prop · GY03100d6 · 2011-04-13 00:00:00 — De skattade effekterna är i linje med resultat från tidigare internationella empiriska studier av sambanden mellan inkomstskatter och arbetsmarknadsutveckling. Modellskattningarna är dock osäkra och resultaten ska därför främst ses som en indikator på att jobbskatteavdraget bidrar till en varaktigt högre arbetskraftsdeltagande och sysselsättningsgrad. Nya skattningar på individdata indikerar att jobbskatteavdraget har lett till högre sysselsättning bland äldre Genom en andra specialstudie presenteras även en utvärdering på individdata som tydligt indi- kerar positiva effekter av jobbskatteavdraget på sannolikheten att arbeta bland äldre. För att särskilja effekten av jobbskatteavdraget jämförs sysselsättningsutvecklingen för individer precis över och under , det vill säga för sådana individer som varit och inte varit berättigade till det mer generösa jobbskatteavdraget för äldre. Under förutsättning att det inte skett någonting annat som påverkat grupperna olika kan man genom denna metod, som använts i andra länder vid utvärderingar av liknande reformer, fånga den rena effekten av jobbskatteavdraget. När det förhöjda jobbskatteavdraget infördes sänktes även socialavgifterna för äldre, bland annat för att stimulera efterfrågan på denna grupp. De skattade effekterna kommer därför att fånga upp den kombinerade effekten av dessa två reformer. I övrigt finns det inga troliga händelser eller skillnader som kan påverka resultaten i betydande omfattning. Gjorda skattningar visar tydligt att sysselsättningen har ökat mer för de individer som fått ett större jobbskatteavdrag (individer ) än för de som fått ett mindre avdrag (individer under ) och detta indikerar positiva effekter av jobbskatteavdraget. Effekten är stor. Minskningen av sannolikheten att arbeta som sker är mindre till följd av reformerna. Detta motsvarar av minskningen. Resultatet utgör främst en evidens för att reformerna har ökat sysselsättningen bland äldre. Resultaten är dock även en indikation på positiva effekter på arbetsutbudet generellt sett. Andra utvärderingar på utfallsdata av jobbskatteavdragets sysselsättningseffekter har endast en forskningsrapport publicerats som försöker utvärdera jobbskatteavdragets effekter genom analys på utfallsdata. En grupp forskare på utvärdering (IFAU) försöker att fånga effekterna av jobbskatteavdragets första två steg genom att utnyttja att olika personer fått olika stora jobbskatteavdrag beroende på var de bor (kommunalskattesats) och inkomstnivå. Re- sultaten visar, generellt sett, att sannolikheten att arbeta har ökat för dem som fått ett större jobbskatteavdrag i förhållande till dem som fått ett mindre avdrag, vilket indikerar positiva effekter av jobbskatteavdraget. Svårförklarade underliggande sysselsättningstrender och att resultaten är känsliga i ett antal olika hänseenden, innebär dock att författarna av rapporten inte vill dra några slutsatser baserat på resultaten. I en bilaga till görs en första ansats till att utvärdera effekterna av det förhöjda jobbskatteavdraget för äldre. Resultaten är i linje med de skattningar som gjorts inom ramen för denna utvärdering (se ovan) och indikerar betydande effekter av jobbskatteavdraget och den samtida sänkningen av socialavgifterna. bedömningar av jobbskatteavdragets långsiktiga effekter Den relativt korta tid som har gått sedan införandet av det svenska jobbskatteavdraget innebär att de långsiktiga effekterna ännu inte har utvärderats på utfallsdata. Bedömningar av jobbskatteavdragets långsiktiga effekter, som har gjorts av bl.a. , , och , baseras i stället på skattningar på data från perioder före det att jobbskatteavdraget infördes.5 Enligt beräkningar förväntas jobbskatteavdragets fyra steg på lång sikt öka antalet sysselsatta med 105 000 personer och antalet arbetade timmar med motsvarande ca 120 000 årsarbetskrafter. Övriga bedömares uppskattningar av de långsiktiga effekterna ligger inom intervallet 70 000110 000 årsarbetskrafter. har använt en så kallad simuleringsmodell för att bedöma de långsiktiga effekterna. I studier på internationella data av jobbskatteavdragens effekter där både simuleringsstudier och utvärderingar på utfallsdata gjorts konstateras att resultaten är mycket likartade. Bedömningen enligt simuleringsmodellen ligger även i linje med de tidigare redovisade förväntade effekterna utifrån skattningar av sambandet mellan skatter och olika arbetsmarknadsutfall. 5 Bedömningar av jobbskatteavdragets effekter som baseras på skattningar av sambandet mellan arbetsinkomster och arbetsmarknadsutfall på data från perioden före införandet av jobbskatteavdraget benämns i rapporten som ex-ante utvärderingar eller studier. Ex-ante studier kan både vara utvärderingar med simuleringsmodeller och bedömningar baserade på skattningar från forskningslitteraturen. Utvärderingar av jobbskatteavdragets effekter som baseras på data från perioden efter införandet av jobbskatteavdraget benämns ex-post utvärderingar. 2011/12:100 BILAGA 5 Förväntade sysselsättningseffekter av ytterligare jobbskatteavdrag jämfört med andra reformer har ett flertal studier presenterats där man analyserat sysselsättningseffekterna av jobbskatteavdrag jämfört med andra skatteförändringar. Analyserna visar generellt sett att ett jobbskatteavdrag förväntas ha betydligt större sysselsättningseffekt per satsad krona än andra ändringar av skattereglerna, till exempel höjt generellt grundavdrag. Det beror främst på att jobbskatteavdraget på ett effektivare sätt jämfört med många andra skatteförändringar ökar de ekonomiska drivkrafterna att börja arbeta för dem som står utanför arbetsmarknaden som avdraget förväntas leda till en lägre jämviktsarbetslöshet. En fråga som har diskuterats återkommande är i vilken utsträckning jobbskatteavdragets effekter är avtagande och om ytterligare steg av jobbskatteavdraget kommer att leda till en ytterligare ökning av den varaktiga sysselsättningen. Det finns mycket som tyder på att den varaktiga sysselsättningen kan fortsätta att öka betydligt. För det första finns det fortfarande många grupper med lågt arbetskraftsdeltagande, till exempel äldre, yngre och vissa invandrargrupper, vilket innebär att det finns betydande möjligheter för arbetskraften att öka ytterligare. För det andra har höga inkomstskatter i ett internationellt perspektiv. Utvärderingar av jobbskatteavdrag i länder med lägre skattekvot visar även de på positiva effekter av jobbskatteavdrag. Slutligen stöder modellsimuleringar hypotesen om att ytterligare steg av jobbskatteavdraget ger betydande ökningar av den varaktiga sysselsättningen och därmed är en effektiv åtgärd för att öka sysselsättningen. Teoretisk och empirisk evidens tillsammans med den faktiska ekonomiska utvecklingen i sedan jobbskatteavdraget infördes, indikerar entydigt att jobbskatteavdraget leder till ett högre arbetskraftsdeltagande och en lägre jämviktsarbetslöshet. För de äldre i befolkningen visar ny evidens att jobbskatteavdraget, i kombination med sänkta socialavgifter, har lett till en betydande sysselsättningsökning. Slutsatsen utifrån den samlade analysen i denna utvärdering är att jobbskatteavdraget leder till ökad sysselsättning och att effekten är betydande. 2011/12:100 BILAGA 5 3Förväntade effekter utifrån ekonomisk teori I avsnittet redovisas översiktligt utifrån vedertagen ekonomisk teori hur och genom vilka kanaler ett jobbskatteavdrag påverkar den ekonomiska utvecklingen. Avsnittet inleds med en sammanfattning av hur det ekonomiska utbytet av att arbeta har förändrats till följd av jobbskatteavdraget. Efter detta presenteras den teoretiska tankeramen. Avsnittet avslutas med en diskussion av hur reformer för att öka efterfrågan på arbetskraft kan bidra till att sysselsättningseffekterna av jobbskatteavdraget uppkommer snabbare. Fokus i detta avsnitt är jobbskatteavdragets långsiktiga/varaktiga effekter på arbetsmarknaden. Med varaktiga effekter avses de effekter som uppkommer på lång sikt när ekonomin fullständigt har anpassat sig till de nya förhållandena. 3.1Jobbskatteavdraget och det ekonomiska utbytet av arbete Jobbskatteavdraget infördes och har förstärkts . Det första steget var störst och utgjorde vid införandet ca . De följande tre stegen utgjorde ca vardera vid införandet. förväntas jobbskatteavdraget uppgå till ca . Att skattereduktionen i form av jobbskatteavdrag har ökat beror på att sammanlagda arbetsinkomster har ökat, som en följd av ökad sysselsättning och högre löner. Jobbskatteavdraget har inneburit att genomsnittsskatten på arbetsinkomster har sänkts för alla som förvärvsarbetar. Mest har genomsnittsskatten sänkts för låga inkomster. Diagram 3.1 visar hur marginalskatten och den genomsnittliga skatten på arbetsinkomster för individer under har förändrats till följd av jobbskatteavdraget. För breda inkomstgrupper, från ca till ca , har marginalskatten sänkts med och genomsnittsskatten med . Diagram 3.1 Marginalskatt och genomsnittsskatt med och utan jobbskatteavdrag för en person med endast arbetsinkomster och med prisbasbelopp Källa: Egna beräkningar Den direkta effekten av jobbskatteavdraget är att lönen efter skatt för nästan alla heltidsarbetande () har ökat med och med för av de heltidsarbetande. Nettoinkomsten ökar i genomsnitt relativt mer för låginkomsttagare än för höginkomsttagare (se tabell 3.1). Tabell 3.1 Förändring av skatt och nettoinkomst till följd av jobbskatteavdraget för olika inkomstintervall Anm.: JSA = Jobbskatteavdrag. Beräknat med genomsnittlig kommunalskattesats (31,) och prisbasbelopp och skiktgränser. * Jobbskatteavdraget för en årsinkomst på är 7 309 vid genomsnittlig kommunalskatt. Pga. skattereduktionen för allmän pensionsavgift finns dock ingen möjlighet för skattebetalaren att tillgodogöra sig hela jobbskatteavdraget. Det faktiska jobbskatteavdraget blir därför . Jobbskatteavdraget har sedan det infördes varit betydligt generösare för individer som är . Syftet med det förhöjda jobbskatteavdraget för äldre är att stimulera de äldres arbetsutbud och att uppmuntra senare pensionering. Skillnaden i jobbskatteavdrag för individer över och under var som störst vid införandet 2007. Även om skillnaden har minskat är jobbskatteavdraget fortfarande betydligt generösare för de äldre. För månadsinkomster från och uppåt är skillnaden i jobbskatteavdrag beroende på om individen har fyllt eller inte mellan ca 8 000 och , givet att individen inte har någon arbetsfri inkomst (till exempel pension).6 Skillnaden är som störst för månadsinkomster runt . Därefter trappas skillnaden ner och för månadsinkomster från och uppåt är den ca . Diagram 3.2 visar hur marginalskatten och den genomsnittliga skatten på arbetsinkomster har sänkts för individer till följd av jobbskatteavdraget. Totalt sett sänker jobbskatteavdraget marginalskatten på arbetsinkomster för individer som är eller äldre. Därefter, , sänks marginalskatten . För en person som enbart har arbetsinkomster gör kombinationen med det förhöjda grundavdraget att ingen skatt betalas på arbetsinkomster upp till ca . Procentuellt sett har skatten sänkts mest för låga arbetsinkomster. Diagram 3.2 Marginalskatt och genomsnittsskatt med och utan jobbskatteavdrag för en person med endast arbetsinkomster och med prisbasbelopp Källa: Egna beräkningar 2011/12:100 BILAGA 5 3.1.2Jobbskatteavdraget och utbytet av arbete Skattesänkningen medför en högre disponibel inkomst för de som jobbar, men också till ökade drivkrafter att börja arbeta för dem som står utanför arbetsmarknaden. Drivkrafterna att arbeta för dem som står utanför arbetskraften kan mätas med hjälp av den så kallade nettovinsten av att arbeta, vilken definieras som inkomstökningen efter skatt till följd av att arbeta jämfört med att stå utanför arbetskraften. Jobbskatteavdraget innebär att nettovinsten av att börja arbeta ökar (se tabell 3.2).7 I genomsnitt ökar nettovinsten med , eller . Nettovinsten ökar i genomsnitt relativt mer för låginkomsttagare än för höginkomsttagare, och mer för kvinnor än för män. Tabell 3.2 Nettovinst av att börja arbeta före och efter jobbskatteavdragets fyra steg Källa: HEK, SCB, beräkningar. Anm.: Indelningen i inkomstklasser utgår från individens potentiella arbetsinkomst vid heltidsarbete . Denna inkomst delas in i tre grupper där den första avser de med lägst inkomst, den andra de mellan och de med högst inkomst. Uppgifter om individernas timlön kommer från SCB:s Strukturlönestatistik. För individer som saknar uppgift om timlön används predikterade löner från en skattad löneekvation. 6 Denna skillnad är beräknad baserat på genomsnittlig kommunalskattesats och med skatteregler och priser. 7 För beräkningar används ett urval på ca 20 000 individer från Hushållens Ekonomi (HEK) 2009. För detta urval beräknas den disponibla inkomsten dels när individen inte arbetar (och inte heller uppbär ersättning från något socialförsäkringssystem), dels när individen antas arbeta heltid (). Differensen utgör nettovinsten av att gå från icke-arbete till arbete. 2011/12:100 BILAGA 5 Jobbskatteavdraget innebär vidare att utbytet av att börja arbeta för dem som är arbetslösa ökar, eftersom endast de som arbetar får jobbskatteavdrag. De ekonomiska drivkrafterna att arbeta för de arbetslösa kan mätas med den s.k. ersättningsgraden som anger hur stor andel av förlorad arbetsinkomst efter skatt som ersätts vid arbetslöshet. Tabell 3.3 sammanfattar hur jobbskatteavdragets påverkar den s.k. ersättningsgraden vid arbetslöshet.8 Före reformen ligger denna ersättningsgrad i genomsnitt på , dvs. i genomsnitt ersätts av inkomstbortfallet vid arbetslöshet. Jobbskatteavdraget gör att skillnaden mellan att vara i arbete och att få sin försörjning från arbetslöshetsförsäkringen ökar, eftersom skatteavdraget endast gäller arbetsinkomst och inte inkomst från arbetslöshetsersättning. I genomsnitt sjunker denna ersättningsgrad med , eller . Ersättningsgraden sjunker i genomsnitt relativt mer för låginkomsttagare än för höginkomsttagare till följd av att jobbskatteavdraget är procentuellt sett större för låginkomsttagare. Tabell 3.3 Ersättningsgrad vid arbetslöshet före och efter jobbskatteavdraget -7,7 -8,2 -8,1 -6,1 -7,9 -8,1 -8,1 -7,0 -7,6 -8,1 -8,0 -5,6 Källa: HEK, SCB, beräkningar. Anm.: Beräkningarna av ersättningsgraden utgår från individuell disponibel inkomst. Indelningen i inkomstklasser utgår från individens potentiella arbetsinkomst vid heltidsarbete . Denna inkomst delas in i tre grupper där den första avser de med lägst inkomst, den andra de mellan och de med högst inkomst. Uppgifter om individernas timlön kommer från SCB:s Strukturlönestatistik. För individer som saknar uppgift om timlön används predikterade löner från en skattad löneekvation. Jobbskatteavdraget bidrar även till sänkt marginalskatt för breda inkomstgrupper. Sänkta marginalskatter ökar drivkrafterna för dem som är sysselsatta att arbeta mer, t.ex. genom att gå från deltidstill heltidsarbete. Den s.k. marginaleffekten, som anger den andel av en marginell inkomstökning som faller bort till följd av ökad skatt, ökade avgifter och minskade bidrag, minskar därför till följd av jobbskatteavdraget. Tabell 3.4 sammanfattar hur jobbskatteavdraget påverkar marginaleffekten.9 8 För beräkningar används ett urval på ca 17 000 individer från Hushållens Ekonomi (HEK) 2009. För detta urval beräknas den disponibla inkomsten dels när individen antas uppbära arbetslöshetsersättning , dels när individen antas arbeta heltid (). Kvoten mellan dessa inkomster utgör den s.k. ersättningsgraden. Beräkningarna har även gjorts separat för män och kvinnor samt för olika inkomstklasser. 9 Vid beräkningarna används ett urval på ca 16 000 individer från Hushållens Ekonomi (HEK) 2009. För detta urval beräknas den genomsnittliga s.k. marginaleffekten. Beräkningarna har även gjorts separat för män och kvinnor samt för olika inkomstklasser. För att datamaterialet ska kunna appliceras på görs en framskrivning av de ekonomiska och demografiska förhållanden som gällde för . Tabell 3.4 Marginaleffekter och marginell nettotimlön före och efter jobbskatteavdraget -4,1 -10,5 -7,1 -20,6 -4,7 -13,0 -0,1 -0,1 -5,1 -13,5 -7,4 -21,8 -6,2 -16,9 -0,5 -1,3 -3,2 -7,9 -6,6 -19,0 -3,1 -8,4 Källa: HEK, SCB, beräkningar. Anm.: Urvalet är begränsat till individer med arbetsinkomster överstigande ett prisbasbelopp (2011). Indelningen i inkomstklasser utgår från individens arbetsinkomst. Denna inkomst delas in i tre grupper där den första avser de med lägst inkomst, den andra de mellan och de med högst inkomst. Före reformen ligger marginaleffekten i genomsnitt på , dvs. i genomsnitt faller av en marginell inkomstökning bort till följd av ökad skatt, ökade avgifter och minskade bidrag. Marginaleffekten är högst vid höga inkomster och lägre vid lägre inkomster. Jobbskatteavdraget gör att marginaleffekten igenomsnitt sjunker , eller drygt 10 procent.10 Marginaleffekten sjunker i genomsnitt relativt mer för låginkomsttagare än för höginkomsttagare. 10 av arbetande kvinnor och av männen får sänkta marginaleffekter till följd av jobbskatteavdraget. De kvinnor som får lägre marginaleffekt efter jobbskatteavdraget erhåller i genomsnitt en sänkning . Män som får lägre marginaleffekt erhåller i genomsnitt en sänkning . 2011/12:100 BILAGA 5 3.2Teoretisk tankeram hur förväntas jobbskatteavdraget påverka den ekonomiska utvecklingen? I avsnittet beskrivs översiktligt utifrån vedertagen ekonomisk teori över hur och genom vilka kanaler ett jobbskatteavdrag påverkar arbetsmarknadens funktionssätt och den makroekonomiska utvecklingen på lång sikt. 3.2.1Utbudseffekter av ett jobbskatteavdrag När de ekonomiska incitamenten att arbeta ökar kommer enligt vedertagen ekonomisk teori arbetsutbudet att öka.11 Det ökade utbudet kan uppkomma genom att 1) arbetskraftsdeltagandet ökar, 2) arbetad tid för dem som redan arbetar ökar och 3) jämviktsarbetslösheten blir lägre. Arbetskraftsdeltagandet för en enskild individ brukar i teoretiska modeller analyseras som ett val mellan marknadsarbete och fritid. Individen väljer marknadsarbete framför fritid eller annan oavlönad aktivitet om det ger större nytta. Detta innebär att marknadslönen måste överstiga individens s.k. reservationslön, dvs. den lön vid vilken individens nytta från marknadsarbete är densamma som nyttan av att inte arbeta. Reservationslönen beror bl.a. på skatte- och transfereringssystemets utformning och arbetsfria inkomster som t.ex. pension. Reservationslönen skiljer sig därför mellan olika individer. Ett jobbskatteavdrag ökar lönsamheten efter skatt av marknadsarbete och medför därför att fler individer väljer att delta i arbetskraften. Det ökade arbetskraftsdeltagandet uppkommer på flera olika sätt. Äldre tenderar att vara kvar i arbetslivet något längre när de ekonomiska drivkrafterna att arbeta ökar som yngres incitament att komma in på arbetsmarknaden något snabbare ökar. Vidare ökar incitamenten att träda in på arbetsmarknaden för dem som inte arbetar. Arbetad tid för dem som redan arbetar Enligt ekonomisk teori kommer ett jobbskatteavdrag leda till ett ökat arbetskraftsdeltagande. 11 Se bl.a. Pissarides (2000) och och (2010). 2011/12:100 BILAGA 5 Däremot är det inte klart hur den arbetade tiden för dem som redan arbetar påverkas. I ett infasningsintervall ökar jobbskatteavdraget med arbetsinkomsten, vilket innebär att marginalskatten där sänks (se avsnitt 3.1). sänks genomsnittsskatten i detta intervall. En ökning av timlönen efter skatt som individen erhåller på marginalen har två motverkande effekter på arbetsutbudet. Å ena sidan innebär det att individen, vid en given arbetsinsats, har råd med mer fritid. Om fritid är något som människor vill ha mer av när deras inkomster ökar, så kommer en ökning av timlönen efter skatt att ge impulser till en minskning av arbetstiden. Denna påverkan kallas inkomsteffekt. Å andra sidan innebär den högre nettotimlönen att alternativkostnaden för fritid ökar (priset på fritid är inkomsten från den mängd arbete som går förlorad när man inte arbetar), vilket tenderar att minska fritiden och öka arbetstiden. Denna effekt kallas för substitutionseffekt eftersom den innebär att fritid substitueras mot arbetstid. Eftersom de två effekterna går åt olika håll kan man inte utifrån ekonomisk teori förutsäga nettoeffekten för dem som redan arbetar och har arbetsinkomster i infasningsintervallet. I det intervall där avdraget ligger fast, och således är oberoende av inkomsten, förändrar inte jobbskatteavdraget marginalskatten. Därför finns ingen substitutionseffekt i detta intervall. Den enda effekten är inkomsteffekten som entydigt minskar den önskade arbetstiden. Sammantaget medför detta att det behövs empiriska belägg för att fastställa vilken effekt jobbskatteavdraget har för dem som redan arbetar. Ökade incitament för arbetslösa att arbeta Jobbskatteavdraget påverkar arbetslösheten på två sätt. För det första gör ett jobbskatteavdrag arbete relativt mer förmånligt än arbetslöshet, vilket skapar incitament för de arbetslösa att öka sin sökintensitet. Det ökar också de arbetslösas incitament att flytta och skola om sig för att få ett jobb. De ökade ekonomiska incitamenten illustrerades i föregående avsnitt av den minskade ersättningsgraden (andelen av förlorad arbetsinkomst efter skatt som ersätts vid arbetslöshet). För det andra kommer det ökade ekonomiska utbytet av att arbeta bidra till att arbetslösa kommer att acceptera jobberbjudanden med något lägre lön före skatt, eftersom jobbskatteavdraget leder till högre lön efter skatt. 3.2.2Effekter på den varaktiga sysselsättningen, jämviktsarbetslösheten och produktionen Den beskrivna analysen ovan indikerar entydigt att jobbskatteavdraget leder till ett ökat arbetskraftsdeltagande och ökade incitament för de arbetslösa att arbeta, men säger inget om eller varför det skulle leda till en högre varaktig sysselsättning eller vad effekterna blir på jämviktsarbetslösheten. För att analysera detta krävs en analys av hur och varför jobbskatteavdraget leder till att företagens efterfrågan på arbetskraft ökar. Effekter på kort sikt En direkt effekt av jobbskatteavdraget är att hushållens disponibla inkomster stiger, vilket leder till att hushållens efterfrågan på varor och tjänster ökar. Vidare bidrar det ökade utbytet av att arbeta till att arbetskraftsdeltagandet relativt omgående efter jobbskatteavdragets införande börjar öka. Den ökade efterfrågan i kombination med att arbetskraftsutbudet ökar medför att företagen kan öka antalet anställda och produktionen, utan att resursutnyttjandet i ekonomin blir ansträngt. Effekter på medellång sikt bidrar det ökade arbetskraftsutbudet och de ökade incitamenten för arbetslösa att arbeta till att löneökningstakten temporärt dämpas samt att sökintensiteten bland de arbetslösa ökar. Hur det tar innan löneökningstakten temporärt dämpas beror på löneflexibiliteten i ekonomin (se avsnitt 3.3 för en diskussion om detta). Anledningen till att de som träder in på arbetsmarknaden och att de som är arbetslösa kan acceptera en något lägre lön före skatt är att jobbskatteavdraget leder till en betydligt högre lön efter skatt. Man kan därför säga att arbetstagare och arbetsgivare delar på jobbskatteavdraget. Den temporärt lägre löneökningstakten samt att det blir enklare och billigare att tillsätta lediga platser när arbetsutbudet ökar leder till att fler personer anställs, företagen har mindre behov av att höja priserna och företagens vinster ökar. Inflationstakten tenderar då att dämpas, vilket i kombination med det lägre resursutnyttjandet på arbetsmarknaden, till följd av det högre arbetsutbudet och de arbetslösas ökade incitament att arbeta, motiverar en lägre real reporänta. Den lägre inflationen och realräntan i kombination med hushållens högre disponibla inkomster stimulerar efterfrågan i ekonomin, vilket medför att sysselsättningen och produktionen stiger.