prop · GY0386 · 2011-03-11 00:00:00 — att få tillträde till de utrymmen och tillgång till de handlingar som behövs för kontroll av att fiskelagen och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen samt föreskrifter om fisket i EU:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken följs. Havs- och vattenmyndigheten ska ha rätt att besluta om rättelse om någon inte rättar sig efter lagen eller föreskrifter som har med- delats med stöd av lagen eller inte följer ett meddelat föreläggande. Befattningshavare hos Havs- och vattenmyndigheten ska ha rätt att ta egendom i beslag. Havs- och vattenmyndigheten ska besluta om sanktionsavgifter, återkallelse av licenser och tillstånd samt landningsavgifter. beslut får överklagas hos om be- slutet rör vattenbruk och hos Havs- och vattenmyndigheten i övriga Havs- och vattenmyndighetens eller beslut i enskilda fall får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens. memorian föreslogs att även ska få rätt till tillträde till de utrymmen och tillgång till de handlingar som behövs för kontroll och att ta egendom i beslag. I promemorian föreslogs dessutom att Jordbruks- verket ska få befogenhet att besluta om rättelse. Remissinstanserna: har anfört följande. gor regleras i fiskelagen. bör därför i fiskelagen ges rätt att få tillträde för kontroll och att kunna besluta om förelägganden, för- bud, rättelse och beslag. Uttrycket i vars uppgifter det ingår att över- vaka efterlevnaden av bestämmelser om fiske medför dock tolknings- svårigheter för den som inte menar att bestämmelser om fiske innefattar Ett förtydligande bör därför övervägas. Bestämmelsen i 34 § fiskelagen omfattar inte uttryckli- gen vattenbruk, då den rör tillsyn i samband med fiske, dvs. som syftar till att fånga eller döda fritt levande fisk. uttryckligen ska omfattas av paragrafen bör bestämmelsen kompletteras med följande i vars uppgifter ingår att övervaka efterlevnaden av be- stämmelser om fiske samt fiskodling, flyttning av fisk mellan fiskod- lingar och slakt av odlad fisk rätt att . Även lagens 1 §, som avser lagens tillämpningsområde, bör kompletteras, förslagsvis med följande lydelse Lagen gäller också i frågor om fiskodling, flyttning av fisk mellan fiskodlingar och slakt av odlad fisk. av en myndighet för havs- och vattenmiljö har anfört följande. tveksamt om bör ingå i den krets av myndigheter som räknas upp i fiskelagen i detta sammanhang. Det kan inte anses självklart att omfattas av övervakningsuppgifter som rör efterlev- naden av bestämmelser om fiske. Om 5 § i lagen utvidgades till att om- fatta även fiskodling och flyttning av odlad fisk mellan odlingar skulle däremot den föreslagna ändringen i 47 § vara motiverad. Skälen för regeringens förslag Tillträde m.m. i samband med kontroll, befogenhet att göra beslag och Det övergripande ansvaret för fiskerikontrollen överförs till Havs- och Häri ingår bl.a. kontroll av fångstuppgifter och andra uppgifter som lämnas av fiskarna och kontroll av landningar. trollen syftar till att säkerställa att såväl bestämmelserna i som bestämmelserna i nationell rätt efterlevs. bl.a. upplysningsskyldighet, föreskriftsarbete, operativ kontroll och sank- I 34 § fiskelagen anges vilka befattningshavare som vid kontroll och tillsyn har rätt till tillträde till anläggningar och byggnader m.m., att ta prover, få upplysningar och handlingar samt få den hjälp i övrigt som be- hövs för tillsynen. Ansvaret för den övervägande delen av fiskerikon- trollen ska överföras från till Havs- och vattenmyndigheten. Befattningshavare hos Havs- och vattenmyndigheten bör därför överta befattningshavares rätt att få tillträde till anläggningar och byggnader m.m., rätt att ta prover, få upplysningar och handlingar samt få den hjälp i övrigt som behövs för tillsynen av att fiskelagen och föreskrifter som meddelats med stöd av lagen samt föreskrifter om fisket i EU:s förordningar om den gemensamma fiskeripolitiken följs. Avsikten är att ansvar i samband med vattenbruksverk- samhet ska överföras till . Frågan uppkommer då om även bör få en roll inom fiskerikontrollen. Utredningen om inrättande av en myndighet för havs- och vattenmiljö är tveksam till om bör få dessa befogenheter, om inte lagen utvidgas till att omfatta även vattenbruk. 34 § fiskelagen bör kompletteras, så att den uttryckligen avser även vattenbruk och att lagens tillämpningsområde bör kompletteras på mot- anser att det bör övervägas att förtydliga lydelsen av 34, 35 och 47 §§ fiskelagen. Enligt 1 § fiskelagen gäller lagen fiske, vilket i 5 § samma lag beskrivs som verksamhet som syftar till att fånga eller döda fritt levande fisk. Lagen innehåller även bestämmelser som rör odling av fisk och lagen måste därför anses omfatta även vattenbruk. tänkande Med fiskevård i fokus en ny fiskevårdslag (SOU 2010:42) Betänkandet och remissinstansernas yttranden kommer därefter att behandlas inom . Regeringen har inte för avsikt att nu lämna förslag om fiskelagens tillämpningsområde och de definitioner som finns i lagen. Dessa frågor bör i stället behandlas i samband med beredningen av förslaget till ny fiskevårdslag. När det gäller tillsynen över vattenbruket kontrollerar och länsstyrelserna att bestämmelserna om obligatorisk hälsoöver- vakning följs. Detta sker med stöd av lagen (2006:806) om provtagning på djur, m.m., förordningen (2006:815) om provtagning på djur, m.m. och Statens jordbruksverks föreskrifter (SJVFS 1994:94). Kontroll av djurhälsokrav sker även med stöd av epizootilagen (1999:657) och epi- zootiförordningen (1999:659). Bestämmelser om utformning och skötsel av fiskodlingar finns i djurskyddslagstiftningen. Enligt 28 § fiskelagen får regeringen eller den myndighet som reger- ingen bestämmer meddela föreskrifter om krav på särskilt tillstånd och om villkor i övrigt för att fisk ska få sättas ut, flyttas eller odlas. Av 5 kap. 1617 §§ förordningen om fisket, vattenbruket och fiskerinäringen framgår bl.a. att det för att få driva en fiskodling krävs tillstånd av läns- styrelsen. får förena ett tillstånd med villkor. kan även under vissa förutsättningar helt eller delvis återkalla ett till- stånd. Ett villkor kan t.ex. bestå i att en odling i form av nätkassar ska vara förankrad eller att varje insättning ska prövas särskilt av länsstyrel- sen. utövar tillsyn över att fiskodlingar sköts i enlighet med tillstånden och över att villkoren i tillstånden följs. Befattnings- havare hos , i vars uppgifter det ingår att övervaka efterlev- naden av bestämmelser om fiske, har enligt 34 § rätt att få tillträde till lokaler m.m. och rätt att få de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen. I och med att övertar ansvaret för vattenbruket, kom- mer det övergripande ansvaret för den reglering som gäller för vattenbruk att överföras till . Tillsynen över vattenbruken utövas dock av . Det saknas därför behov av att ange Jordbruks- verket i 34 § fiskelagen och därmed ge befattningshavare hos Jordbruks- verket rätt till tillträde och handlingar m.m. Detta hindrar inte att befatt- ningshavare hos följer med befattningshavare hos läns- styrelsen när tillsyn görs för att skapa sig en bild av hur tillsynen går till och genom vägledning ser till att tillsynen utövas likartat av alla läns- styrelser. En närmare översyn när det gäller tillsynen över vattenbruket kan komma att göras i samband med fortsatta bered- ning av betänkande. Som en följd av detta saknas det nu behov av att ge möjlighet att besluta om rättelse enligt 35 § fiskelagen och att göra beslag enligt 47 § fiskelagen. I 50 a §§ fiskelagen finns bestämmelser om sanktionsavgifter. Sanktionsavgifter utgår i huvudsak när en yrkesfiskare inte har fullgjort sin skyldighet att meddela olika uppgifter angående sin fiskeresa och sin fångst, t.ex. om fiskaren inte har fört loggbok eller lämnat felaktiga upp- gifter i loggboken, inte upprättat landningsdeklaration, inte gjort för- handsanmälan eller inte rapporterat sin position. Detta rör yrkesfisket och Prop. 2010/11:86 är överträdelser som kan upptäckas vid den fiskerikontroll som ska ut- övas av Havs- och vattenmyndigheten. Befogenheten att besluta om sanktionsavgift enligt 50 c § bör därför övertas av Havs- och vattenmyn- digheten. Av 50 h § fiskelagen framgår att en yrkesfiskelicens och ett fartygstill- stånd under vissa omständigheter kan återkallas, tillfälligt eller perma- nent. Då detta rör yrkesfisket bör beslut om återkallelse fortsättningsvis meddelas av Havs- och vattenmyndigheten. Enligt 50 i § fiskelagen ska den som landar en otillåten fångst åläggas att betala en särskild avgift, en s.k. landningsavgift. Även detta rör yrkes- fisket och beslut om landningsavgift bör därför i fortsättningen meddelas av Havs- och vattenmyndigheten. I 51 § fiskelagen anges att beslut enligt lagen eller före- skrifter som meddelats med stöd av lagen får överklagas hos Fiskeriver- ket och att beslut i särskilda fall får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Dessa bestämmelser bör gälla för Havs- och vatten- myndigheten och inom deras respektive ansvarsområ- den. Detta innebär att beslut om vattenbruk bör överklagas till Jordbruks- verket och övriga beslut till Havs- och vattenmyndigheten. Lagen (1929:405) med vissa föreskrifter angående tillämpningen här i riket av svensk-norska Regeringens förslag: Inrättandet av Havs- och vattenmyndigheten och samtidiga avveckling innebär att ändring ska göras i lagen med vissa föreskrifter angående tillämpningen här i riket av svensk-norska vattenrättskonventionen av , så att ett exemplar av kungörelsen om en ansökan ska sändas till Havs- och Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte yttrat sig i frågan. Skälen för regeringens förslag: Svensk-norska vattenrättskonven- tionen avser bl.a. anläggning, arbete eller annan åtgärd i vattendrag inom ena staten som kan medföra märkbar förändring i vattendrag inom den andra staten med avseende på djup, läge, riktning, vattenstånd eller vattenmängd eller förorsaka hinder för fiskens gång till skada för fisket inom denna stat. Ett exemplar av en ansökan angående en verksamhet som har gjorts hos en myndighet i den ena staten ska överlämnas till den I 9 § lagen med vissa föreskrifter angående tillämpningen här i riket av svensk-norska vattenrättskonventionen av föreskrivs att en mark- och miljödomstol eller en länsstyrelse som via mottagit en ansökan som ingivits i ska utfärda en kungörelse om ansökan. kungörelsen ska sändas till bl.a. . Den kungörelse som en- ligt paragrafen ska skickas rör åtgärder som kan medföra en förändring Prop. 2010/11:86 av vattendrag eller förorsaka hinder för fiskens gång. myndigheten ska överta ansvar i denna del. Ett exemplar av kungörelsen bör därför i stället sändas till Havs- och vattenmyndig- heten. 5.7Lagen (1985:139) om ersättning för intrång i enskild fiskerätt Regeringens förslag: Lagen om ersättning för intrång i enskild fiske- rätt ska upphävas. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: har tillstyrkt att lagen upphävs. Skälen för regeringens förslag: Lagen om ersättning för intrång i enskild fiskerätt ger innehavare av enskild fiskerätt rätt till ersättning om bestämmelserna om handredskapsfiske i lagen (1950:596) om rätt till fiske medför ett inkomstbortfall. Anspråk på ersättning skulle enligt 3 § lagen om ersättning för intrång i enskild fiskerätt ha framställts före ut- gången av . Lagen ger inte längre möjlighet att begära sådan er- sättning och bör därför upphävas. 5.8Lagen (1998:812) med särskilda bestämmelser om vattenverksamhet Regeringens förslag: Inrättandet av Havs- och vattenmyndigheten och samtidiga avveckling innebär att följande ändringar ska göras i lagen med särskilda bestämmelser om vattenverksamhet. En årlig fiskeavgift och en engångsavgift ska betalas till Havs- och vattenmyndigheten. Bestämmelsen om rätt att föreslå en sakkunnig ska utgå. Promemorians förslag överensstämmer delvis med regeringens. I pro- memorian föreslogs att den som Havs- och vattenmyndigheten föreslår ska förordnas som sakkunnig i vissa mål rörande vattenverksamhet. Remissinstanserna: har tillstyrkt förslaget att den som Havs- och vattenmyndigheten föreslår ska förordnas som sakkunnig i vissa mål rörande vattenverksamhet enligt lagen. Utredningen om in- rättande av en myndighet för havs- och vattenmiljö har anfört följande. Sista meningen i 9 kap. 4 § lagen med särskilda bestämmelser om vatten- verksamhet bör utgå. Det är lämpligt att domstolen fattar beslut i frågan om vem som ska utföra en sakkunnigutredning. Den ordning som finns att ska avgöra vem som ska utföra utredningen har ingen motsvarighet när det gäller och det allmänna vattenmiljöintresset. De krav på sakkunniga som gäller enligt 40 kap. bör vara tillräckliga även för dessa situationer. Kam- markollegiet har uppmärksammat den eventuella intressekonflikt som kan uppkomma i de situationer då Havs- och vattenmyndigheten är såväl Prop. 2010/11:86 domstolens sakkunniga som motpart till sökanden i samma mål. styrelsen i har ifrågasatt det lämpliga i att Havs- och vattenmyndigheten både ges rollen som företrädare för det allmänna in- tresset i mål och ärenden enligt (22 kap. 6 § ) och i praktiken får rätt att utse sakkunnig i vissa mål rörande vattenverk- samhet. Enligt finns det en risk för sammanblandning av olika roller om myndigheten ska kunna vara part och råda över vem som utses som sakkunnig i ett mål det allmänna intresset bör kunna tillgo- doses genom att myndigheten agerar som part. Skälen för regeringens förslag: I 6 kap. lagen med särskilda bestäm- melser om vattenverksamhet regleras bl.a. fiskeavgifter. När tillstånd ges till en viss vattenverksamhet kan tillståndshavaren åläggas att betala en särskild avgift för främjande av fisket i det vatten som berörs av vatten- verksamheten eller inom något angränsande vattenområde eller för främ- jande av fisket inom landet. Av 6 kap. 10 § lagen med särskilda bestäm- melser om vattenverksamhet framgår att årliga fiskeavgifter och en- gångsavgifter ska betalas till . Ansvaret för handläggningen av fiskeavgiftsmedel för fiskevård ska överföras till Havs- och vatten- myndigheten. Avgifterna bör därför i fortsättningen betalas till Havs- och vattenmyndigheten. I 9 kap. 4 § lagen med särskilda bestämmelser om vattenverksamhet finns en bestämmelse om förordnande av sakkunnig i vissa mål rörande vattenverksamhet. Enligt bestämmelsen ska som sakkunnig förordnas den som föreslår om undersökningarna avser verksam- hetens inverkan på det allmänna fiskeintresset. Som framgår av förslagen i avsnitt 5.1 ska Havs- och vattenmyndigheten ha rätt att, inom sitt an- svarsområde, föra det allmännas talan i domstol redan när myndigheten inleder sin verksamhet. Det är därför inte lämpligt att Havs- och vatten- myndigheten även ska avgöra vem som ska utföra en sakkunnigutred- ning. Ingen av de övriga myndigheter som har rätt att föra talan enligt 22 kap. 6 § första stycket har denna möjlighet. Det bör över- låtas åt domstolen att fritt fatta beslut i denna fråga. Sista meningen i 9 kap. 4 § bör därför tas bort. Epizootilagen (1999:657) Regeringens förslag: Inrättandet av den nya Havs- och vattenmyn- digheten och samtidiga avveckling innebär att en änd- ring ska göras i epizootilagen så att Havs- och vattenmyndigheten ska underrättas vid misstanke om epizootisk sjukdom hos fisk. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte yttrat sig i frågan. Skälen för regeringens förslag: Enligt 3 a § epizootilagen ska en veterinär eller någon annan som i sitt yrke kommer i kontakt med djur eller produkter av djur och som har anledning att misstänka att ett fall av epizootisk sjukdom har inträffat skyndsamt anmäla detta till Statens jord- om det är fråga om en epizootisk sjukdom hos fisk. det övergripande ansvaret vid epizootibekämpning. Epizootiska sjuk- Prop. 2010/11:86 domar hos fisk är ett problem som främst uppstår inom vattenbruk, men även vild fisk kan påverkas. bör därför underrätta även Havs- och vattenmyndigheten om det är fråga om en epizootisk sjukdom hos fisk. 5.10Tullagen (2000:1281) Regeringens förslag: Inrättandet av den nya Havs- och vattenmyn- digheten och samtidiga avveckling innebär att änd- ringar ska göras i tullagen så att på begäran ska tillhanda- hålla även Havs- och vattenmyndigheten uppgifter som förekommer hos och som rör import eller export av varor. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: har konstaterat att både Havs- och vat- tenmyndigheten och får rätt att erhålla uppgifter enligt 11 kap. 6 § tullagen från . Skälen för regeringens förslag: I 11 kap. 6 § tullagen anges att Tull- verket på begäran ska tillhandahålla bl.a. och Jordbruks- verket uppgifter som förekommer hos och som rör import eller export av varor. De uppgifter som lämnas av används bl.a. för att ska kunna fullgöra sina uppgifter i anledning av verkets roll som ansvarig myndighet i avseende EU:s gemen- samma fiskeripolitik, t.ex. att till kommissionen rapportera om den svenska importen av fisk och fiskprodukter, kontrollera fångstcertifikat och besluta om vägrad import. Det övergripande ansvaret för kontroll och statistik ska ingå i Havs- och vattenmyndighetens ansvarsområde. Ansvaret för import- och ex- portreglering ska emellertid omfattas av ansvar. Båda myndigheterna bör därför ha rätt att få uppgifter från enligt 11 kap. 6 § tullagen. Lagen (2009:619) om djurskyddskontrollregister Regeringens förslag: Inrättandet av Havs- och vattenmyndigheten och samtidiga avveckling innebär att en ändring ska göras i lagen om djurskyddskontrollregister så att skyl- dighet att lämna uppgifter till tas bort. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: har tillstyrkt förslaget. Skälen för regeringens förslag: får för vissa ändamål i ett för landet centralt register (djurskyddskontrollregistret) ut- föra automatiserad behandling av personuppgifter. I registret får endast behandlas uppgifter om den som är föremål för djurskyddskontroll enligt djurskyddslagen (1988:534). Djurskyddslagen omfattar alla djur som hålls i fångenskap. Av 7 § lagen om djurskyddskontrollregister framgår att bl.a. ska lämna uppgifter till . kommer i fortsättningen att vara ansvarig myndighet . 2010/11:86 när det gäller vattenbruk. Det fiskodlingsregister som för närvarande ansvarar för ska i stället föras av . Jordbruks- verket kommer således att förfoga över uppgifterna inom detta område. bör därför inte nämnas i bestämmelsen och det finns inte skäl att sätta någon annan myndighet i verkets ställe. Lagen (2009:866) om överlåtbara fiskerättigheter Regeringens förslag: Inrättandet av Havs- och vattenmyndigheten och samtidiga avveckling innebär att följande ändringar ska göras i lagen om överlåtbara fiskerättigheter. Havs- och vattenmyndigheten får bestämma en överlåtbar andel (fiskerättigheter) av den del av den nationella fiskekvoten som görs tillgänglig för pelagiskt fiske genom individuella kvoter för yrkes- fiskare med fartygstillstånd. Havs- och vattenmyndigheten ska godkänna överlåtelser av fiske- rättigheter mellan yrkesfiskare och i sitt beslut om godkännande fast- ställa parternas innehav av fiskerättigheter. Havs- och vattenmyndigheten får, om det finns särskilda skäl, godkänna en överlåtelse trots att yrkesfiskaren efter förvärvet har ett större innehav av fiskerättigheter än vad som är tillåtet. Fiskerättigheter gäller för Havs- och vattenmyn- dighetens beslut om att fastställa fiskerättigheterna. Havs- och vattenmyndigheten får besluta att dra in eller begränsa fiskerättigheter om innehavarens fartygstillstånd har återkallats eller Havs- och vattenmyndighetens beslut får överklagas hos allmän Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: har tillstyrkt de föreslagna ändring- arna och anfört följande. Syftet med lagen avser främjande av att fartygs- strukturen i den svenska fiskeflottan i det yrkesmässiga pelagiska fisket medverkar till att bevara fiskeresurserna och ett i övrigt ekonomiskt, miljömässigt och socialt hänseende hållbart fiske. berör ansvar som överflyttas till bör Havs- och vat- tenmyndigheten, enligt , samråda med om tillämpningsföreskrifter, vilket bör kunna föreskrivas på förordningsnivå. Skälen för regeringens förslag: Enligt lagen om överlåtbara fiske- rättigheter får för yrkesfiskare med fartygstillstånd bestäm- ma en överlåtbar andel fiskerättigheter av en del av den nationella fiskekvoten för pelagiskt fiske. Fiskerättigheterna får överlåtas mellan yrkesfiskare med fartygstillstånd. ska dock godkänna över- kan även besluta att dra in eller begränsa fiske- rättigheter om innehavarens fartygstillstånd har återkallats eller be- verksamhet när det gäller resursförvaltning, tilldelning av licenser och tillstånd samt kvotförhandlingar och kvotfördelning ska överföras till Havs- och vattenmyndigheten. heterna är en typ av särskilda tillstånd och ansvaret för dem bör därför Prop. 2010/11:86 överföras till Havs- och vattenmyndigheten. Såsom har påpekat syftar lagen bl.a. till att främja ett i ekonomiskt, miljömässigt och socialt hänseende hållbart fiske. Samråd mellan berörda myndigheter bör därför ske när tillämpningsföreskrifter ska antas. Detta kan dock, såsom också påpekat, föreskri- vas i förordning. 5.13Ersättning för intrång i fiske till följd av militär verksamhet och fiskeskyddsnämnder Regeringens förslag: godkänner att tidigare ställningstaganden om ersättning för skada eller intrång i fiske till följd av militär verksamhet när det gäller Kungl. Maj:ts brev av och kungörelsen (1964:811) om ersättning för in- trång i fiske till följd av militär verksamhet inte längre ska gälla. Det ska i stället få ankomma på regeringen att meddela de föreskrifter som behövs. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna har inte yttrat sig i frågan. Skälen för regeringens förslag: För att fullfölja inrättandet av Havs- och vattenmyndigheten behöver följdändringar i form av namnändringar göras i ett antal författningar. Exempelvis behöver sådana justeringar ske i kungörelsen (1964:811) om ersättning för intrång i fiske till följd av militär verksamhet och Kungl. Maj:ts brev av . I kungörelsen om ersättning för intrång i fiske till följd av militär verk- samhet anges att det är så kallade fiskeskyddsnämnder eller Försvars- makten som beslutar om ersättning. Närmare bestämmelser om nämn- dernas uppgifter och organisation finns i ett kungligt brev av den 4 de- cember 1964. Det finns så kallade riksdagsbindningar vad avser förut- sättningarna och grunderna för ersättning för skada på fiske till följd av militär verksamhet m.m. (Kungl. Maj:ts proposition nr 1964 s. 30). Emellertid är frågan om ersättning för skada på fiske till följd av militär verksamhet numera inte av sådan natur eller på annat sätt av principiellt intresse att denna bör underställas . Vidare faller de bestämmelser som behövs på området inom ramen för regeringens rest- kompetens. Det är därför lämpligt att tidigare riksdagsbindningar inte längre ska begränsa regeringens beslutsmöjligheter, Det bör i stället an- komma på regeringen att meddela föreskrifter på området. Regeringens förslag: De föreslagna lagändringarna ska träda i kraft Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian föreslogs en övergångsbestämmelse till lagen (2009:866) om överlåtbara fiskerättigheter, som innebär att ett beslut som fattats av enligt lagens tidigare lydelse, ska gälla som ett beslut av Prop. 2010/11:86 Havs- och vattenmyndigheten. Remissinstanserna har inte yttrat sig i frågan. Skälen för regeringens förslag: Havs- och vattenmyndigheten ska in- leda sin verksamhet . De föreslagna lagändringarna bör därför träda i kraft . I den remitterade promemorian föreslogs en övergångsbestämmelse i fråga om lagen (2009:866) om överlåtbara fiskerättigheter, som innebär att ett beslut som är fattat av enligt lagens tidigare lydelse ska gälla som ett beslut av Havs- och vattenmyndigheten.