prop · GY03124 · 2011-04-06 00:00:00 — Sekretess gäller för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs och uppgiften förekommer i ärende hos en statlig myndighet om innehav av 1.aktier i bankaktiebolag, kreditmarknadsbolag, värdepappersbolag, fondbolag eller försäkringsaktiebolag, 2.andelar i medlemsbank eller kreditmarknadsförening, eller 3. aktier eller andelar 3. aktier eller andelar Sekretessen gäller inte beslut av myndigheten och inte heller för uppgift från en annan myndighet om uppgiften inte är sekretessreglerad där. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2009:1419. 2. pengar och de företag som har undantagits från tillståndsplikt enligt lagen (2011:000) om elek- troniska pengar, Förslag till lag om ändring i lagen (2010:751) om 1 kap. 3 och 4 §§, 2 kap. 2 §, 3 kap. 5 kap. 2 § och 6 kap. 5 § samt rubriken närmast före 5 kap. 2 § lagen (2010:751) om betaltjänster ska ha följande lydelse. Med betaltjänstleverantörer avses i denna lag följande tillhandahållare av betaltjänster: 1. banker och kreditmarknadsföretag enligt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, 2. pengar och de företag som har undantagits från tillstånd enligt lagen (2002:149) om utgivning av elektroniska pengar, 3.betalningsinstitut och de fysiska eller juridiska personer som har undantagits från tillståndsplikt enligt 2 kap. 3 §, 4.statliga och kommunala myndigheter, när de inte ägnar sig åt myndighetsutövning, 5.utländska fysiska och juridiska personer samt myndigheter inom EES, motsvarande dem i 14 med undantag av sådana fysiska eller juridiska personer som har undantagits från tillståndsplikt enligt nationella bestämmelser som genomför och rådets direktiv /64/EG om betaltjänster på den inre marknaden och om ändring av direktiven /7/EG, 2002/65/EG, 2005/60/EG och 2006/48/EG samt upphävande av direktiv /5/EG, 6.Europeiska och nationella centralbanker i andra EES- länder, när de inte agerar i egenskap av monetär eller offentlig myndighet, 7.postgiroinstitut inom EES som enligt nationell lagstiftning har rätt att tillhandahålla betaltjänster, och 8.filialer till kreditinstitut från länder utanför EES. I denna lag betyder 1.autogiro: en betaltjänst för debitering av en betalares betalkonto, där initiativet till en betalningstransaktion tas av betalningsmottagaren på grundval av betalarens samtycke till mottagaren, mottagarens betal- tjänstleverantör eller betalarens egen betaltjänstleverantör, 2.bankdag: på vilken en betaltjänstleverantör har öppet för verksamhet i den utsträckning som krävs för genomförande av en betalningstransaktion, 3.betalare: en fysisk eller juridisk person som är antingen betal- kontoinnehavare och som godkänner en betalningsorder från detta betal- konto, eller en fysisk eller juridisk person som lämnar en betal- 4.betalkonto: ett konto som innehas i en eller flera betal- Prop. 2010/11:124 tjänstanvändares namn och som är avsett för genomförandet av betalningstransaktioner, 5.betalningsinstitut: ett aktiebolag eller en ekonomisk förening som har fått tillstånd att tillhandahålla betaltjänster enligt 2 kap., 6.betalningsinstrument: ett kontokort eller något annat personligt instrument eller en personlig rutin som används för att initiera en betal- ningsorder, 7.betalningsmottagare: en fysisk eller juridisk person som är den avsedda mottagaren av medel vid en betalningstransaktion, 8.betalningsorder: varje instruktion som en betalare eller betalnings- mottagare ger sin betaltjänstleverantör om att en betalningstransaktion ska genomföras, 9.betalningssystem: ett generellt betalsystem enligt 1 kap. 3 § andra stycket lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, 10.betalningstransaktion: insättning, uttag eller överföring av medel som initieras av betalaren eller betalningsmottagaren, oberoende av eventuella underliggande förpliktelser mellan betalaren och betal- ningsmottagaren, 11.betaltjänstanvändare: en fysisk eller juridisk person som utnyttjar en betaltjänst, 12.debitera: att medel dras från ett konto, 13.filial: ett avdelningskontor med självständig förvaltning, varvid även ett utländskt betalningsinstituts etablering av flera driftställen ska anses som en enda filial, 14.grupp: detsamma som i 1 kap. 7 § lagen (2006:531) om särskild tillsyn över finansiella konglomerat, 15.hemland: det land där ett företag har fått tillstånd att driva sådan verksamhet som avses i denna lag, 16.konsument: en fysisk person som handlar huvudsakligen för ända- mål som faller utanför näringsverksamhet, 17.kreditera: att medel tillförs ett konto, 18.kvalificerat innehav: detsamma som i 1 kap. 5 § 14 lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, 19. medel: sedlar och mynt, 19. medel: sedlar och mynt, (2002:149) om utgivning av 20.penningöverföring: en betaltjänst där medel tas emot från en betalare, utan att något betalkonto öppnas i betalarens eller betal- ningsmottagarens namn, uteslutande i syfte att överföra motsvarande belopp till en mottagare eller en annan betaltjänstleverantör som agerar på mottagarens vägnar, eller där dessa medel tas emot på mottagarens vägnar och ställs till mottagarens förfogande, 21.ramavtal: ett avtal om betaltjänster som reglerar genomförandet av kommande enskilda och successiva betalningstransaktioner och som kan innehålla skyldigheter och villkor för att öppna ett betalkonto, 22.referensväxelkurs: den växelkurs som ligger till grund för beräk- ningen av eventuell valutaväxling och görs tillgänglig av betaltjänst- leverantören eller härrör från en offentligt tillgänglig källa, 2. pengar och de företag som har undantagits från tillståndsplikt enligt lagen (2011:000) om elektroniska pengar, 23. referensräntesats: den räntesats som ligger till grund för beräk- Prop. 2010/11:124 ningen av eventuell tillämplig ränta och som härrör från en offentligt tillgänglig källa som kan kontrolleras av båda parterna i ett avtal om betaltjänster, 24.registrerad betaltjänstleverantör: en betaltjänstleverantör som undantagits från krav på tillstånd enligt 2 kap. 3 §, 25.startkapital: detsamma som i 1 kap. 5 § 17 lagen om bank- och finansieringsrörelse, 26.unik identifikationskod: en kombination av bokstäver, siffror eller symboler som tillhandahållits av en betaltjänstleverantör, och som en betaltjänstanvändare ska uppge för att otvetydigt identifiera en annan betaltjänstanvändare eller dennes betalkonto, 27.valuteringsdag: den referenstidpunkt som används av en betal- tjänstleverantör för att beräkna räntan på de medel som debiterats eller krediterats ett betalkonto. Tillstånd enligt denna lag behövs inte för 1. banker och kreditmarknadsföretag enligt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, 2. pengar och de företag som har undantagits från tillstånd enligt lagen (2002:149) om utgivning av elektroniska pengar, 3.statliga och kommunala myndigheter, när de inte ägnar sig åt myndighetsutövning, 4.utländska fysiska och juridiska personer samt myndigheter inom EES, motsvarande dem i 13 med undantag av sådana fysiska eller juridiska personer som har undantagits från tillståndsplikt enligt nationella bestämmelser som genomför och rådets direktiv /64/EG, 5.Europeiska och nationella centralbanker i andra EES- länder, när de inte agerar i egenskap av monetär eller offentlig myndighet, 6.postgiroinstitut inom EES som enligt nationell lagstiftning har rätt att tillhandahålla betaltjänster, och 7.filialer till kreditinstitut från länder utanför EES. Ett betalningsinstitut ska ha en kapitalbas som motsvarar minst startkapitalet enligt 1 § eller ett kapitalkrav beräknat enligt 3 eller 4 §. kapitalbas får inte underskrida det högsta av dessa två belopp. Vid beräkningen av kapitalbasen och dess sammansättning gäller 3 kap. lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora exponeringar och föreskrifter meddelade med stöd av 13 kap. 1 § 6 samma lag. Ett betalningsinstitut som tillhör Ett betalningsinstitut som tillhör samma grupp som ett annat betal- samma grupp som ett annat betal- ningsinstitut, eller ett kredit- fondbolag, försäkringsföretag eller får inte vid beräkning av kapital- basen ta med sådana poster som inte vid beräkning av kapitalbasen ingår i beräkningen av något av ta med sådana poster som ingår i dessa företags kapitalbas. beräkningen av något av dessa Ett betalningsinstitut som driver annan verksamhet i enlighet med 5 § får inte vid beräkningen av kapitalbasen ta med sådana poster som ingår i beräkningen av För ett betalningsinstitut som har bytt redovisningsvaluta gäller att kapitalbasen inte får understiga det högsta av de belopp som följer av 6 och 7 §§ lagen (2000:35) om byte av redovisningsvaluta i finansiella För sådana betalningsinstrument som avses i 4 kap. 19 § första stycket får betaltjänstleverantören och betaltjänstanvändaren i ramavtal komma överens om För elektroniska pengar och sådana betalningsinstrument som avses i 4 kap. 19 § första stycket får betaltjänstleverantören och betaltjänstanvändaren i ramavtal komma överens om 1.att leverantören inte behöver underrätta användaren att betalningsordern har avvisats, om det av sammanhanget klart framgår att den inte har utförts, 2.att betalaren inte får återkalla betalningsordern efter att ha godkänt att den genomförs, 3.andra tidsgränser för genomförandet än de som anges i 1822 §§, 4.att det inte ska vara möjligt att spärra betalningsinstrumentet. Om misstanke om bedrägeri kvarstår efter närmare analys, får uppgifter om alla omständigheter som kan tyda på bedrägeri i samband med tillhandahållande eller användning av betaltjänster lämnas till en polismyndighet eller . Uppgifter i ett register som avses i 1 § får lämnas ut till betal- tjänstleverantörer och de som har ansvar för ett betalningssystem när uppgifterna har lämnats till en polismyndighet eller Åklagar- myndigheten. Utlämnande av uppgifter enligt Utlämnande av uppgifter enligt Prop. andra stycket får ske trots 3 kap. andra stycket får ske trots 3 kap. 12 § denna lag, 1 kap. 10 § lagen 12 § denna lag, 1 kap. 10 § lagen 4 § lagen (2002:149) om utgivning av elektroniska pengar. Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning och Europeiska unionens råd har antagit direktivet 2009/110/EG av om rätten att starta och driva affärsverksamhet i pengar samt om tillsyn av sådan verksamhet, om ändring av direktiven /60/EG och 2006/48/EG och om upphävande av direktiv /46/EG (det nya e- penningdirektivet, bilaga 1). Där ges bestämmelser om villkor för att starta och driva affärsverksamhet i pengar samt för tillsyn av sådan verksamhet och om utgivning och möjlighet till inlösen av elektroniska pengar. Det nya e-penningdirektivet ersätter direktivet 2000/46/EG om rätten att starta och driva affärsverksamhet i pengar samt om tillsyn av sådan verksamhet (det gamla e-penningdirektivet). En faktapromemoria om förslaget har överlämnats till (2008/09:FPM29). Regeringen har under förhandlingsarbetet informerat och samrått med och för redogjort för förhandlingsarbetet. och Europeiska unionens råd har tidigare antagit direktivet 2007/64/EG av om betaltjänster på den inre marknaden och om ändring av direktiven /7/EG, 2002/65/EG, 2005/60/EG och 2006/48/EG samt upphävande av direktiv /5/EG. De bestämmelser som ges i betaltjänstdirektivet om utförande av betalnings- transaktioner gäller också när medlen utgörs av elektroniska pengar. Det nya e-penningdirektivet hänvisar även i andra delar till betaltjänst- direktivet och i såväl nya e-penningdirektivet som betaltjänstdirektivet ges hänvisningar till och rådets direktiv /48/EG av om rätten att starta och driva verksamhet i kredit- institut (kreditinstitutsdirektivet). Det gamla e-penningdirektivet har införts i svensk rätt genom lagen (2002:149) om utgivning av elektroniska pengar, medan betaltjänst- direktivet huvudsakligen har införts genom lagen (2010:751) om betaltjänster (betaltjänstlagen). Föreskrifter som rör elektroniska pengar finns även i förordningen (2002:157) om utgivning av elektroniska pengar och föreskrifter om utgivning av elek- troniska pengar (FFFS 2002:14). Direktivets bestämmelser om betal- tjänstanvändarens skyldigheter och ansvar för förluster (artiklarna 56 och 61) har emellertid införts genom lagen (2010:738) om obehöriga transak- tioner med betalningsinstrument. Det nya e-penningdirektivet har behandlats vid möten som Europeiska kommissionen anordnat för sakkunniga inom medlemsstaternas rege- ringskanslier. Vid dessa möten har erfarenheter utbytts från arbetet med att genomföra direktivet och vissa tolkningsfrågor diskuterats. uppdrog åt advokaten , Setterwalls Advokatbyrå, att analysera vilka anpassningar som kan behövas på området för elektroniska pengar till följd av det nya e- penningdirektivet och betaltjänstdirektivet och att föreslå de författnings- ändringar som kan behövas. Per lämnade promemorian Genomförande av det Promemorian har remissbehandlats. lagförslag finns i bilaga 2. En förteckning över remiss- instanserna finns i bilaga 3. En remissammanställning finns tillgänglig i (ärende Fi2010/980). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 5. Lagrådets yttrande finns i bilaga 6. Regeringen har, förutom såvitt avser utformningen av 5 kap. 25 § lagen om elektroniska pengar, följt Lagrådets förslag. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 6.10 samt i författningskommentaren. Därutöver har vissa redaktionella ändringar gjorts i förhållande till lagrådsremissen. I det nya e-penningdirektivet ges föreskrifter om rätten att driva verk- samhet för utgivning av elektroniska pengar. Det gamla e-penning- direktivet anses ha hindrat framväxten av en verklig inre marknad för tjänster på området för elektroniska pengar och utvecklingen av användarvänliga sådana tjänster. Det nya direktivet syftar därför till att undanröja hinder mot marknadstillträde, att göra det enklare att starta och driva affärsverksamhet för utgivning av elektroniska pengar och att ge stöd för nya användaranpassade tjänster. Direktivet har ett nära samband med betaltjänstdirektivet, som avses lägga grunden för harmoniserade regler beträffande betaltjänster. Där ges också regler om tillståndsplikt för en ny typ av finansiellt institut, s.k. betalningsinstitut. Delar av betaltjänstdirektivet är tillämpliga även på affärsverksamhet i pengar. Genom hänvisningar i det nya e-penningdirektivet till bestämmelser i betaltjänstdirektivet harmoniseras regleringen för pengar med dem för betalningsinstitut. De betaltjänster som betalningsinstitut får tillhanda- hålla, får tillhandahållas även av pengar. När sådana tjänster tillhandahålls av pengar gäller nära nog samma regler som för betalningsinstitut. Ett mål har varit att villkoren för alla betaltjänstleverantörer ska vara lika. Det nya e-penningdirektivet ska tillämpas på utgivare av elektroniska Enligt artikel 1 ska medlemsstaterna erkänna vissa angivna kate- gorier av utgivare av elektroniska pengar. Till dessa hör kreditinstitut, banker och kreditmarknadsföretag, pengar banker ska erkännas som utgivare när de inte agerar i egenskap av monetär eller offentlig myndighet. Vidare ska medlemsstaterna och deras regionala eller lokala myndigheter erkännas som utgivare när de agerar i egenskap av offentliga myndigheter. Av skäl 17 till direktivet följer också att medlemsstaterna av försiktighetsskäl bör säkerställa att endast dessa aktörer och den som omfattas av ett undantag enligt e-penning- direktivet tillåts att ge ut elektroniska pengar. Enligt skäl 5 och artikel 1.4 tillämpas direktivet inte på penningvärden som lagras på särskilda förskottsbetalade betalningsinstrument, som är avsedda för specifika behov och som har ett begränsat användnings- Med det sistnämnda avses att innehavaren av de elektroniska pengarna endast kan köpa varor och tjänster i lokaler som tillhör utgivaren eller inom ett begränsat nätverk av tjänsteleverantörer enligt affärsöverenskommelse med en professionell utgivare eller från ett begränsat varu- eller tjänsteutbud. Sådana begränsade nätverk kan vara att betalningsinstrumentet endast kan användas för att köpa varor och tjänster i en specifik butik eller butikskedja eller från ett begränsat varu- eller tjänsteutbud, oberoende av var försäljningsstället är geografiskt Vidare framgår att direktivet inte bör tillämpas på penningvärde som används för inköp av digitala varor eller tjänster, då varans eller tjänstens själva karaktär innebär att operatören tillför ett inneboende Prop. 2010/11:124 värde, t.ex. åtkomst, distribution eller sökmöjligheter (skäl 6 och artikel Det förutsätter dock att varan eller tjänsten endast kan användas med hjälp av digital utrustning som till exempel mobiltelefoner eller datorer och att operatören för teleutrustningen eller den digitala eller informationstekniska utrustningen inte agerar enbart som mellanhand mellan betaltjänstanvändaren och leverantören av varorna eller tjänsterna. Detta anges vara fallet om en mobiltelefonabonnent eller annan digital nätverksabonnent betalar nätoperatören direkt och det varken finns en direkt betalningsförbindelse eller en direkt gäldenär/borgenärsförbindelse mellan nätverksabonnenten och tredje- parten som levererar de varor och tjänster som ingår i transaktionen. I direktivet definieras elektroniska pengar som varje elektroniskt eller magnetiskt lagrat penningvärde i form av en fordran på utgivaren som ges ut mot erhållande av medel i syfte att genomföra betalnings- transaktioner och som godtas av en annan fysisk eller juridisk person än utgivaren av elektroniska pengar. Med betalningstransaktioner menas, till följd av en hänvisning till betaltjänstdirektivet, en åtgärd som initieras av betalaren eller betalningsmottagaren vid placering, överföring eller uttag av medel, där medel inkluderar elektroniska pengar. Definitionen, som i några delar skiljer sig från det gamla e-penning- direktivets definition, avses vara teknikneutral samt omfatta alla situa- tioner där betaltjänstleverantören utfärdar ett förskottsbetalat lagrat värde i utbyte mot medel, och det lagrade värdet accepteras av tredje part som betalning (skäl 7). Definitionen ska vidare omfatta elektroniska pengar som lagras antingen i en betalningsanordning som tillhör innehavaren av elektroniska pengar eller fjärrlagras på en server och hanteras av inne- havaren av elektroniska pengar via ett specifikt konto för elektroniska pengar. Avsikten har varit att göra definitionen så vid att den inte bara omfattar de instrument för elektroniska pengar som finns på marknaden utan även sådana som kan komma att utvecklas (skäl 8). Direktivet skiljer mellan pengar (e-penning- institut) och utgivare av elektroniska pengar. pengar hör naturligtvis till den krets av institut som får ge ut elektroniska pengar. för elektroniska pengar avses i direktivet en juridisk person som i enlighet med direktivet har beviljats auktorisation att ge ut elektroniska pengar. Utgivare av elektroniska pengar kan, utöver pengar, vara kreditinstitut, postgiroinstitut samt europeiska och nationella centralbanker liksom medlemsstaterna och dess myndigheter. utgivare kan också räknas undantagna institut och juridiska personer Prop. 2010/11:124 enligt artikel 1.3 och artikel 9. Genomsnittligt utestående elektroniska pengar Genomsnittligt utestående elektroniska pengar definieras i direktivet som genomsnittet av det sammanlagda belopp av skulder hänförliga till elek- troniska pengar som getts ut vid utgången av varje kalenderdag under de sex föregående kalendermånaderna, beräknat den första kalenderdagen i varje kalendermånad och tillämpat för denna kalendermånad. I artikel 6.1 anges vilka verksamheter som pengar ska ha rätt att bedriva. Utöver utgivning av elektroniska pengar får ett pengar tillhandahålla bl.a. de betaltjänster som förtecknas i en bilaga till betaltjänstdirektivet. Ett institut för elek- troniska pengar får därmed bedriva en mer omfattande verksamhet än ett Under de villkor som anges i betaltjänstdirektivet får ett institut för elektroniska pengar även bevilja kredit. I korthet innebär det att kredit kan beviljas för vissa betalningstransaktioner, penningöverföringar och utfärdanden eller förvärvanden av betalningsinstrument om kredit- givningen är en sidoverksamhet, krediten beviljas endast i samband med genomförandet av en betalningstransaktion, krediten är kortfristig och krediten inte beviljas ur medel som erhållits eller innehas för att genomföra en betalningstransaktion. Institutets kapitalbas måste dess- utom vara tillfredsställande stor beräknad enligt bestämmelser i Det anges vidare i artikel 6.1 att kredit inte får beviljas från medel som erhållits i utbyte mot elektroniska pengar som har getts ut. Ett institut för elektroniska pengar ska vidare ha rätt att tillhandahålla operativa tjänster och därtill nära anknutna sidotjänster som avser utgivning av elektroniska pengar eller tillhandahållande av nämnda Ett sådant institut ska vidare ha rätt att tillhandahålla system för överföring av medel med formella och standardiserade rutiner och gemensamma regler för behandling, clearing eller avveckling av pengar ska till skillnad från kreditinstitut inte få ta emot insättningar eller andra återbetalbara medel från allmän- heten (artikel 6.2). De medel som ett pengar tar emot vid utgivning ska utan dröjsmål bytas ut mot elektroniska pengar (artikel 6.3). Sådana medel ska inte betraktas som insättningar. en hänvisning i artikel 6.4 e-penningdirektivet till betaltjänstdirektivet klargörs vidare att ett pengar som tillhandahåller betaltjänster som förtecknas i bilagan till betaltjänstdirektivet endast får ha betalkonton som uteslutande används för betalningstransaktioner och att medel som tas emot från betal-tjänstanvändare för att tillhandahålla betaltjänster inte ska betraktas som insättningar eller elektroniska pengar. Genom en hänvisning i det nya e-penningdirektivet (artikel 3.1) till betaltjänstdirektivet (artikel 10.1) krävs tillstånd för att ge ut elektroniska pengar. Reglerna om tillstånd ska således i tillämpliga delar följa mot- svarande regler för betalningsinstitut (se dock nedan om avvikande regler gällande startkapital och kapitalbas). Hänvisningen innebär vidare att ett offentligt register ska föras över auktoriserade pengar. Tillsyn ska utföras av en utsedd behörig myndighet som ska ha rätt att inhämta information från instituten, utföra platsundersökningar samt utfärda rekommendationer och riktlinjer. ska även ha rätt att upphäva auktorisationen under givna förutsättningar. I direktivets artikel 4 föreskrivs att pengar ska ha ett startkapital på . Av en hänvisning till kredit- institutsdirektivet följer att startkapitalet ska bestå av motsvarande kapital och reserver som ett kreditinstituts icke-gruppbaserade kapitalbas. I artikel 5 ges regler om kapitalbas beträffande verksamhet för ut- givning av elektroniska pengar. Kapitalbasen får aldrig understiga start- kapitalet och inte heller ett belopp motsvarande av genom- snittet av de utestående elektroniska pengarna. De behöriga myndig- heterna får under vissa förutsättningar kräva att ett pengar har ett kapitalkrav som är högre, eller tillåta att institutet har ett kapitalkrav som är högst lägre, än vad som följer av dessa bestämmelser. För betaltjänstverksamhet ska nödvändig kapitalbas beräknas i enlighet med en av de tre metoder som anges i betaltjänstdirektivet. De behöriga myndigheterna ska i enlighet med nationell lagstiftning avgöra vilken metod som är lämpligast. Medlemsstaterna ska kräva att pengar, på sätt som anges i betaltjänstdirektivet, skyddar de medel som har tagits emot i utbyte mot elektroniska pengar som har getts ut (artikel 7.1). Detta innebär i korthet att medel som mottas i utbyte mot elektroniska pengar som ges ut antingen ska hållas åtskilda eller täckas av försäkring eller motsvarande garanti från ett försäkringsbolag eller ett kreditinstitut som inte tillhör samma grupp som betalningsinstitutet.