prop · GY03160 · 2011-07-06 00:00:00 — Bestämmelsen reglerar vilket förfarande som ska tillämpas vid ett första godkännande av ett fordon som inte, eller endast till viss del, omfattas av tekniska specifikationer för driftskompatibilitet (TSD). Bestämmelsen i artikeln finns inte i de tidigare driftskompatibilitets- direktiven, men innebörden har i allt väsentligt ändå varit densamma som . För de delar av ett fordon som eventuellt omfattas av TSD ska EG- kontrollförfarandet tillämpas och för övriga delar ska nationella regler tillämpas. Det motsvarar den prövning som görs av delsystem enligt 2 kap. 13 § och en hänvisning görs till denna paragraf. Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 5.4.4. 2 kap. 18 § Genom paragrafen, som är ny, genomförs artikel 21.5 i direktiv /57/EG. Av första stycket följer att ett godkännande att ta i bruk ett fordon som beviljats av behörig instans (dvs. den nationella säkerhetsmyndigheten) i annan stat inom EES eller ska vara giltigt i om det inte meddelats särskilda föreskrifter om att det krävs kompletterande godkännande. Andra stycket innehåller ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om kompletterande godkännande. Avsikten är att övergripande föreskrifter om kompletterande godkännande som följer av direktiv /57/EG ska föras in järnvägsförordningen (2004:526), medan mer detaljerade före- skrifter ska meddelas på myndighetsnivå. Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 5.4.5. 2 kap. 19 § Genom paragrafen, som är ny, genomförs delvis artikel 21.8 i drifts- kompatibilitetsdirektivet 2008/57/EG. Första stycket innehåller en upplysning om att regeringen meddelar föreskrifter om vilka tidsfrister som ska gälla för prövningen av ett kompletterande godkännande som avses i 18 §. Tidsfristerna, som fram- går av artikel 23.7 och 25.5 i driftskompatibilitetsdirektivet, kommer att genomföras genom föreskrifter i järnvägsförordningen (2004:526). Av andra stycket framgår att ett fordon ska anses godkänt om tillsyns- myndigheten inte följer de tidsfrister för prövningen som följer av före- skrifterna i järnvägsförordningen. Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 5.4.5. 2 kap. 20 § Genom paragrafen, som är ny, genomförs delar av artikel 26 i direktiv /57/EG. Inledningsvis anges att tillsynsmyndigheten, när den godkänner ett fordon, ska godkänna fordonstypen. Ett godkännande för att ta i bruk fordon kan ske enligt 2 kap. 13 eller 15 § och enligt bestämmelser om s.k. kompletterande godkännande i förordning och myndighetsföre- skrifter. Det är också möjligt för en sökande att begära att tillsynsmyndigheten ska godkänna en fordonstyp utan att en särskild fordonsindivid godkänns. Det kan exempelvis aktualiseras när en sökande begär ett typgodkännande i flera medlemsstater i enlighet med artikel 26.6. I andra stycket anges att typgodkännanden ska registreras i det europeiska registret över typgodkända fordon. Detta register ska enligt artikel 34 i direktiv /57/EG föras av den Europeiska järnvägsbyrån (ERA). I tredje stycket anges att tillsynsmyndigheten, om de föreskrifter som legat till grund för ett typgodkännande ändras, får besluta att typgod- kännandet ska förnyas för att förbli giltigt. Det får enligt artikel 26.3 endast ske när det bakomliggande regelverket i form av relevanta tekniska specifikationer för driftskompatibilitet (TSD:er) eller nationella bestämmelser ändrats på ett sådant sätt att typgodkännandet kan vara giltigt. Begränsningar i tillsynsmyndighetens möjligheter att kräva förnyat typgodkännande kommer att preciseras i järnvägsförord- ningen (2004:526). Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 5.5.1. 2 kap. 21 § Genom paragrafen, som är ny, genomförs delar av artikel 26.3 i direktiv /57/EG. Ett järnvägsfordon som överensstämmer med en fordonstyp som redan godkänts, ska godkännas utan ytterligare kontroller om sökanden kan uppvisa en försäkran om överensstämmelse. Hur en sådan försäkran ska utformas beslutas av , se artikel 26.4 och 26.5 i direktiv /57/EG. har i bilaga till förordningen 201/2011 fastställt hur en sådan försäkran ska vara utformad för att ligga till grund för ett godkännande. Även om alla typgodkännanden ska föras in i ett europeiskt register över godkända fordonstyper är det enbart typgodkännanden som beviljats i som här kan ligga till grund för ett godkännande enligt denna paragraf. Det följer av regleringen i artikel 26.3 första meningen. Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 5.5.2. 2 kap. 22 § Bestämmelsen om märkning av järnvägsfordon fanns tidigare i 2 kap. 13 b §. Genom paragrafen genomförs artikel 32 i direktiv /57/EG och bestämmelser om fordonsmärkning i bilaga P till den tekniska specifika- tionen för driftskompatibilitet (TSD:n) Drift och Trafikledning12. Av artikel 32 framgår att fordon ska vara märkta med ett europeiskt fordonsnummer. Numret ska tilldelas i samband med att fordonet godkänns för att tas i bruk första gången. Det är den som ansöker om godkännandet att ta fordonet i bruk som ska ansvara för att fordonet märks med koden. Av och trafikledning, vari bestämmelserna om fordons- märkning specificeras, framgår vidare att fordon ska vara försedda med en beteckning för fordonsinnehavaren och en beteckning som anger fordonets tekniska egenskaper och driftskompatibilitet. 12 Europeiska gemenskapernas kommissions beslut /920/EG av om teknisk specifikation för driftskompatibilitet (TSD) avseende delsystemet drift och trafikledning hos det transeuropeiska järnvägssystemet för konventionella tåg (EUT L 359, 18.12.2006, s. 1 Celex 32006D0920). håller därför krav på att fordonet ska märkas med sådana beteckningar. 2010/11:160 har genom beslut13 även antagit en gemensam specifi- kation för det . Av beslutet framgår att även fordon som redan är godkända ska vara försedda med dessa nummer och beteckningar. Bestämmelser om detta ska föras in i järnvägsförordningen och i myndighetsföreskrifter. Transportstyrelsen har ett bemyndigande att meddela föreskrifter om undantag från krav på märkning, se 2 kap. 25 § 9. Närmare krav om märkningen utgör, som Lagrådet påpekat, verkställighetsföreskrifter och kan meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer direkt med stöd av bestämmel- serna i 8 kap. 13 § regeringsformen. Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 5.6. Genom paragrafen, som är ny, genomförs delar av artikel 14 a. 1 och 4 i järnvägssäkerhetsdirektivet enligt dess lydelse enligt direktiv /110/EG. Av första stycket framgår att för att ett järnvägsfordon ska få tas i bruk ska det ha tilldelats en underhållsansvarig enhet. Uppgifter om vilken enhet som utsetts för fordonet ska finnas i fordonsregistret. Kravet på registrering genomförs genom definitionen av begreppet under- hållsansvarig enhet i 1 kap. 4 §. Av paragrafens andra stycke framgår att en enhet med ansvar för underhåll av godsvagnar ska ha antingen ett tillstånd utfärdat av tillsynsmyndigheten eller ett certifikat utfärdat av ett för uppgiften ackrediterat organ. Vad som avses med ett ackrediterat organ definieras i 1 kap. 4 §. Av definitionen framgår att ett ackrediterat organ ska vara ackrediterat för uppgiften enligt och rådets förordning (EG) nr 765/2008. En certifiering eller tillstånd ska vara giltigt inom EES och . Att tillstånd och certifieringar som meddelats i annat land inom EES eller gäller här i framgår av 3 kap 13 §. Tredje stycket innehåller bestämmelse om vilka fordon som undantas från kraven på underhållsansvarig enhet. Bestämmelsen grundar sig på artikel 2.2 i järnvägssäkerhetsdirektivet 2004/49/EG i dess lydelse enligt direktiv /110/EG. Det gäller museijärnvägsfordon, fordon som endast används på järnvägsinfrastruktur som inte förvaltas av staten och som enbart används av infrastrukturförvaltaren för transporter av eget gods (i huvudsak industrispår) och fordon som enbart används på fristående järnvägsnät avsedda för persontrafik. Som exempel på sådana fristående nät kan nämnas , och Roslags- banan. Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 6.2, 6.2.1 och 6.3.3. 13 Kommissionens beslut av om antagande av gemensam specifikation för det som föreskrivs i artikel 14.4 och 14.5 i direktiv /48/EG och direktiv /16/EG. 2 kap. 24 § Genom paragrafen genomförs artikel 14 a 3 i järnvägssäkerhetsdirektivet enligt dess lydelse enligt direktiv /110/EG. Av bestämmelsen framgår minimikraven för underhållsansvariga enheter. De ska dels ha ett system för underhåll varigenom det säkerställs att de fordon för vilka man ansvarar är i säkert skick, dels tillräcklig kompetens och erforderliga resurser inom organisationen för att klara uppgifterna. Avsikten är att kraven ska preciseras i järnvägsförordningen (2004:526) och i myndighetsföreskrifter. När det gäller enheter som ska ansvara för underhållet av godsvagnar, för vilka det också uppställs ett certifierings- eller tillståndskrav enligt 2 kap. 23 § andra stycket, finns det även bestämmelser i kommissionens förordning (EU) nr 445/2011 om ett certifieringssystem för enheter som ansvarar för underhåll. Preciserande krav i förordning och föreskrifter begränsas i dessa fall till förhållanden som inte regleras i EU- förordningen eller där det i förordningen särskilt anges att medlems- staterna ska meddela kompletterande föreskrifter. Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 6.3.4. 2 kap. 25 § Paragrafen, som innehåller normgivningsbemyndiganden för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer (första stycket) och för regeringen (andra stycket), betecknades tidigare 2 kap. 14 §. Bestämmelsen kompletteras med bemyndiganden gällande godkännande av fordon och fordonstyper samt om undantag från krav på godkännande (p. Föreskrifter om undantag från krav på godkännande gäller t.ex. bestämmelser som genomför artikel 21.12 i driftskompa- tibilitetsdirektivet om fordon som godkänts före med stöd av internationella avtal. Det införs även bemyndigande att föreskriva om godkännande av en serie fordon (p.8). Av artikel 21.13 i direktiv /57/EG framgår att medlemsstaterna får utfärda godkännanden för en serie fordon och att den nationella säkerhetsmyndigheten ska informera den sökande vilket förfarande som då ska följas. Saken kommer i lagen endast att regleras genom detta bemyndigande som gör det möjligt att meddela föreskrifter på lägre nivå än lag. Även bemyndigandet avseende undantaget från kravet på märkning av järnvägsfordon ändras för att anpassas till den nya lydelsen av den materiella bestämmelsen i 2 kap. 22 § (p. I lagrådsremissen föreslogs att bemyndigandet även skulle omfatta krav på själva märkningen. Lagrådet ifrågasatte dock om ett sådant generellt bemyndigande var erforderligt då de föreskrifter som kunde förutses i detta avseende torde utgöra verkställighetsföreskrifter. I likhet med vad som gällde tidigare omfattar bemyndigandet därför endast möjlighet att meddela föreskrifter om undantag från kravet på märkning. Bemyndigandet kan tillämpas för att undanta sådana järnvägsfordon som får undantas från driftskompa- tibilitetsdirektivets (2008/57/EG) tillämpning enligt artikel 1.3, t.ex. museijärnvägsfordon. Vidare införs bemyndigande vad gäller krav på enheter med ansvar för underhåll och om undantag från sådana krav (p. Detta möjliggör dels föreskrifter som differentierar kraven utifrån art och omfattning av verksamheten hos en underhållsansvarig enhet, dels föreskrifter om undantag från kravet på att ha en underhållsansvarig enhet. Undantagen avser i första hand de fordon som avses i artikel 14 a.8 i direktiv /110/EG, t.ex. fordon som är registrerade i ett tredje land (dvs. utanför EES och ) och som underhålls i enlighet med lagstiftning i sådant land, men även andra fordon kan komma att bli föremål för undantag. 3 kap. 4 § Genom paragrafen genomförs del av artikel 2.2 i järnvägssäkerhets- direktivet i dess lydelse enligt direktiv /110/EG. Enligt huvudregeln i 3 kap. järnvägslagen krävs för att utföra järn- vägstrafik en licens och ett säkerhetsintyg. Genom dessa bestämmelser genomförs bland annat bestämmelser i järnvägssäkerhetsdirektivet (2004/49/EG). I paragrafen regleras de järnvägsföretag som inte behöver ha licens och säkerhetsintyg, och för vilka det räcker med ett s.k. särskilt tillstånd. De verksamhetsutövare som omfattas av bestämmelsen är sådana som får undantas från EU-regleringen. Genom ändringen av järnvägssäkerhets- direktivet (2008/110/EG) utvidgas undantagsmöjligheterna till att omfatta all trafik med museijärnvägsfordon. Den tidigare begränsningen som innebar att sådan trafik måste vara av obetydlig omfattning för att bestämmelsen om särskilt tillstånd ska vara tillämpligt, tas därför bort. Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 6.6. 3 kap. 11 § Genom paragrafen, som är ny, genomförs del av artikel 14 a.4 i järnvägs- säkerhetsdirektivet i dess lydelse enligt direktiv /110/EG. Enligt artikeln ska en enhet som ansvarar för underhåll av godsvagnar vara certifierad antingen av ett certifieringsorgan som ackrediterats för uppgiften eller av den nationella säkerhetsmyndigheten. Tillstånd eller certifiering får ges till den juridiska eller fysiska person som uppfyller de krav på underhållsansvariga enheter som följer av förordning nr 445/2011, järnvägslagen och föreskrifter meddelade med stöd av den. I järnvägslagen uppställs de övergripande och grund- läggande kraven för enheter med ansvar för underhåll i 2 kap. 24 §. EU- förordningen innehåller betydligt mer omfattande och detaljerade krav. Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 6.4. 3 kap. 12 § Genom paragrafen, som är ny, genomförs del av artikel 14 a.4 i järnvägs- säkerhetsdirektivet enligt dess lydelse enligt direktiv /110/EG. Av den ovan nämnda artikeln följer att i de fall en tillstånds- eller certi- fieringspliktig underhållsansvarig enhet är ett järnvägsföretag eller en infrastrukturförvaltare, ska den nationella säkerhetsmyndigheten kontrollera att tillstånds- eller certifieringskraven är uppfyllda i enlighet med de förfaranden som gäller för säkerhetsintyg enligt artikel 10 i järn- vägssäkerhetsdirektivet (3 kap. 3 § järnvägslagen) såvitt avser järnvägs- företag och i enlighet med förfarandet för säkerhetstillstånd enligt artikel 11 (3 kap. 7 § järnvägslagen) såvitt avser infrastrukturförvaltare. Uppgifter om överensstämmelse med kraven ska också bekräftas i dessa Bestämmelser om när sådana uppgifter senast måste föras in i säkerhetsintyget eller säkerhetstillståndet kan meddelas genom verkställighetsföreskrifter. För järnvägsföretag och infrastrukturförvaltare som ansöker om tillstånd som underhållsansvarig enhet hos tillsynsmyndigheten kommer detta förfarande att ske i samband med tillståndsprövningen. Bestämmel- sen får därför främst betydelse för järnvägsföretag och infrastruktur- förvaltare som vänt sig till ett ackrediterat certifieringsorgan för ett certifikat för verksamheten som underhållsansvarig enhet. Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 6.5. 3 kap. 13 § Genom paragrafen, som är ny, genomförs artikel 14.a.6 i direktiv /110/EG. Av bestämmelsen följer att certifikat eller tillstånd för enheter som ansvarar för underhåll som utfärdas av för uppgiften ackrediterat organ eller för uppgiften behörig myndighet inom EES och gäller i . Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 6.4. 8 kap. 1 a § Paragrafen är ny. I de fall en enhet med ansvar för underhåll certifierats av ett ackrediterat organ, ska detta organ utöva den löpande tillsynen över enheten i de avseenden som omfattas av certifieringen. Certifie- ringsorganet ska därvid ha samma befogenheter som tillsynsmyndigheten har enligt 8 kap. 1, 3 och 4 §§. Mer detaljerad reglering av uppgifter och befogenheter för det ackrediterade organet framgår av EU- kommissionens förordning nr 445/2011. Det handlar t.ex. om årliga revisioner och återkallelser av certifikat i vissa fall. Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 8.1. 8 kap. 6 a § Genom paragrafen, som är ny, genomförs artikel 21.6 i direktiv /57/EG. Bestämmelsen ger tillsynsmyndigheten möjlighet att återkalla ett godkännande att ta i bruk ett delsystem eller ett järnvägsfordon. En prövning för godkännande avser förhållandena inför driftsfasen, dvs. en granskning av att järnvägsfordonet då uppfyller de väsentliga kraven. Även återkallelse av ett godkännande ska i första hand avse brister i de förhållanden som låg till grund för godkännandet, exempelvis att det lämnats felaktiga uppgifter eller om de uppgifter som lämnats feltolkats. Om bristerna i järnvägsfordonet i stället beror på därefter uppkomna försämringar på grund av exempelvis bristfälligt underhåll, ska andra åtgärder väljas inom ramen för järnvägsföretagets eller infrastruktur- förvaltarens säkerhetsstyrningssystem (2 kap. 5 §). I paragrafens andra stycke anges att en återkallelse får begränsas att gälla . Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 8.3. 8 kap. 8 § Genom paragrafen genomförs artikel 35 i direktiv /57/EG. Paragrafen har tidigare avsett register över både infrastruktur och föreslås bestämmelserna om fordonsregister flyttas över i en ny paragraf, 8 kap. 8 a §. Den som bedriver verksamhet som omfattas av järnvägslagen är enligt paragrafens andra stycke skyldig att anmäla sådana förändringar av verksamheten som föranleder ändringar i registret. Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 7.1. 8 kap. 8 a § Genom paragrafen, som är ny, genomförs artikel 33 i direktiv /57/EG. Enligt direktivet ska varje medlemsstat föra register över de järnvägs- fordon som är godkända för att brukas inom statens territorium (nationellt fordonsregister). Registret ska föras och uppdateras av ett organ som ska vara oberoende i förhållande till alla järnvägsföretag. Av första stycket i paragrafen framgår att uppgiften i läggs på tillsynsmyndigheten. Registret ska föras i enlighet med inom EU särskilt framtagna specifikationer (kommissionens beslut /756/EG, senast ändrat genom kommissionens beslut /107/EG). Genom bestämmelsen i andra stycket åläggs den som omfattas av regleringen i järnvägslagen att lämna sådana uppgifter om sin verksam- het som behövs för att tillsynsmyndigheten ska kunna föra registret. Skyldigheten omfattar även att rapportera ändringar i verksamheten som kan föranleda ändringar i registret. Genom paragrafens tredje stycke genomförs artikel 33.1 c där det anges vilka som ska ha rätt att ta del av uppgifterna i registret. Registret omfattas i av offentlighetsprincipen, vilket betyder att envar har rätt att få ut uppgifter ur detta om uppgiften inte omfattas av sekretess. Skyldigheten för tillsynsmyndigheten (Transportstyrelsen) att lämna ut uppgifter enligt offentlighetsprincipen omfattar dock inte utländska myndigheter. En särskild bestämmelse om dessa myndigheters rätt att ta del av uppgifter i registret har därför ansetts erforderlig. Dessa myndig- heter ska dock även ha rätt att ta del av uppgifter som kan komma att omfattas av sekretess. På sätt Lagrådet föreslagit bör detta uttryckligt framgå av bestämmelsen genom att lokutionen utan hinder av sekretess förs in i bestämmelsen. Denna rätt att ta del av uppgifter även om de omfattas av sekretess gäller även för . Den sekretessbrytande bestämmelsen bör därför även omfatta denna myndig- het. Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 7.2. 8 kap. 10 § Genom ändringen av paragrafen genomförs delvis artikel 1.3 i direktiv /57/EG. Bestämmelsen innehåller ett normgivningsbemyndigande för rege- ringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Det införs nu en möjlighet att meddela föreskrifter på lägre nivå än lag om undantag från de krav på registrering av infrastruktur och fordon som anges i 8 kap. 8 och 8 a §§. Genom tillägget utnyttjas möjligheterna till undantag från direktivets tillämpning som följer av artikel 1.3. Undantagsmöjligheten gäller bland annat järnvägsinfrastruktur och fordon avsedda att användas uteslutande för lokala ändamål, historiska ändamål eller turiständamål. Utöver denna ändring i sak ändras bestämmelsen även redaktionellt. Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 7.3. 11 kap. 1 § Genom bestämmelsen genomförs artikel 21.7 och 21.8 i direktiv /57/EG. En sökande som får avslag på sin ansökan om att få ett delsystem godkänt av tillsynsmyndigheten ska inom en månad från det att han mottar beslutet, i stället för att överklaga, kunna välja att begära att myndigheten omprövar beslutet. Om även omprövningsbeslutet innebär ett avslag, ska detta kunna överklagas i enlighet med den allmänna över- klaganderegeln i 2 § (tidigare 1 §). Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 8.2. 11 kap. 3 § Enligt artikel 6.3 i kommissionens förordning om enheter med ansvar för underhåll (nr 445/2011) ska medlemsstaterna tillse att certifierings- organens beslut rörande enheter med ansvar för underhåll får överklagas till domstol. I paragrafen föreskrivs därför att beslut som ackrediterade organ fattar med stöd av 8 kap. 1 a § eller med stöd av den nämnda förordningen ska kunna överklagas till tillsynsmyndigheten. Enligt den allmänna bestämmelsen om överklagande i 11 kap. 2 § (tidigare 1 §), kommer tillsynsmyndighetens beslut i dessa ärenden att kunna över- klagas vidare till förvaltningsrätt och, efter prövningstillstånd, till kammarrätt och . På beslut som fattas av certifieringsorgan blir bestämmelserna i lagen (1986:1142) om överklagande av beslut av enskilda organ med offentliga förvaltningsuppgifter tillämpliga i fråga om rättidsprövning m.m. Bestämmelsen behandlas även i avsnitt 8.1. och rådets direktiv /57/EG av den 17 juni2008 Europeiska unionens officiella tidning L 191/1 (Rättsakter som antagits i enlighet med EG- och Euratomfördragen och som ska offentliggöras) OCH RÅDETS DIREKTIV 2008/57/EG om driftskompatibiliteten hos järnvägssystemet inom gemenskapen (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 71 och 156, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kom- mitténs yttrande (1), efter att ha hört , i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (2), och av följande skäl: (1)Rådets direktiv /48/EG av om driftskompatibiliteten hos det transeuropeiska järnvägssy- stemet för höghastighetståg (3) och och rådets direktiv /16/EG av om driftskompatibiliteten hos järnvägssystemet för konventio- nella tåg (4) ändrades väsentligt genom (1) EUT C 256, 27.10.2007, s. 39. (2) ståndpunkt av och rådets beslut av . (3) EGT L 235, , s. 6. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv /32/EG (EUT L 141, , s. 63). (4) EGT L 110, 20.4.2001, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv /32/EG. och rådets direktiv /50/EG (5). Eftersom nya ändringar nu införs bör de direktiven omarbetas av tydlighetsskäl, och bestämmelserna i direktiven bör i förenklingssyfte samlas i en enda rättsakt. (2)För att göra det möjligt för unionsmedborgare, ekonomiska aktörer samt regionala och lokala myndigheter att i full utsträckning utnyttja de fördelar som följer av att ett område utan inre gränser skapas bör framför allt samman- länkningen och driftskompatibiliteten hos de nationella järnvägsnäten och tillgängligheten till dessa järnvägsnät förbättras genom att de åtgärder som kan visa sig nödvändiga när det gäller teknisk standardisering genom- förs, såsom föreskrivs i artikel 155 i fördraget. (3)Genom undertecknandet av det protokoll som antogs i Kyoto har Europeiska unionen åtagit sig att minska sina utsläpp av växthusgaser. Dessa målsättningar kräver att balansen mellan olika transportsätt ändras och således att konkurrenskraften för järnvägstrans- porterna ökar. (4)Gemenskapens strategi för en integrering av miljöfrågorna och en hållbar utveckling i gemenskapens transportpolitik framhäver behovet av insatser för att minska miljöpåverkan från transporterna. (5) och rådets direktiv /50/EG av om ändring av rådets direktiv /48/EG om driftskompati- biliteten hos det transeuropeiska järnvägssystemet för höghastig- hetståg och och rådets direktiv /16/EG om driftskompatibiliteten hos det transeuropeiska järnvägssystemet för konventionella tåg (EUT L 164, 30.4.2004, s. 114.