prop · GY03135 · 2011-05-05 00:00:00 — behöver diskuteras närmare, bl.a. vilka krav som ska ställas på en Skälen för regeringens förslag: I förekommer sedan ett antal år tillbaka handel med fondandelar över börs. En börshandlad fond, även kallad ETF (), är något förenklat en fond vars andelar är noterade och som kan handlas i realtid på en reglerad En börshandlad fond som är bildad enligt LIF kan vara såväl en specialfond som en värdepappersfond. fonder kan delas in i en primärmarknad och en sekundärmarknad. primärmarknaden agerar fondbolaget genom att emittera och lösa in fondandelar, medan handel på sekundärmarknaden sker mellan olika Tanken med börshandlade fonder är att handeln med fondandelarna framförallt ska äga rum på sekundärmarknaden, alltså att fondandelarna, på samma sätt som aktier, ska köpas och säljas av olika Detta till skillnad från icke börshandlade fonder där handeln med fondandelar sker genom att försäljning och inlösen ombesörjs av fondbolaget. I LIF är utgångspunkten att investeringsfonder ska vara öppna, innebärande bl.a. att andelsägarna ska ha rätt att när som helst få sitt innehav i fonden inlöst av fondbolaget (se SOU 2002:56 s. 459 och 518). Av definitionerna av specialfond och värdepappersfond i LIF framgår att andelar i fonden ska kunna lösas in på begäran av andelsägare. Detsamma gäller definitionen av fondföretag. innehåller emellertid en särreglering av fondbolags skyldighet att erbjuda inlösen av andelar i börshandlade fonder, något som inte införts i svensk rätt. I artikel 1.2 b i UCITS IV-direktivet anges i fråga om sådana fonder att En åtgärd som ett fondföretag vidtar för att säkra att börsvärdet av dess andelar inte i någon väsentlig mån avviker från fondandelsvärdet (NAV) ska jämställas med återköp eller inlösen. Direktivet tillåter alltså att fondbolag, i stället för att erbjuda möjlighet till inlösen av fondandelar i börshandlade fonder, erbjuder möjlighet till försäljning på sekundärmarknaden om det vidtar åtgärder för att säkerställa att det noterade fondandelsvärdet inte i någon väsentlig mån avviker från det underliggande fondandelsvärdet (s.k. I övrigt gäller samma regler för börshandlade fonder som för investeringsfonder i all- mänhet. Regeringen anser att det inte finns några vägande skäl att på denna punkt avvika från direktivet. Inte heller remissinstanserna har rest några grundläggande invändningar mot förslaget. Följden blir att fondbolag inte längre kommer att vara skyldiga att erbjuda möjlighet till inlösen av fondandelar i börshandlade fonder, under förutsättning att fondens andelar noteras på en reglerad marknad och att fondbolaget vidtar åtgärder för att säkerställa att det noterade fondandelsvärdet på denna marknad inte i väsentlig mån avviker från det underliggande fondandelsvärdet, dvs. Den möjlighet som härigenom erbjuds fondandelsägare att sälja fondandelar bör, på samma sätt som anges i artikel 1.2 b i UCITS IV-direktivet, jämställas med sådan möj- lighet till inlösen som avses i 4 kap. 13 § första stycket LIF. Ett tillägg om detta bör göras i paragrafens andra stycke. Definitionerna av specialfond, värdepappersfond och fondföretag i bör modifieras så att de även omfattar börshandlade fonder som uppfyller kraven (1 kap. 1 § tredje stycket). Fondbolaget kan uppfylla sin skyldighet att säkerställa att det noterade fondandelsvärdet inte i väsentlig mån avviker från det underliggande fondandelsvärdet genom att anlita en s.k. marknadsgarant. En marknadsgarant är en finansiell aktör som ställer ut köp- respektive säljkurser för en tillgång. Genom att erbjuda sig att bl.a. köpa fondandelar till ett visst pris, kan marknadsgaranten säkerställa att fondandelsägare ges möjlighet att sälja sina andelar till ett pris som inte i väsentlig mån avviker från NAV-kursen. Marknadsgaranter förekommer vad gäller fondandelar i börshandlade fonder. Marknadsgarantens prissättning sker då på sådant sätt att marknadsgaranten får information från fondbolaget om fondens innehav. Beroende på hur kurserna för fondens värdepapper utvecklas , justerar marknadsgaranten kontinuerligt de köp- och säljkurser denne ställer på marknaden. Marknadsgarantens prissättning underlättas av att börshandlade fonder som regel är s.k. indexfonder. Fondernas utveckling följer alltså utvecklingen av ett index och marknadsgaranten kan justera de köp- och säljkurser som denne ställer utifrån utvecklingen av detta index och dess komponenter. Alldeles oavsett om den aktuella fonden är en indexfond eller inte, torde dock en marknadsgarant inte ha möjlighet att vid var varje tidpunkt ställa en köpkurs som exakt motsvarar det underliggande fondandelsvärdet (NAV- kursen). Exempelvis kan fondbolaget köpa eller sälja tillgångar i fonden, vilket gör att marknadsgarantens beräkningar av det underliggande fondandelsvärde avviker från det verkliga fondandelsvärdet. Det är av detta skäl endast möjligt att kräva att fond- bolaget säkerställer att det noterade fondandelsvärdet inte i väsentlig mån avviker från det underliggande fondandelsvärdet. , som väljer att anlita en marknadsgarant för att säkerställa att det noterade fondandelsvärdet inte i väsentlig mån avviker från det underliggande fondandelsvärdet, bör i avtalet med marknadsgaranten försäkra sig om att marknadsgaranten ställer köp- och säljkurser avseende en tillräcklig volym andelar för att marknaden ska kunna anses vara tillräckligt likvid. Fondbolaget bör även säkerställa att Prop. 2010/11:135 det i avtalet föreskrivs att marknadsgaranten ska tillämpa en marknadsmässig prisskillnad (spread) mellan köp- och säljkurser. Vad som utgör en marknadsmässig prisskillnad varierar beroende på vilken placeringsinriktning den aktuella fonden har och får alltså avgöras från fall till fall. Det bör dock framhållas att vad som utgör en marknadsmässig prisskillnad i stor utsträckning kan förväntas bestämmas av marknaden. Om marknadsgaranten tillämpar en för stor prisskillnad kommer marknadens aktörer att vända sig till andra aktörer på marknaden för att göra affärer. Då marknadsgarantens ersättning för uppdraget som regel utgörs av prisskillnaden alltså mellanskillnaden mellan vad marknadsgaranten köper respektive säljer en tillgång för kan marknadsgaranten under sådana förhållande förväntas justera pris- skillnaden till en mer marknadsmässig nivå. I sitt remissvar har nämnt att det bör övervägas om det bör ställas krav att på att en marknadsgarant bör vara oberoende av fondbolaget för att uppbära en sådan roll. Exempelvis skulle ett fondbolag som ägs av en viss bank då inte få använda sig av samma bank som garant. Enligt regeringens uppfattning är det dock svårt att se att denna roll skulle involvera sådana risker för intressekonflikter att detta kräver särskild lagreglering. som ingår ett avtal med en marknadsgarant bör ha en beredskapsplan för att byta marknadsgarant för den händelse att den av fondbolaget anlitade marknadsgaranten inte fortsätter verksamheten eller säger upp avtalet med fondbolaget. Detta är viktigt för att kunna erbjuda andelsägarna möjlighet till avbrottsfri handel. Det är ett grundläggande krav att fondandelsägare alltid ska ha rätt att lösa in sina fondandelar, och det är fondbolagets skyldighet att se till att detta krav uppfylls. En försäljning på sekundärmarknaden kan, som framgått, fylla samma uppgift och utgör ett alternativt sätt att uppfylla detta krav. Om, av något skäl, en sådan försäljning inte kan genomföras enligt de förutsättningar som beskrivits, kvarstår likväl fondbolagets skyldighet mot andelsägaren. I en sådan situation återgår således i praktiken inlösenskyldigheten till fondbolaget. Utfärdande av fondandelar innan betalning tillförts Regeringens förslag: får medge att fondandelar utfärdas utan att betalning tillförs fonden. att det är säkerställt att betalning tillförs fonden inom rimlig tid. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Regeringens förslag innebär dock att lagtexten utformas direktivkonformt och att interimsandelar inte ska utfärdas innan betalning tillförs fonden. Vidare föreslås ingen ändring i LIF vad gäller Remissinstanserna: De remissinstanser som uttryckt en uppfattning i principiellt positiva till förslaget. dock att viktiga aspekter inte analyserats tillräckligt av utredningen varför dess förslag inte kan tillstyrkas i befintlig form. Skälen för regeringens förslag: Enligt 4 kap. 10 § LIF får en fondandel inte utfärdas innan betalning för andelen har tillförts fonden. Denna reglering har sin bakgrund i, men är striktare , artikel 87 i UCITS IV-direktivet som anger att fondandel får utfärdas om fondtill- gångarna inom sedvanlig tid tillförs betalning motsvarande emissionens Den svenska regleringen får till följd att om en investerare önskar byta andelar i en fond mot andelar i en annan, måste investeraren först avveckla sitt innehav i den tidigare fonden och därefter överföra likviden till den nya fonden. Denna ordning innebär att inlösenpriset för andelarna i den tidigare fonden sätts som inlösen sker, medan teckningskursen för andelarna i den nya fonden sätts först den dag då betalning tillförs fonden. löper investeraren risken att vara utan exponering mot värdepappersmarknaden. bestämmelserna, som alltså är något striktare än motsvarande bestämmelser i , får till följd att en investerare, som inte vill ha sina medel oplacerade , kan komma att avstå från att investera i en svensk fond. Detta gäller framför allt institutionella Enligt regeringens uppfattning finns skäl att införa en reglering som är i linje med den som anges i UCITS IV-direktivet. En sådan reglering kan utformas på flera sätt. Utredningen har föreslagit en ordning där möjlighet öppnas för fondbolag att erbjuda investerare att teckna andelar till en teckningskurs som fastställs före det att betalning för de tecknade andelarna tillförts fonden. Fondbolag ska således kunna erbjuda investerare möjlighet att teckna sig för fondandelar till den första teckningskurs som fastställs efter att fondbolaget mottagit teckningsanmälan och utan att betalning har tillförts fonden. Om denna möjlighet utnyttjas ska fondbolaget i stället för att utfärda nya andelar göra en registrering i andelsägareregistret av tecknade men inte betalda andelar, s.k. interimsandelar. Regeringen anser att den föreslagna lösningen i princip kan vara tilltalande, men menar att det är en onödigt komplicerad lösning för att hantera en i sammanhanget relativt begränsad risk. Enligt regeringens uppfattning ger direktivets skrivningar en tillräcklig grund även för den svenska Regeringens förslag är därför att bestämmelsen ska motsvara det som anges i UCITS IV-direktivet. Substantiellt innebär detta att fondbolaget, om det utfärdar fondandelar utan krav på samtidig likvid, har skyldigheten att på lämpligt sätt säkerställa att köparen av andelarna kommer att erlägga likvid inom Kravet på att fondbolaget ska säkerställa att fonden kommer att tillföras betalning kan uppfyllas exempelvis genom att bolaget kontrollerar köparens finansiella status och betalningsförmåga, genom att kräva bankgaranti för betalningen, genom att investeraren uppvisar att ett kreditinstitut inlett en betalningsöverföring till fonden eller genom att fondbolaget erhåller en fullmakt att överföra likviden från avyttringen i en av fondbolagets fonder till en annan av fondbolagets fonder. grad av säkerställande bör krävas om teckningsbeloppet är betydande i relation till fondbolagets kapital. Vad som är rimlig tid eller, som det uttrycks i direktivet, sedvanlig tid bestäms av den praxis vad gäller Prop. 2010/11:135 tidsram för clearing och avveckling som gäller på marknaden. innebär att betalning som regel ska tillföras fonden inom den tid som krävs för att fonden ska kunna fullgöra de förpliktelser som fondbolaget redan vid teckningstidpunkten kan förväntas ha åtagit sig på den relevanta marknaden. För handel på den svenska aktiemarknaden uppgår normalt (t+3). som medger att fondandelar utfärdas utan samtidig likvid ska självt bära alla kostnader som kan uppkomma för hanteringen. Det kan inte anses ligga i den lagstadgade skyldigheten att agera i andelsägarnas intresse att fondbolaget låter fonden bära några kostnader för detta. Det är fondbolaget som fattar beslut om att medge att det här beskrivna förfarandet tillämpas och fondbolaget bör därför bära de risker som ligger i förfarandet. Om betalningen för fondandelarna skulle inflyta först efter det att de finansiella instrument som förvärvats för fondens räkning betalats kan en kreditkostnad uppstå. Om betalning inte alls skulle inflyta kan finansiella instrument behöva säljas till eventuell förlust. Kravet på säkerställande av betalning inom rimlig kan då inte anses uppfyllt. De kostnader eller förluster som uppkommer ska därför bäras av fondbolaget och inte andelsägarna. Någon komplettering av skadestånds- bestämmelsen i 2 kap. 21 § LIF, som utredningen föreslår, är emellertid inte nödvändig. Eftersom kravet på säkerställande av betalning inte kan anses uppfyllt är fondbolaget skyldigt att ersätta skada enligt nämnda bestämmelse till följd av åsidosättande av sina skyldigheter. De utfärdade andelarna ska makuleras om betalning inte inflyter. 14.4Senareläggning av försäljning och inlösen av fondandelar i vissa fall Regeringens förslag: får i undantagsfall senarelägga försäljning och inlösen av fondandelar om det behövs av hänsyn till andelsägarnas intresse. Fondbolaget ska utan dröjsmål underrätta samt berörda investerare och andelsägare om åtgärden. Bolaget ska också underrätta behöriga myndigheter i andra länder inom EES där fondandelar marknadsförs om åtgärden. Sedan orsakerna till senareläggningen upphört, ska bolaget underrätta om detta. får besluta att ett fondbolag ska senarelägga försäljning och inlösen av fondandelar, om det är i andelsägarnas eller allmänhetens intresse. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrat sig i frågan är samtliga i grunden positiva till utredningens förslag. påpekar dock att risker för inlåsningseffekter bör utredas ytterligare och att det bör övervägas om en investerare ska ha rätt att återkalla en påpekar att det också bör bli möjligt att genomföra en s.k. fullständig stängning, med innebörden att fondbolaget då inte ens tar emot köp- och säljorder för senare verkställande. påpekar att förslaget kommer att kräva översyn och justering av myndighetens handelssystem och handelsmodell. Skälen för regeringens förslag: I UCITS IV-direktivet finns en regel som medger att ett fondbolag senarelägger inlösen av fondandelar i undantagsfall, när omständigheterna så kräver och då uppskovet är berättigat med hänsyn till andelsägarnas intressen (se artikel 84.2). Artikeln har oförändrad förts över års UCITS-direktiv. I UCITS IV-direktivet anges att fondföretaget utan dröjsmål ska underrätta de behöriga myndigheterna i hemlandet och i de medlemsstater där fondföretaget marknadsförs om sitt beslut. Vidare medger direktivet att en behörig myndighet får besluta om att inlösen ska senareläggas om det behövs med hänsyn till andelsägarnas eller allmänhetens intresse. Direktivets reglering har till viss del införts i svensk rätt (4 kap. 13 § första stycket LIF). Utgångspunkten i den svenska bestämmelsen är att fondandelar ska lösas in när andelsägaren begär det om det finns medel tillgängliga i investeringsfonden eller om försäljning av fondegendom måste ske för att kunna verkställa inlösen. Fondbolaget får dock, efter anmälan till , avvakta med försäljning av fondens egendom om försäljningen skulle kunna väsentligt missgynna andelsägarna. Bestämmelsen infördes genom aktiefondslagen (1974:931). I förarbetena till 35 § i nämnda lag angavs att undantaget närmast var avsett för vissa oförutsedda eller katastrofbetonade situationer, t.ex. om ett mycket stort antal fondandelsägare eller begär inlösen. Om fondbolaget i ett sådant fall skulle vara tvunget att sälja en stor del av fondens tillgångar, skulle detta kunna medföra ett pristryck nedåt på marknaden, vilket skulle vara till nackdel både för de fondandelsägare som begärt inlösen och för övriga fondandelsägare. Någon yttersta tidsgräns angavs inte med hänsyn till de skiftande förhållandena som kunde föreligga. I stället angavs att det fick ankomma på inspektionen att följa tillämpningen av undantagsregeln och vid behov göra erinringar eller andra ingripanden hos ifrågavarande fondbolag (prop. 1974:128 s. 179). Bestämmelsen i 4 kap. 13 § LIF tar således sikte på den situationen att försäljning av fondegendom via prispåverkan skulle missgynna hela eller delar av andelsägarkollektivet. Det kan emellertid uppkomma andra situationer där inlösen av fondandelar kan behöva senareläggas av hänsyn till andelsägarnas intresse. Det kan röra sig om fall när tillgångarna i en investeringsfond på grund av särskilda omständigheter inte kan värderas på ett adekvat sätt eller där likviditeten i de underliggande tillgångarna är otillfredsställande. Här ska dock noteras det allmänna likviditetskrav avseende fondens tillgångar som finns i 5 kap. 1 § andra stycket LIF. Om fondbolaget ändå av olika skäl inte kan säkerställa en korrekt marknadsvärdering av tillgångarna i fonden finns risk att vissa andelsägare gynnas på andra andelsägares bekostnad. Det är i sådana fall varken förenligt med principen om marknadsvärdering eller kraven på likabehandling av andelsägarna att tillåta att andelsägare löser in andelar. Ett exempel är när en börs på vilken fondtillgångar handlas tillfälligt stängts. Fondbolaget får genom en senareläggning av inlösen en möjlighet att åsätta tillgångarna ett tillförlitligt värde. Det kan också finnas ett värde i att andelsägarna inte behöver känna sig tvingade att vidta åtgärder avseende sitt sparande i en krissituation. Det finns således skäl att göra bestämmelsen mer generell i sin utformning. Utgångspunkten bör vara hur möjligheten att senarelägga inlösen är utformad i UCITS IV-direktivet. Eftersom andelsägarens rätt att få sina fondandelar inlösta är grundläggande i fondlagstiftningen bör det endast komma i fråga att senarelägga inlösen i undantagsfall och då det är berättigat med hänsyn till andelsägarnas intresse. Dessa förutsättningar framgår också av direktivet. Senareläggning bör endast kunna ske i situationer av oförutsedd karaktär där inte andra för andelsägarna mer rimliga åtgärder står till buds. Det bör exempelvis, såvitt gäller stora utflöden ur fonden, i normalfallet inte komma i fråga att senarelägga inlösen om inte fondbolaget använt sig av möjligheten till kortfristig upplåning som medges i 5 kap. 23 § andra stycket LIF, där en sådan kortfristig upplåning av fondbolaget bedöms kunna lösa t.ex. en kortfristig likviditetsbrist utan att övriga andelsägare drabbas. En senareläggning av inlösen bör om omständigheterna så kräver kunna vara partiell under förutsättning att delutbetalning sker och att andelsägarna behandlas lika. Utredningen föreslår att regleringen även bör omfatta möjlighet att senarelägga försäljning av fondandelar. Utgångspunkten i fondlagstiftningen är att en investeringsfond ska vara öppen för försäljning av fondandelar till allmänheten. Fondbolaget kan således i princip inte neka någon som vill teckna andelar i en investeringsfond att göra det. För specialfondernas del finns dock möjlighet att begränsa kretsen av investerare om detta anges i fondbestämmelserna (1 kap. 1 § första stycket 18 och 4 kap. 8 § fjärde stycket LIF). Utredningen är av uppfattningen att det emellertid kan finnas undantagssituationer när det är motiverat av hänsyn till andelsägarnas intresse att senarelägga försäljning av andelar i en investeringsfond. Regeringen delar den uppfattningen. Sådan är situationen t.ex. i fallet när en börs stängts och medel från försäljning av fondandelar inte kan placeras i enlighet med fondbestämmelserna. Artikel 84 i UCITS IV-direktivet behandlar endast senareläggning av inlösen av fondandelar och säger ingenting om senareläggning av försäljning eller teckning av andelar. I direktivet finns dock nya regler som omfattar såväl senareläggning av inlösen som teckning av fondandelar (se artiklarna 45.2 och 60.3). Det är således inte oförenligt med direktivet att införa en uttalad möjlighet för fondbolag att senarelägga försäljning av fondandelar. Principen om att investerings- fonder ska vara öppna för försäljning på sätt som föreskrivs i lag och fondbestämmelser är skyddsvärd, men rätten att lösa in andelar är i än högre grad skyddsvärd. Regeringen delar den bedömning som utredningen gör att det även bör vara möjligt att senarelägga försäljning av fondandelar. Senareläggning av försäljning innebär hinder för en investerare att teckna andelar vid ett visst givet tillfälle. När hindret för teckning upphört har investeraren naturligtvis rätt att teckna andelar utifrån de förutsättningar som följer av lag och fondbestämmelser. Fondbolaget måste vid senareläggning behandla alla investerare som vill teckna fondandelar och fondandelsägare som vill lösa in andelar lika. De order som ges in till ett fondbolag ska verkställas i den ordning de kom in. Värdering och utbetalning ska ske när hindret för senareläggningen upphört, dvs. när fondbolaget åter kan möta tecknings- eller inlösenbegäran. Investerarna bör ges en reell möjlighet att reagera på en senareläggning. Detta förutsätter att fondbolaget tydligt informerar om sitt beslut om senareläggning. Oavsett om fråga är om senareläggning av försäljning eller inlösen måste berörda investerare och fondandelsägare ges information om senareläggningen och om vad denna innebär. De bör underrättas om senareläggningen på lämpligt sätt beroende på vad som är möjligt i varje situation, t.ex. med hänsyn till hur länge en senareläggning kan antas vara och vad som orsakat den. Med tanke på att ett beslut om senareläggning normalt torde tas med kort varsel och som svar på extraordinära störningar kan möjligheterna att nå fram till varje enskild investerare vara begränsade. Informationen bör därför få ske via fondbolagets hemsida, via bolagets distributörer och via media. Den föreslagna bestämmelsen om senareläggning kommer att kunna träffa situationer som sinsemellan är olika. Det går inte att på förhand räkna upp alla de situationer som skulle kunna förekomma. Eftersom senareläggningsmöjligheten endast får användas i undantagsfall kan det dock inte vara fråga om situationer som uppkommer mer regelmässigt. Fondbolaget ska kunna påvisa att åtgärden är berättigad av hänsyn till andelsägarnas intresse. I vissa fall kan andelsägarnas intressen vara motstridiga, t.ex. i en situation där vissa andelsägare önskar få sina fondandelar inlösta omgående, men där det inte ligger i övriga andelsägares intresse att möta begäran om inlösen. En sådan situation uppstår när fondegendom måste säljas på ett sätt som missgynnar kvarvarande andelsägare i fonden. Här måste det göras en rimlig avvägning mellan andelsägarnas intressen. Ett beslut om senareläggning bör få fattas av fondbolaget utan föregående anmälan till . I de situationer när en senareläggning kan bli aktuell torde det regelmässigt råda viss brådska med att fatta beslutet och verkställa det. Någon tid att avvakta ett beslut från finns då som regel inte. Det är också rimligt att fondbolaget bär det fulla ansvaret för beslutet. Fondbolaget ska dock utan dröjsmål underrätta inspektionen om beslutet. Detta krav framgår av UCITS IV-direktivet (se artikel 84.3). Där framgår också att fondbolaget ska underrätta de behöriga myndigheterna i samtliga medlemsstater där andelar i den aktuella värdepappersfonden marknadsförs. Regeringen föreslår att en bestämmelse om detta tas in i LIF. Så snart orsakerna till senareläggningen upphört ska beslutet om senareläggningen hävas. Ett beslut om senareläggning kan, beroende på vad som orsakat det, komma att vara . Det torde dock regelmässigt endast komma att handla . Regeringen delar utredningens bedömning att fondbolaget, när orsakerna till senareläggningen upphört, ska underrätta om detta.