prop · GY0351 · 2011-01-14 00:00:00 — Där- emot genererar framställningen av miljöklass 1-diesel jämförelsevis mer koldioxid, men det finns en betydande variation mellan olika raffinade- Prop. 2010/11:51 rier. Totalt sett är bilden oklar och behöver utredas ytterligare. Vid en sammantagen bedömning anser regeringen i likhet med Trans- portstyrelsen att miljöklassystemet för motorbränslen bör behållas i sin nuvarande form. Regeringen avser dock återkomma till frågan om en närmare utredning av en anpassning av dieselspecifikationerna. 5.2.4Information om felaktiga drivmedel Regeringens förslag: En drivmedelsleverantör är skyldig att se till att de som äger eller tillverkar motorfordon eller motorer och de som yr- kesmässigt för in motorfordon eller motorer till får informat- ion om eventuell förekomst av felaktiga drivmedel på marknaden. Transportstyrelsens förslag överensstämmer i sak med regeringens förslag men leverantörens informationsskyldighet kom till uttryck endast indirekt genom en bestämmelse om myndighetens rätt att informera i leverantörens ställe. Remissinstanserna har inte haft något att invända mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: I förordningen (1985:838) om motor- bränslen finns en bestämmelse enligt vilken Transportstyrelsen får infor- mera om felaktiga bränslen på leverantörens vägnar och dessutom kräva ersättning för detta från leverantören. Utgångspunkten för denna ordning är att leverantören har en sådan informationsskyldighet. Den informa- tionsskyldigheten bör komma till uttryck i lagen. Möjligheten för en myndighet att informera på den informationsskyldiges vägnar och få ersättning för det bör regleras genom föreskrifter i en förordning med stöd av bemyndigande i lagen. Regeringens förslag: har rätt att få de upplys- ningar och handlingar som behövs för tillsynen och får meddela de förelägganden, förbud och villkor som behövs för att drivmedelslagen och föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen ska följas. Ett föreläggande får vid behov förenas med vite. Transportstyrelsens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte haft något att invända mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: För att kunna bedriva en effektiv till- syn över att drivmedelslagen följs bör den ansvariga myndigheten ha till- gång till de verktyg som kan behövas. 6Ändringar med anledning av Lissabonfördraget Regeringens förslag: I och lagen om åtgärder mot buller och avgaser från mobila maskiner byts orden gemenskapen, ge- menskaperna och EG- och motsvarande till unionen och EU- och motsvarande. Skälen för regeringens förslag: Genom Lissabonfördraget som trädde i kraft ersätter och efterträder Europeiska unionen Europeiska gemenskapen. Detta föranleder ändringar i och lagen (1998:1707) om åtgärder mot buller och avgaser från mobila mas- kiner. Ordet gemenskapen bör ersättas med ordet unionen i motsvar- ande grammatiska former. Den föreslagna ändringarna av den svenska lagstiftningen om motor- fordons avgasrening innebär inga förändringar i sak. Däremot tillkommer reglering med anledning av det ändrade bränslekvalitetsdirektivet som i förlängningen kommer att ge positiva effekter på miljön. Detta genom att växthusgasutsläppen förväntas minska som en följd av krav på drivmedelsleverantörer att minska växthusgasutsläppen från de produkter de levererar. Denna konsekvensbeskrivning fokuserar därför främst på konsekvenser med anledning av bränslekvalitetsdirektivet. Bränslelagstiftningen omfattar bränslen avsedda för motorfordon, mo- bila maskiner, jordbruks- och skogsbrukstraktorer samt fritidsbåtar när de inte är till havs. Berörda är såväl konsumenter som tillverkare av motor- fordon och tillverkare och leverantörer av drivmedel. Den gällande lagstiftningen om motorfordons avgasrening och motor- bränslen har olika intressenter. Genom att del upp lagstiftningen i två olika delar avgasrening och motorbränslen kommer det att bli enklare för de olika företagen att hitta sitt intresseområde. Den föreslagna nya avgasreningslagen innebär inga sakliga ändringar och kostnaden för be- rörda företag inte påverkas därför inte. Den nya drivmedelslagen inne- håller rapporteringskrav om drivmedlens klimatpåverkan och kan komma att innebära ökade kostnader för såväl drivmedelsleverantörer och den myndighet som utses för tillsyn över direktivets krav på minskade växt- husgasutsläpp, inklusive granskning och uppföljning. Det är svårt att säga hur stora dessa kostnader kan bli. De företag som berörs av drivmedelslagen är de företag som levererar drivmedel till motorfordon, mobila maskiner, jordbruks- och skogsbruks- traktorer samt fritidsbåtar när de inte är till havs. berörs av avgasreningslagen är tillverkare av fordon och fordonskompo- Tidsåtgång och administrativa kostnader för företag Leverantörer av drivmedel kommer att bli skyldiga att rapportera in vissa uppgifter till en myndighet. Dessa uppgifter finns till viss del redan hos leverantörerna. Andra uppgifter som har med växthusgasut- släpp under drivmedlens livscykel att göra kanske inte finns tillgängliga i Det innebär att leverantörerna måste ta fram dessa uppgifter. Eftersom det handlar om allt från stora leverantörer av bränsle till små tillverkare av biodrivmedel så är det mycket svårt att uppskatta vilken tidsåtgång och kostnad bestämmelserna kommer att medföra för dessa Bränslekvalitetsdirektivet gäller leverantörer av drivmedel till motor- fordon, mobila maskiner, jordbruks- och skogsbrukstraktorer samt fri- Det kommer att krävas vissa resurser och kostnader för företag som levererar drivmedel för att uppfylla bränslekvalitetsdirektivets krav i fråga om växthusgasutsläpp. De nya krav som bränslekvalitetsdirektivet ställer kan komma att kräva förhöjd kompetens hos företagen tillsam- mans med ökade kostnader kan detta försvåra mindre företags möjlighet De nya kraven kan också bli ett hinder för nyetablering av företag som avser att leverera drivmedel till motorfordon, mobila maski- ner, jordbruks- och skogsbrukstraktorer samt fritidsbåtar. Påverkan på företag i andra avseenden Drivmedelsleverantörer av kommer att behöva se över hela kedjan för de drivmedel som levereras för att minimera växthusgasutsläppen. Flertalet av de leverantörer som omfattas av rapporteringsskyldigheten avseende drivmedels utsläpp av växthusgaser omfattas även av rapporter- ingsskyldighet enligt lagen (2010:598) om hållbarhetskriterier för bio- drivmedel och flytande biobränslen. I syfte att minimera den administra- tiva bördan för de berörda kan tillsynen över växthusgasintensitet och hållbarhetskriterier samlas hos en myndighet . Myndigheten kan komma att behöva ta fram nya rutiner, föreskrifter och Myndigheten kommer även att behöva avsätta personalresurser för det löpande arbetet med tillsynen. Kostnaden för detta beräknas till sammanlagt , vilket motsvarar tre nya anställ- Detta bedöms inte påverka totala resursbe- hov utan sker genom omprioritering inom myndighetens verksamhet. beslut enligt de båda föreslagna lagarna får över- klagas hos allmän förvaltningsdomstol. Erfarenheten visar att antalet Prop. 2010/11:51 beslut som överklagas enligt lagen (2001:1080) om motorfordons avgas- rening och motorbränslen är ringa. Inget talar för att överklagande- frekvensen kommer att öka som en följd av nu aktuella förslag. De bestämmelser som avser avgasrening i lagen (2001:1080) om motor- fordons avgasrening och motorbränslen tas in i den nya avgasreningsla- gen. I första stycket anges lagens syfte, nämligen att förebygga att utsläpp av avgaser och andra föroreningar från bränslen i motorfordon inte orsakar skada för miljön eller påverkar människors hälsa negativt. Med utsläpp av avgaser och andra föroreningar från bränslen menas såväl utsläpp av farliga ämnen när bränslet förbränns i motorfordonets motor som utsläpp som sker genom att bränslet avdunstar. En motsvarande bestämmelse, något annorlunda formulerad, finns i 1 § lagen (2001:1080) om motorfor- dons avgasrening och motorbränslen. Lagen innehåller bestämmelser som behövs med anledning av EU-förordningar och EU-direktiv om av- gasrening. I lagen finns också bestämmelser i frågor som inte regleras i . Första stycket har formulerats i enlighet med Lagrådets för- slag. Andra stycket är en upplysning om att regler om avgaser från s.k. mo- bila maskiner finns i en särskild lag. Av den lagen framgår att med mobila maskiner avses inte motorfordon. I paragrafen definieras vad som i den fortsatta lagtexten avses med ut- trycket EU-förordningarna. Det är de två EU-förordningar enligt vilka det numera är möjligt att typgodkänna vissa fordon i klasserna Euro 5 och Euro 6. EU-förordningar gäller direkt i och behöver normalt inte genomföras i svensk författning på samma sätt som ett motsvarande EU-direktiv. Svenska författningar, inklusive den här föreslagna avgas- reningslagen, måste dock i vissa fall komplettera innehållet i EU-förord- ningarna dels i fråga om bestämmelser som är nödvändiga för att EU-för- ordningarna ska få fullt genomslag (t.ex. bestämmelser om straff för brott mot EU-förordningarna), dels så att de svenska reglerna inte innebär en dubbelreglering. Termer och uttryck i avgasreningslagen ska så långt det är möjligt ha samma betydelse som i andra lagar i närliggande frågor, t.ex. ordet bil. Det är bara om något annat framgår av definitionerna i 49 §§ som en eventuell avvikande betydelse är avsedd. Med termen utsläpp förstås i lagen avgaser, avdunstningar och andra föroreningar från bränslen när de används i motorfordon. form av läckande motorolja omfattas således inte av lagen. I paragrafen definieras vad som i avgasreningslagen menas med uttrycket Detta omfattar bl.a. avgasrör och katalysator men också system för omborddiagnos, s.k. OBD, som styr och övervakar att avgasreningen fungerar. I paragrafen definieras vad som i avgasreningslagen menas med kon- Möjligheten att låta typgodkänna konverteringssatser för efterkonvertering av fordon infördes i lagen om motorfordons avgas- rening och motorbränslen (jfr prop. 2007/08:46 Efter- konvertering av personbilar för alternativbränslen, m.m.). Lagrådets förslag används bensin och alternativt bränsle för att stämma överens med drivmedelslagen. I paragrafen anges vad som i avgasreningslagen menas med typgod- När termen används i lagen syftar den inte enbart på ett typ- godkännande som görs enligt bestämmelserna i lagen utan även på ett typgodkännande som görs enligt någon av EU-förordningarna. annat inte särskilt anges i den aktuella bestämmelsen avser alltså termen även typgodkännanden enligt EU-förordningarna. mats i enlighet med Lagrådets förslag. I paragrafen definieras vad som i avgasreningslagen menas med etapp- Uttrycket finns inte i lagen om motorfordons av- gasrening och motorbränslen men däremot i 2 kap. 2 § fordonslagen (2002:574). Eftersom typgodkännande har en något annan innebörd i fordonslagen än i avgasreningslagen, behöver även etappvist typgod- kännande ha en egen definition i avgasreningslagen. Uttrycket etappvist typgodkännande förekommer i 15 § som avser skyldigheter i fråga om typgodkännanden enligt avgasreningslagen. geringen anser därför att det inte är nödvändigt att i paragrafen, som Lagrådet föreslagit, använda termen motorfordonstyp i stället för for- I paragrafen definieras vad som i avgasreningslagen menas med god- kännandemyndighet och det framgår att termen avser även den myndig- het som prövar frågor om typgodkännande enligt någon av EU-förord- Syftet med paragrafen är att informera om att det finns EU-förordningar i liknande frågor som de som regleras i lagen. Det ger ökade förutsätt- ningar att se den samlade helheten av de regelverk som styr avgasrening. Punkterna 1 och 2 har utformats med hänsyn till det som Lagrådet har anfört om att tydligare ange vad som kan typgodkännas enligt EU-för- Formuleringen förbud mot manipulation av avgasreningssystem i punkten 5 är tänkt att fånga in alla olika varianter av manipulation som regleras i EU-förordningarna, även förbuden mot att använda manipula- Lagrådet har föreslagit en formulering av punkten 5 som inte fångar in alla de olika varianterna av manipulation. har därför stannat för att inte ändra sitt förslag. Utsläppskrav och typgodkännande enligt denna lag Paragrafen tydliggör att avgasreningslagens krav på avgasrening och dess bestämmelser om typgodkännande och typgodkännandets funktion endast gäller motorfordon och motorer som inte omfattas av någon av En motsvarande reglering finns delvis i 3 och 7 §§ lagen om motorfor- dons avgasrening och motorbränslen. I 3 § lagen om motorfordons avgasrening och motorbränslen anges att ett motorfordon ska anses stämma överens med de avgasreningskrav som följer av lagen om det godkänts enligt något av ramdirektiven och åtföljs av ett intyg från tillverkaren att fordonet stämmer överens med den god- I författningskommentaren till den paragrafen sägs vidare att en medlemsstat ska godkänna ett fordon registreras, säljs eller tas i bruk om det åtföljs av ett sådant intyg om överensstämmelse. I 7 § lagen om motorfordons avgasrening och motorbränslen anges att en fordonstyp, en motortyp, ett fordonssystem, en komponent eller en se- parat teknisk enhet kan typgodkännas i fråga om avgasrening under för- utsättning att relevanta krav i tillämpliga direktiv eller enligt lagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen är uppfyllda. kommentaren till den bestämmelsen anges bl.a. att nationella krav måste finnas för fordon som inte omfattas av gemensamma krav på EU-nivå. Syftet med den nya paragrafen är att på ett tydligare sätt än tidigare ange dels att motorfordon ska vara försedda med utsläppsbegränsande ut- rustning som fungerar, dels att de får typgodkännas enligt lagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. En bestämmelse om att motorfordon ska vara utrustande med utsläpps- begränsande anordningar som fungerar finns i 3 § förordningen (2001: 1085) om motorfordons avgasrening men bör för tydlighetens skull finnas med i lagen. Med typgodkännande enligt lagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen menas att typgodkännandet gjorts enligt krav i EU-direktiv, ECE-reglementen eller rent nationella bestämmelser. Vidare uttrycks en presumtion för att fordonet uppfyller gällande avgasreningskrav om det är typgodkänt. Den presumtionen ska dock kunna brytas om fordonet inte har vårdats på rätt sätt av bilägaren eller om det framkommer att typgod- kännandet inte har gått rätt till eller andra omständigheter som gör att det finns grund för att återkalla typgodkännandet eller som innebär att typ- godkännandet upphör att gälla. Paragrafen omfattar även motorer då det avseende avgasrening för tunga fordon under vissa förutsättningar är möjligt att endast låta typgod- känna en motor och inte hela fordonet. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, men hän- visningarna i tredje punkten till 19 och 20 §§ har anpassats till innehållet i de paragraferna. Ansvar för att avgaskrav uppfylls 12 § Paragrafen anger att tillverkaren av ett motorfordon eller en motor till ett fordon ansvarar för att gällande krav på utsläpp av avgaser och andra för- oreningar som kan ha meddelats med stöd av denna lag uppfylls. Hänvis- ningen till föreskrifter som har meddelats i anslutning till denna lag inne- bär att paragrafen inte avser ansvar för krav som ställs i EU-förord- ningarna. En motsvarande bestämmelse finns i 5 § lagen om motorfordons av- gasrening och motorbränslen. Bestämmelsen uttrycker det offentligrätts- liga tillverkaransvar som en tillverkare har för att de fordon tillverkaren släpper ut på marknaden har en fungerande avgasrening, såväl avseende funktion som hållbarhet . Ansvaret gäller dock inte om det kan visas att fel på ett fordons utsläppsbegränsande utrustning beror på att fordonet har efterkonverterats med hjälp av en s.k. konverteringssats. Efterkonvertering är något som kan göras för att möjliggöra att fordon som är avpassade för att drivas med fossila drivmedel kan köras på alter- drivmedel, framför allt etanol. När det gäller fordon och motorer som omfattas av EU-förordningarna, innehåller EU-förordningarna bestämmelser som innebär ett motsvarande tillverkaransvar. Bestämmelsen anger att den som har tillverkat en konverteringssats ska ansvara för fel på ett fordons eller en motors utsläppsbegränsande anord- ningar, om felet beror på konverteringssatsen. En motsvarande bestämmelse finns i 5 a § lagen om motorfordons av- gasrening och motorbränslen. I författningskommentaren till den bestäm- melsen (prop. 2007/08:46) anges bl.a. att den, läst tillsammans med 5 § samma lag, innebär att när en bil har efterkonverterats med en typgod- Prop. 2010/11:51 känd konverteringssats, övergår ansvaret för uppfyllandet av gällande av- gaskrav från biltillverkaren till konverteringssatstillverkaren, men endast i den utsträckning som ett fel i avgasreningen beror på konverterings- satsen. Samma förhållande kan sägas gälla mellan 12 och 13 §§ i den nya lagen. Bestämmelsen i 13 § gäller dock även när ett fordon som omfattas av någon av EU-förordningarna har konverterats med en konverteringssats. EU-förordningarna innebär ingen reglering av konverteringssatstillverka- res ansvar för en fungerande avgasrening. Konverteringssatstillverkar- ansvaret är alltså en svensk nationell reglering utanför det EU-harmoni- serade området och innebär ett särskilt skydd för fordonsägaren när den- ne har köpt en konverteringssats och monterat den på sin bil. Den svenska regleringen innebär alltså ett konverteringssatstillverkaransvar utöver det eventuella ansvar som fordonstillverkaren kan ha enligt EU- förordningarna. Bestämmelsen innebär att en fordonsägare är skyldig att underhålla och sköta fordon på ett sådant sätt att det med de utsläppsbegränsande anordningar som tillverkaren har försett fordonet med är möjligt att uppfylla gällande utsläppskrav. Misskötsel av ett fordon, t.ex. genom att ägaren på olika sätt påverkar motorn, kan leda till åtgärder i samband med kontrollbesiktning och flygande inspektion. Det kan dessutom leda till att ägarens rätt att få eventuella fel avhjälpta enligt 2129 §§ faller bort (jfr 23 §). Bestämmelsen motsvarar 6 § lagen om motorfordons av- gasrening och motorbränslen. Skyldigheter i samband med ett typgodkännande 15 § I paragrafen anges de skyldigheter som en tillverkare har gentemot god- kännandemyndigheten avseende typgodkännanden som ges enligt lagen typgodkännanden enligt någon av EU-förordningarna omfattas inte av paragrafen. Paragrafen motsvarar delvis 9 § lagen om motorfordons av- gasrening och motorbränslen men har också förtydligats i enlighet med vad som följer av 2 kap. 4 a § fordonslagen (2002:574). I författnings- kommentaren till 9 § lagen om motorfordons avgasrening och motor- bränslen anges bl.a. att bestämmelsen avser uppföljningen av typgod- kännanden meddelade av svensk typgodkännandemyndighet. Den som ansöker om eller har fått ett typgodkännande är skyldig att underkasta sig viss kontroll för produktionsöverensstämmelse och kontroll av fordon i bruk i enlighet med vad som anges i paragrafen. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Bestämmelsen anger att godkännandemyndigheten ska ha rätt till tillträde till tillverkarens anläggningar i syfte att göra de undersökningar som krävs för att myndigheten ska kunna pröva en fråga om typgodkännande enligt lagen eller någon av EU-förordningarna. Bestämmelsen motsvarar Prop. 2010/11:51 delvis 9 § lagen om motorfordons avgasrening och motorbränslen. hållet i den paragrafen har i den nya avgasreningslagen för tydlighetens skull delats upp i två paragrafer eftersom den innehåller två olika adres- sater. I paragrafen anges att om godkännandemyndigheten har funnit att ut- släppsbegränsande anordningar som omfattas av ett typgodkännande en- ligt lagen inte uppfyller gällande krav, så har myndigheten rätt att före- lägga en tillverkare att ta fram en åtgärdsplan för att avhjälpa bristerna. Detta motsvarar 10 § första stycket lagen om motorfordons avgasrening och motorbränslen. I författningskommentaren till den bestämmelsen sägs bl.a. att om det vid kontroll av fordon i bruk har framkommit att fordonstypen inte uppfyller gällande krav, kan myndigheten förelägga tillverkaren att ta fram en plan för hur kraven ska uppfyllas. Vidare sägs att tanken med tillverkaransvaret är i första hand att tillverkaren frivilligt ska åta sig att rätta till bilar när man konstaterat fel. Skulle tillverkaren trots detta inte utarbeta en åtgärdsplan finns möjlighet för myndigheten att återkalla typgodkännandet. Bestämmelsen gäller endast typgodkän- nanden som har getts enligt avgasreningslagen, dvs. inte typgodkännan- den som har getts enligt någon av EU-förordningarna. Paragrafen har placerats i enlighet med Lagrådets förslag. Bestämmelsen anger att godkännandemyndigheten ska pröva om åtgärds- planen är tillräcklig för att avhjälpa bristerna innan den godkänns. stämmelsen motsvarar 10 § andra stycket lagen om motorfordons avgas- rening och motorbränslen men har förtydligats så att den inte ska ge intrycket att myndigheten måste godkänna åtgärdsplanen oavsett hur den Paragrafen har placerats i enlighet med Lagrådets förslag. Återkallelse av ett typgodkännande Bestämmelsen anger att godkännandemyndigheten får återkalla ett typ- godkännande som har getts enligt avgasreningslagen, om myndigheten finner att föremålet för godkännandet inte längre stämmer överens med den godkända typen. Det motsvarar 11 § lagen om motorfordons avgas- rening och motorbränslen. I författningskommentaren till den bestäm- melsen sägs bl.a. att ett typgodkännande bara får återkallas av den myn- dighet som utfärdat godkännandet. I första hand ska myndigheten verka för att en åtgärdsplan upprättas och att rättelse sker genom tillverkarens försorg innan den mer drastiska åtgärden att återkalla typgodkännandet Endast om det är uppenbart att felet inte kommer att kunna av- hjälpas bör ett återkallande ske utan att föregås av andra åtgärder. stämmelsen gäller endast typgodkännanden som har getts enligt avgas- reningslagen, dvs. inte typgodkännanden som har getts enligt någon av Prop. 2010/11:51 EU-förordningarna. Paragrafen har placerats i enlighet med Lagrådets förslag. Ett typgodkännandes giltighet 20 § Paragrafen anger att ett typgodkännande även upphör att gälla när till- verkningen har upphört eller när giltighetstiden för godkännandet till följd av en särskild begränsning har gått ut. Bestämmelsen gäller endast typgodkännanden som har getts enligt avgasreningslagen, dvs. inte typ- godkännanden som har getts enligt någon av EU-förordningarna. Någon motsvarighet finns inte i lagen om motorfordons avgasrening och motor- bränslen men har utformats efter förebild i 2 kap. 5 a § fordonslagen för att få en likartad reglering. Paragrafen har utformats och placerats i enlig- het med Lagrådets förslag. Tillverkarens ansvar gentemot en enskild bilägare 2129 §§ Bestämmelserna i 2129 §§ motsvarar 1519 a §§ lagen om motorfor- dons avgasrening och motorbränslen och avser det civilrättsliga ansvar som en tillverkare har gentemot den enskilde bilägaren för avhjälpande av fel på den utsläppsbegränsande utrustningen. Detta tillverkaransvar fanns även i den tidigare bilavgaslagen (1986:1386). Någon ändring i sak avses inte. En utvecklad redogörelse för detta civilrättsliga ansvar finns i prop. 2001/02:31 s. 6067, 93 och 94 samt, när det gäller konverterings- satser, i prop. 2007/08:46 s. 11, 12, 15 och 16. Förutom vissa språkliga ändringar har bestämmelserna delats upp på ett större antal paragrafer i förhållande till tidigare. Syftet är att underlätta läsbarheten bl.a. mot bakgrund av att det i de tidigare bestämmelserna ibland fanns flera adressater i samma paragraf. Rubriken och para- graferna har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Bestämmelserna i 3032 §§ avser hur fordon ska klassificeras i utsläpps- klasser med hänsyn till vilka avgaskrav de uppfyller.