prop · GY03128 · 2011-04-14 00:00:00 — 1.domstols dom, utslag eller beslut, 2.förlikning som är stadfäst av domstol och medlingsöverenskommelse som har förklarats verkställbar av domstol, 3.godkänt strafföreläggande, godkänt föreläggande av ordningsbot eller godkänt avgiftsföreläggande, 5.förbindelse angående underhållsbidrag, 6.förvaltningsmyndighets beslut som enligt särskild föreskrift får verkställas, 7.handling som enligt särskild föreskrift får läggas till grund för verkställighet, 8.Kronofogdemyndighetens utslag eller beslut i mål om betalningsföre- läggande eller handräckning samt europeiskt betalningsföreläggande som har för- klarats verkställbart av . Det som i balken sägs om dom gäller, om inte annat föreskrivs, i tillämpliga delar även domstols utslag eller beslut, utslag eller beslut i mål om betalningsföreläggande eller handräckning samt europeiskt betalningsföreläggande som har förklarats verkställbart av Kronofogde- myndigheten. Paragrafen innehåller en uppräkning av vilka avgöranden som får verkställas, s.k. exekutionstitlar. Övervägandena finns i avsnitten 7.5.1 och 7.5.7. Ändringarna genomför delvis artikel 6 i medlingsdirektivet. Första stycket andra punkten kompletteras med domstols beslut om verkställbarhetsförklaring av en medlingsöverenskommelse. Bestämmel- ser om verkställbarhet av medlingsöverenskommelser finns i lagen om medling i vissa privaträttsliga tvister. En bestämmelse om verkställighet av sådana exekutionstitlar finns i 13 §, se kommentaren till den para- grafen. På samma sätt som gäller för stadfästa förlikningar är det medlingsöverenskommelsen och inte beslutet om verkställbarhets- förklaring som utgör exekutionstiteln (jfr prop. 1980/81:8 s. 1076 och 1200). 3 kap. 13 § Förlikning som är stadfäst av domstol och medlingsöverenskommelse som har förklarats verkställbar av domstol verkställs som lagakraftägande dom, om inte annat beslutas med anledning av talan mot domen eller beslutet eller talan om ogiltigförklaring av förlikningen eller medlingsöverenskommelsen. Paragrafen anger de närmare förutsättningarna för verkställighet av förlikningar och medlingsöverenskommelser. Övervägandena finns i avsnitten 7.5.1 och 7.5.7. Tillämpningsområdet för paragrafen utvidgas till att omfatta domstols Prop. 2010/11:128 beslut om verkställbarhetsförklaring av medlingsöverenskommelser. Enligt 10 § lagen om medling i vissa privaträttsliga tvister förklaras en medlingsöverenskommelse verkställbar genom domstols beslut. Själva överenskommelsen och inte beslutet att förklara medlingsöverens- kommelsen verkställbar är exekutionstitel. Av paragrafen framgår att en stadfäst förlikning och en medlingsöverenskommelse som förklarats verkställbar får verkställas även om beslutet inte har vunnit laga kraft. Verkställigheten sker om inte den domstol som prövar ett överklagande av beslutet eller en talan om ogiltigförklaring av själva överens- kommelsen inhiberar verkställigheten. 10.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder Ett medlingssammanträde är inte offentligt. Paragrafen, som är ny, behandlar offentlighet vid medlingssammanträde. Övervägandena finns i avsnitt 7.7.2. Paragrafen som innebär att ett medlingssammanträde inför nämnden inte är offentligt kompletterar bestämmelserna om sekretess i 36 kap. 3 § OSL och om frågeförbud i 36 kap. 5 § RB. Ingår parterna en förlikning i ett ärende ska nämnden på begäran av parterna stadfästa förlikningen genom beslut. Paragrafen, som är ny, behandlar stadfästelse av förlikning. Över- vägandena finns i avsnitt 7.5.1. Paragrafen genomför delvis artikel 6 i medlingsdirektivet. Paragrafen innebär att hyres- och arrendenämnd ges en möjlighet att stadfästa en förlikning som tillkommit genom förlikningsförhandlingar eller medling i ett ärende inför nämnden. Möjligheten till stadfästelse står öppen oavsett om förlikningen ingåtts med hjälp av nämnden eller inte. Paragrafen har utformats med 17 kap. 6 § RB som förebild. Med förlikning avses resultatet och inte tillvägagångssättet. Det innebär att med förlikning i detta sammanhang även avses en överenskommelse som tillkommit genom medling. Det finns bestämmelser om överklagande av hyresnämndens beslut i 12 kap. 70 § jordabalken, 31 § hyresförhandlingslagen (1978:304), 6 kap. 4 § lagen (2002:93) om kooperativ hyresrätt, 11 kap. 3 § bostadsrättslagen (1991:614), 34 § bostadsförvaltningslagen (1977:792), och 15 § lagen (1982:352) om rätt till fastighetsförvärv för ombildning till bostadsrätt eller kooperativ hyresrätt. yttrande enligt 12 a § första stycket får inte överklagas. beslut får överklagas hos , om nämnden 1. avvisat en ansökan som avses i 8, 11, 14, 15, 15 a, 16 eller 16 e §, eller Prop. 2010/11:128 avvisat ett överklagande, 2.avskrivit ett ärende enligt 8, 9, 10, 15 a, 16 eller 16 e §, dock inte när ärendet kan återupptas, 3.ogillat en invändning om jäv mot ledamot av nämnden eller en invändning om att det finns ett hinder för ärendets prövning, 4.avvisat ett ombud eller ett biträde, 5.beslutat om ersättning för någons medverkan i ärendet, 6.utdömt vite eller någon annan påföljd för underlåtenhet att följa före- läggande eller straff för förseelse i förfarandet, 7.beslutat i annat fall än som avses i 5 i fråga som gäller rättshjälp enligt rättshjälpslagen (1996:1619), eller 8.stadfäst en förlikning. Ett överklagande som avses i tredje stycket ska ges in till hyresnämnden från den dag beslutet meddelades. I fråga om handläggningen hos hyresnämnden av ett överklagande som avses i första eller tredje stycket tillämpas 52 kap. 2 och 4 §§ . Paragrafen innehåller överklagandebestämmelser när det gäller hyres- och arrendenämnds beslut. Övervägandena finns i avsnitt 7.5.1. I första stycket åttonde punkten införs en överklagandemöjlighet av hyres- och arrendenämnds beslut om stadfästelse av förlikning enligt 21 b §. Om en nämnds beslut enligt följande bestämmelser inte överklagas, får beslutet verkställas som lagakraftägande dom: 9 kap. 14 § eller 12 kap. 24 a §, 55 d § åttonde stycket eller 55 e § jordabalken, 22, 23, 26 eller 27 § hyresförhandlingslagen (1978:304), 13 a § första stycket denna lag, eller 13 eller 15 § eller 25 § första stycket bostadsförvaltningslagen (1977:792). Beslut av hyresnämnden enligt 13 a § andra stycket denna lag om verk- ställighet av ett enligt första stycket i samma paragraf meddelat beslut får verkställas som lagakraftägande dom, om hovrätten inte bestämmer något annat. Detsamma gäller om hyresnämnden med stöd av 31 § första stycket bostads- förvaltningslagen har bestämt att beslut enligt 13 eller 15 § eller 25 § första stycket i den lagen ska gälla genast. Förlikning som är stadfäst av nämnden enligt 21 b § får verkställas som lagakraftägande dom, om hovrätten inte bestämmer något annat. Paragrafen anger de närmare förutsättningarna för verkställighet av hyres- och arrendenämnds beslut. Övervägandena finns i avsnitten 7.5.1 och 7.5.7. Ändringarna genomför delvis artikel 6 i medlingsdirektivet. Tillämpningsområdet för paragrafen utvidgas till att omfatta hyres- och arrendenämnds beslut om stadfästelse. Enligt 21 b § ska stadfästelse av förlikning ske genom beslut. Sådan förlikning kan ha tillkommit efter förlikningsförhandlingar eller medling, se kommentaren till den para- grafen. Av paragrafen framgår att en stadfäst förlikning får verkställas även om beslutet inte har vunnit laga kraft. Verkställighet kan ske om inte annat beslutas efter överklagande. Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 1 kap. 6 § Den femte avdelningen innehåller bestämmelser om sekretess till skydd för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden. Vissa av dessa bestämmelser tillämpas oavsett i vilket sammanhang uppgiften förekommer (21 kap.). Bestämmelserna i övrigt avser folkbokföring, delgivning, m.m. (22 kap.), utbildningsverksamhet, m.m. (23 kap.), forskning och statistik (24 kap.), hälso- och sjukvård, m.m. (25 kap.), socialtjänst, bostadsförmedling, adoption, m.m. (26 kap.), skatt, tull, m.m. (27 kap.), socialförsäkring, studiestöd, arbetsmarknad, m.m. (28 kap.), transporter och andra former av kommunikation (29 kap.), tillsyn m.m. i fråga om näringslivet (30 kap.), annan verksamhet med anknytning till näringslivet (31 kap.), annan tillsyn, granskning, övervakning, m.m. (32 kap.), , , Konsumentombuds- mannen, m.m. (33 kap.), utsökning och indrivning, skuldsanering, m.m. (34 kap.), verksamhet som syftar till att förebygga eller beivra brott, m.m. (35 kap.), vissa mål och ärenden hos domstol, vissa fall av medling, rättshjälp, m.m. (36 kap.), utlänningskontroll, , m.m. (37 kap.), totalförsvar, krisberedskap, m.m. (38 kap.), personaladministrativ verksamhet (39 kap.), och övriga myndigheter och verksamheter (40 kap.). Paragrafen innehåller en uppräkning av vad kapitlen i femte avdelningen behandlar. Övervägandena finns i avsnitt 7.7.4. Ändringen är en följd av att rubriken till 36 kap. ändras. 36 kap. 3 § Sekretess gäller hos domstol samt hyres- och som en part har lämnat till en medlare eller ett biträde till denne vid medling i ett mål där förlikning om saken är tillåten, om parten har gjort förbehåll om det. Sekretess gäller för uppgift som en part i en arbetstvist har lämnat till en medlare eller till vid medling enligt lagen (1976:580) om med- bestämmande i arbetslivet, om parten har gjort förbehåll om det. Sekretess gäller hos även för uppgift i ett kollektivavtal om en parts affärs- eller driftförhållanden eller en annan enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att parten eller den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Paragrafen behandlar sekretess för sådana uppgifter som lämnas vid medling i domstol, hyres- och arrendenämnd och i vissa arbetstvister. Övervägandena finns i avsnitt 7.7.4. För att sekretess enligt första stycket, som är nytt, ska gälla krävs att uppgiftslämnaren, dvs. parten, har gjort förbehåll om det. gäller till skydd för uppgift om partens personliga eller ekonomiska Att den part som gjort sekretessförbehåll ändå kan tillåta att en uppgift lämnas ut, t.ex. om det behövs i samband med verkställighet, följer av 10 kap. 1 § och 12 kap. 2 § OSL. Sekretessen är absolut. Andra stycket motsvarar del av det tidigare första stycket. Sekretess i arbetstvister i tingsrätt och Arbetsdomstolen för uppgifter som lämnats till medlare enligt 42 kap. 17 § andra stycket RB regleras i första stycket. I andra stycket regleras medling enligt lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. Ingen ändring i sak är avsedd. Tredje stycket motsvarar det tidigare andra stycket. Av fjärde stycket framgår att sekretesstiden är begränsad till att gälla i högst . 36 kap. 8 § Den tystnadsplikt som följer av 3 § första och andra styckena samt 6 § första stycket 1 inskränker rätten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 1 och 2 §§ yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter. Den tystnadsplikt som följer av 7 § inskränker rätten att meddela och offent- liggöra uppgifter, när det är fråga om uppgift som hänför sig till ärende om annat än ekonomiskt bistånd till enskild. Paragrafen innehåller en uppräkning av sådan tystnadsplikt som har företräde framför rätten att meddela och offentliggöra uppgifter. Över- vägandena finns i avsnitt 7.7.4. I första stycket återfinns nu en hänvisning till såväl det nya första stycket i 3 § som det andra stycket i 3 §, vilket motsvarar det tidigare första stycket. Tillägget innebär att den tystnadsplikt för medlare som följer av sekretessbestämmelsen i 3 § första stycket inskränker den rätt att meddela och offentliggöra uppgifter som följer av tryckfrihetsförord- ningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Sammanfattning av betänkandet Alternativ tvistlösning (SOU 2007:26) Alternativ tvistlösning kan definieras som metoder för lösning av rättstvister på annat sätt än genom traditionell rättegång och dom. I tillhandahålls sådana metoder främst utanför domstolarna, t.ex. i , i skiljenämnder och i olika organisationer som erbjuder medling. Det finns emellertid också möjlighet att få en särskild medlare förordnad inom ramen för en tvistemålsprocess. Utredningen har haft i uppdrag dels att belysa förut- sättningarna för och överväga utformningen av ett alternativt tingsrätts- förfarande för dispositiva tvistemål, dels att ta ställning till om det bör vidtas några åtgärder i syfte att få till stånd en ökad användning av medling i domstolarna. En utgångspunkt för utredningens arbete har varit att den traditionella rättegångsformen även fortsättningsvis skall finnas till för alla. De före- slagna alternativen skall ses som ett komplement till den vanliga dom- stolsprövningen och således inte begränsa möjligheten för parter att få sin tvist avgjord på traditionellt sätt. Syftet med alternativen är i stället att öka utbudet av tvistlösningsmekanismer för att kunna erbjuda lösningar som är bättre anpassade till parterna och tvisternas natur. Att fler tvister kan hanteras inom ramen för alternativa och enklare tvistlösningsmetoder kan också leda till att det frigörs resurser för en bättre hantering av de tvister som prövas på traditionellt sätt. En förlikning innebär att parterna i en tvist kommer överens och godtar överenskommelsen som ett avgörande av tvisten. Att mål kan avgöras genom förlikning innebär fördelar såväl för parterna som för samhället i stort. Utredningen föreslår därför att rättens skyldighet att i första instans verka för förlikning skall skärpas något. Rätten skall enligt förslaget verka för att parterna förliks om det inte är olämpligt med hänsyn till målets beskaffenhet och övriga omständigheter. Det bör finnas konkreta skäl som talar emot det för att rätten skall underlåta att väcka frågan om förlikning. Utredningen föreslår vidare att hovrätternas möjlighet att verka för förlikning lagfästs. En hovrätt bör dock inte ha någon uttrycklig skyldighet att verka för förlikning. Mot bakgrund av de klara fördelar som en förlikning för med sig bör alla parter få tillgång till bästa möjliga verktyg för att nå en förliknings- lösning inom ramen för domstolsförfarandet. Förlikningsverksamhet bedrivs i första hand av den domare som handlägger målet. Enskilda domares fallenhet för och engagemang i förliknings- förhandlingar varierar emellertid och parterna har inte möjlighet att påverka vilken domare som handlägger målet. Sker förlikningsverksam- heten i stället genom medling finns större garantier för att alla parter får föra förlikningsförhandlingar under ledning av en person som har intresse och fallenhet för sådan verksamhet. Utredningen föreslår därför att medling i princip skall vara förstahandsalternativet i fråga om val av förlikningsmetod. I alla dispositiva mål skall rätten överväga om medling skall erbjudas parterna. Ett sådant erbjudande bör komma i ett tidigt skede av målets handläggning, i allmänhet när svaromålet har kommit in. I detta skede är de processekonomiska fördelarna med en förlikning som allra störst. Det skall dock vara helt frivilligt för parterna att genomgå medling. I fall där medling inte kommer till stånd skall rätten liksom tidigare verka för förlikning inom ramen för målets handläggning. Utredningen föreslår att tillgången till medlare skall öka genom att varje domstol utser ett antal domare vid domstolen som vid sidan av sina ordinarie arbetsuppgifter skall kunna förordnas till medlare. De domare som utses skall få utbildning på området. Härigenom säkerställs att varje domstol kan erbjuda parterna kvalitativ medling. Förslaget medför också att medlingen blir kostnadsfri för parterna eftersom en medlare som är domare medlar inom ramen för sin anställning. Medling skall även i fortsättningen kunna ske med bistånd av en utomstående medlare. I dessa fall får dock parterna bekosta medlarens ersättning. Medlingen skall regleras i en särskild lag om medling i allmän domstol. När rätten beslutar om medling skall den fastställa en tidsfrist inom vilken medlingen senast skall vara slutförd. Tidsfristen skall inte få överstiga . Medlaren skall ansvara för att medlingen bedrivs ändamålsenligt och snabbt. Formerna för förfarandet bestäms av medlaren i samråd med parterna. Utgångspunkten för medlarens arbete bör vara att försöka klarlägga vilka intressen och behov parterna har och vilka problem de vill hitta en lösning på. Mot bakgrund av detta skall medlaren hjälpa parterna att själva hitta en lösning på konflikten. Medlaren skall dock även kunna inta ett mer värderande förhållningssätt och komma med egna förslag till lösningar. Ett medlingssammanträde skall i likhet med vad som tidigare gällt inte vara offentligt. Uppgifter som lämnas inför medlare skall enligt förslaget omfattas av sekretess, om den part som lämnar uppgiften begär att den hålls hemlig. Om medlingen avslutas utan att förlikning har uppnåtts fortsätter målets handläggning på vanligt sätt. En domare som har medlat i målet skall till skillnad från den domare som bedriver förlikningsverksamhet inom ramen för målets handläggning inte få avgöra målet om förlikningsförsöken misslyckas. Även medlaren måste dock förhålla sig opartisk så att han eller hon behåller parternas förtroende. Det skall vara möjligt att erbjuda parterna medling även i hovrätt. I hovrätten bör medling främst komma i fråga om parterna begär det eller det av något skäl framstår som särskilt lämpligt. Lagförslagen i betänkandet Alternativ tvistlösning (SOU 2007:26) Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om dels att 36 kap. 5 §, 38 kap. 8 § och 42 kap. 17 § skall ha följande lydelse, dels att det skall införas två nya paragrafer, , 50 kap. 11 a §, av följande lydelse. Den som till följd av 2 kap. 1 eller 2 § eller 3 kap. 1 § sekretess- lagen (1980:100) eller någon bestämmelse, till vilken hänvisas i något av dessa lagrum, inte får lämna ut en uppgift får inte höras som vittne om denna utan tillstånd från den myndighet i vars verk- samhet uppgiften har inhämtats. Advokater, läkare, tandläkare, barnmorskor, sjuksköterskor, psy- kologer, psykoterapeuter, familje- rådgivare enligt socialtjänstlagen (2001:453) och deras biträden får höras som vittnen om något som i denna deras yrkesutövning anför- trotts dem eller som de i samband därmed erfarit, endast om det är medgivet i lag eller den, till vars förmån tystnadsplikten gäller, samtycker till det. Den som till följd av 9 kap. 4 § sekretesslagen inte får lämna uppgifter som avses där får höras som vittne om dem endast om det är medgivet i lag eller den till vars förmån sekre- tessen gäller samtycker till det. Rättegångsombud, biträden eller försvarare för höras som vittnen om vad som anförtrotts dem för uppdragets fullgörande endast om parten medger det. Den som till följd av 2 kap. 1 eller 2 § eller 3 kap. 1 § sekretess- lagen (1980:100) eller någon bestämmelse, till vilken hänvisas i något av dessa lagrum, inte får lämna ut en uppgift får inte höras som vittne om denna utan tillstånd från den myndighet i vars verk- samhet uppgiften har inhämtats. Advokater, läkare, tandläkare, barnmorskor, sjuksköterskor, psy- kologer, psykoterapeuter, familje- rådgivare enligt socialtjänstlagen (2001:453) och deras biträden får höras som vittnen om något som i denna deras yrkesutövning anför- trotts dem eller som de i samband därmed erfarit, endast om det är medgivet i lag eller den, till vars förmån tystnadsplikten gäller, samtycker till det. Den som till följd av 9 kap. 4 § sekretesslagen inte får lämna uppgifter som avses där får höras som vittne om dem endast om det är medgivet i lag eller den till vars förmån sekre- tessen gäller samtycker till det. Rättegångsombud, biträden eller försvarare för höras som vittnen om vad som anförtrotts dem för uppdragets fullgörande endast om parten medger det. 1 Senaste lydelse 2006:859. Utan hinder vad som sägs i andra eller tredje stycket föreligger skyldighet att vittna för 1.andra än försvarare i mål angående brott som avses i 14 kap. 2 § femte stycket sekretesslagen (1980:100) och 2.den som har uppgiftsskyldig- het enligt 14 kap. 1 § socialtjänst- lagen (2001:453) i mål enligt 5 kap. 2 § eller 6 kap. 6, 13, eller 14 § samma lag eller enligt lagen (1990:52) med särskilda bestäm- melser om vård av unga. Den som är präst inom ett trossamfund eller den som i ett sådant samfund har motsvarande ställning får inte höras som vittne om något som han eller hon har erfarit under bikt eller enskild själavård. Den som har tystnadsplikt enligt 3 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen eller 2 kap. 3 § yttrandefrihets- grundlagen får höras som vittne om förhållanden som tystnads- plikten avser endast i den mån det föreskrivs i nämnda paragrafer. Om någon enligt vad som sägs i denna paragraf inte får höras som vittne om ett visst förhållande, får vittnesförhör inte heller äga rum med den som under tystnadsplikt biträtt med tolkning eller över- sättning. Medlare enligt lagen (2007:XX) om medling i allmän domstol och deras biträden får höras som vittnen om vad som anförtrotts dem vid medlingen eller som de i samband därmed erfarit endast om parterna medger det. Utan hinder vad som sägs i andra, tredje eller fjärde stycket föreligger skyldighet att vittna för 1.andra än försvarare i mål angående brott som avses i 14 kap. 2 § femte stycket sekretesslagen (1980:100) och 2.den som har uppgiftsskyldig- het enligt 14 kap. 1 § socialtjänst- lagen (2001:453) i mål enligt 5 kap. 2 § eller 6 kap. 6, 13, eller 14 § samma lag eller enligt lagen (1990:52) med särskilda bestäm- melser om vård av unga. Den som är präst inom ett trossamfund eller den som i ett sådant samfund har motsvarande ställning får inte höras som vittne om något som han eller hon har erfarit under bikt eller enskild själavård. Den som har tystnadsplikt enligt 3 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen eller 2 kap. 3 § yttrandefrihets- grundlagen får höras som vittne om förhållanden som tystnads- plikten avser endast i den mån det föreskrivs i nämnda paragrafer. Om någon enligt vad som sägs i denna paragraf inte får höras som vittne om ett visst förhållande, får vittnesförhör inte heller äga rum med den som under tystnadsplikt biträtt med tolkning eller över- sättning. Om allmän handling kan antagas Om allmän handling kan antas äga betydelse som bevis, äge ha betydelse som bevis, får rätten rätten förordna att handlingen skall besluta att handlingen skall till- Första stycket gäller ej Första stycket gäller inte 1. handling som innehåller upp- 1. handling som innehåller upp- gift, för vilken gäller sekretess till gift, för vilken gäller sekretess till flöjd av 2 kap. 1 eller 2 § följd av 2 kap. 1 eller 2 § (1980:100) eller bestämmelse, till (1980:100) eller bestämmelse, till vilken hänvisas i något av dessa vilken hänvisas i något av dessa lagrum, med mindre den myndig- lagrum, med mindre den myndig- het som har att pröva fråga om het som har att pröva fråga om utlämnande av handlingar givit sitt utlämnande av handlingar givit sitt sådant, att någon, som haft be- sådant, att någon, som haft be- 36 kap. 5 § andra, tredje, fjärde 36 kap. 5 § andra, tredje, fjärde, eller sjätte stycket ej må höras femte eller sjunde stycket inte får uppenbaras, med mindre synnerlig uppenbaras, med mindre synnerlig Rätten skall, om det är lämpligt med hänsyn till målets beskaffenhet och övriga omständigheter, verka för att parterna förliks eller på annat sätt uppnår en samförståndslösning. Om det i ett mål där förlikning om saken är tillåten med hänsyn till målets beskaffenhet är lämpligare att särskild medling äger rum, kan rätten förelägga parterna att inställa sig till ett förlikningssammanträde inför medlare som förordnas av rätten. Rätten skall verka för att parterna förliks eller på annat sätt uppnår en samförståndslösning, om det inte är olämpligt med hänsyn till målets beskaffenhet och övriga omständigheter.