prop · GY03102 · 2011-04-13 00:00:00 — 2010/11:102 Landsting, Öppna jämförelser, 2010). Diagram 4.1 Kostnader per invånare för vård och omsorg om äldre, per kommungrupp Övriga kommuner, mer mindre än 12500 inv. än 25000 inv. Anm: Den kostnadsbild som redovisats ovan rymmer inte kostnader som kommunerna har för insatser enligt LSS och till personer som är . Kostnader enligt LSS redovisas under avsnitt 4.6.4. Kostnaderna tar heller inte hänsyn till de skattesubventionerade hushållsnära tjänsterna som blivit allt vanligare bland äldre, ej heller sådana tjänster som är avsedda att förebygga skador, olycksfall eller ohälsa och som inte utgör personlig omvårdnad åt personer som fyllt enligt lagen om vissa kommunala befogenheter. Kostnaderna anges i fasta priser. 4.3.5 Personal och kompetensförsörjning Stora skillnader i personalens utbildningsnivå Antalet anställda inom den kommunalt finansierade vården och omsorgen om äldre uppgick till 230 300 , varav var anställda hos enskilda utförare. 167 500 årsarbeten (, Lägesrapport ). Personaltätheten i de särskilda boendena har i stort sett varit oförändrad , såväl i kommunala som i enskilt Personaltätheten varierar dock kraftigt mellan kommuner och bedömning är att personaltätheten inte är tillräcklig i särskilda boenden för personer med demenssjukdom (, Lägesrapport ). Personalkontinuiteten inom vård och omsorgen för de äldre 2010, som anger hur många olika personer som en brukare möter, var oförändrad i förhållande till 2009. med dagliga insatser, mötte denne i genomsnitt 13 olika personer (uppgifter från 120 kommuner). Antalet personer som den äldre personen träffat varierar från 5 i den kommun som har högst personalkontinuitet Skr. 2010/11:102 till 22 i den som har lägst. I de flesta kommuner träffar den enskilde mellan 11 och 15 personer ur personalen (). Andelen personer i personalen med vård- och omsorgsutbildning på gymnasienivå inom särskilt boende och korttidsboende varierade mellan kommunerna, från (, Kommun- undersökningen, 2010). Antalet anställda inom den kommunalt finansierade vården och omsorgen om äldre minskade med . har dock varje anställd i genomsnitt arbetat fler timmar och förändringen av antalet helårsarbeten var (, Lägesrapport ). 4.4Insatser för personer med funktionshinder Följande nationella mål gäller för handikappolitiken (prop. 2010/11:1, utg. omr. 9, bet. 2008/09:SoU1, rskr 2008/09:127 och 128): en samhällsgemenskap med mångfald som grund, att samhället utformas så att människor med funktionsnedsättning i alla åldrar blir fullt delaktiga i samhällslivet, och jämlikhet i levnadsvillkor för flickor och pojkar, kvinnor och män med funktionsnedsättning. Det handikappolitiska arbetet ska inriktas särskilt på: att identifiera och undanröja hinder för full delaktighet i samhället för människor med funktionsnedsättning, att förebygga och bekämpa diskriminering mot personer med funktionsnedsättning, och att ge barn, ungdomar och vuxna med funktionsnedsättning förutsättningar för självständighet och självbestämmande. Mål enligt socialtjänstlagen och LSS Målsättningen med verksamhet enligt LSS är att underlätta det dagliga livet för personer med omfattande funktionsnedsättning och främja full delaktighet i samhällslivet. Enskilda ska ges största möjliga inflytande över hur insatserna ges. Kommunen ska enligt socialtjänstlagen verka för att människor som av fysiska, psykiska eller andra skäl möter betydande svårigheter i sin livsföring får möjlighet att delta i samhällets gemenskap och att leva som andra. Kommunen ska medverka till att den enskilde får en meningsfull sysselsättning och får bo på ett sätt som är anpassat efter hans eller hennes behov av särskilt stöd samt inrätta bostäder med särskild service. Kommunen ska vidare planera sina insatser och i planeringen samverka med samt andra samhällsorgan och organisationer. Tillgängligheten till socialkontor och vårdcentraler var god för personer med rörelsehinder Tillgängligheten till socialkontor och vårdcentraler var god för personer med rörelsehinder, vilket tyder på att de nationella föreskrifterna och de senaste årens riktade informationsinsatser har haft god effekt (, Tillgänglighet ur ett funktionshindersperspektiv, 2010). Med tillgänglighet menas i detta sammanhang bl.a. hur framkomlig miljön är och hur användbara tjänster och produkter är för personer med funktionsnedsättning. Hos majoriteten av vårdcentralerna och socialkontoren finns det emellertid stora brister i tillgängligheten för personer med andra typer av funktionsnedsättningar. Det gäller särskilt dem med överkänslighet och allergier (, Lägesrapport ). Majoriteten av vårdcentralerna och socialkontoren har enligt också stora brister i tillgängligheten för personer med synnedsättning, hörsel- nedsättning och kognitiva funktionsnedsättningar. Som exempel nämns att tryckt information sällan finns i alternativa format och möjligheten till alternativa kommunikationssätt är starkt begränsad. Informationen till brukarna fungerar bra, men arbetsformerna för brukarinflytande brister Nästan alla kommuner hade bra tillgänglighet när det gäller information om stödet till personer med funktionsnedsättning. Med några få undantag nås grundläggande information efter tre eller färre knapptryckningar, visar webbgranskning. Information på lättläst svenska och teckenspråk finns däremot endast i begränsad omfattning (, Öppna jämförelser, 2010). När det gäller kommunernas arbete för att personer med funktionsnedsättning och deras anhöriga ska kunna ha inflytande och påverka verksamheten visar resultaten att endast i sex av tio kommuner fanns arbetsformer för ett ökat brukarinflytande. Daglig verksamhet ersätter arbete Personer med funktionsnedsättning som har insatser från kommunerna, enligt LSS eller socialtjänstlagen, hade arbete i mindre utsträckning än andra (, Lägesrapport ). hade en arbetsmarknadsförankring 2010. Den kommunala stödinsatsen daglig verksamhet har för många blivit en ersättning för arbete, framför allt för unga med funktionsnedsättning. Endast ett fåtal personer går från daglig verksamhet till ett lönearbete som att allt fler ungdomar går direkt från gymnasiet till daglig verksamhet (, Lägesrapport ). Orsaken till detta är enligt att svårigheter på arbetsmarknaden i särskilt hög grad drabbat personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. påverkar är bl.a. funktionsnedsättningens art, bristande tillgänglighet och Skr. 2010/11:102 diskriminering på arbetsmarknaden. Tillsynen konstaterar brister i myndighetsutövning och tecken på samlokalisering av boenden konstaterade i sin sociala tillsyn att det förekommer brister i myndighetsutövningen, särskilt i mindre kommuner (Social tillsyn Länsstyrelsernas iakttagelser ). Väntetider för att få ett beslut verkställt var i flera fall långa. iakttog i tillsynen att det förekom att boenden för personer med funktionsnedsättning byggdes ihop med äldreboenden, vilket ger en institutionell prägel åt boendet. Det förekom att personal använde begränsnings- och tvångsåtgärder tillsyn visade att begränsnings- och tvångsåtgärder fortfarande används (, Lägesrapport ). I första hand handlade det om olika former av frihetsinskränkningar, t.ex. att begränsa tillgången till gemensamma utrymmen i särskilda boendeformer, sätta upp grindar och hålla dörrar låsta. Särskilda satsningar inom psykiatriområdet har stärkt personalens kompetens. Statsbidraget (anslaget 1:8 Bidrag till psykiatri inom utgiftsområde 9) till kommuner och landsting för att förstärka kompetensen hos personal som i sitt arbete kommer i kontakt med personer med psykisk sjukdom eller psykisk funktionsnedsättning har sedan det infördes bidragit till omfattande utbildningsinsatser i hela landet och att kompetensen hos personal har stärkts (, Lägesrapport ). Framgångsfaktorer har, enligt en uppföljning av satsningen, varit patient-, intresse- och anhörigorganisationernas aktiva medverkan, krav på gemensamma utbildningar över professions- och huvudmanna- skapsgränser och att många utbildningar lagt stor vikt vid att utforma aktiviteter utifrån lokala behov, aktuell kunskap och pedagogik (, Lägesrapport ). Tillsyn av kommunernas insatser till personer med psykisk funktionsned- sättning visar både det som är bra och det som brister genomförs en statlig satsning för att åstadkomma konkreta och varaktiga förbättringar för personer med psykisk sjukdom och psykisk funktionsnedsättning, bl.a. förstärkt tillsyn. Tillsyn i 47 kommuner eller delar av kommuner visar att det finns strukturer för samverkan på olika nivåer både internt och externt (, Social tillsyn Länsstyrelsernas iakttagelser , 2010). Mellan kommuner och landsting finns formaliserade samverkansöverenskommelser. I hälften av kommunerna hade en inventering av målgruppen och deras Skr. 2010/11:102 behov av stöd genomförts. Dessa inventeringar hade i huvudsak genomförts tillsammans med den psykiatriska hälso- och sjukvården. Strukturerad uppsökande verksamhet saknades däremot i många kommuner. Tillsynen visade vidare att boendestödet hade utvecklats och innehållet var mestadels väl utvecklat och anpassat efter brukarnas behov. En majoritet av kommunerna de granskade kommunerna saknade emellertid ett varierat utbud av bostäder med utgångspunkt från brukarnas behov. Sysselsättning i någon form fanns i alla granskade kommuner och insatsen gavs mestadels som bistånd. Kompetensen hos personalen var generellt sett god. Däremot fanns det brister i bemanningen och ledningssystemen som kunde påverka kvalitén i verksamheterna negativt. Brukarintervjuer som genomfördes i samband med tillsynen (232 st.) visade att de allra flesta var nöjda med de insatser de beviljats. Personliga ombud har ökat enskildas delaktighet och inflytande Personliga ombud ska se till att kvinnor och män som har en omfattande psykisk funktionsnedsättning får sina behov tillgodosedda genom att deras insatser planeras, samordnas och genomförs. Personliga ombud fanns 2009 i 250 av landets 290 kommuner. Sammanlagt fanns drygt 320 tjänster i 104 verksamheter. Cirka 6 000 personer hade 2009 tillgång till ett ombud. Utvärderingar tyder enligt på att ombudens arbete är samhällsekonomiskt lönsamt och har stärkt individernas delaktighet och inflytande. Samverkan kring stödet till barn med funktionsnedsättning fungerar dåligt Enligt fungerar inte samverkan kring barn med omfattande funktionsnedsättningar tillfredställande. Olika instanser inom hänvisar ofta till varandra och det brister i samverkan mellan de kommunala förvaltningarna och mellan nämnderna. Många familjer ansåg ofta att stödet inte utformades utifrån familjens behov. Föräldrarnas utrymme att påverka när de önskar avlastning var starkt begränsat och i vissa kommuner fanns inte möjlighet till akut avlastning. Antal personer med insatser enligt LSS ökade hade drygt 60 200 personer en eller flera insatser enligt LSS, en ökning . variationer mellan såväl län som kommuner, när det gäller antal personer med beslut om insats enligt LSS i förhållande till befolkningen. och fanns 2009 de lägsta andelarna av befolkningen med LSS-insatser, . fanns högsta andelen av befolkningen med LSS-insatser, . 2010/11:102 riket var motsvarande andel . skillnaden vara ännu större, vilket bl.a. kan förklaras av att det i vissa kommuner har funnits vårdhem som medför att en förhållandevis stor andel av invånarna har behov av LSS-insatser. Antal personer med beslut om insats enligt Källa: , Register över insatser enligt LSS. I LSS finns tio insatser angivna, varav kommunerna ansvarar för nio. Daglig verksamhet var den LSS-insats som flest personer hade beviljats, dvs. nästan 29 000 personer (se tabell 4.4). Daglig verksamhet är exempel på en stödinsats som för de flesta fyller en viktig funktion för att främja delaktighet i samhällslivet. Fem av nio insatser har ökat medan korttidsvistelse, personlig assistans och avlösarservice har minskat . Det bör observeras att denna statistik inte visar hela omfattningen. Vissa kommuner erbjuder vissa insatser utan ett individuellt biståndsbeslut och därmed ingår dessa insatser inte i denna statistik. Av dem som har beviljats insatserna var män. Männen var fler än kvinnorna i nästan alla åldrar samt för samtliga typer av insatser. av de totalt knappt 110 000 insatserna enligt LSS gavs 2009 till barn eller ungdomar som var , till personer som var i åldrarna och till personer som var . För barn och ungdomar var avlösarservice och korttidsvistelse de vanligaste insatserna. För personer i åldern var de vanligaste insatserna daglig verksamhet och bostad med särskild service för vuxna. Även för de allra äldsta var bostad med särskild service den vanligaste insatsen. Kostnader för insatser till personer med funktionshinder ökade Kommunernas kostnader för insatser för personer med funktions- nedsättning uppgick till , vilket innebär att kostnaderna har ökat beräknat i fasta priser. Huvuddelen av kommunernas kostnader för insatser till personer med funktionshinder, , var kostnader för insatser enligt LSS och . utgjorde boende med särskild service ungefär hälften av dessa kostnader och kostnaderna för personlig assistans . Enligt har kommunen ett finansieringsansvar för personer som beviljats assistansersättning. Tabell 4.5 Kommunernas kostnader för insatser till personer med funktionsnedsättning (%, fasta priser) Övriga insatser enligt LSS Anm: Kostnad= Bruttokostnad interna intäkter försäljningsintäkter av verksamhet till andra kommuner och landsting externa intäkter från lokalhyror i äldreomsorg och handikappomsorg. Deflator: Konsumtionsindex 1991=100 för handikappomsorg. Kostnaderna anges exklusive ersättning från . Kostnaden för insatserna, mätt per invånare 2009 i fasta priser, varierade mellan olika kommungrupper från ca i förortskommuner till ca i större städer. Kostnaderna har ökat mellan för samtliga kommungrupper. Diagram 4.2 Kommunernas kostnader per invånare , för insatser till personer med funktionsnedsättning Övriga kommuner, mer mindre än 12500 inv. än 25000 inv. Anm: För glesbygdskommuner saknas uppgifter . Kostnaderna anges i fasta priser. Det finns ingen särskild statistik över antalet anställda som arbetar i verk- samheter som ger stöd till personer med funktionsnedsättning. Utifrån Kommuner och Landstings personalstatistik, som endast redovisar kommunalt anställda, går det dock att särskilja anställda som arbetar som personliga assistenter. Antalet personliga assistenter uppgick till 28 700. Det är en liten minskning jämfört med föregående år då antalet var 29 300. Andelen kvinnor uppgick till . Två tredjedelar av de personliga assisterna var månadsavlönade medan resterande andel hade timlön. Antalet vårdare i dagverksamhet var ca 7 700 , en ökning jämfört med . Andelen månadsavlönade uppgick till och timavlönade till . Antalet vårdare i gruppboenden var ca 32 900 . Det är i stort sett samma antal som . Könsfördelningen bland vårdare i såväl dagverksamhet som i gruppboenden är densamma som bland personliga assistenter, nämligen kvinnor. Fördelningen mellan månadsavlönade och timavlönade uppgick till respektive . Följande nationella mål gäller för socialtjänstpolitiken (prop. 2010/11:1, utg. omr. 9, bet. 2008/09:SoU1, rskr 2008/09:127 och 128): att stärka förmågan och möjligheten till social delaktighet för människor i ekonomiskt socialt utsatta situationer, och att stärka skyddet för utsatta barn. Individ- och familjeomsorgen omfattar socialt arbete som bedrivs i kommunens regi eller med finansiering enligt socialtjänstlagen, lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, förkortad LVM, lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, förkortad LVU, och . Detta avsnitt delas upp i tre delar: ekonomiskt bistånd, vuxna personer med missbruks- eller beroendeproblem samt barn och ungdom. De olika delarna redovisas var för sig nedan och målen anges i samband med detta. De totala kostnaderna18 för individ- och familjeomsorgen var Av de totala kostnaderna avsåg ekonomiskt bistånd (inklusive administration), insatser till vuxna missbrukare, övrig vuxenvård samt familjerätt- och familje- rådgivningsverksamheter. har de totala kostnaderna för individ och familjeomsorg ökat i fasta priser. Mest har kostnaderna för ekonomiskt bistånd ökat. I fasta priser har denna kostnad ökat . Övriga verksamheter har ökat med mellan . Endast kostnaderna för s.k. övrig vuxenvård har minskat. Kostnaderna för individ- och familjeomsorgen fördelat per invånare varierade mellan olika kommungrupper. Högst kostnad i genomsnitt hade kommunerna i kommungruppen storstäder med ca . Lägst kostnad hade kommunerna i kommungruppen glesbygdskommuner med ca per invånare. Jämfört med 2005 var kostnaderna 2009 18 Kostnad = Bruttokostnad (interna intäkter försäljning av verksamhet till andra kommuner och landsting externa intäkter från lokalhyror i äldreomsorg och handikappomsorg). Ekonomiska bistånd till flyktingar är med i kostnader inkl administration av detta. Familjerätt och familjerådgivning är inkluderad i kostnader. Index för utbetalt ekonomiskt biståndsdelen är KPI. För administrationen är det SCB konsumtionsindex. respektive lägre i kommungrupperna storstäder Skr. 2010/11:102 och förortskommuner. I de resterande sju kommungrupperna har kostnaderna i genomsnitt ökat . Den största ökningen, , har skett i kommungruppen glesbygdskommuner. Diagram 4.3 Kommunernas kostnader för individ- och familjeomsorg per invånare Övriga kommuner, mer än 25000 inv. mindre än 12500 inv. Anm: Kostnaderna anges i fasta priser. Antalet personer med anställning inom kommunernas individ- och familjeomsorg uppgick till 24 400 . Det är en ökning . Majoriteten av de anställda, , var kvinnor. av de anställda var månadsanställda medan resterande andel var timanställda. Det saknas information om hur ökningen av antalet anställda påverkat antalet helårsarbeten. En stor del av de anställda inom individ- och familjeomsorg är socionomer. Enligt undersökning arbetskraftsbarometern har närmare hälften av arbetsgivarna med socionomer anställda, huvudsakligen kommuner, sökt sådan personal . SCB bedömer att tillgången på nyexaminerade sökanden varit god, medan det varit brist på sökande med yrkeserfarenhet. Arbetsgivarna bedömde att antalet anställda socionomer kommer att öka . Rätten till ekonomiskt bistånd regleras i socialtjänstlagen och prövas i varje enskilt fall. Rätten till bistånd kan ges då den enskilde själv inte kan tillgodose sina behov eller kan få dem tillgodosedda på något annat sätt. Biståndet ska utformas så att det stärker den enskildes resurser att leva ett självständigt liv. Målet är att hjälpa den enskilde så att denne kan klara sig utan ekonomiskt bistånd, dvs. hjälp till självförsörjning. I väntan på detta har den enskilde under vissa förutsättningar och efter individuell behovsprövning rätt till ekonomiskt bistånd. Arbetslöshet vanligaste försörjningshindret bland bidragsmottagarna Det saknas en samlad nationell kunskap om hur arbetar med ekonomiskt bistånd, dvs. vilka insatser som ges och vad de ger för resultat. har utarbetat en modell för registrering av uppgifter om orsaker till behov av ekonomiskt bistånd (försörjningshinder) och ändamål med utbetalat ekonomiskt bistånd, som fr.o.m. ligger till grund för kommunernas registrering av dessa uppgifter. Från en testinsamling som gjort framkommer att det mest förekommande försörjningshindret var relaterat till arbetslöshet. hade av biståndsmottagarna arbetslöshet som skäl till sitt försörjningshinder. 19 Av dessa saknade drygt hälften arbetslöshetsersättning. Sociala skäl var det näst vanligaste försörjningshindret (). Det tredje mest förekommande försörjningshindret var sjukskriven med läkarintyg (). Majoriteten av dessa saknade sjukpenning. Sällsynt med individuella bedömningar Det ställs allt högre krav för att få en ansökan om ekonomiskt bistånd prövad. I alltför liten grad görs det individuella bedömningar vid ansökan om ekonomiskt bistånd. Det innebär att det inte tas hänsyn till enskilda personers individuella behov och förutsättningar vilket tycks leda till att bistånd utöver riksnormen är ovanligt oavsett hur den enskildes behov ser ut (, Social tillsyn Länsstyrelsernas iakttagelser , 2010). Stort flyktingmottagande påverkade det ekonomiska biståndet Antalet beviljade uppehållstillstånd för flyktingar och anhöriga till tidigare invandrade utrikes födda har stor betydelse för utvecklingen av 19 , Statistik över försörjningshinder och ändamål med ekonomiskt bistånd. Antalet flyktingar och anhöriga till flyktingar, som Skr. 2010/11:102 fått uppehållstillstånd i uppgick till i genomsnitt 44 000 De huvudsakliga försörjningskällorna för nyanlända flyktingar och deras anhöriga är ekonomiskt bistånd och introduktionsersättning som har ersatts av etableringsstöd för nyanlända. Kommunala arbetsmarknadsenheter i de flesta kommuner Arbetsmarknadsenheter fanns 2009 i av kommunerna (Kommuner och Landsting, Kommunerna och arbets- marknadspolitiken, 2010). De kommunala arbetsmarknadsverksam- heterna drivs helt på kommunala initiativ. Dessa verksamheter är vanligtvis riktade till personer som har försörjningsstöd. Många kommuner utför också uppdragsverksamhet åt framför allt , men till största delen är detta något som kommunerna själva finansierar. Allt fler kommuner redovisar data till den kommunala arbetsmarknadsstatistiken.20 använde 47 kommuner, med totalt 2,4 miljoner invånare, för arbetsmarknads- verksamhet, vilket innebar per invånare. Av samtliga inskrivna (29 000 personer) lämnade 19 000 personer verksamheterna och av dessa gick till osubventionerat arbete. 4.6.3 Kostnader och prestationer Utbetalningarna av ekonomiskt bistånd (inklusive introduktionsersättning till flyktingar och vissa andra utlänningar) uppgick till , en ökning med i löpande priser jämfört med . Uppgifter över antal biståndsmottagare publiceras först , varför nedanstående beskrivning av antal biståndsmottagare sträcker sig . 20 Hatlevoll T., kommuner och landsting, Resultat av kommunala insatser i arbetsmarknadspolitiken 2009, 2010. Utbetalt ekonomiskt bistånd och antal biståndsmottagare Anm: Utbetalat ekonomiskt bistånd anges i löpande priser. saknas uppgift om antalet biståndsmottagare. Källa: , Registret över ekonomiskt bistånd. fick 422 320 personer ekonomiskt bistånd eller introduktionsersättning , vilket motsvarade av befolkningen. Jämfört med 2008 var detta en ökning av antalet biståndsmottagare med . En jämförelse visar att antalet biståndsmottagare har minskat med . ökade utbetalningarna i fasta priser, trots att antalet biståndsmottagare endast ökade . Detta beror på att utbetalt bistånd per hushåll har ökat successivt (även mätt i fasta priser). I genomsnitt utbetalades ca ut per hushåll vilket är en ökning . Antalet genomsnittliga biståndsmånader har också kontinuerligt ökat . var antal biståndsmånader 4,3 i genomsnitt medan den genomsnittliga tiden var 2009. Detta betyder således att den genomsnittlige biståndstagaren inte bara mottar ekonomiskt bistånd utan är också i behov av högre bistånd. Bakgrunden till detta är bl.a. att antalet personer per hushåll har ökat och att andelen biståndshushåll som har andra inkomster har minskat. Det långvariga biståndsmottagandet fortsatte att öka även . mottog 158 000 personer (barn och vuxna) ekonomiskt bistånd , vilket motsvarar av I jämförelse med krisåren har emellertid andelen som uppbär ekonomiskt bistånd Skr. 2010/11:102 minskat. var den andelen . Många unga utrikes födda i behov av ekonomiskt bistånd Det var en stor övervikt för utrikes födda bland de unga biståndsmottagarna. Däremot fanns det inte någon större skillnad mellan kvinnor och män. hade 79 000 personer i åldern ekonomiskt bistånd , vilket motsvarade av befolkningen i denna åldersgrupp (se tabell 4.6. Jämfört med 1997, då biståndstagandet bland unga var som högst, har dock andelen nästan halverats. Orsakerna bakom biståndsbehovet berodde främst på ungas svårigheter att etablera sig på arbetsmarknaden och därmed skaffa en egen försörjning.