prop · GY03135 · 2011-05-05 00:00:00 — I de nya reglerna i UCITS IV-direktivet anges dock att fondbolagets ansvar för att tillhandahålla faktablad endast gäller vid fondbolagets egen distribution av andelar i fonder som bolaget förvaltar. När fondandelar distribueras av någon annan (en distributör), åligger ansvaret för att tillhandahålla faktablad i stället denne (se artikel 80.1 80.2). Fondbolaget behåller således, enligt direktivet, inte detta ansvar när försäljningen läggs ut på eller utförs av någon annan. Med distributörer avses tillståndpliktiga värdepappersinstitut och försäkringsförmedlare samt fondbolag som säljer andelar i fonder som fondbolaget inte förvaltar. måste uppfylla de investerarskyddskrav som ställs upp i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, vilka är mer omfattande än de som gäller vid fondbolagens distribution av fondandelar. Det uppställs dock inte något krav på att investerare som avser att köpa fondandelar ska tillhandahållas faktablad innan avtal ingås. En bestämmelse som klargör att ansvaret för att tillhandahålla faktablad åligger ett värdepappersinstitut bör införas i lagen om värdepappersmarknaden (8 kap. 22 a §). Bestämmelsen bör omfatta värdepappersinstitut som förmedlar fondandelar enligt 2 kap. 1 § 1 och 2 lagen om värdepappersmarknaden eller ger råd till kund enligt 2 kap. 1 § 5 samma lag och försäkringsförmedlare som mottar och vidarebefordrar order avseende fondandelar eller ger råd till kund om fondandelar (se 2 kap. 5 § 15 lagen om värdepappersmarknaden och 5 kap. 4 § fjärde stycket lagen [2005:405] om försäkringsförmedling). När det gäller fondbolag som distribuerar andelar i fonder som fondbolaget inte förvaltar bör dessa omfattas av 4 kap. 20 § första stycket LIF. Samma krav på tillhandahållande av faktablad som ställs på ett fondbolag bör ställas på en distributör. Det innebär att en investerare som avser att köpa andelar i en fond redan vid sin första kontakt med fondbolaget respektive distributören ska, utan begäran, tillhandahållas ett faktablad, t.ex. vid besök på fondbolagets respektive distributörens webbplats eller vid kundevenemang. Distributörens ansvar att tillhandahålla investerare faktablad gäller oavsett om distributionsavtal har ingåtts med fondbolaget eller inte. Av artikel 80.2 i UCITS IV-direktivet framgår att fondbolag på begäran ska tillhandahålla producenter och mellanhänder, som säljer eller ger råd om eventuella investeringar i fondandelar eller i produkter som innebär riskexponering mot sådana andelar, faktablad. Med producenter torde avses producenter av finansiella produkter och tjänster. Fondbolaget är således skyldigt att se till att de producenter och distributörer som begär det har tillgång till faktablad för de fonder som bolaget förvaltar. Det bedöms vara tillräckligt för att uppfylla detta krav att fondbolaget tillhandahåller aktuella faktablad på sin webbplats i enlighet med vad som anges i artikel 81.1 andra stycket i direktivet (se nedan). Såväl faktablad som informationsbroschyr får enligt UCITS IV- direktivet tillhandahållas via ett varaktigt medium eller en webbplats (se artikel 81.1 första stycket och artikel 75.2). Med varaktigt medium avses varje medel som gör det möjligt för en investerare att bevara information, som riktas till denne personligen, på ett sätt så att den är tillgänglig för användning som är lämplig med hänsyn till vad som är avsikten med informationen och som tillåter oförändrad återgivning av den bevarade informationen (artikel 2.1 m). I kommissionens förordning (EU) nr 583/2010 anges de villkor som ska vara uppfyllda för att faktabladet och informationsbroschyren ska få tillhandahållas investerare på annat varaktig medium än papper eller på en webbplats (artikel 38). I skälen i förordningen (skäl 17) hänvisas i detta sammanhang till kommissionens direktiv /73/EG av om genomförandet av och rådets direktiv /39/EG vad gäller organisatoriska krav och villkor för verksamheten i värdepappersföretag, och definitioner för tillämpning av det direktivet. I artikel 2.2 i kommissionens direktiv /73/EG återfinns en definition av varaktigt medium som motsvarar den i UCITS IV-direktivet. Definitionen har införts i svensk rätt genom föreskrifter (2 kap. 1 § 11 föreskrifter om värdepappersrörelse [FFFS 2007:16]). Det är därför lämpligt att definitionen av varaktigt medium även i detta sammanhang införs i föreskrifter. Enligt UCITS IV-direktivet ska en uppdaterad version av faktabladet finnas tillgänglig på fondbolagets webbplats (artikel 81.1 andra stycket). Det är lämpligt att även detta krav införs i föreskrifter. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör få meddela föreskrifter om tillhandahållande av informationsbroschyr och faktablad (13 kap. 1 § 7 LIF). För att de som erhåller information enligt 4 kap. 20 § LIF ska kunna bedöma informationen är det viktigt att informationen i fråga är översatt till ett språk som gör att det är lätt att tillgodogöra sig informationen. Det är lämpligt att föreskriver om på vilket språk den aktuella informationen ska tillhandahållas. Föreskriftsrätten i 13 kap. LIF bör därför utvidgas till att omfatta på vilket språk informationen enligt 4 kap. 20 § ska tillhandahållas (13 kap. 1 § 8). Av artiklarna 74 och 82 i UCITS IV-direktivet framgår att faktabladet och informationsbroschyren och eventuella ändringar och tillägg i dessa ska överlämnas till den behöriga myndigheten i hemlandet. I artikel 82.2 anges även att alla väsentliga inslag i faktabladet ska hållas aktuella. Av kommissionens förordning (EU) nr 583/2010 framgår att faktabladet löpande ska ses över. Enligt 4 kap. 21 § LIF ska informationsbroschyren och faktabladet ges in till så snart de färdigställts. 4 kap. 15 § första stycket LIF framgår vidare att det för varje Prop. 2010/11:135 värdepappersfond ska finnas en aktuell informationsbroschyr och ett gällande bestämmelser i bedöms omfatta även ändringar och tillägg i faktabladet respektive informationsbroschyren. Någon ändring av bestämmelserna behövs inte till följd av nämnda regler i UCITS IV-direktivet. I UCITS IV-direktivet har också smärre ändringar av reglerna om innehållet i informationsbroschyren gjorts. Ändringarna återfinns i modul A i bilaga 1 till direktivet och omfattas av ett befintligt bemyndigande till att meddela föreskrifter om innehållet i informationsbroschyren (se 1 § 10 förordningen [2004:75] om investeringsfonder). har tagit upp frågan om det bör införas en hänvisning till marknadsföringslagen i LIF. En sådan hänvisning skulle enligt verket skapa större klarhet för näringsidkaren. Regeringen delar verkets uppfattning att det bör införas en hänvisning av det slaget. En liknande hänvisning finns i annan lagstiftning på det finansiella området. Enligt nuvarande bestämmelser i lagen (2004:46) om investeringsfonder (LIF) får medel som ingår i en värdepappersfond under vissa förutsättningar placeras i andelar i värdepappersfonder och fondföretag som uppfyller UCITS-direktivets krav samt i andra fondföretag och i specialfonder. Andelarna i en och samma värdepappersfond eller i ett och samma fondföretag får emellertid inte överstiga av värdepappersfondens värde (5 kap. 16 § första stycket LIF). Medel i en s.k. fondandelsfond måste således spridas på minst fem andra fonder. Det är inte tillåtet att bilda s.k. master-feederstrukturer där en värdepappersfonds medel placeras i endast en annan fond. En förutsättning för att medel i en värdepappersfond ska få placeras i andra fonder eller fondföretag är vidare att de fonder eller fondföretag i vilka medel placeras i sin tur placerar högst av sina medel i andelar i andra fonder eller fondföretag (5 kap. 15 § andra stycket LIF). Tillgångarna får inte heller överstiga av andelarna i en annan fond eller ett annat fondföretag (5 kap. 19 § första stycket 4). Specialfonder kan emellertid medges undantag från de placeringsregler som gäller för värdepappersfonder (6 kap. 2 § andra stycket LIF). Det finns ett fåtal specialfonder vars fondbestämmelser medger placering av alla eller näst intill alla fondens medel i en annan fond. har enligt praxis tillåtit en sådan placeringsinriktning under vissa förutsättningar; bl.a. måste den fond i vilken medlen placeras uppfylla riskspridningsreglerna. 8.2Nya regler i UCITS IV-direktivet I UCITS IV-direktivet ges en möjlighet för fondföretag att bli s.k. Det innebär att av fondmedlen kan placeras i ett annat fondföretag, kallat masterfondföretag. denna typ av fondföretag nu kan omfattas av UCITS IV-direktivet kommer de att kunna etablera och marknadsföra sig inom EU på samma villkor som andra UCITS-fonder. Syftet med de nya reglerna är, liksom beträffande bestämmelserna om fusion mellan fonder, att medge stordriftsfördelar och specialiseringsvinster för fondmarknaden. feederstrukturen är en form av enhetssammanställning (entity pooling) och är avsett som ett komplement till fusionsmöjligheten. strukturen, liksom en fusion, ger möjlighet till stordriftsfördelar kan nämligen en lokal närvaro behållas. En nationell fond kan ibland vara att föredra framför investering i en utländsk fond. T.ex. kan sättet för avgiftsuttag anpassas efter den lokala marknaden (se närmare EU- kommissionens konsekvensanalys, SEC(2008) 2263). feederstrukturen inbegriper två fondbolag, och därmed möjlighet att ta ut två förvaltningsavgifter, är således syftet med att tillåta strukturen att det Prop. 2010/11:135 ska leda till kostnadsminskningar som även kommer fondandelsägarna 8.2.2Sammanfattning av direktivets bestämmelser Ett feederfondföretag är enligt UCITS IV-direktivet ett fondföretag som placerar av sina tillgångar i ett namngivet masterfond- företag (artikel 58.1). Feederfondföretaget och masterfondföretaget behöver inte ha hemvist i samma medlemsstat. Direktivet medger att ett fondföretag ombildas till ett feederfondföretag och även att ett befintligt feederfondföretag byter masterfondföretag. För att skydda andelsägarna i feederfondföretaget krävs ett godkännande i förhand av den behöriga myndigheten i feeder- fondföretagets hemland av den första placeringen i ett masterfondföretag som överstiger den gräns som gäller för placeringar i andra fondföretag (artikel 58). Direktivet uppställer inget hinder mot att ett fondföretaget placerar i ett masterfondföretag vars placeringsinriktning helt avviker från den placeringsinriktning som fondföretaget enligt sina fond- bestämmelser eller bolagsordning hade innan det omvandlades. Direktivet föreskriver dock att en sådan omvandling inte får ske förrän andelsägarna i fondföretaget fått information om omvandlingen. Om en andelsägare inte vill behålla sin investering ska andelsägaren före det att omvandlingen sker få möjlighet att lösa in sina andelar, utan att andra kostnader tas ut än kostnader för avveckling av värdepappersinnehavet. Informationskravet och rätten att lösa in andelar gäller också om ett feederfondföretag vill byta masterfondföretag (artikel 64.1). Eftersom placeringsinriktningen innebär vissa risker för andelsägarna i form av bl.a. minskad insyn krävs det att vissa frågor regleras särskilt. Genom UCITS IV-direktivet införs i syfte att skydda fondandelsägarna harmoniserade regler bl.a. beträffande informationsutbyte. Att feeder- fondföretaget får viss information från masterfondföretaget är nödvändigt för att feederfondföretaget ska kunna uppfylla sina skyldigheter gentemot fondandelsägarna. Likaså kan förvaringsinstituten och revisorerna behöva utbyta information med varandra. I stället för att i direktivet ålägga medlemsstaterna att i författning reglera skyldigheten för fondföretagen, förvaringsinstituten och revisorerna att utbyta information har man valt en konstruktion som innebär att avtal ska ingås mellan fondföretagen, förvaringsinstituten respektive revisorerna (artiklarna 60 62). Avtalet ska innehålla bestämmelser beträffande bl.a. informations- utbyte och samordning i vissa frågor. Det överlämnas således till de inblandade parterna att genom självreglering se till att direktivets syfte uppfylls. För att upprätthålla ett gott skydd för andelsägarna ska även informationsbroschyr, faktablad och annat marknadsföringsmaterial anpassas till feederfondföretagets speciella karaktär (artikel 63.1 och skäl 54). Vidare förbjuds masterfondföretaget att debitera feederfondföretaget avgifter vid det senares tecknande och inlösen av andelar (artikel 66.2). 8.3.1Begreppen matarfond och mottagarfond Regeringens förslag: De i UCITS IV-direktivet använda begreppen feederfondföretag och masterfondföretag motsvaras i svensk lag av begreppen matarfond och mottagarfond samt för utländska fonder matarfondföretag och mottagarfondföretag. Utredningens förslag överenstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att erinra mot Skälen för regeringens förslag: De i UCITS IV-direktivet använda begreppen feederfondföretag och masterfondföretag bör i svensk lag motsvaras av svenska begrepp. Utredningen har föreslagit begreppen matarfonder och mottagarfonder. Regeringen anser att detta är lämpliga begrepp. För utländska fonder bör användas begreppen matarfondföretag och mottagarfondföretag. I detta avsnitt används i fortsättningen de begrepp som föreslås ovan. När det redogörs för UCITS IV-direktivets bestämmelser används begreppet matarfondföretag för direktivets feederfondföretag och mottagarfondföretag för direktivets masterfondföretag. 8.3.2Placering av medel i en mottagarfond och kompletterande tillgångar Regeringens förslag: En värdepappersfond kan vara en matarfond, vilket innebär att av fondmedlen måste placeras i en annan värdepappersfond eller i ett fondföretag som i sitt hemland har tillstånd att driva verksamhet enligt UCITS IV-direktivet (mottagarfond). Den fond eller det fondföretag som medlen placeras i får inte vara en matarfond eller ett matarfondföretag och mottagarfondens eller mottagarfondföretagets medel får inte placeras i en matarfond eller ett matarfondföretag. Resterande fondmedel får bestå av likvida medel som behövs för förvaltningen av fonden och derivatinstrument. Derivatinstrument får bara användas i syfte att skydda tillgångarna i fonden. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att erinra mot Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 58.1 i UCITS IV- direktivet är ett matarfondföretag ett fondföretag som genom avvikelse från artiklarna 1.2 a, 50, 52, 55 och 56.2 c har fått tillstånd att placera av sina tillgångar i andelar i ett annat fondföretag. Av artikel 58.3 framgår att ett mottagarfondföretag inte för egen del får vara ett matarfondföretag och det får inte inneha andelar i ett matarfondföretag. UCITS IV-direktivet innebär att det i svensk rätt måste göras möjligt att placera av en värdepappersfonds tillgångar i en mottagarfond. De vanliga bestämmelserna om placeringar i olika typer av finansiella instrument kan inte gälla för en sådan värdepappersfond. I stället måste införas särskilda placeringsregler. Först och främst kan inte bestämmelsen i artikel 55 om att ett fondföretag får placera högst av sina tillgångar i andelar i ett annat fondföretag gälla för matarfondföretag. Den bestämmelsen motsvaras i av 5 kap. 16 § första stycket LIF. Artikel 1.2 a i UCITS IV-direktivet föreskriver att en fond ska tillämpa principen om riskspridning. En matarfond kan sägas inte följa denna princip eftersom tillgångarna i huvudsak placeras på samma ställe. Artikeln har genomförts i svensk rätt på så sätt att det i 5 kap. 1 § första stycket LIF föreskrivs att en värdepappersfond ska ha en lämplig fördelning av placeringar med hänsyn till den riskspridning som är förenad med fondens placeringsinriktning enligt fondbestämmelserna. Eftersom det hänvisas till fondbestämmelserna och det i dessa måste framgå att värdepappersfonden är en matarfond, behövs inget uttryckligt undantag från 5 kap. 1 § första stycket LIF för matarfonder. I artikel 50.1 e iv finns en särskild regel om placeringar i andra fondföretag. Bestämmelsen motsvaras av 5 kap. 15 § andra stycket LIF som föreskriver att medel i en värdepappersfond får placeras i andra fonder eller fondföretag bara om dessa, enligt sina fondbestämmelser eller sin bolagsordning, får placera högst av sina medel i andelar i andra fonder eller fondföretag. I enlighet med UCITS IV- direktivet ska en matarfond undantas från den bestämmelsen. Det ska dock påpekas att mottagarfondföretagen är bundna av nationella regler som genomför UCITS-direktivets övriga placeringsbestämmelser, vilket innebär att ett mottagarfondföretag kan placera högst av sitt värde i ett annat fondföretag (artikel 55.1 i UCITS IV-direktivet som i motsvaras av 5 kap. 16 § första stycket LIF). Artikel 56.2 c föreskriver att ett fondföretag inte får förvärva av andelarna i ett enskilt fondföretag. Om den bestämmelsen gällde för matarfonder skulle det kunna innebära att en matarfond blev tvungen att sluta vara matarfond när innehavet i mottagarfonden översteg av mottagarfondens andelar. Bestämmelsen motsvaras av 5 kap. 19 § 4 LIF. I artikel 58.2 anges de tillgångsslag i vilka en matarfond får placera resterande högst av tillgångarna. Artikeln anger att en matarfond får ha av sina tillgångar i kompletterande likvida tillgångar enligt artikel 50.2 andra stycket samt derivatinstrument enligt artiklarna , 51.2 och 51.3. Derivatinstrument får enligt artikeln endast användas för att säkra tillgångar (hedging purposes). Artiklarna och 51.3 motsvaras av 5 kap. 1214 §§ LIF och beskriver i vilken typ av derivatinstrument en värdepappersfonds medel får placeras i samt vilken högsta riskexponering som gäller. Artikel 51.2 motsvaras av 5 kap. 1 § tredje stycket LIF om användning av derivatinstrument i syfte att effektivisera förvaltningen av värdepappersfonden. Ett matarfondföretag ska således enligt UCITS IV- direktivet kunna använda sig av derivatinstrument på samma sätt som andra fondföretag, förutsatt att placeringen sker i syfte att säkra Med detta måste enligt regeringens mening avses Prop. 2010/11:135 derivatanvändning i syfte att skydda en placering eller att gardera sig för valutakursförändringar. Det får således inte vara fråga om att använda derivat i syfte att ta hävstång. Det måste i fondbestämmelserna anges att fondbolaget får använda sig av derivatinstrument. Termen kompletterande likvida tillgångar i artikel 50.2 andra stycket har i LIF översatts till de likvida medel som behövs för förvaltningen av fonden (5 kap. 1 § andra stycket LIF). Rätten att låta en värdepappersfonds tillgångar bestå av likvida medel som behövs för förvaltningen av fonden ska inte sammanblandas med möjligheten att placera fondmedel på konto hos kreditinstitut enligt 5 kap. 10 § LIF. Det sistnämnda fordrar stöd i fondbestämmelserna, medan innehavet av likvida medel enligt 1 § inte kräver något sådant uttryckligt stöd (prop. 2002/03:150 s. 312). Genom att även en matarfonds medel får vara likvida ges fondbolaget för matarfonden bl.a. en möjlighet att lösa in fondandelar utan att alltid behöva begära inlösen av andelar i mottagarfonden. för en värdepappersfond ska således kunna placera alla fondens medel dock av fondens värde i en annan fond. Den andra fonden måste vara en UCITS-fond och får inte själv vara en matarfond eller ett matarfondföretag. Inte heller får dess medel placeras i en matarfond eller ett matarfondföretag. Fondbolaget för matarfonden ska även kunna låta högst av fondens värde bestå av likvida medel och derivatinstrument enligt ovan. 8.3.3Exponeringar som hänför sig till derivatinstrument Regeringens förslag: Fondbolaget för matarfonden ska beräkna sin sammanlagda exponering hänförlig till derivatinstrument genom att lägga samman matarfondens direkta exponering hänförlig till derivatinstrument med mottagarfondens. Sammanläggning ska ske genom att matarfondens exponeringar läggs ihop antingen med mottagarfondens motsvarande exponeringar i proportion till matarfondens placeringar i mottagarfonden, eller med mottagarfondens högsta möjliga exponeringar hänförliga till derivatinstrument enligt fondbestämmelserna, i proportion till matarfondens placeringar i mottagarfonden. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att erinra mot Skälen för regeringens förslag: Av artikel 58.2 i UCITS IV- direktivet framgår att matarfondföretaget, för att uppfylla bestämmelsen i artikel 51.3, ska beräkna sin totala exponering som hänför sig till derivatinstrument genom att kombinera sin egen direkta exponering hänförlig till derivatinstrument med mottagarfondens. exponeringsregel som avses i artikel 51.3 har genomförts i 5 kap. 13 § andra stycket LIF där det föreskrivs att en värdepappersfonds sammanlagda exponeringar som hänför sig till derivatinstrument inte får överskrida fondens värde. Sammanläggningen kan enligt artikel 58.2 ske genom att Prop. 2010/11:135 matarfondföretagets exponering kombineras med antingen 1)mottagarfondföretagets totala faktiska exponering hänförlig till derivatinstrument, i proportion till matarfondföretagets place- ringar i mottagarfondföretaget, eller 2)mottagarfondföretagets högsta möjliga totala exponering hän- förlig till derivatinstrument, fastställd i mottagarfondföretagets fondbestämmelser eller bolagsordning, i proportion till matar- fondföretagets placering i mottagarfondföretaget. Den första metoden för sammanläggning kan medge ett större utrymme för matarfonden men är å andra sidan administrativt mer krävande, eftersom det förutsätter att fondbolaget för mottagarfonden löpande förser fondbolaget för matarfonden med information om mottagarfondens faktiska exponering. Informationsutbytet ska regleras i avtalet mellan fondbolagen (se avsnitt 8.8). Den andra metoden för sammanläggning är enklare att hantera administrativt eftersom gränserna för matarfondens derivatanvändning i stället bestäms av de begränsningar som anges i mottagarfondens fondbestämmelser. Det spelar i detta fall alltså ingen roll om mottagarfonden faktiskt utnyttjar det utrymme som fondbestämmelserna medger. I 5 kap. 13 § andra och tredje stycket samt i föreskrifter finns närmare bestämmelser om hur exponeringarna ska beräknas. Det är naturligtvis önskvärt att matarfonden och mottagarfonden använder sig av samma metoder för beräkning. Detta skulle fondbolagen kunna välja att reglera i avtalet avseende fonderna. 8.4.1Undantag från skyldighet att anmäla marknadsföring Regeringens förslag: som inte marknadsför andelar i en mottagarfond i ett annat EES-land på annat sätt än att andelarna innehas av ett eller flera matarfondföretag behöver inte underrätta om att det avser att marknadsföra andelar i mottagarfonden i landet i fråga. Ett mottagarfondföretag vars andelar inte marknadsförs i på annat sätt än att de innehas av en eller flera matarfonder behöver inte uppfylla de krav som normalt ställs på fondföretag som marknadsför andelar här. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att erinra mot Skälen för regeringens förslag: UCITS IV-direktivets bestämmelser för fondföretag som marknadsför sina andelar i andra medlemsstater än de där de är etablerade ska inte tillämpas när ett mottagarfondföretag inte söker kapital från allmänheten i en annan medlemsstat utan bara har en eller flera matarfondföretag i det andra landet. Vidare ska inte artikel 108.1 andra stycket tillämpas avseende sådana mottagarfondföretag, dvs. myndigheterna i mottagarfondföretagets värdmedlemsstat kan inte vidta Prop. 2010/11:135 åtgärder mot mottagarfondföretaget för att det bryter mot lagar som gäller i värdmedlemsstaten och som inte omfattas av UCITS IV- direktivets tillämpningsområde (artikel 58.4 b). Det som avses är främst nationella regler om marknadsföring.