser situationer där det ännu inte finns konkreta misstankar om att ett visst brott har begåtts. När det gäller utredning av brott avses misstankar om redan begångna brott. Det kan vara fråga om såväl brott som bevisligen har begåtts som brott som det enbart finns misstankar om att de har begåtts. En sökning för att utreda brott måste ha en koppling till en viss utredning. Vidare får sökningar endast göras för de ändamål och med de begräns- ningar som anges i polisdatalagen för motsvarande sökningar i svenska register. Möjligheterna att söka efter information begränsas också av den andra statens lagstiftning. Det är därför inte säkert att en sökning som hade varit möjlig i svenska register kan göras i ett utländskt register. I andra stycket anges att det är det svenska kontaktstället som vid en träff i utländska fingeravtrycksregister ansvarar för att kontrollera att det utländska fingeravtrycket verkligen överensstämmer med det finger- avtryck som sökningen avsåg. 20 § I lagen (2001:558) om vägtrafikregister finns bestämmelser om möjlighet att medge ett utländskt kontaktställe direktåtkomst till uppgifter i vägtrafik- registret. Paragrafen, som är ny, innehåller upplysning om att det i lagen (2001:558) om vägtrafikregister finns bestämmelser om möjlighet att medge ett utländskt kontaktställe direktåtkomst till uppgifter i vägtrafik- Dessa bestämmelser finns i 5 § 7 och 8 § lagen om vägtrafik- Prop. 2010/11:129 register. Frågan har behandlats i avsnitt 11.4.1. 21 § I syfte att förebygga brottslig verksamhet, utreda brott eller för att upprätt- hålla allmän säkerhet får det svenska kontaktstället i enskilda fall genom direkt- åtkomst söka uppgifter i en annan stats fordonsregister. Uppgifter får behandlas endast i den utsträckning den andra staten tillåter det och om behandlingen i motsvarande fall hade varit tillåten i det . Vid sökning får endast ett fordons fullständiga chassinummer eller fullständiga registrerings- nummer användas som sökbegrepp. I paragrafen, som är ny, regleras möjligheten för det svenska kontaktstäl- let att göra sökningar i andra staters fordonsregister i enlighet med artikel 12 i Prümrådsbeslutet. Paragrafen har behandlats i avsnitt 11.4.2. Sökningar får endast göras i enskilda fall och i syfte att förebygga brottslig verksamhet, utreda brott eller för att upprätthålla allmän säker- het. Uttrycket brottslig verksamhet används eftersom det i brottsföre- byggande arbete ännu inte finns konkreta misstankar om att ett visst brott har begåtts (se kommentaren till 19 §). När det gäller utredning av brott avses begångna brott. Det kan vara fråga om såväl brott som bevisligen har begåtts som brott som det enbart finns misstankar om att de har begåtts. En sökning för att utreda brott måste ha en koppling till en viss utredning. Behovet av att göra sökningar för att upprätthålla allmän säkerhet torde vara begränsat, eftersom störningar av den allmänna säkerheten vanligtvis innefattar brott. Störningar i trafiken utgör t.ex. oftast olika straffbara beteenden. Trafikövervakning med fokus på regelefterlevnad i fråga bl.a. om hastighetsbegränsningar kan dock anses vara en form av upprätthållande av allmän säkerhet. Ett annat exempel är polisens uppgift att övervaka särskilda transporter, t.ex. i samband med statsbesök. En ytterligare förutsättning för att en sökning ska få göras är att mot- svarande behandling hade varit tillåten i det . Möjligheterna att söka efter information begränsas också av den andra statens lagstiftning. Det är därför inte säkert att en sökning som hade varit möjlig i det svenska registret kan göras i ett utländskt register. En- dast ett fullständigt registreringsnummer eller fullständigt chassinummer får användas som sökbegrepp. 22 § Bestämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204) om rättelse och skade- stånd gäller vid behandling av personuppgifter enligt denna lag eller enligt föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen. Paragrafen är ny och innebär att personuppgiftslagens (1998:204) be- stämmelser om rättelse och skadestånd ska tillämpas även vid behandling av personuppgifter enligt lagen om internationellt polisiärt samarbete och föreskrifter som har meddelats i anslutning till lagen. Skälen till att en sådan bestämmelse behövs har behandlats i avsnitt 12. För det fall det upptäcks att en uppgift som har översänts från till en annan stat är felaktig eller inte borde ha översänts, ska det utländska kontaktställe som har mottagit uppgiften informeras (se 3 kap. 11 § förordningen Prop. 2010/11:129 [2010:705] om internationellt polisiärt samarbete). 23 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar ytter- ligare föreskrifter om samarbete enligt Prümrådsbeslutet när det gäller behand- ling av personuppgifter samt bistånd vid större evenemang, katastrofer och all- varliga olyckor. Paragrafen, som är ny, innehåller upplysning om att det finns komplet- terande bestämmelser om samarbetet enligt Prümrådsbeslutet på lägre normgivningsnivå. Frågan har behandlats i avsnitt 7.2. 16.5Förslaget till lag om ändring lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete 1 a § Polisdatalagen (2010:361) gäller för polisens behandling av personupp- gifter vid internationellt polisiärt samarbete, om inte annat följer av denna lag eller föreskrifter som regeringen har meddelat i anslutning till denna. Lagen (2005:787) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet gäller för behandling av personuppgifter vid internatio- nellt polisiärt samarbete om inte annat följer av denna lag eller föreskrifter som regeringen har meddelat i anslutning till denna. När polisdatalagen (2010:361) träder i kraft måste hänvisningen till polisdatalagen ändras. Eftersom polisdatalagen (2010:361) gäller i stället för personuppgiftslagen (1998:204) har hänvisningen till sistnämnda lag tagits bort. I 2 kap. 2 § polisdatalagen (2010:361) anges vilka bestämmel- ser i personuppgiftslagen som är tillämpliga vid polisens personuppgifts- behandling. 18 § Vid samarbete enligt Prümrådsbeslutet får ett utländskt kontaktställe medges direktåtkomst till referensuppgifter i svenska fingeravtrycksregister som förs med stöd av polisdatalagen (2010:361). När polisdatalagen (2010:361) träder i kraft måste hänvisningen till polisdatalagen ändras. 19 § I syfte att förebygga brottslig verksamhet eller utreda brott får det svenska kontaktstället i enskilda fall genom direktåtkomst söka uppgifter i en annan stats fingeravtrycksregister. Uppgifter får behandlas endast i den utsträckning den andra staten tillåter det och om behandlingen i motsvarande fall hade varit tillåten i svenska fingeravtrycksregister som förs med stöd av polisdatalagen (2010:361). Det svenska kontaktstället ansvarar för att kontrollera om det mottagna finger- avtrycket stämmer överens med det fingeravtryck sökningen avsåg. När polisdatalagen (2010:361) träder i kraft måste hänvisningen till polis- datalagen ändras. Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål 4 § En ansökan om rättslig hjälp i enligt denna lag bör innehålla uppgift om den utländska domstol eller myndighet som handlägger ärendet, en beskrivning av det rättsliga förfarande som pågår, uppgift om den aktuella gärningen med tid och plats för denna, samt de be- stämmelser som är tillämpliga i den ansökande staten, uppgift om vilken åtgärd som begärs och, i förekommande fall, i vilken egenskap en person ska höras, namn på och adress till de personer som är aktuella i ärendet. I 4 kap. 8, 11, 14, 24 a, 25, 25 b, 25 c, 26 a och 29 §§ finns särskilda bestäm- melser om vad en ansökan ytterligare ska innehålla vid vissa slag av åtgärder. Om ärendet är brådskande eller om verkställighet önskas inom viss tidsfrist, ska detta anges och motiveras. En ansökan om rättslig hjälp ska göras skriftligen genom post, bud eller tele- fax. Den får även, efter överenskommelse i det enskilda fallet, översändas på annat sätt. I paragrafen regleras bl.a. vad en ansökan om rättslig hjälp bör innehålla. Vissa språkliga ändringar har gjorts i första, tredje och fjärde styckena, som i övrigt är oförändrade. I tillägget i andra stycket anges att det i 4 kap. 24 a § finns särskilda bestämmelser om vad en ansökan om rättslig hjälp med att ta fram en DNA-profil för en person som vistas i ska innehålla. 1 § Bestämmelserna i 2 kap. 4 § första och tredje styckena ska tillämpas vid an- sökan om rättslig hjälp utomlands, om inte annat följer av en internationell överenskommelse som är bindande för eller av krav från den mottagande staten. I 4 kap. 9, 10, 13, 24 b, 26 och 26 c §§ finns särskilda bestämmelser om vad en ansökan ytterligare ska innehålla vid vissa slag av åtgärder. Av paragrafen framgår genom en hänvisning till 2 kap. 4 § bl.a. vad en ansökan om rättslig hjälp utomlands bör innehålla, om den andra staten inte kräver något annat. En språklig ändring har gjorts i första stycket, som i övrigt är oföränd- rat. I tillägget i andra stycket anges att det i 4 kap. 24 b § finns särskilda bestämmelser om vad en ansökan om rättslig hjälp med att ta fram en DNA-profil för en person som vistas utomlands ska innehålla. Framtagande av DNA-profil för en person som vistas i 24 a § På begäran av en annan stat ska rättslig hjälp ges med att ta prov för DNA-analys på en person som vistas i , analysera provet och ta fram en DNA-profil, om det av ansökan framgår 1.för vilket ändamål DNA-profilen behövs, 2.att DNA-profil för personen saknas i den ansökande staten, och 3.att det hade funnits förutsättningar att vidta motsvarande åtgärder om per- sonen hade vistats i den ansökande staten. I paragrafen, som är ny, regleras internationell rättslig hjälp med att ta fram DNA-profiler för personer som vistas i . Frågan har behand- lats i avsnitt 9.