prop · GY03165d3 · 2011-09-20 00:00:00 — För den som redovisar mervärdesskatt på beskattningsunderlag som exklusive unionsinterna förvärv och import för beskattningsåret beräknas sammanlagt överstiga , är förfallodagen för skatteavdragen och arbetsgivaravgifterna i stället den 12, den 17, efter redovisningsperioden. När ska F-skatt och särskild A-skatt betalas? 4 § F-skatt och särskild A-skatt ska betalas med lika stora belopp . Betalning ska göras från och med beskattningsårets andra månad till och med månaden efter beskattningsårets utgång. den 17 , och är förfallodagen dock den 12 för den som redovisar mervärdesskatt på beskattningsunderlag som exklusive unionsinterna förvärv och import för beskattningsåret beräknas sammanlagt överstiga . Kortare betalningsperiod för skatt som beslutas sent 5 § För F-skatt och särskild A-skatt som beslutas från och med den 21 i beskattningsårets första månad till och med den 20 i beskattningsårets sista månad gäller följande. 1.senast den 20 i en månad, ska den första betalningen göras senast på förfallodagen efter beslutet, 2.efter den 20 i en månad, ska den första betalningen göras senast på förfallodagen i efter beslutet. Om F-skatt och särskild A-skatt beslutas efter den 20 i beskattningsårets sista månad, ska hela skatten betalas på den förfallodag som gäller enligt första stycket. 6 § får besluta att F-skatt och särskild A-skatt ska betalas bara under vissa kalendermånader om 1.den som ska betala skatten begär det, och 2.näringsverksamheten pågår bara under en del av beskattningsåret. 7 § Om den som startar en ny näringsverksamhet begär det, ska besluta att den första betalningen av F-skatt eller särskild A-skatt ska senareläggas . Första stycket gäller inte om 1.beslutet om F-skatt eller särskild A-skatt fattas efter beskattningsårets utgång, 2.näringsverksamhet redan bedrivs, eller 3.särskilda skäl talar emot det. När ska övriga skatter och avgifter betalas? 8 § Slutlig skatt beräknad enligt 56 kap. 9 § ska betalas senast den förfallodag som infaller närmast efter det att har gått från den dag då beslut fattades. Följande skatter och avgifter ska vara betalda senast den förfallodag som infaller närmast efter det att har gått från den dag beslut fattades: 1.annan skatt än F-skatt och särskild A-skatt samt arbetsgivaravgifter som har bestämts genom ett omprövningsbeslut eller efter ett beslut av domstol, 2.förseningsavgift och skattetillägg som har bestämts genom ett omprövningsbeslut samt kontrollavgift, 3.särskild inkomstskatt som har beslutats enligt 54 kap. 2 §, samt 4.skatt och avgift som ska betalas enligt ett beslut om ansvar enligt 59 kap. Slutlig skatt enligt andra stycket 1 samt förseningsavgift och skattetillägg enligt andra stycket 2 behöver dock inte betalas före den tidpunkt som anges i första stycket. 9 § Förfallodagarna är den 17 och 26, i februarijuli den 12 och 26, den 12, 17 och 26, i septembernovember den 12 och 26, samt den 12 och 27. Om det finns särskilda skäl, får besluta att en annan förfallodag ska gälla. 10 § Betalning av skatt och avgift enligt denna lag från kommuner och landsting ska göras genom avräkning från fordran enligt 4 § lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m. Detsamma gäller sådan ersättning som debiterats enligt 17 b § lagen (2005:807) om ersättning för viss mervärdesskatt för kommuner och landsting. 11 § Inbetalda och andra tillgodoräknade belopp ska i första hand räknas av från den del av betalarens sammanlagda skuld för skatter och avgifter (sammanlagd skatteskuld) som inte har lämnats för indrivning och i andra hand från den del av skulden som har lämnats för indrivning. Betalning av någon annans skatter eller avgifter 12 § Om betalaren är betalningsskyldig för någon annans skatter eller avgifter enligt 59 kap., ska inbetalda och andra tillgodoräknade belopp i första hand räknas av från den egna skulden. Inbetalda belopp ska dock räknas av från den skuld som avser någon annans skatter eller avgifter om betalaren i samband med inbetalningen begär det. 13 § Den som är betalningsskyldig för någon annans skatter eller avgifter enligt 5 kap. får bestämma om ett inbetalt belopp ska räknas av från den egna skulden eller från den skuld som avser någon annans skatter eller avgifter. Andra tillgodoräknade belopp än inbetalningar ska i första hand räknas av från skulden för den verksamhet som beloppet hör till. Överskjutande ingående mervärdesskatt som tillgodoräknas en grupphuvudman ska dock räknas av från grupphuvudmannens egen skuld eller andra gruppmedlemmars skulder i den ordning som grupphuvudmannen bestämmer. 14 § Om en skatt eller avgift som omfattas av ett villkor om avräkning i ett beslut om ackord sätts ned, ska det tillgodoräknade beloppet i första hand räknas av mot den skuld som ackordet avsåg. Vilken skatt eller avgift är betald? 15 § Om det behöver anges om en skatt eller avgift är betald, ska inbetalda och andra tillgodoräknade belopp fördelas proportionellt mellan samtliga skatter och avgifter som har registrerats under den aktu- Anstånd med betalning eller nedsättning av skatt eller avgift som har tillgodoräknats ska dock beaktas bara om beloppet avser en skatt eller avgift som har betalats . Den skatt eller avgift som ett anstånd eller en nedsättning avser ska inte beaktas. Första stycket gäller inte om annat följer av 12, 13 eller 14 § eller av bestämmelser i annan lag. 16 § Om en säkerhet som har ställts enligt lagen (1994:1563) om tobaksskatt, lagen (1994:1564) om alkoholskatt eller lagen (1994:1776) om skatt på energi ska tas i anspråk, ska obetald tobaksskatt, alkoholskatt eller energiskatt som har bestämts enligt 15 § fördelas proportionellt mellan skatt som omfattas av säkerheten och skatt som inte omfattas. Ålderspensionsavgift och allmän pensionsavgift 17 § Vid beräkning av pensionsrätt och pensionspoäng enligt 61 kap. socialförsäkringsbalken anses den ålderspensionsavgift och allmänna pensionsavgift som den fysiska personen ska betala själv vara helt betald om betald preliminär skatt är minst lika stor som den slutliga skatten. Om den betalda preliminära skatten understiger den slutliga skatten, anses så stor del av det betalda beloppet avse avgifter som motsvarar avgifternas andel av den slutliga skatten. Samtliga betalningar som görs under beskattningsåret och fram till den dag då beslut om slutlig skatt enligt 56 kap. 2 § fattas ska beaktas. Belopp som betalas senare, men före utgången av juni månad andra året efter beskattningsåret, anses som betalning av obetalda avgifter till samma kvotdel som de obetalda avgifterna utgör av den fysiska personens sammanlagda skuld då betalningen görs. Detsamma gäller om avgifterna beslutas på annat sätt än genom ett grundbeslut om slutlig skatt, dock bara i fråga om belopp som betalas före utgången av den fjärde månaden efter den månad då skatten beslutades. Avgifter som inte har betalats inom den tid som sägs i tredje stycket tas inte ut. 18 § En fysisk person anses ha betalat ålderspensionsavgift och allmän pensionsavgift med de belopp som har beräknats enligt 17 § även om avgifterna för beskattningsåret sätts ned. Inbetalda belopp som inte har kunnat tillgodoräknas någon 19 § Ett inbetalt skatte- eller avgiftsbelopp tillfaller staten om det på grund av bristfälliga identifieringsuppgifter inte har kunnat tillgodoräknas den som gjort inbetalningen efter det kalenderår då inbetalningen gjordes. Anstånd med betalning av skatter och avgifter Innehåll 1 § I detta kapitel finns bestämmelser om ansökan om anstånd (2 §), deklarationsanstånd (3 §), ändringsanstånd (4 §), anstånd för att undvika betydande skada (5 §), anståndstid i fall som avses i 4 och 5 §§ (6 §), anstånd med att betala skattetillägg och kontrollavgift (7 §), säkerhet (810 §§), anstånd vid avyttring av tillgångar (11 §), anstånd när punktskatt ska betalas för helt varulager (12 §), anstånd vid totalförsvarstjänstgöring (13 §), anstånd med inbetalning av skatt i samband med uttagsbeskattning (14 §), anstånd på grund av synnerliga skäl (15 §), anståndsbeloppet (1621 §§), ändrade förhållanden (22 §), och anstånd som är till fördel för det allmänna (23 §). 2 § Anstånd kan beviljas efter ansökan. får dock bevilja anstånd enligt 23 § utan ansökan. 3 § Om beviljar anstånd med att lämna skattedeklaration, får verket också bevilja motsvarande anstånd med betalning av den skatt och de avgifter som ska redovisas i deklarationen. 4 § ska bevilja anstånd med betalningen av skatt eller avgift, om det är tveksamt hur stort belopp som kommer att behöva betalas. Om regeringen handlägger ärenden enligt skatteavtal, får även regeringen bevilja anstånd enligt första stycket. Anstånd för att undvika betydande skada 5 § Om den som är skyldig att betala skatt eller avgift har begärt omprövning av eller överklagat beslutet och det skulle medföra betydande skadeverkningar för den betalningsskyldige eller annars framstå som oskäligt att betala skatten eller avgiften, ska bevilja anstånd med betalningen. Anståndstid i fall som avses i 4 och 5 §§ 6 § Anståndstiden ska i de fall som avses i 4 och 5 §§ bestämmas till längst efter dagen för beslutet i den fråga som har föranlett anståndet. Anstånd med att betala skattetillägg och kontrollavgift 7 § ska bevilja anstånd med betalningen av skattetillägg och kontrollavgift om den som avgiften gäller har begärt omprövning av eller till förvaltningsrätten överklagat 1.beslutet om skattetillägg eller kontrollavgift, eller 2.beslutet i den fråga som har föranlett skattetillägget. Anstånd vid omprövning får dock inte beviljas om anstånd har beviljats enligt första stycket med betalningen i avvaktan på en omprövning av samma fråga. Anståndet ska gälla fram till dess att eller förvaltningsrätten har meddelat sitt beslut eller längst efter dagen för beslutet. Säkerhet som villkor för anstånd 8 § Om det i de fall som avses i 4 eller 5 § kan antas att skatten eller avgiften inte kommer att betalas i rätt tid, får anstånd beviljas bara om säkerhet ställs för skattens eller avgiftens betalning. Första stycket gäller inte om 1.anståndsbeloppet är förhållandevis obetydligt, 2.det kan antas att skatten eller avgiften inte kommer att behöva betalas, 3.anståndet avser skattetillägg eller kontrollavgift, 4.det allmänna ombudet hos har ansökt om förhandsbesked, eller 5.det annars finns särskilda skäl. När får ställd säkerhet tas i anspråk? 9 § Ställd säkerhet får tas i anspråk när anståndstiden har gått ut. Skälig ersättning för ställd säkerhet 10 § Om säkerheten inte behöver tas i anspråk, ska efter ansökan besluta om skälig ersättning för kostnaden att ställa säkerhet. En ansökan om ersättning ska ha kommit in till senast efter den dag då anståndstiden gick ut. Om en ansökan kommer in för sent och förseningen är ursäktlig, får ansökan ändå prövas. Anstånd vid avyttring av tillgångar 11 § Den som är skyldig att betala inkomstskatt enligt inkomstskattelagen (1999:1229) på grund av att tillgångar har avyttrats, ska beviljas anstånd med betalning av skatten om det finns särskilda skäl och 1.ersättningen för den avyttrade tillgången ska betalas under , eller 2.det är tveksamt om avyttringen kommer att bestå. Anståndstiden får bestämmas till längst . stycket 2, får dock inte beviljas än efter den dag då det blev klart att avyttringen skulle bestå. Anstånd när punktskatt ska betalas för helt varulager 12 § Den som är skyldig att betala punktskatt för lager av varor på grund av att den skattepliktiga verksamheten har upphört eller på grund av att godkännandet som upplagshavare eller lagerhållare har återkallats, ska beviljas anstånd med betalning av skatten om det finns särskilda skäl. Anståndstiden får bestämmas till längst efter utgången av den månad då skatten senast ska betalas. 13 § Den som har nedsatt betalningsförmåga på grund av tjänstgöring enligt lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt under minst , ska beviljas anstånd med betalningen av skatt eller avgift som ska betalas eller under någon av de tre närmast följande Detsamma gäller vid tjänstgöring av 1. officerare på reservstat, reservpersonal, och reservofficerare, 2. krigsfrivillig personal, 3. hemvärnspersonal, samt 4. medlemmar i frivilliga försvarsorganisationer. Anståndstiden får bestämmas till längst efter den dag då Anstånd med inbetalning av skatt i samband med uttagsbeskattning 14 § ska bevilja en obegränsat skattskyldig anstånd med inbetalning av slutlig skatt till den del den avser skatt enligt inkomstskattelagen (1999:1229) och egenavgifter som avses i 3 kap. socialavgiftslagen (2000:980) om 1. uttagsbeskattning har skett bara på grund av bestämmelserna i 22 kap. 5 § 4 eller 5 inkomstskattelagen, 2.det skatteavtal som avses i 22 kap. 5 § 4 eller 5 inkomstskattelagen har ingåtts med en stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), 3.tillgången ingår i en näringsverksamhet inom EES, och 4.den näringsverksamhet som enligt 22 kap. 5 § 4 eller 5 inkomstskattelagen ska beskattas i en annan stat inte har upphört. Anståndstiden ska bestämmas till efter den dag då skatten senast ska betalas. Om ett nytt anstånd beviljas, ska anståndstiden bestämmas till efter den dag då föregående anståndstid löper ut. Anstånd på grund av synnerliga skäl 15 § Om det finns synnerliga skäl, ska bevilja anstånd med betalningen av skatt eller avgift även i andra fall eller på annat sätt än som avses i 38 och 1114 §§. 16 § Anstånd beviljas, om inte annat följer av 1721 §§, med skäligt belopp. I de fall som avses i 7 § ska anstånd dock beviljas med det belopp som begäran om omprövning eller överklagandet gäller. 17 § Anstånd enligt 14 § beviljas högst med ett belopp som motsvarar skillnaden mellan den slutliga skatt som har bestämts för det beskattningsår då inkomsten på grund av uttaget togs med vid beräkningen av inkomst i inkomstslaget näringsverksamhet, och den slutliga skatt som skulle ha bestämts om denna inkomst inte hade tagits med vid beräkningen. Anståndsbeloppet får inte överstiga den slutliga skatten på de tillgångar som för ansökan om anstånd finns kvar i näringsverksamheten och omfattas av ansökan. Den slutliga skatten på en tillgång utgörs av så stor del av det högsta tillåtna anståndsbeloppet enligt första stycket som den anståndsgrundande inkomsten för tillgången utgör av de ursprungliga anståndsgrundande inkomsterna för de tillgångar som har legat till grund för uttagsbeskattningen. 18 § De lagertillgångar som fortfarande finns kvar i näringsverksamheten ska anses vara de som har anskaffats eller tillverkats senast. 19 § Den anståndsgrundande inkomsten för en tillgång utgörs av marknadsvärdet minskat med det skattemässiga värdet för uttaget om inte annat anges i 21 §. 20 § Det skattemässiga värdet för inventarier utgörs av en skälig del av det skattemässiga värdet av samtliga inventarier i näringsverksamheten. 21 § Om en tillgång efter tidpunkten för uttaget delvis har övergått till någon annan, utgör den anståndsgrundande inkomsten för den kvarvarande tillgången så stor del av den ursprungliga anståndsgrundande inkomsten som belöper på den kvarvarande tillgången. För inventarier gäller dock att den anståndsgrundande inkomsten för den kvarvarande tillgången utgör så stor del av den ursprungliga anståndsgrundande inkomsten, minskad med en femtedel nytt anstånd beviljas, som belöper på den kvarvarande tillgången. Andra stycket gäller även för immateriella tillgångar med den skillnaden att den ursprungliga anståndsgrundande inkomsten minskas med en tiondel nytt anstånd beviljas. 22 § Om förhållandena har ändrats väsentligt sedan anstånd beviljats eller om det finns andra särskilda skäl, får 2.sätta ned anståndsbeloppet, eller 3.i de fall som avses i 4 eller 5 § kräva säkerhet för fortsatt anstånd. Första stycket gäller även om anstånd har beviljats på grund av att sökanden har lämnat felaktiga uppgifter. Anstånd som är till fördel för det allmänna 23 § Om det kan antas vara till fördel för det allmänna, får bevilja anstånd med betalningen av skatt eller avgift. Återbetalning av skatter och avgifter Innehåll 1 § I detta kapitel finns bestämmelser om återbetalning vid avstämning av skattekonto (2 §), förtidsåterbetalning av mervärdesskatt och punktskatt (3 §), hinder mot återbetalning (4 §), förtidsåterbetalning av preliminär A-skatt (5 §), återbetalning vid skattefrihet (6 §), överföring av skatt till en annan stat (7 och 8 §§), och överskott som inte har kunnat betalas tillbaka (9 och 10 §§). Återbetalning vid avstämning av skattekonto 2 § Om en avstämning av skattekontot visar att det finns ett överskott på kontot, ska beloppet betalas tillbaka om 1.kontohavaren begär det, a)en slutskatteberäkning enligt 56 kap. 9 §, b)ett beslut om överskjutande ingående mervärdesskatt, c)ett beslut om överskjutande punktskatt, d)ett omprövningsbeslut eller ett beslut av domstol, eller 3. kontohavaren är en kommun eller ett landsting. En automatisk återbetalning enligt första stycket 2 ska dock göras bara om beloppet är eller återbetalningen kan göras till ett konto hos bank- eller kreditmarknadsföretag. Förtidsåterbetalning av mervärdesskatt och punktskatt 3 § Överskjutande ingående mervärdesskatt och överskjutande punktskatt som har redovisats före den tid som anges i 26 kap. 26, 27, 28 eller 30 §, ska betalas tillbaka först när samtliga arbetsgivar-, mervärdesskatte- och punktskattedeklarationer har lämnats för skatter och avgifter som ska redovisas senast den månad då den överskjutande skatten redovisades. Det gäller dock inte deklarationer för redovisningsperioder som omfattas av ett omprövningsbeslut. Första stycket gäller inte kommuner och landsting. 4 § En återbetalning enligt 2 eller 3 § ska inte göras av belopp som 1.understiger om det inte finns särskilda skäl för återbetalning, 2.behövs för avräkning enligt 62 kap. 1114 §§, 3.kan komma att behövas för betalning av sådan annan skatt än F-skatt och särskild A-skatt eller avgift som a) har beslutats men ännu inte ska ha betalats, eller b) inte har beslutats men kan antas komma att beslutas, 4.kan antas komma att föras över till en annan stat, eller 5.enligt kontohavarens begäran ska användas för betalning av framtida skatte- eller avgiftsskulder. Förtidsåterbetalning av preliminär A-skatt 5 § Belopp som motsvarar ännu inte tillgodoräknad preliminär A-skatt ska betalas tillbaka om kontohavaren begär det och 1.det kan antas att beloppet annars skulle betalas tillbaka efter slutskatteberäkningen enligt 56 kap. 9 §, och 2.det är oskäligt att vänta med återbetalningen. Vid bedömningen av om återbetalning kan göras till en juridisk person får hänsyn inte tas till den juridiska personens kostnader för lön till delägare. Återbetalning till ett svenskt handelsbolag eller en i utlandet delägarbeskattad juridisk person med fast driftställe i ska göras till delägares skattekonto om det inte finns särskilda skäl för återbetalning direkt till handelsbolaget eller den juridiska personen. 6 § Den som till följd av lagen (1976:661) om immunitet och privilegier i vissa fall, lagen (1994:1500) med anledning av anslutning till Europeiska unionen eller direkt tillämpliga EU-bestämmelser har rätt att förvärva varor eller tjänster utan mervärdesskatt eller punktskatt, får utöva den rätten genom en ansökan om återbetalning av skatten. Detta gäller dock inte om någon av följande bestämmelser om återbetalning av skatt är tillämplig på förvärvet: 10 kap. 58 §§ mervärdesskattelagen (1994:200), 31 d § lagen (1994:1563) om tobaksskatt, 31 d § lagen (1994:1564) om alkoholskatt, eller 9 kap. 1 § lagen (1994:1776) om skatt på energi. Överföring av skatt till en annan stat 7 § Om skatt har betalats genom skatteavdrag i för en inkomst som ska beskattas i en annan stat som har träffat överenskommelse med om att ta ut och föra över skatt, får besluta att skatten ska föras över till den andra staten. 8 § Om en inkomst har beskattats såväl i som i en stat som har träffat skatteavtal med, får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer besluta att skatt som har betalats in för beskattningsåret ska föras över till den andra staten. En överföring enligt första stycket får bara göras till den del som den svenska skatten sätts ned genom avräkning av den utländska skatten eller genom att inkomsten undantas från beskattning. Överföringen får inte avse ett belopp som behövs för betalning av svensk skatt för beskattningsåret. Överskott som inte har kunnat betalas tillbaka 9 § Om ett överskott på ett skattekonto inte har kunnat betalas tillbaka på grund av att betalningsmottagarens adress inte är känd för eller på grund av någon annan omständighet som beror på betalningsmottagaren, ska beloppet stå kvar på skattekontot. 10 § Ett överskott som inte har kunnat betalas tillbaka tillfaller staten. Om överskottet, utan hänsyn till intäktsränta, understiger , ska det dock tillfalla staten om inga andra registreringar än ränta har gjorts på skattekontot under den tiden och ett försök att betala tillbaka beloppet har misslyckats. Om ett överskott ska tillfalla staten, gäller det även intäktsräntan. 1 § I detta kapitel finns bestämmelser om grunder för ränteberäkningen (24 §§), kostnadsränta på sent debiterad preliminär skatt (5 §), kostnadsränta på slutlig skatt (6 §), kostnadsränta vid anstånd (7 §), kostnadsränta vid omprövning och överklagande (811 §§), kostnadsränta när befrielse från skatt på energi upphör (12 §), kostnadsränta vid för sen betalning (13 §), minskning av och befrielse från kostnadsränta (14 och 15 §§), intäktsränta (16 och 17 §§), en annan startdag för ränteberäkningen på grund av helg (18 §), och ränteberäkning utanför skattekontot (19 och 20 §§). 2 § Ränta ska beräknas på skattekontots saldo. Ränta som ska påföras (kostnadsränta) ska beräknas när det finns ett underskott på skattekontot och ränta som ska tillgodoräknas (intäktsränta) när kontot uppvisar ett överskott. Ränta på skatt eller avgift som ska betalas enligt ett beslut om ansvar enligt 59 kap. ska dock beräknas utan hänsyn till skattekontots saldo enligt bestämmelserna i 19 och 20 §§. Ränta ska påföras eller tillgodoräknas . 3 § Ränta ska beräknas med utgångspunkt från en basränta. Basräntan ska fastställas på grundval av av räntesatsen för sexmånaders statsskuldväxlar och gälla från och med kalendermånaden närmast efter fastställandet. Basräntan får dock beräknas till lägst . 4 § Kostnadsränta beräknas, om inget annat sägs, efter en räntesats som motsvarar basräntan. På sent debiterad preliminär skatt och på slutlig skatt beräknas inte kostnadsränta från och med den 13 i andra månaden efter beskattningsåret till och med den 3 efter beskattningsåret på belopp upp till och med . Intäktsränta beräknas efter en räntesats som motsvarar av basräntan. Kostnadsränta på sent debiterad preliminär skatt 5 § Om debiterad preliminär skatt ska betalas den 12 i andra månaden efter beskattningsåret eller senare, ska kostnadsränta, om inte annat följer av 4 § andra stycket, beräknas från och med den 13 i andra månaden efter beskattningsåret. Kostnadsränta ska beräknas till och med den dag betalning senast ska ske. Kostnadsränta på slutlig skatt 6 § Om en beräkning enligt 56 kap. 9 § visar att slutlig skatt ska betalas, ska kostnadsränta, om inte annat följer av 4 § andra stycket, beräknas från och med den 13 i andra månaden efter beskattningsåret. Kostnadsränta ska beräknas till och med den dag då betalning senast ska ske. Innan kostnadsräntan beräknas ska avräkning göras för 1.särskilda avgifter, och 2.skatt enligt 2 § första stycket 6 och 7 lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel. 7 § Om anstånd med inbetalning av skatt eller avgift har beviljats och anståndsbeloppet ska betalas när anståndstiden har gått ut, ska kostnadsränta beräknas från och med dagen efter beloppets ursprungliga Vid anstånd enligt 63 kap. 13 eller 15 § ska dock räntan beräknas från och med dagen efter den dag då anståndet beviljades. Vid anstånd enligt 63 kap. 14 § tas anståndsränta inte ut.