prop · GY03165 · 2011-09-20 00:00:00 — 3 § En utländsk företagare behöver inte utse ett ombud om har en särskild överenskommelse om ömsesidigt bistånd för indrivning av skattefordringar och utbyte av information i skatteärenden med det land där företagaren har sätet för sin ekonomiska verksamhet eller sitt fasta etableringsställe eller är bosatt eller stadigvarande vistas. En sådan överenskommelse ska ha en räckvidd som är likartad med den som föreskrivs i 1. kapitel V, med undantag av artikel 27.4, i rådets förordning (EG) nr Prop. 2010/11:165 1798/2003 av om administrativt samarbete i fråga om mervärdesskatt och om upphävande av förordning (EEG) nr 218/921, 2.rådets förordning (EU) nr 904/2010 av om administrativt samarbete och kampen mot mervärdesskattebedrägeri2, samt 3.rådets direktiv /24/EU av om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som avser skatter, avgifter och andra åtgärder3. 4 § Ett deklarationsombud är en fysisk person som den deklarations- skyldige har utsett och som är godkänd av som ombud för den deklarationsskyldige. 5 § Ett deklarationsombud får 1.lämna deklaration, men bara elektroniskt, 2.ta del av de deklarations- och skattekontouppgifter som den deklara- tionsskyldige har direktåtkomst till, 3.komplettera lämnade uppgifter i en deklaration, och 4.begära anstånd med att lämna deklaration. Om deklarationsombudet har utsetts av en utländsk företagare som är skyldig att utse ett ombud enligt 2 och 3 §§, får deklarationsombudet dock inte företräda företagaren i frågor som gäller mervärdesskatt. Vem kan godkännas som deklarationsombud? 6 § ska godkänna ett deklarationsombud om han eller hon kan antas vara lämplig för uppdraget. Vid bedömningen av ett deklarationsombuds lämplighet ska Skatte- verket särskilt beakta om ombudet 1.kan antas ha de kunskaper och erfarenheter som ett deklarationsombud behöver med hänsyn till redovisnings- och skattefrågornas art, 2.har dömts för brott i näringsverksamhet eller för annan ekonomisk brottslighet, 3.har visat sig oskicklig eller annars olämplig att ha hand om redovisning av skatter eller avgifter till det allmänna, eller 1EUT L 264, 15.10.2003, s. 1 (Celex 32003R1798). 2EUT L 268, 12.10.2010, s. 1 (Celex 32010R0904). 3EUT L 84, 31.3.2010, s. 1 (Celex 32010L0024). 4. saknar fast adress eller annars lever under sådana omständigheter att Prop. 2010/11:165 han eller hon kan antas vara svår att nå eller ha svårt att fullgöra sitt Om den deklarationsskyldige begär det, ska godkännandet begränsas till . 7 § Den som är underårig eller har förvaltare enligt 11 kap. 7 § får inte godkännas som deklarationsombud. Detsamma gäller den som 1.är försatt i konkurs, 2.har näringsförbud, eller 3.har ålagts förbud enligt 3 § lagen (1985:354) om förbud mot juridiskt eller ekonomiskt biträde i vissa fall. Återkallelse av godkännande som deklarationsombud 8 § ska återkalla ett godkännande som deklarationsombud om 1.ombudet eller den deklarationsskyldige har begärt det, 2.uppdraget har upphört att gälla, eller 3.det har visat sig att ombudet inte uppfyller kraven enligt 6 och 7 §§. Registrering Vem ska registreras? 1 § ska registrera 1.den som är skyldig att göra skatteavdrag, 2.den som är skyldig att betala arbetsgivaravgifter, 3.den som är skattskyldig enligt mervärdesskattelagen (1994:200), med undantag för den som är skattskyldig bara på grund av förvärv av sådana varor som anges i 2 a kap. 3 § första stycket 1 och 2 samma lag, 4.den som utan att omfattas av 19 kap. 1 § mervärdesskattelagen har rätt till återbetalning av ingående mervärdesskatt enligt 10 kap. 9 och 1113 §§ samma lag, 5.den som gör sådant unionsinternt förvärv som är undantaget från skatteplikt enligt 3 kap. 30 d § första stycket mervärdesskattelagen, 6.en utländsk företagare som är etablerad i ett annat EU-land och har rätt till återbetalning enligt 10 kap. 13 §§ mervärdesskattelagen utan att omfattas av 19 kap. 1 § samma lag och inte heller ska registreras enligt 3, 4 eller 5, 7.en näringsidkare som är etablerad i och omsätter tjänster i ett annat EU-land som förvärvaren av tjänsten är skattskyldig för i det landet i enlighet med tillämpningen av artikel 196 i rådets direktiv 2006/112/EG av om ett gemensamt system för Prop. 2010/11:165 mervärdesskatt4, 8.den som är skyldig att jämka ingående mervärdesskatt enligt 8 a kap. eller 9 kap. 913 §§ mervärdesskattelagen, 9.den som är skattskyldig och redovisningsskyldig enligt lagen (1972:266) om skatt på annonser och reklam, 10.den som är skattskyldig enligt a)lagen (1972:820) om skatt på spel, b)lagen (1984:410) om skatt på bekämpningsmedel, c)lagen (1990:1427) om särskild premieskatt för grupplivförsäkring, m.m., d)lagen (1991:1482) om lotteriskatt, e)10, 13 eller 15 § eller 16 § första stycket eller 38 § 1 lagen (1994:1563) om tobaksskatt, f)9, 12, 14 eller 15 § första stycket lagen (1994:1564) om alkoholskatt, g)4 kap. 3, 6, 8 eller 9 § första stycket eller 12 § första stycket 1 eller 11 kap. 5 § första stycket 1 eller 2 lagen (1994:1776) om skatt på energi, h)lagen (1995:1667) om skatt på naturgrus, i)lagen (1999:673) om skatt på avfall, j)lagen (2000:466) om skatt på termisk effekt i kärnkraftsreaktorer, eller k)lagen (2007:460) om skatt på trafikförsäkringspremie m.m., och 11. den som är skyldig att använda kassaregister enligt 39 kap. 46 §§. Om den som ska registreras enligt första stycket har en företrädare enligt 5 kap., ska dock företrädaren registreras i stället. 2 § Den som avser att bedriva näringsverksamhet och som ska registreras ska anmäla sig för registrering hos innan näringsverk- samheten påbörjas eller övertas. Den som driver flera verksamheter som medför skattskyldighet för eller rätt till återbetalning av mervärdesskatt ska göra en anmälan för varje verksamhet. 3 § Om den som ska anmäla sig för registrering är skyldig att använda kassaregister, ska anmälan innehålla uppgift om de kassaregister som finns i verksamheten. 4 § Om en uppgift som ligger till grund för registreringen ändras, ska den som är registrerad underrätta om ändringen från det att ändringen inträffade. 4 EUT L 347, 11.12.2006, s. 1 (Celex 32006L0112). 5 § får förelägga den som inte fullgör sina skyldigheter enligt 24 §§ att fullgöra dem eller att lämna uppgifter som verket behöver för att kunna avgöra om någon sådan skyldighet finns. 6 § får avregistrera den som inte längre ska vara registrerad. Om den som inte längre ska vara registrerad begär det, ska besluta om avregistrering. Om den som inte längre bedriver näringsverksamhet begär att få bli avregistrerad, får besluta att registreringen ska bestå till dess att avvecklingen av verksamheten har slutförts. 8 kap. Preliminärskattesystemets grunder 1 § Preliminär skatt ska betalas för beskattningsåret med belopp som så nära som möjligt kan antas motsvara den slutliga skatten . 2 § Den preliminära skatten ska betalas enligt särskild debitering (F-skatt eller särskild A-skatt) eller genom skatteavdrag (A-skatt). Bestämmelser om beslut om preliminär skatt finns i 55 kap. 3 § F-skatt ska betalas av den som är godkänd för F-skatt. Av 10 kap. framgår att skatteavdrag i vissa fall ska göras även för den som är godkänd för F-skatt. 4 § Skatteavdrag ska göras av den som betalar ut ersättning för arbete, ränta, utdelning eller annan avkastning enligt bestämmelserna i 10 kap. 5 § Särskild A-skatt ska betalas av den skattskyldige om har beslutat det. får besluta om särskild A-skatt för den som inte är godkänd för F-skatt, om det leder till att den preliminära skatten stämmer bättre överens med den beräknade slutliga skatten än om bara skatte- avdrag görs. Godkännande för F-skatt Förutsättningarna för godkännande 1 § ska efter ansökan godkänna den som uppger sig bedriva eller ha för avsikt att bedriva näringsverksamhet i för F-skatt. Första stycket gäller dock inte om 1. det finns skälig anledning att anta att näringsverksamhet varken bedrivs eller kommer att bedrivas, 2. ansökan bara grundar sig på en delägares intäkter från ett svenskt Prop. 2010/11:165 handelsbolag, eller 3. den sökande eller någon som ska prövas enligt 2 § a)har brutit mot villkor som har meddelats enligt 3 § eller på annat sätt missbrukat ett godkännande för F-skatt och missbruket inte är obetydligt, b)inte har redovisat eller betalat skatter eller avgifter enligt denna lag eller motsvarande utländska skatter eller avgifter i en utsträckning som inte är obetydlig, c)inte har följt ett föreläggande att lämna inkomstdeklaration eller sådana särskilda uppgifter som avses i 33 kap. 6 §, eller har lämnat eller godkänt så bristfälliga uppgifter att de uppenbarligen inte kan läggas till grund för beskattning, d)har näringsförbud, eller e)är försatt i konkurs. Om det finns särskilda skäl, får beslut om godkännande för F-skatt fattas trots vad som föreskrivs i andra stycket 3. 2 § Prövningen enligt 1 § andra stycket 3 ska 1.om den sökande är ett fåmansföretag även avse företagsledare i företaget och andra fåmansföretag som han eller hon är eller har varit företagsledare i, och 2.om den sökande är eller har varit företagsledare i fåmansföretag även avse företaget. Prövningen av fåmansföretaget ska bara avse missförhållanden som kan hänföras till företagsledaren. Det som sägs i första och andra styckena om fåmansföretag gäller även fåmanshandelsbolag. 3 § får besluta att ett godkännande för F-skatt för en fysisk person ska förenas med villkoret att det bara får åberopas i hans eller hennes näringsverksamhet. får besluta att ett godkännande för F-skatt som inte har förenats med ett villkor enligt första stycket ska bytas ut mot ett godkän- nande med ett sådant villkor. Återkallelse av godkännande för F-skatt 4 § ska återkalla ett godkännande för F-skatt om 1.innehavaren begär det, eller 2.förutsättningarna för godkännande för F-skatt inte är uppfyllda enligt 1 § andra stycket. Om det finns särskilda skäl, får avstå från återkallelse enligt första stycket 2. 10 kap. Skatteavdrag för preliminär skatt 1 § I detta kapitel finns bestämmelser om skyldighet att göra skatteavdrag (2 §), huvudregeln för skatteavdrag från ersättning för arbete (3 §), undantag från skyldigheten att göra skatteavdrag från ersättning för arbete (413 §§), anmälningsskyldighet för utbetalare (14 §), huvudregeln för skatteavdrag från ränta, utdelning och annan avkastning (15 §), undantag från skyldigheten att göra skatteavdrag från ränta och utdelning (1618 §§), skyldighet att lämna uppgift om skatteavdrag (19 §), återbetalning av skatteavdrag (20 §), och föreläggande att göra skatteavdrag eller lämna uppgift om skatte- avdrag (21 §). Skyldighet att göra skatteavdrag 2 § Den som betalar ut ersättning för arbete, ränta, utdelning eller annan avkastning som är skattepliktig enligt inkomstskattelagen (1999:1229) ska göra skatteavdrag enligt bestämmelserna i detta kapitel. Skatteavdrag ska göras då utbetalning sker. Skatteavdrag ska göras från ersättning för arbete huvudregeln 3 § Skatteavdrag ska göras från kontant ersättning för arbete. Som ersättning för arbete räknas i denna lag även 2.livränta som inte är ersättning för avyttrade tillgångar, 3.ersättning på grund av sjuk- eller olycksfallsförsäkring som har tecknats i samband med tjänsten om ersättningen inte utgör livränta, 4.engångsbelopp på grund av personskada, 5.sjukpenning och annan ersättning som avses i 11 kap. 24, 30, 31, 34 och 36 §§ samt 15 kap. 8 § inkomstskattelagen (1999:1229), 6.ersättning för förlorad arbetsförtjänst och för intrång i närings- verksamhet, 7.undantagsförmåner och sådant periodiskt understöd eller sådan liknande periodisk utbetalning som givaren enligt inkomstskattelagen ska dra av i inkomstslaget näringsverksamhet, 8. behållning på pensionssparkonto som ska avskattas enligt 58 kap. 33 § inkomstskattelagen på grund av att pensionssparavtalet har upphört att gälla eller att behållningen har tagits i anspråk vid utmätning, konkurs 9. ersättning för ökade levnadskostnader som lämnas vid sådan tjänsteresa som avses i 12 kap. 6 § inkomstskattelagen, till den del a) de schablonbelopp som anges i 12 kap. 6 a, 1015, 17 och 21 §§ b) den faktiska utgiften när det gäller kostnad för logi, 10.andra ersättningar för kostnader i tjänsten än de som avses i 9, till den del ersättningen avser kostnader som det är uppenbart att mottagaren inte får dra av vid beskattningen, och 11.annan kontant ersättning som betalas ut med anledning av tjänsten. Undantag från skyldigheten att göra skatteavdrag från ersättning för arbete 4 § Skatteavdrag ska inte göras från ersättning för arbete om 2.det kan antas att den ersättning som utbetalaren sammanlagt kommer att betala ut till mottagaren under kalenderåret understiger , 3.det kan antas att den ersättning som utbetalaren sammanlagt kommer att betala ut till mottagaren under kalenderåret understiger och a) utbetalaren är en fysisk person eller ett dödsbo, b) ersättningen inte utgör utgift i en näringsverksamhet som utbetalaren bedriver, c) utbetalaren och mottagaren inte har träffat en sådan överenskommelse som avses i 25 kap. 13 § 4 socialförsäkringsbalken om att ersättningen ska anses som inkomst av anställning, samt d) det inte är fråga om sådan ersättning till en förmyndare, god man eller förvaltare som avses i 12 kap. 16 § , eller 4.ersättningen betalas ut till en idrottsutövare av en sådan ideell förening som avses i 7 kap. 7 § första stycket inkomstskattelagen (1999:1229) och som har till huvudsakligt syfte att främja idrottslig verksamhet och det kan antas att det som föreningen sammanlagt kommer att betala ut under kalenderåret understiger ett halvt prisbasbelopp. Vissa ersättningar och betalningsmottagare 5 § Skatteavdrag ska inte göras från 1.ersättning för arbete som ett svenskt handelsbolag eller en i utlandet delägarbeskattad juridisk person betalar ut till en delägare i bolaget eller i den juridiska personen, 2.sjukpenning eller annan ersättning som avses i 15 kap. 8 § inkomst- skattelagen (1999:1229) till en mottagare som har debiterats preliminär skatt för beskattningsåret, eller 3.ersättning för arbete som betalas ut till staten, landsting, kommuner eller kommunalförbund. 6 § Skatteavdrag från ersättning för arbete som betalas ut till en utländsk juridisk person eller en fysisk person som är begränsat skattskyldig i ska bara göras om ersättningen betalas ut för näringsverksamhet som mottagaren bedriver från ett fast driftställe i . 7 § Om ersättning för arbete omfattas av ett beslut om särskild inkomst- Prop. 2010/11:165 skatteredovisning och utbetalaren känner till beslutet, ska skatteavdrag inte göras enligt bestämmelserna i detta kapitel utan enligt bestämmel- serna i 13 kap. 8 § Om ersättning för arbete är skattepliktig enligt lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl., ska skatteavdrag inte göras enligt bestämmelserna i detta kapitel utan enligt bestämmelserna i 13 kap. Bestämmelserna i detta kapitel gäller dock, med undantag för 6 §, om 1.Skatteverket enligt 5 a § tredje stycket lagen om särskild inkomst- skatt för utomlands bosatta artister m.fl. har meddelat ett beslut om skatt- skyldighet enligt inkomstskattelagen (1999:1229), och 2.utbetalaren känner till beslutet. Beslut om befrielse från skatteavdrag 9 § får besluta att skatteavdrag inte ska göras från en viss ersättning för arbete om 1.ersättningen betalas ut till någon som inte är skattskyldig för den i och någon överenskommelse inte har träffats med den stat där ersättningen ska beskattas om att skatteavdrag ska göras i , eller 2.skatteavdraget, med hänsyn till den skattskyldiges inkomst- eller anställningsförhållanden eller av andra särskilda skäl, skulle medföra avsevärda besvär för utbetalaren. 10 § får besluta att skatteavdrag inte ska göras från ersättning för arbete till en mottagare som 1.är obegränsat skattskyldig i men utför arbete i en annan stat som har träffat överenskommelse med för undvikande av att preliminär skatt tas ut i mer än en av staterna, eller 2.är bosatt i en sådan stat som avses i 1 men utför arbete i . Första stycket gäller bara om avdrag för preliminär skatt på grund av arbetet görs i den andra staten. Om det råder tvist om i vilken stat den preliminära skatten ska tas ut och om träffar överenskommelse med behörig myndighet i den andra staten om att skatten ska tas ut där, får verket besluta att skatteavdrag enligt denna lag inte ska göras. Mottagare som är godkänd för F-skatt 11 § Skatteavdrag ska inte göras om den som tar emot ersättning för arbete är godkänd för F-skatt antingen när ersättningen bestäms eller när den betalas ut. Om mottagaren är godkänd för F-skatt med villkor enligt 9 kap. 3 §, gäller första stycket bara om godkännandet åberopas skriftligen. 12 § Den som betalar ut ersättning för arbete får godta en uppgift om godkännande för F-skatt från mottagaren om den lämnas i en handling som upprättas i samband med uppdraget och som innehåller nödvändiga identifikationsuppgifter för utbetalaren och mottagaren. Om utbetalaren känner till att en uppgift om godkännande för F-skatt är oriktig, får den inte godtas. 13 § Även om mottagaren är godkänd för F-skatt, ska skatteavdrag göras från pension, sjukpenning och annan ersättning som avses i 3 § andra stycket samt från ersättning från semesterkassa. 14 § Om skatteavdrag inte ska göras enligt 11 eller 12 § och det är uppenbart att den som utför arbetet är att anse som anställd hos utbetalaren, ska utbetalaren skriftligen anmäla detta till . Anmälan ska göras senast den dag då arbetsgivardeklaration ska lämnas för den redovisningsperiod då utbetalningen gjordes. I 59 kap. 79 §§ finns bestämmelser om ansvar för den som inte gör anmälan enligt första stycket. Skatteavdrag ska göras från ränta, utdelning och annan avkastning 15 § Skatteavdrag ska göras från sådan ränta och utdelning som lämnas i pengar och som kontrolluppgift ska lämnas om enligt 17 eller 19 kap. Skatteavdrag ska också göras från sådan annan avkastning som kontrolluppgift ska lämnas om enligt 17 kap. 1 § andra stycket eller 19 kap. 1 § andra stycket, om avkastningen betalas ut tillsammans med ränta eller utdelning som avses i första stycket. Undantag från skyldigheten att göra skatteavdrag från ränta och utdelning 16 § Skatteavdrag ska inte göras från ränta eller utdelning 1.till fysiska personer som är begränsat skattskyldiga i , 2.som enligt skatteavtal är helt undantagen från beskattning i , 3. som ett utländskt företag ska lämna kontrolluppgift om enligt 23 kap. 5 §. 17 § Skatteavdrag ska inte göras från ränta 1.på ett konto, om räntan understiger , 2.på ett förfogarkonto som avses i 17 kap. 6 § andra stycket, om räntan understiger , 3.på ett konto för klientmedel, eller 4.som betalas ut tillsammans med ett annat belopp, om utbetalaren inte vet hur stor del av utbetalningen som utgör ränta och därför ska redovisa hela beloppet i kontrolluppgift enligt 17 kap. 5 § andra stycket. Skatteavdrag ska inte heller göras från räntekompensation som förvärvaren av en fordringsrätt eller delägarrätt betalar till överlåtaren för intjänad ränta som ännu inte ska betalas ut. 18 § Skatteavdrag ska inte göras från utdelning 1.på aktier i ett svenskt aktiebolag som inte är ett avstämningsbolag enligt 1 kap. 10 § aktiebolagslagen (2005:551), eller 2.på andelar i en svensk ekonomisk förening. Skyldighet att lämna uppgift om skatteavdrag 19 § Den som betalar ut ersättning för arbete ska vid varje utbetal- ningstillfälle lämna mottagaren uppgift om skatteavdragets belopp. får besluta om undantag från skyldigheten att lämna uppgift om skatteavdragets belopp, om avdraget är lika stort som vid det närmast föregående utbetalningstillfället och beslutet inte medför väsentlig olägenhet för den skattskyldige. 20 § Om den för vars räkning skatteavdrag har gjorts kan visa att ett avdrag har gjorts med för högt belopp och beloppet ännu inte har betalats in till , ska den som har gjort skatteavdraget skyndsamt betala tillbaka mellanskillnaden mot kvitto. Återbetalning som grundas på ett beslut om preliminär A-skatt i samband med konkurs eller utmätning ska göras till konkursboet respektive . Föreläggande att göra skatteavdrag eller lämna uppgift om skatteavdrag 21 § får förelägga den som inte fullgör sin skyldighet att göra skatteavdrag eller att lämna uppgift till mottagaren om skatte- avdragets belopp att fullgöra sin skyldighet. Beräkning av skatteavdrag för preliminär skatt Innehåll 1 § I detta kapitel finns bestämmelser om definitioner (2 och 3 §§), underlag för beräkning av skatteavdrag från ersättning för arbete (415 §§), skatteavdrag från ersättning för arbete till en fysisk person (1623 §§), skatteavdrag från ersättning för arbete till en juridisk person (24 §), skatteavdrag från ränta, utdelning och annan avkastning (25 och 26 §§), och skyldighet att följa och visa upp beslut (27 §). 2 § Med regelbunden ersättning avses sådan ersättning för arbete som gäller en bestämd tidsperiod och som betalas ut till en fysisk person vid regelbundet återkommande tillfällen. 3 § Med huvudinkomst avses sådan regelbunden ersättning till en fysisk person som utgör dennes huvudsakliga ersättning för arbete. Detsamma gäller ersättning som inte är regelbunden men som betalas ut tillsammans med huvudinkomsten. Underlag för beräkning av skatteavdrag från ersättning för arbete 4 § I underlaget för beräkning av skatteavdrag från ersättning för arbete 1.kontant ersättning som en utbetalare ska göra skatteavdrag från enligt 10 kap., 2.värdet av förmåner som ges ut av utbetalaren och som är skattepliktiga enligt inkomstskattelagen (1999:1229), samt 3.ersättning eller förmån som enligt 57 §§ anses utgiven av utbetalaren, om skatteavdrag enligt 10 kap. skulle ha gjorts från motsvarande ersättning eller förmån som ges ut direkt av utbetalaren. Förmån av framtida förvärv av värdepapper 5 § En sådan förmån som avses i 10 kap. 11 § andra stycket inkomstskattelagen (1999:1229) och som innebär en rätt att förvärva värdepapper ska anses utgiven av den i vars tjänst rättigheten har förvärvats. Rabatt, bonus eller annan liknande förmån 6 § Rabatt, bonus eller annan förmån som har getts ut på grund av kundtrohet eller liknande ska anses utgiven av den som slutligt har stått för de kostnader som ligger till grund för förmånen. Ersättning eller förmån från utlandet som har sin grund i en anställning i 7 § En ersättning eller en annan förmån än som avses i 5 § som har getts ut av en fysisk person som är bosatt utomlands eller av en utländsk juridisk person, ska anses utgiven av den hos vilken mottagaren är anställd i om 1.ersättningen eller förmånen kan anses ha sin grund i anställningen, 2.det inte finns något anställningsförhållande mellan utgivaren och mottagaren. När ska förmåner och ersättningar beaktas? 8 § En sådan förmån som avses i 5 § ska räknas med i underlaget för beräkning av skatteavdrag när den som ska anses som utgivare av förmånen har fått kännedom om att rättigheten har utnyttjats eller Förmåner och ersättningar som avses i 6 och 7 §§ ska räknas med i underlaget när den som ska anses som utgivare har fått kännedom om 9 § Förmåner ska värderas enligt bestämmelserna i 61 kap. 217 §§ inkomstskattelagen (1999:1229) om inte annat följer av 10 eller 11 §. 10 § Värdet av förmån av bostad i som inte är semesterbostad eller bostad som avses i 61 kap. 3 a § inkomstskattelagen (1999:1229) ska beräknas enligt sådana värdetabeller som avses i 2 kap. 10 a § första stycket 1 och andra stycket socialavgiftslagen (2000:980). Om har bestämt värdet av en bostadsförmån vid beräkning av underlag för arbetsgivaravgifter socialavgiftslagen, ska detta värde användas i underlaget för beräkning 11 § Om har 2 kap. 10 b § socialavgiftslagen (2000:980), ska detta värde användas i underlaget för beräkning av skatteavdrag. 12 § Om en utbetalare begär det, får besluta att underlaget för beräkning av skatteavdrag ska bestämmas utan hänsyn till förmån av fri hemresa eller ersättning för kostnad för hemresa med allmänna kommunikationer. Första stycket gäller bara till den del förmånen eller ersättningen inte