prop · GY03105 · 2011-03-16 00:00:00 — Den rapport som redan fanns upprättad vid tiden för svaret på den formella underrättelsen, nämligen två kapitel i betänkandet SOU 2005:33 Fjärrvärme och kraftvärme bifogades regeringens svar. Regeringen kompletterade också med en ny rapport från Energi- myndigheten från . Därutöver bifogades en annan rapport från (ER 2007:32) som beskriver bland annat hur den svenska lagstiftningen har utformats för att tillgodose de krav på tillförlitlighet som kraftvärmedirektivet ställer. Det konstaterades att det finns ett behov av regeländring. Ett nytt regelverk för ursprungsgarantier har utarbetats och kommer att träda i kraft . c) Överträdelse av elförordningen (ärendenummer /2180) Kommissionen anförde i en formell underrättelse att inte har uppfyllt sina skyldigheter i enlighet med artiklarna 5.2, 6.1, 6.3, 6.4, 6.5, 6.6, 9 och 12.1 i och rådets förordning (EG) nr 1228/2003 om villkor för tillträde till nät för gränsöverskridande elhandel (elförordningen) och punkterna 1.9, 2.9, 3.2, 3.5, 5.5, 5.7 och 5.8 i bilagan till förordningen (riktlinjerna). De aktuella bestämmelserna i elförordningen och riktlinjerna efterlevs i huvudsak i . Det bedrivs ett aktivt arbete med att förbättra efterlevnaden på de punkter där det finns brister. Vad gäller frågan om hanteringen av överbelastning är det riktigt att de två sammanläkningarna och behåller överföringskapacitet som den systemansvarige för överföringsnätet har tilldelat nätägarna. Ett sådant förfarande anser dock är förenligt med artikel 6.1 i elförordningen förutsatt att den kapacitet som inte utnyttjas säljs på elmarknaden under sådana former som anges i artikeln. När det gäller kraven i artiklarna 6.3 och 6.4 om att metoderna för beräkning av överföringskapacitet ska offentliggöras och att maximal överföringskapacitet alltid ska vara tillgänglig har i sitt svar beskrivit att den totala kapacitet som fördelar på det svenska stamnätet alltid är den för stamnätet maximala tillgängliga kapaciteten. Vidare beskriver svaret hur metoderna för beräkning av överföringskapacitet offentliggörs. När det gäller artikel 6.5 i el- förordningen som kräver att elflöden dirigeras i motsatt riktning när detta är tekniskt möjligt har angett flödena har gått i rätt riktning. När det gäller artikel 6.6 i elförordningen och relaterade artiklar i riktlinjerna har kommissionen framfört att inte utfört sina övervaknings- och rapporteringsskyldigheter för att bedöma användning- en av intäkter från hanteringen av överbelastning vid Baltic Cable och SwePol Link. har uppgett att inte har detaljgranskat och och beskriver hur vissa intäkter hanteras. I fråga om tillsyn av näten så uppställer artikel 9 i elförordningen krav på tillsyn av efterlevnanden av förordningen. påpekar här att i det i viss utsträckning inte varit påkallat för att vidta några särskilda åtgärder. I den mån tillsynsåtgärder varit påkallade finns det vissa praktiska problem så som t.ex. att tillsynen kräver samordning med andra medlemsstater. Vad gäller regler för påföljder vid överträdelse av bestämmelserna i elförordningen enligt artikel 12 hänvisar svaret till samt JO:s och JK:s tillsyn. När det gäller efterlevnaden av riktlinjerna har i sitt svar beskrivit bl.a. hur den intradagliga handeln fungerar, hur priserna fastställs, hur samordningen mellan länderna av metoder för hantering av överbelastning och kapacitetsfördelning går till och vilken typ av uppgifter som tillhanda- hålls och publiceras. Kommissionen vidhöll sin inställning i ett motiverat yttrande . svarade i huvudsak följande . Genom marknads- kopplingen av Baltic Cable tillämpas icke-diskriminerande, marknads- baserade lösningar för att tilldela kapacitet till marknaden beträffande förbindelsen mellan och . Vidare erbjuder marknads- kopplingen en automatisk lösning för nettoberäkning, eftersom all kapacitet tilldelas dagen innan genom implicita auktioner, där resultatet blir att all kraft går i riktning från lågprisområde till högprisområde. Det blir sålunda inte aktuellt med flöden i motsatt riktning. Såvitt gäller denna förbindelse uppfyller således sina skyldigheter enligt artiklarna 6.1 och 6.5 i elförordningen samt punkterna 1.5, 1.6 och 2.1 i riktlinjerna i bilagan till elförordningen. Vad gäller SwePol Link pågår arbetet med att få till stånd en marknadskoppling. Börserna har offentliggjort att marknadskoppling bör kunna inledas i Regeringen gör bedömningen att när marknads- kopplingen väl har kommit till stånd kommer även beträffande förbindelsen mellan och uppfylla sina skyldigheter enligt artiklarna 6.1 och 6.5 i elförordningen samt punkterna 1.5, 1.6 och 2.1 i riktlinjerna i bilagan till elförordningen. Genom den redan inledda marknadskopplingen av Baltic Cable och den marknads- koppling av SwePol Link som planeras kommer förbudet i 2.9 i riktlinjerna mot att fastställa reservationspriser inom ramen för kapacitetstilldelningsmetoderna att efterkommas fullt ut. Huvuddelen av kraven på samordning kommer att tillgodoses genom implicita auktioner på både Baltic Cable och SwePol Link. Genom att lösningar har valts som används för andra förbindelser i närområdet, kommer graden att samordning att öka. d) Överträdelse av gasförordningen (ärendenummer /2194) Kommissionen anförde i en formell underrättelse att inte har uppfyllt sina skyldigheter enligt artiklarna 4.1, 5.1, 5.2, 6.3, 6.4, 10 och 13 i och rådets förordning (EG) nr 1775/2005 om villkor för tillträde till naturgasöverföringsnäten (gasförordningen) och punkterna 1.1, 1.10 och 3.3.3 i bilagan till förordningen (rikt- linjerna). Kommissionen har framfört en rad påpekanden vad gäller efterlevnaden av gasförordningen och dess riktlinjer. Med anledning av den formella underrättelsen har , som utövar tillsyn av efterlevnaden av gas- förordningen, inlett ett tillsynsärende mot . äger de gasledningar som ansluter till sammanlänkningspunkten i i där det svenska naturgassystemet sammanlänkar med det europeiska nätet. Inom ramen för det tillsynsärendet kommer att utreda vilka åtgärder som kan behöva vidtas för att ska uppfylla gasförordningens krav på tillhanda- hållande av maximal kapacitet, mekanismer för kapacitetstilldelning, långtidsprognoser, tillhandahållande av fasta och avbrytbara tjänster samt offentliggörande i de delar som tas upp i den formella underrättelsen. tillsynsärende förväntas vara avslutat . Kommissionen vidhöll sin inställning i ett motiverat yttrande . För att uppfylla kraven i bestämmelsen har , efter samråd med nätanvändarna, i beslut godkänt samtliga inhemska inmatnings- och uttagspunkter i det svenska naturgassystemet samlat som en punkt. Av beslutets bilaga Remitterad lista över relevanta punkter till berörda nätanvändare framgår en uppställning över de godkända punkterna. Punkterna är sådana som avses i leden a och b i punkten 3.2 i riktlinjerna till gasförordningen. Övriga led i punkten 3.2 saknar enligt bedömning relevans för svenska förhållanden. Inspektionen har vidare konstaterat att är en relevant inmatningspunkt till enligt punkten 3.2 a men ansett sig vara förhindrad att godkänna en punkt utanför gränser. Regeringen hänvisar till en promemoria med de förtydliganden lämnat i fråga om dess prövning mot kraven i punkten 3.2 i riktlinjerna. a) Felaktigt genomförande av direktiv /21/EG (ärendenummer /2362) Kommissionen anförde i en formell underrättelse att inte fullgjort de skyldigheter som följer av artiklarna 7.2, 7a.1 och 14.2 i direktiv /21/EG beträffande hamnstatskontroll av fartyg i dess senast ändrade lydelse enligt direktiv /84/EG. Den inspektions- grupp som i enlighet med förordning 1406/2002 om inrättande av en europeisk sjösäkerhetsbyrå besökte de svenska avdelningskontoren för hamnstatskontroll och den 27 februari3 kunde konstatera brister i relation till direktivets krav på inspektioner och information. erhåller inte alltid förhandsanmälningar i den utsträckning som behövs, varför kommer att verka för förbättrat genomförande i detta avseende. har interna riktlinjer för rapportering i databasen och har inga indikationer på att dessa skulle frångås systematiskt. Vad gäller databasen konsulteras den vid behov, dvs. då erforderlig information inte finns att tillgå via t ex Sirenac. När det gäller antalet missade inspektioner har dessa sjunkit . Statistiken blir även något missvisande då fartyg som inte borde ha anmälts anlöpa svensk hamn felaktigt kommit att ingå i statistikunderlaget. vidtar åtgärder för att sprida kunskap om anmälningsskyldigheten bland redare och mäklare och har mot bakgrund av det ökande antalet anmälningar inte funnit skäl att gå vidare i enskilda fall och inkräva ytterligare information för att avgöra om ytterligare sanktioner skulle kunna vidtas. Kommissionen anförde i en kompletterande formell underrättelse att instruktioner för urvalsförfarandet vid utökade inspektioner var bristfälliga, att ingen rapporteringen i Sirenac-systemet vid underlåtenhet att utföra inspektion hade skett och att det förelåg brister i det svenska systemet om föranmälan om ankomst av fartyg till svenska hamnar vilket resulterat i att det inte gjorts tillräckligt många obligatoriska inspektioner. svarade att avsnittet i tillsynsprocess angående obligatoriska utökade inspektioner skulle kompletteras för att tydliggöra att den även gällde fartyg som omfattas av artikel 7.2 som väljs ut för inspektion. Angående anmälan i Sirenac- systemet av missade obligatoriska utökade inspektioner uppgavs att fått i uppgift att se till att alla berörda inspektörer var medvetna om reglerna och tillämpade dem. Beträffande bristande föranmälan om ankomst kommer att vidta åtgärder för att uteblivna föranmälningar ska kunna lämnas till åtalsprövning. Vad gällde antalet uteblivna inspektioner sjönk dessa , vilket visar att det system som tillämpar fungerar och uppfyller direktivets krav. skickade kommissionen en kompletterande formell underrättelse i vilken den anförde att de klagomål som baseras på artikel 7.1 (förfarande vid uteblivna inspektioner) och artikel 7.2 (urval av fartyg för utökade inspektioner) i direktivet kan upphävas. Kommissionen var dock av uppfattningen att fortfarande inte korrekt genomfört artikel 7a.3 (uteblivna obligatoriska inspektioner) och artikel 19a (påföljder) i direktivet. Därtill kommer att sjösäkerhetsbyrån har tagit upp ett nytt klagomål angående inspektörers kvalifikationer (artikel 12.1). Den kompletterande formella underrättelsen ska besvaras . b) Den svenska lagstiftningen om utländska filialer (ärendenummer /4800) Kommissionen skickade en formell underrättelse till och anförde att vissa bestämmelser i den svenska filial- lagstiftningen (lagen om utländska filialer m.m. och förordningen om utländska filialer m.m.) strider mot artiklarna 49 och 56 i EUF-fördraget. Vissa regler i den svenska filiallagstiftningen har redan ändrats vid genomförandet av det s.k. tjänstedirektivet. Vad gäller vissa av de synpunkter som kommissionen framfört finns dock fortfarande en risk att den svenska lagstiftningen kan komma i konflikt med . För att skyndsamt analysera detta och vid behov genomföra ändringar har regeringen beslutat att tillsätta en utredning. skickade kommissionen en kompletterande formell under- rättelse. Kommissionen ansåg att de ändringar som gjorts inte var tillräckliga för att undanröja överträdelserna av artiklarna 49 och 56 i EUF-fördraget. Enbart de tjänsteleverantörer som omfattas av tjänste- direktivets tillämpningsområde är undantagna från skyldigheten att etablera sig genom en filial och från att registrera sig på förhand innan de kan inleda sin verksamhet i . De synpunkter som framförs i kommissionens formella underrättelse är fortfarande (helt eller delvis) relevanta. Därtill ifrågasatte kommissionen om det är motiverat att kräva att bestyrkta kopior och auktoriserade översättningar ska lämnas samt om en handläggningstid för registrering av en filial är förenlig med tjänstedirektivet då registrering ska ske enkelt och automatiskt och inte kräva så långa tidsfrister. svarade i huvudsak följande. Andra tjänste- leverantörer än sådana som omfattas av tjänstedirektivets tillämpnings- område omfattas inte av det undantag som återfinns i 3 § förordningen och risk för konflikt med kan således uppkomma. Denna fråga har varit föremål för utredarens överväganden. För det fall det inte är fråga om tillfällig tjänsteutövning enligt tjänstedirektivet, som enligt 3 § förordningen är undantagen från kravet på filial, är det möjligt att 4 och 5 §§ förordningen inte överensstämmer med . Även denna fråga har varit föremål för utredarens överväganden. I fråga om registreringskravet har särskilt framhållit att alla myndigheter redan enligt 7 § förvaltningslagen (1986:223) har en skyldighet att handlägga ärenden så enkelt, snabbt och billigt som möjligt utan att säkerheten eftersätts. Regeringen framhöll att utredaren slutredovisade sitt uppdrag (som bifogades svaret). Regeringen har återkommit med mer information till kommissionen och en lagrådsremiss planeras att beslutas . En proposition avses därefter lämnas till för behandling. Lagändringarna beräknas träda i kraft . c) Direktiv /59/EG om behörighetsprövning av lokförare som framför lok och tåg på järnvägssystemet i gemenskapen (ärendenummer /0183) Kommissionen anförde i en formell underrättelse att , genom att inte genomföra och rapportera till kommissionen om genomförandet av direktivet, har brutit mot direktivet. svarade i huvudsak följande. En lagrådsremiss planeras att beslutas av regeringen . En proposition avses därefter lämnas till för behandling. Lagändringarna beräknas träda i kraft . d) och rådets direktiv /57/EG av om driftskompatibiliteten hos järnvägssystemet inom gemenskapen och Kommissionens direktiv /131/EG av om ändring av bilaga VII till och rådets direktiv /57/EG om driftskompatibiliteten hos järnvägssystemet inom gemenskapen (ärendenummer /0727 och 2010/0729) Kommissionen anförde i en formell underrättelse att inte har anmält genomförande av eller vidtagit de åtgärder som är nödvändiga för att genomföra direktiven i svensk lagstiftning. För att genomföra direktiven har genom regeringsbeslut beslutats att tillkalla en särskild utredning om driftkompatibilitet och järnvägssäkerhet. Ett delbetänkande i utredningen lämnades : Driftkompatibilitet och enheter som ansvarar för underhåll inom EU:s järnvägssystem (SOU 2010:61). Betänkandet remissbehandlas med målsättningen att överlämna en proposition till . Därmed ska lagstiftningen träda i kraft . e) Direktiv /113/EG av om ändring av och rådets direktiv /126/EG om körkort (ärendenummer /0842) Kommissionen anförde i en formell underrättelse att inte hade meddelat några genomförandebestämmelser eller på något annat sätt visat att uppfyllt sina skyldigheter enligt det aktuella direktivet. Den formella underrättelsen ska besvaras . 7 INTEGRATIONS- OCH JÄMSTÄLLDHETSDEPARTEMENTET a) Felaktigt genomförande av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om tillgång till anställning, yrkesutbildning och befordran samt arbetsvillkor (ärendenummer /2537) Kommissionen anförde i en formell underrättelse att inte på ett korrekt sätt har genomfört artikel 1 i direktiv /73/EG om genomförandet av principen om likabehandling av kvinnor och män i fråga om tillgång till anställning, yrkesutbildning och befordran samt arbetsvillkor, av följande skäl. Kommissionen anser att undantaget i 7 § andra stycket lagen om likabehandling av studenter i högskolan står i strid med direktivet. Kommissionen anser vidare att bestämmelserna om förbud mot indirekt diskriminering i 16 § jämställdhetslagen, 8 § lagen om likabehandling av studenter i högskolan och 3 § 2 lagen om förbud mot diskriminering står i strid med artikel 2.2 andra strecksatsen i direktivet eftersom det krävs ett faktiskt missgynnande medan så inte är fallet i direktivet. Kommissionen anser vidare att de svenska definitionerna av trakasserier och förbudet mot repressalier inte är lika omfattande som i direktivet. Beträffande krav som rör anställning och särskilda egenskaper som hänför sig till kön anser kommissionen att undantaget från direkt diskriminering är för omfattande i svensk lag. Vidare föreskrivs inte i svensk lag att en kvinna som är mamma vid föräldraledighetens slut har rätt att återgå till sitt arbete eller ett likvärdigt arbete på villkor som inte är mindre gynnsamma för henne. Beträffande förbudet mot diskriminering i samband med yrkesinriktad utbildning hävdade kommissionen att det inte finns någon definition av tjänster i 9 § lagen om förbud mot diskriminering vilket gör att det inte är klart att tillämpningsområdet är lika brett som direktivets. Direkt diskriminering är vidare tillåtet enligt lagen om den kan motiveras, vilket inte är tillåtet enligt direktivet. Vad gäller bestämmelser om gottgörelse har kommissionen gjort gällande att de svenska bestämmelserna om en övre gräns för skadestånd vid uppsägning och avskedande strider mot artikel 6.2 i direktivet. Kommissionen har även gjort gällande att inte på ett korrekt sätt har införlivat bestämmelser om föreningars rättigheter. Vidare framförde kommissionen viss tveksamhet kring Jämställdhets- ombudsmannens befogenheter och oberoende. Slutligen ifrågasatte kommissionen bestämmelsen om främjandet av dialog med icke-statliga organisationer inte har införlivats i svensk lagstiftning. svarade i huvudsak följande. Den parlamentariska kommittén har i betänkandet En sammanhåll- en diskrimineringslagstiftning (SOU 2006:22) föreslagit att jämställd- hetslagen och sex andra civilrättsliga diskrimineringslagar ska ersättas med en helt ny lag om förbud och andra åtgärder mot diskriminering. Det nuvarande undantaget i 7 § andra stycket lagen om likabehandling av studenter i högskolan föreslås ersättas med ett undantag för positiv sär- behandling på grund av kön. Förbudet mot indirekt diskriminering kan uppfattas som att det krävs ett de facto missgynnande och bör lämpligen ändras till är ägnad att särskilt missgynna. För att trakasserier ska anses föreligga krävs dels ett uppträdande som kränker någons värdighet som har samband med kön eller är av sexuell natur, dels att en hotfull, fientlig, förnedrande, förödmjukande, eller kränkande stämning skapas. Om det ledet i direktivet skulle införas skulle ytterligare ett rekvisit behöva uppfyllas för att trakasserier ska anses vara för handen. Regeringen ser inget behov av att skärpa lagstiftningen. Ett starkt skydd mot trakasserier måste gå före absolut trohet till direktivets ordalydelse. Beträffande trakasserier mellan arbetstagare är arbetsgivaren enligt 22 a § jämställdhetslagen skyldig att utreda dessa. Arbetsgivaren kan enligt 27 a § samma lag bli skadeståndsskyldig gentemot arbetstagaren om han inte undersöker påstådda trakasserier och förhindrar fortsatta trakasserier. Enligt den svenska finns även möjlighet att utkräva personligt ansvar för den som utsätter en kollega för bl.a. ofredande, ärekränkning, förtal, förolämpning, sexuellt tvång eller ofredande. Beträffande undantaget från förbudet mot direkt diskriminering i jämställdhetslagen gäller detta undantag endast vid anställningar, befordran eller utbildning för befordran om visst kön är nödvändigt på grund av arbetets natur eller det sammanhang där det utförs. Undantaget ska tillämpas restriktivt. Vad gäller mindre förmånlig behandling på grund av graviditet, etc. har det genomförts förstärkningar av föräldraledighetslagen genom lagen (2006:442) om ändring i föräldraledighetslagen i form av utökat skydd genom en rätt att återgå till arbetet efter ledighet i 1 § och skydd mot försämringar eller andra missgynnanden i 16 §. Diskrimineringsförbudet på grund av kön i jämställdhetslagen och lagen om likabehandling av studenter i högskolan innefattar graviditet eftersom diskrimineringen har samband med kvinnans kön. Undantaget i 9 § lagen om förbud mot diskriminering är utformat med utgångspunkt i artikel 4.5 i rådets direktiv /113/EG där det anges att direktivet inte utesluter skillnader i behandling om tillhandahållandet av varor och tjänster uteslutande eller främst till personer av ett kön motiveras av ett berättigat mål och medlen för att uppnå detta mål är lämpliga och nödvändiga. Vad gäller bestämmelserna om skadestånd vid uppsägning och avskedande skiljer man i mellan ideellt och ekonomiskt skadestånd. För brott mot jämställdhets- lagen kan skadestånd utgå i form av allmänt (ideellt) skadestånd och i form av ekonomiskt skadestånd. Det uppställs dock vissa gränser för det ekonomiska skadeståndet i jämställdhetslagen, men dessa begränsningar ska enligt förslag från tas bort. Slutligen redogjordes för sammansättning, befogen- heter, oberoende ställning samt anslag samt att det fanns förslag på att alla diskrimineringsombudsmän skulle slås samman till en myndighet. Beträffande dialogen med icke-statliga organisationer anfördes att regeringen har ett etablerat samarbete med olika intresseorganisationer och att lagförslag sänds på remiss till berörda organisationer. Det finns också ett särskilt råd som ger möjlighet till idéutbyte och diskussion. kompletterade ärendet med uppgift om att antagit en ny diskrimineringslag och en ny lag om Diskriminerings- ombudsmannen vilka trädde i kraft och uppgav att direktivet därmed genomförts fullständigt i svensk rätt. a) Förbud mot användning av metallsökare som lagligen tillverkas och/eller saluförs i andra medlemsstater (ärendenummer /4191) Kommissionen anförde i en formell underrättelse följande. Förbudet i 2 kap. 18 § lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. (kulturminneslagen) mot apparat som kan användas för att på elektronisk väg spåra metallföremål under markytan (metallsökare) kan strida mot bestämmelserna om fri rörlighet för varor enligt artiklarna 28- 30 EG (numera artiklarna 34 och 36 i EUF-fördraget). Eftersom det inte finns någon särskild unionslagstiftning om användning av metallsökare ska artiklarna tillämpas. En nationell bestämmelse som innehåller ett principiellt förbud mot någon särskild användning av en produkt utgör, även om det finns ett system med enskilda undantag, en åtgärd med motsvarande verkan som en kvantitativ restriktion i den mening som avses i artikel 28 EG. Detta gäller även om den berörda lagen inte i sig förbjuder import av den berörda produkten eller utsläppande på marknaden av densamma. Ett allmänt förbud mot en särskild användning är något som kan leda till en minskning av importvolymerna av den berörda produkten från andra medlemsstater och till följd av ett sådant förbud har potentiella kunder, näringsidkare eller enskilda inte något intresse av att köpa produkter som de vet att man inte får använda. Det användningsförbud som infördes genom 18 § kulturminneslagen förefaller kunna hindra och även omöjliggöra saluföring i av metallsökare som lagligen tillverkas och/eller saluförs i andra medlemsstater. I detta fall är det särskilt tydligt, eftersom metallsökare inte tycks kunna användas till något annat än till att leta efter arkeologiska eller andra föremål. Förbudet tycks därför nästan helt och hållet kunna stänga försäljningskanalerna för tillverkare och detalj- handlare i . Kulturminneslagen begränsar den fria rörligheten för varor i den mening som avses i artikel 28 EG. svarade sammanfattningsvis att bestämmelserna i kulturminneslagen om förbud mot användning av metallsökare är nödvändiga för att, i enlighet med artikel 30 EG, skydda nationella skatter av arkeologiskt och historiskt värde. Bestämmelserna går inte utöver vad som krävs för att uppnå detta mål. Möjligheterna att få dispens är stora. Kommissionen har i ett motiverat yttrande anfört i huvudsak följande. Det aktuella förbudets syfte att söka säkerställa ett fullgott skydd för svenska nationella skatter av arkeologiskt och historiskt värde ifrågasätts inte. De skäl som kan åberopas som motivering måste dock åtföljas av relevant information och/eller en analys av de begränsade åtgärdernas lämplighet och proportionalitet.