prop · GY0360 · 2011-02-16 00:00:00 — I vissa avseenden är direktivet inte tydligt eller saknar bestämmelser. I sådana fall har förslagen utformats med hänsyn till reglernas praktiska tillämpbarhet. Förslagen i propositionen bedöms vara förenliga med åtaganden under Internationella arbetsorganisationen (), till exempel konvention nr 135 om arbetstagarrepresentanters skydd inom företaget och åtgärder för att underlätta deras verksamhet, se även avsnitt 5.1. Kostnadsmässiga och andra konsekvenser Förslagens påverkan på företag i ekonomiska och andra avseenden beskrivs nedan under särskilda rubriker. Eftersom förslagen i praktiken endast rör företag får de inga konsekvenser för offentlig sektor eller för statsfinanserna. Inte heller kan de antas få några effekter på arbets- marknad, sysselsättning eller i samhällsekonomiskt hänseende i övrigt. I socialt hänseende kan förslagen förväntas ha positiva effekter genom att möjligheterna för arbetstagarna till information och samråd i de före- tag och företagsgrupper som omfattas av den föreslagna lagen förbättras. Förbättringarna består i ett tydligare regelverk, rätt till utbildning för ledamöter i arbetstagarnas förhandlingsdelegation och det europeiska företagsrådet samt bättre möjligheter till enskilda möten för förhand- lingsdelegationen vid vilka delegationen ska kunna ha tillgång till tolkar och tekniska hjälpmedel i den utsträckning som det är nödvändigt för att genomföra mötet. Förslagen kan också medföra förbättringar ur jämställdhetssynpunkt eftersom den föreslagna lagen föreskriver att ett avtal om inrättande av ett europeiskt företagsråd ska behandla frågan om företagsrådets sammansättning, vilken ska vara avvägd med avseende på bland annat arbetstagarnas kön. Förslagen som innebär att Arbetsdomstolen i fortsättningen endast kommer att vara behörig att handlägga arbetstvister kommer att medföra obetydliga eller högst marginella konsekvenser för allmänna domstolar eftersom antalet mål som kommer att handläggas av annan domstol kommer att vara mycket begränsat. Med anledning av detta bedömer regeringen att eventuella ekonomiska konsekvenser till följd av denna proposition kan hanteras inom ramen för befintligt anslag för Domstolar. Miljömässigt torde den föreslagna lagen inte få några konsekvenser. Närmare om vilka som berörs av regleringen Reglerna ska endast gälla för företag, så kallade gemenskapsföretag, och företagsgrupper med minst 1 000 anställda inom och med minst 150 anställda i var och en av minst två EES-stater. Eftersom gränserna för antalet anställda inte ändras kommer samma slags företag och företags- grupper som omfattas av den nuvarande lagen att omfattas av den före- slagna lagen. Reglerna ska gälla oavsett bransch. Inte heller i detta avseende medför den föreslagna lagen något nytt. Gemenskapsföretag och företagsgrupper med vissa typer av avtal kommer endast att omfattas av den föreslagna lagen i begränsad omfatt- ning, se avsnitt 5.4. För vissa av dessa företag innebär förslaget att de fortsatt ska tillämpa bestämmelserna i den nuvarande lagen med undantag för vissa bestämmelser även efter det att denna ersatts av den föreslagna lagen, se avsnitt 5.4 och 7. I den konsekvensanalys (SEC[2008]2166) som Europeiska kommissionen presenterade i samband med att förslaget till nytt direktiv överlämnades till och Europeiska unionens råd redo- visas hur många företag i de olika EES-staterna som omfattas av det nu gällande direktivet, rådets direktiv /45/EG av om inrättandet av ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande i gemen- skapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare. Enligt dessa uppgifter (som avser läget 2006) omfattas 120 företag med säte i av direktivet. Av dessa har 57 europeiska företagsråd. Antalet företag som omfattas av direktivet med verksamhet i uppskattades till cirka 780. Företagsråd hade inrättats i drygt 410 av dessa företag. Enligt uppgift från kommissionen är det oerhört sällsynt att företagsråd kommer till stånd genom tillämp- ning av direktivets tilläggsbestämmelser. Nästan alla företagsråd har enligt kommissionen inrättats genom avtal. över hela EES är det enligt kommissionen vanligast med företagsråd inom industrin (verk- stads- eller kemisektorerna). Det är även relativt vanligt inom till exempel hotellnäringen och byggsektorn. Eftersom tillämpningsområdet inte föreslås ändrat kan förmodas att ungefär samma antal företag i princip kommer att omfattas av de regler som föreslås gälla . Eftersom den före- slagna lagen inte annat än i vissa begränsade avseenden ska gälla för företag och företagsgrupper som redan har avtal om europeiska företags- råd eller något annat förfarande för information till och samråd med arbetstagarna, kommer emellertid de föreslagna reglerna i praktiken sannolikt att få en direkt påverkan på ett långt färre antal företag. Det är dessutom inte bara de företag som redan har avtal som gör att antalet berörda företag blir lägre. Det finns också en möjlighet för de företag som mellan och ingår avtal enligt de nu gällande reglerna att i huvudsak stå utanför den före- slagna lagen. Det bör också erinras om att en skyldighet för företagen att inleda förhandlingar om inrättande av ett europeiskt företagsråd eller något annat förfarande för information till och samråd med arbetstagare förutsätter antingen att företaget självt eller arbetstagarsidan tar initiativ därtill. Hur många företag som mot denna bakgrund i praktiken kommer att påverkas av de föreslagna reglerna är omöjligt att säga. Det kan dock förmodas att påverkan blir förhållandevis begränsad. Administrativa kostnader för företagen Lagen om europeiska företagsråd ingick inte i Nuteks, numera Tillväxt- verket, mätningar av företagens administrativa kostnader. Någon bedömning av om den nuvarande lagen genererar några administrativa kostnader för berörda företag har således inte gjorts. Lämplig jämförelse- grund i databas saknas. Kravet på överlämnande av information till arbetstagarna för att dessa ska kunna bedöma om förhandlingar om inrättande av ett europeiskt företagsråd eller något annat informations- och samrådsförfarande ska kunna inledas preciseras i den föreslagna lagen jämfört med den nuvarande. Det är dock inget principiellt nytt utan en kodifiering av vad som till följd av domar redan kan sägas gälla, se avsnitt 5.6.2. I vad mån detta kan generera ytterligare administrativa kostnader är svårt att bedöma. Klart är att det inte innebär några ytter- ligare kostnader i de företag som redan har en ordning för information och samråd, annat än om en omstruktureringssituation ställer krav på nya förhandlingar. Det föreslås att företag ska informera relevanta europeiska organisa- tioner för arbetsgivare och arbetstagare om att förhandlingar om in- rättande av ett europeiskt företagsråd eller något annat informations- och samrådsförfarande har inletts. Information ska också enligt förslaget lämnas om sammansättningen av arbetstagarnas förhandlingsdelegation. Detta är ett nytt krav som i princip kan förväntas generera vissa administrativa kostnader. Att gemenskapsföretaget eller det kontrollerande företaget i en företagsgrupp ska ha vetskap om förhand- lingsdelegationens sammansättning är emellertid inget nytt. Det måste de ha redan nu för att till exempel kunna kalla till möten. Det nya är att information om detta och om att förhandlingar inleds även ska lämnas till relevanta partsorganisationer på EU-nivå. Parterna på EU-nivå Europeiska Fackliga och Businesseurope har meddelat den arbetsgrupp som kommissionen inrättat för att diskutera genomförandet av det nya direktivet att de är överens om att det är före- tagen som bör lämna denna information. De har framhållit att detta förfarande bör göras så enkelt som möjligt. Avsikten är att det på EU- nivå endast ska finnas en kontaktpunkt för arbetstagarorganisationerna och en för arbetsgivarorganisationerna. Dessa kontaktpunkter ska sedan förmedla informationen vidare till berörda organisationer. Den administrativa kostnaden för företagen för detta informationslämnande kan därför förväntas bli försumbar. Ett alternativ hade varit att låta arbetstagarsidan genom förhandlingsdelegationen se till att de europeiska organisationerna får denna information. Eftersom parterna på EU-nivå är överens om att skyldigheten bör vila på företagen och eftersom en sådan lösning torde vara mest ändamålsenlig och dessutom endast leda till mycket begränsade kostnader, föreslås i denna proposition att skyldigheten bör vila på företagen. Det bör också framhållas att bestäm- melsen inte innebär några ytterligare kostnader i de företag som redan har en ordning för information och samråd, annat än om en omstruktureringssituation ställer krav på nya förhandlingar. Vidare föreslås att gemenskapsföretaget eller det kontrollerande före- taget i en företagsgrupp ska informera berörda verksamheter eller företag om förhandlingsmöten och om förhandlingsdelegationens sammansätt- ning. Även detta krav skulle i och för sig kunna tänkas leda till administ- rativa kostnader. Det får dock förmodas att sådan information lämnas . Att berörda verksamheter eller företag hålls informerade om sådana förhandlingsmöten och om vilka arbetstagarrepresentanter som deltar torde vara en självklarhet i de flesta företag och företagsgrupper. Även här gäller naturligtvis att bestämmelsen inte kommer att påverka företag och företagsgrupper som redan har en ordning för information och samråd, annat än om en omstruktureringssituation ställer krav på nya förhandlingar. Andra kostnader för företagen Före och efter mötena med gemenskapsföretaget eller det kontrollerande företaget i företagsgruppen föreslås arbetstagarnas förhandlings- delegation ha rätt till enskilda möten. Vid sådana möten ska arbets- tagarna ha rätt att få ha tillgång till tolkar och tekniska hjälpmedel i den utsträckning som det är nödvändigt för att genomföra mötet. Bestämmel- sen är ny och följer av det nya direktivet. Redan enligt gällande bestäm- melse ska dock företaget bära alla kostnader i samband med förhand- lingarna, i den utsträckning kostnaderna är skäliga. Den precisering som följer av det nya direktivet kan därmed inte förväntas leda till några nämnvärda utökade kostnader. Dessutom gäller att inte heller denna bestämmelse får några konsekvenser för de företag som redan har en ordning för information och samråd, annat än om en omstrukturering ställer krav på nya förhandlingar. Vidare föreslås att ledamöter i förhandlingsdelegationen och det europeiska företagsrådet ska ha rätt till utbildning med bibehållna an- ställningsförmåner. Redan enligt nuvarande regler har dessa arbetstagare rätt till nödvändig ledighet med bibehållna anställningsförmåner för att fullgöra sina uppdrag. Det nya är att företaget ges ett ansvar för att arbetstagarrepresentanterna får utbildning. Kommissionen bedömer i sin konsekvensanalys att ungefär en femtedel av de företag som omfattas av reglerna inte tillhandahåller någon särskild utbildning för sina arbets- tagarrepresentanter. Införandet av en sådan skyldighet skulle därmed leda till en ökad kostnad för sådana företag. Den nya bestämmelsen kan alltså förväntas leda till vissa ökade kostnader även för svenska företag i den Prop. 2010/11:60 mån utbildning inte redan tillhandahålls. med avtal som gör att de i huvudsak inte omfattas av den föreslagna lagen påverkas dock inte. För de företag och företagsgrupper som, efter att någon av parterna har tagit initiativ till förhandlingar, inte träffar avtal om inrättande av ett europeiskt företagsråd eller något annat informations- och samråds- förfarande föreslås vissa bestämmelser bli gällande. Denna systematik finns redan i den nuvarande lagen. Bland dessa bestämmelser är en nyhet att det alltid ska finnas ett arbetsutskott som ska ha möjlighet att löpande bedriva sin verksamhet. Avsikten är att arbetsutskottet ska kunna svara för kontinuitet och samordning av företagsrådets verksamhet. Detta skulle i princip kunna medföra vissa ökade kostnader. Eftersom de befintliga företagsråden så gott som uteslutande har inrättats genom av- tal, vilket gör att reglerna om vad som ska gälla om avtal inte träffas inte blir tillämpliga, förmodas emellertid denna bestämmelse inte leda till några nämnvärda kostnadsökningar. Enligt uppgift från arbetsmark- nadens parter i inrättas för övrigt arbetsutskott regelmässigt enligt avtalen om europeiska företagsråd. De föreslagna reglerna bedöms inte få någon påverkan på företagens konkurrensförhållanden. De påverkar alla berörda företag på samma sätt. Bestämmelser motsvarande dem som föreslås i denna proposition ska genomföras i alla EES-stater. Förslaget till lag om europeiska företagsråd Lagens innehåll och syfte I lagens inledande paragraf anges lagens huvudsakliga innehåll. Bestämmelsen motsvarar delvis artikel 1.11.3 i och rådets direktiv /38/EG av om inrättande av ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare, förkortat det nya direktivet. Motsvarande bestämmelse fanns i 1 § lagen (1996:359) om europeiska företagsråd, förkortat lag, med det undantaget att det numera förtydligats att informationen till och samrådet med arbetstagarna ska avse gränsöverskridande frågor. Vad som ska anses vara en gränsöverskridande fråga framgår av 3 §. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 5.2. I paragrafen redogörs närmare för lagens syfte. Vidare uttrycks vissa för lagen grundläggande principer. Gemenskapsföretaget eller företagsgruppen ska kunna fatta beslut på ett effektivt sätt. Information ska lämnas och samråd ska ske på ett sätt som gör det meningsfullt. Detta innebär bland annat att det ska ske innan gemenskapsföretaget eller företagsgruppen fattar beslut. Paragrafen motsvarar artikel 1.2 andra meningen, 2.1 f och i det Bestämmelsen behandlas i avsnitt 5.2. I paragrafens första stycke definieras vissa av lagens centrala begrepp. I första strecksatsen definieras EES-stater. begreppet EES-länder i stället för EES-stater. Det nya direktivet har antagits av EU:s medlemsstater. Det har också antagits inom EES. EES-stater avses således även de stater som utöver EU-staterna ingått , det vill säga , och . Andra strecksatsen och dess definition av ordet företag har ingen direkt motsvarighet i det nya direktivet. I tredje strecksatsen definieras gemenskapsföretag. vis artikel 2.1 a i det nya direktivet. I fjärde strecksatsen definieras kontrollerade företag. artikel 3.1 i det nya direktivet. I femte strecksatsen definieras kontrollerat företag. artikel 3.1 i det nya direktivet. Begreppet kontrollerat företag definieras i lag indirekt genom definitionen av kontrollerande företag. I sjätte strecksatsen definieras företagsgrupp. 2.1 b i det nya direktivet. I sjunde strecksatsen definieras gränsöverskridande fråga. svarar artikel 1.4. För att avgöra om en fråga är gränsöverskridande bör man se till vilka konsekvenser eller möjliga följdverkningar ett beslut i en fråga får. Härav följer att det ofta kan vara av betydelse på vilken nivå i gemenskapsföretaget eller företagsgruppen ett beslut fattas. skridande frågor är till exempel frågor som, oberoende av antalet medlemsstater som berörs, är viktiga för den europeiska arbetsstyrkan på grund av de konsekvenser de kan få eller som innefattar överföringar av verksamhet mellan medlemsstaterna. Förutom definitionerna av gränsöverskridande fråga och kontrollerat företag återfinns motsvarande definitioner i 3 § lag. I andra stycket anges att det även i 7 och 1316 §§ finns bestämmelser om kontrollerande företag. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 5.3. Av paragrafens första stycke framgår vilka gemenskapsföretag och före- tagsgrupper som omfattas av lagen. Andra stycket innehåller en bestämmelse om hur antalet arbetstagare ska beräknas. Paragrafen motsvarar delvis artikel 2.1 a och 2.1 c samt 2.2 i det nya direktivet. Motsvarande bestämmelse fanns i 4 § lag med undantag för vissa redaktionella ändringar. Alla arbetstagare räknas på samma sätt oavsett om de är anställda på heltid eller deltid och oavsett anställningstid, se prop. 1995/96:163 s. 28 och 57. I 3 § definieras gemenskapsföretag och företagsgrupp. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 5.4. Enligt första stycket gäller lagen när gemenskapsföretaget eller det kontrollerande företaget i en företagsgrupp har sitt säte i . I andra stycket anges när den svenska lagen ska gälla om gemenskaps- företaget eller det kontrollerande företaget i en företagsgrupp inte har sitt säte inom EES. I sådana fall ska enligt 6 § den filial eller det företag i som gör lagen tillämplig fullgöra de skyldigheter som gäller för gemenskapsföretag eller kontrollerande företag enligt lagen. Styckets lydelse har justerats efter påpekande från Lagrådet. Av tredje stycket framgår att bestämmelserna om hur arbetstagar- representanter från ska utses, om skydd för arbetstagar- representanter samt om informationsskyldighet för filialer och kontrolle- rade företag i gäller oavsett var gemenskapsföretaget eller det kontrollerande företaget i en företagsgrupp har sitt säte. Stycket har efter påpekande från Lagrådet justerats så att hänvisningen när det gäller informationsskyldighet omfattar 18 § i dess helhet. En liknande bestämmelse fanns i 5 § lag. Paragrafen mot- svarar artikel 4.2 och 4.3 i det nya direktivet. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 5.4. I paragrafen pekas ut den filial eller det företag i som ska ansvara för förpliktelserna enligt lagen i de fall då gemenskapsföretaget eller det kontrollerande företaget i företagsgruppen inte finns inom EES och svensk lag ska tillämpas. Paragrafen bygger på artikel 4.2 och 4.3 i det nya direktivet. En lik- nande bestämmelse fanns i 5 § andra och tredje styckena lag. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 5.4. Bestämmelsen avser situationer då företagsstrukturen är sådan att ett gemenskapsföretag eller ett kontrollerande företag även är ett kontrollerat företag och det företag som är kontrollerande företag i förhållande till detta har sitt säte inom EES. I sådana fall ska förpliktelserna för gemen- skapsföretag eller kontrollerande företag enbart gälla för det företag som på den högsta nivån är kontrollerande företag i företagsgruppen. alltså enbart på den nivån som det efter ett initiativ enligt 19 § och då förutsättningarna i 20 eller 21 § är uppfyllda uppkommer skyldighet att inleda förhandlingar om ett avtal om ett europeiskt företagsråd och där 3752 §§ blir tillämpliga för det fall parterna inte lyckas enas om något Detta hindrar naturligtvis inte att parterna i avtal kommer överens om att ett samrådsförfarande ska inrättas även på andra nivåer inom en Någon direkt motsvarighet till bestämmelsen fanns inte i lag, men frågan berörs i prop. 1995/96:163 s. 41 och 58 f. Para- grafen motsvarar artikel 1.5. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Bestämmelsen behandlas i avsnitt 5.4. Undantag för vissa gemenskapsföretag eller företagsgrupper Enligt första stycket ska enbart lagens skadestånds- och rättegångs- bestämmelser gälla för ett gemenskapsföretag eller en företagsgrupp som har ett avtal som faller in under någon av punkterna 13. Punkterna 1 och 2 avser gemenskapsföretag eller företagsgrupper som undantas på samma sätt som års lag enligt 66 b §§, jämför 1999/2000:16 s. 14 f och 18 f. I förhållande till bestämmelserna i lag har en redaktionell ändring gjorts genom att innehållet i 6 och 6 a §§ har förts samman i punkten 1. Någon ändring i sak är dock Punkten 3 avser gemenskapsföretag eller företagsgrupper som ingått ett nytt avtal enligt 21 eller 22 § lag under perio- den till och med eller som förnyat ett avtal som tidigare ingåtts enligt samma lag. Av punkten 2 i övergångsbestämmelserna följer att lag om europeiska företagsråd i övriga delar ska gälla för dessa företag eller Av andra stycket framgår att de företag och företagsgrupper som undantas enligt första stycket omfattas av lagens regler om ny förhand- ling om ett avtal om ett europeiskt företagsråd eller något annat för- farande för information till och samråd med arbetstagare i gränsöver- skridande frågor vid en väsentlig omstrukturering. strukturering kan till exempel vara en fusion, ett förvärv eller en delning. När dessa företag eller företagsgrupper blir föremål för en väsentlig omstrukturering gäller 1, 47 och 911 §§ om lagens innehåll och tillämpningsområde, 12 § om avvikelser genom kollektivavtal, 1316 §§ om kontrollerande företag, 17 § om företagets ansvar, 18 § om över- lämnande av information, 19 och 21 §§ om begäran om förhandlingar, 2226 §§ om förhandlingsdelegation för arbetstagarna, 2732 §§ om förhandlingar, 33 och 34 §§ om avtal, 35 och 36 §§ om huruvida de särskilda reglerna för fall då avtal inte ingås ska tillämpas, 53 § första stycket om förhandlingsdelegationens rättskapacitet, 55 § om ordning för information och samråd under pågående förhandlingar, 56 § om skydd för arbetstagarrepresentanter samt 58 § om tystnadsplikt. Av 21 § andra stycket framgår att lagens regler om nya förhandlingar vid väsentliga omstruktureringar inte ska gälla, om vad som ska gälla i en sådan situation regleras i ett eller flera inte motstridiga avtal om in- formation och samråd i gränsöverskridande frågor som omfattar samtliga arbetstagare inom EES i gemenskapsföretaget eller företagsgruppen. När lagens regler om nya förhandlingar är tillämpliga på de företag som omfattas av första stycket har dessa företag, på samma sätt som övriga företag som omfattas av lagen, en skyldighet att aktivt verka för inrättandet av ett europeiskt företagsråd eller något annat förfarande för information och samråd enligt 17 § och att lämna information enligt 18 §. Av hänvisningen till 55 § följer att under de pågående förhandlingarna om ett nytt avtal ska tidigare avtal om information och samråd fortsätta att gälla med de anpassningar som parterna enas om. Av hänvisningen till 1 § följer att ett avtal som i dessa fall ingås enligt 33 eller 34 §, på samma sätt som i övriga fall då sådana avtal ingås, ska avse gränsöver- skridande frågor. Av hänvisningen till 29 § följer att arbetstagarnas förhandlings- delegation kan besluta att avstå från att förhandla om ett avtal eller att avbryta sådana förhandlingar. Om förhandlingsdelegationen fattat ett sådant beslut, ska enligt 36 § bestämmelserna i 3752 §§ inte gälla. Efter ett sådant beslut har arbetstagarna enligt 29 § andra stycket först rätt att göra en ny förhandlingsframställan, om parterna inte har avtalat eller kommer överens om . Hänvisningen till 35 § innebär bland annat att en omförhandling på grund av en väsentlig omstrukturering kan fortgå som längst . Därefter gäller 3752 §§ och företaget eller företagsgruppen undantas inte längre från lagens regler. Av tredje stycket följer att ett företag eller en företagsgrupp med ett avtal enligt första stycket kan förnya avtalet och fortsatt vara undantaget från lagens regler på samma sätt som . Att ett avtal förnyas kan innebära att parterna kommer överens om att avtalet ska fortsätta att gälla oförändrat. Det kan även innebära att parterna kommer överens om att ändra flera bestämmelser mer eller mindre ingripande. Det kan även innebära att avtalet förnyas så att det ändras i grunden. Även sådana avsevärt förändrade avtal kan medföra att lagen i dess helhet inte blir tillämplig. En förutsättning måste dock vara att parterna är överens om det, jämför prop. 1995/96:163 s. 29 f. Jämför även bestämmelserna om väsentlig omstrukturering i 21 §. Om ett avtal enligt första stycket löper ut eller av annan anledning upphör att gälla utan att förnyas, ska lagen i dess helhet gälla för före- taget eller företagsgruppen. Om nya förhandlingar har inletts med anled- ning av en väsentlig omstrukturering, kan bestämmelserna i 3752 §§ bli tillämpliga enligt de förutsättningar som anges i 35 §. Om ett avtal enligt första stycket upphör att gälla utan att några förhandlingar pågår, blir