prop · GY0359 · 2011-01-31 00:00:00 — Konkurrenslagen innehåller särskilda bestämmelser för vissa former av samarbete mellan små företag, s.k. legalundantag. Det gäller samarbeten inom primära lantbruksföreningar, t.ex. enskilda lantbrukare, och vissa samarbeten mellan taxiföretag. Legalundantagen innebär att förbudet mot konkurrensbegränsande samarbete inte är tillämpligt på ett samarbete om de förutsättningar som anges i de särskilda bestämmelserna är uppfyllda. Bestämmelserna om legalundantag ger parterna i avtalet ett skydd mot ingripanden på konkurrensrättslig grund. Undantaget påverkar dock inte tillämpningen av konkurrenslagens förbud mot missbruk av dominerande ställning. 4.4Förhållandet mellan den svenska konkurrensrätten och Konkurrenslagen är, som tidigare nämnts, utformad med som förebild. Förbudet mot konkurrensbegränsande samarbete och den generella undantagsregeln har sin förebild i artikel 101.1 och 101.3 i EUF-fördraget. En förutsättning för att tillämpa artikel 101 i EUF-fördraget är att handeln mellan medlemsstaterna påverkas. Samhandelskriteriet har tolkats vidsträckt; det räcker att påverkan på samhandeln är potentiell. Till följd av detta begränsar kriteriet inte tillämpning särskilt påtagligt. I tillkännagivandet Riktlinjer om begreppet påverkan på handeln i artikel 81 och 82 i fördraget (EUT C 101, 27.4.2004, s. 81, nu artikel 101 och 102 i EUF-fördraget) redovisar de principer som har utarbetats av unionsdomstolarna beträffande tolkningen av begreppet påverkan på handeln. När det gäller tillämpningen av artikel 101 i EUF-fördraget är en av de viktigaste rättsakterna rådets förordning (EG) nr 1/2003 av om tillämpningen av artiklarna 81 och 82 i EG- fördraget (EGT L 1, , s. 1, Celex 32003R0001, nu artiklarna 101 och 102 i EUF-fördraget). Av förordningen följer att det för och domstolarna finns en skyldighet att, om nationell Prop. 2010/11:59 konkurrensrätt tillämpas på avtal och förfaranden som kan påverka handeln mellan medlemsstaterna inom EU, tillämpa också artikel 101 och 102 i EUF-fördraget (artikel 3). Detta innebär att när en svensk domstol tillämpar t.ex. 2 kap. 1 § konkurrenslagen på ett avtal mellan två företag som kan påverka handeln mellan medlemsstater, är domstolen också skyldig att tillämpa artikel 101 i EUF-fördraget. Förordning (EG) nr 1/2003 bygger på parallella kompetenser. Kommissionen och de nationella konkurrensmyndigheterna inom EU har behörighet att tillämpa artiklarna 101 och 102 i EUF-fördraget fullt ut beträffande avtal och förfaranden som kan påverka handeln mellan medlemsstaterna. I förordningen finns bestämmelser som syftar till att garantera en enhetlig tillämpning av unionens konkurrensregler. Förordning (EG) nr 1/2003 innehåller också regler om samarbete och kompetensfördelning mellan de nationella konkurrensmyndigheterna, domstolarna och kommissionen. I förordningen finns vidare de grund- läggande reglerna avseende förfarandet vid kommissionen. De nationella konkurrensmyndigheterna inom EU och kommissionen ingår och samarbetar i nätverket Network (ECN). EU-förordningar är direkt tillämpliga i medlemsstaterna från den dag de träder i kraft och behöver därför inte omsättas nationellt för att kunna tillämpas av nationella myndigheter och få effekt för enskilda. 5Ett nytt gruppundantag för specialiseringsavtal 5.1.1Lagen om gruppundantag för konkurrensbegränsande specialiseringsavtal Såsom angetts ovan föreskrivs i 2 kap. 3 § konkurrenslagen att sådana grupper av avtal som avses i lagen (2008:582) om gruppundantag för konkurrensbegränsande specialiseringsavtal (gruppundantagslagen) är undantagna från förbudet mot konkurrensbegränsade samarbete i 2 kap. 1 § konkurrenslagen. Gruppundantagslagen är tillämplig på avtal som ingås mellan två eller flera företag om villkoren för deras produktspecialisering (specialise- ringsavtal): 1.Avtal om ensidig specialisering, varigenom den ena avtalsparten åtar sig att upphöra med eller avstå från tillverkning av vissa produkter och att köpa dessa av ett konkurrerande företag, medan det sistnämnda företaget åtar sig att tillverka och leverera produkterna i fråga. 2.Avtal om ömsesidig specialisering, varigenom två eller flera avtalsparter ömsesidigt åtar sig att upphöra med eller avstå från tillverkning av vissa olika produkter och att i stället köpa dessa från de andra avtalsparterna som åtar sig att leverera dem. Avtal om gemensam produktion, varigenom två eller flera avtals- Prop. 2010/11:59 parter åtar sig att gemensamt tillverka vissa produkter. I 1 kap. 6 § konkurrenslagen jämställs avtal med beslut av en sammanslutning av företag och samordnade förfaranden mellan företag. Även sådana beslut och förfaranden omfattas av gruppundantagslagen. I gruppundantagslagen finns bestämmelser som undantar specialise- ringsavtal från förbudet mot konkurrensbegränsande samarbete i konkurrenslagen. Lagen gäller endast för sådana avtal som uppfyller förutsättningarna för undantag i den generella, alltid gällande, undan- tagsbestämmelsen i konkurrenslagen. Vidare finns en hänvisning till konkurrenslagen som innebär att i ett visst fall kan återkalla undantaget för ett enskilt avtal om avtalet har följder som är oförenliga med den generella undantagsbestämmelsen i konkurrenslagen. Trots att ett avtal omfattas av det skydd mot ingripanden som grupp- undantaget ger, kan undantaget alltså återkallas om avtalet exempelvis inte bidrar till att förbättra distributionen av varor eller tjänster eller att konsumenterna inte tillförsäkras en skälig andel av den vinst som uppstår genom avtalet. När det gäller de närmare förutsättningarna för gruppundantaget hänvisar lagen till kommissionens förordning (EG) nr 2658/2000 av om tillämpningen av artikel 81.3 i fördraget på grupper av specialiseringsavtal (EGT L 304, 5.12.2000, s. 3, Celex 32000R2658). I lagen finns vissa lagtekniska anpassningar av förordningens bestämmelser till svenska förhållanden. För det fall ett avtal inte uppfyller förutsättningarna för att omfattas av gruppundantagslagen får en prövning av avtalet ske på sedvanligt sätt. Först prövas om avtalet omfattas av förbudet mot konkurrens- begränsande samarbete. Därefter prövas om villkoren för undantag i den generella, alltid gällande, undantagsbestämmelsen är uppfyllda. Att avtalet inte omfattas av gruppundantaget innebär alltså inte att avtalet är eller presumeras vara förbjudet. 5.1.2Lagen hänvisar till kommissionens gamla förordning om gruppundantag för specialiseringsavtal De närmare förutsättningarna och villkoren för att ett avtal m.m. ska omfattas av gruppundantaget regleras i kommissionens förordning (EG) nr 2658/2000. Detta framgår genom en hänvisning i gruppundantags- Förordningen är tidsbegränsad och upphörde Nedan görs en kortfattad genomgång av de artiklar som är av betydelse för tillämpningen av lagen. Artikel 2 innehåller definitioner av en rad begrepp. undantaget till att även omfatta vissa inköps- och försäljningsavtal. artikel 4 finns en föreskrift om marknadsandelar. Där sägs att undantaget endast gäller om de deltagande företagens sammanlagda marknadsandel inte överstiger av den relevanta marknaden. om parterna tillsammans har en marknadsandel , är gruppundantaget inte tillämpligt. Bestämmelserna i artikel 5.1 anger i vilka fall ett specialiseringsavtal inte omfattas av gruppundantaget, trots att företagens marknadsandel inte Undantaget gäller inte avtal som direkt eller Prop. 2010/11:59 indirekt, ensamt eller i samverkan med andra faktorer under parternas kontroll syftar till att a)fastställa priser vid försäljning av produkterna till tredje man, b)begränsa produktion eller försäljning, eller c)dela upp marknader eller kundunderlag. I artikel 5.2 finns bestämmelser som anger i vilka fall en begränsning av produktion eller en prisfastställelse kan accepteras. Artikel 6 i förordningen innehåller bestämmelser om hur marknads- andelarna ska fastställas. Där regleras också följderna av att marknads- andelströskeln om överskrids för ett avtal som omfattas av gruppundantaget. 5.2EU-kommissionens nya förordning om gruppundantag för specialiseringsavtal antog förordning (EU) nr 1218/2010 av om tillämpningen av artikel 101.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på vissa grupper av specialiseringsavtal (EUT L 335, 18.12.2010, s. 43, Celex 32010R1218). antog kommissionen riktlinjer för tillämpningen av artikel 101 i EUF-fördraget på horisontella samarbetsavtal (EUT C 11, , Förordningen finns som bilaga 3. Nedan beskrivs huvuddragen i Förordningen bygger i huvudsak på förordning (EG) nr 2658/2000, vilken upphörde att gälla . Artikel 1 innehåller definitioner av de termer och begrepp som används i I förhållande till förordning (EG) nr 2658/2000 har några nya begrepp introducerats, t.ex. specialiseringsprodukt och produkt i Det bör understrykas att med uttrycket avtal avses i förordningen även ett beslut av en företagssammanslutning eller ett I artikel 1.1 a sägs att med uttrycket specialiseringsavtal avses ett ensidigt specialiseringsavtal, ett ömsesidigt specialiseringsavtal eller ett avtal om gemensam produktion. Ett ensidigt specialiseringsavtal är enligt artikel 1.1 b ett avtal mellan två parter som är verksamma på samma produktmarknad, varigenom en part samtycker till att helt eller delvis upphöra med produktion av vissa produkter eller att avstå från att producera dessa produkter och att köpa dem från den andra parten, som förbinder sig att producera och leverera dessa produkter. ett ömsesidigt specialiseringsavtal är enligt artikel 1.1 c ett avtal mellan två eller flera parter som är verksamma på samma produktmarknad, varigenom två eller flera parter ömsesidigt samtycker till att helt eller delvis upphöra med eller avstå från tillverkning av vissa, men skilda Prop. 2010/11:59 produkter och att i stället köpa dessa produkter från övriga parter, som förbinder sig att producera och leverera dem. Avtal om gemensam produktion är enligt artikel 1.1 d ett avtal varigenom två eller flera parter förbinder sig att gemensamt tillverka vissa produkter. Undantaget för konkurrensbegränsande specialiseringsavtal I artikel 2.1 förklarar kommissionen att förbudet mot konkurrens- begränsande samarbete i artikel 101.1 i EUF-fördraget inte är tillämpligt på specialiseringsavtal, om något annat inte följer av förordningen. Vidare anges i artikel 2.2 att gruppundantaget också ska tillämpas på specialiseringsavtal som innehåller bestämmelser om överlåtelse eller licensiering av immateriella rättigheter till en eller flera av parterna, under förutsättning att dessa bestämmelser inte utgör det primära syftet med avtalet, men är direkt knutna till och nödvändiga för att genomföra avtalet. Slutligen anges i artikel 2.3 att gruppundantaget också gäller för specialiseringsavtal genom vilka parterna godtar en exklusiv inköps- eller leveransskyldighet eller parterna inte självständigt säljer specialise- ringsprodukterna utan distribuerar dem gemensamt. För gruppundantaget tillämpas enligt artikel 3 en marknadsandelströskel om . Det innebär att avtalet inte omfattas av gruppundantaget om parternas sammanlagda marknadsandel är högre än . I artikel 5 finns regler om beräkning av marknadsandelar och följden av att tröskeln överskrids. Allvarliga konkurrensbegränsningar som medför att gruppundantaget inte gäller I artikel 4 sägs att gruppundantaget enligt artikel 2 inte ska gälla specia- liseringsavtal som, direkt eller indirekt, ensamt eller i kombination med andra faktorer som parterna kontrollerar, syftar till något av följande: a)Fastställande av priser vid försäljning av produkterna till tredje part, med undantag för fastställande av priser som tas ut av direkt- kunder vid gemensam distribution. b)Begränsning av produktion eller försäljning, med undantag för bestämmelser om överenskomna produktmängder vid avtal om ensidig eller ömsesidig specialisering eller fastställande av kapacitet och produktionsvolym i samband med avtal om gemensam produktion, och fastställande av försäljningsmål i samband med gemensam distribution. c) Uppdelning av marknader eller kunder. Avtal som innehåller sådana begränsningar som nämns i artikel 4 omfattas alltså inte av gruppundantaget, även om parternas marknads- andel skulle understiga . I artikel 6 föreskrivs en tvåårig övergångsperiod för avtal som var i kraft och som inte uppfyller villkoren för undantag enligt förordningen, men som uppfyller villkoren för undantag enligt förordning (EG) nr 2658/2000. enligt artikel 7 i kraft och gäller till utgången av december Regeringens förslag: Gruppundantaget för konkurrensbegränsande specialiseringsavtal ska anpassas till den nya kommissions- Lagändringarna ska träda i kraft . skrifter ska gälla till utgången av för avtal som var i Äldre föreskrifter ska dock inte gälla för avtal som vid ikraftträdandet uppfyller villkoren för gruppundantag enligt de nya föreskrifterna. Promemorians förslag överstämmer med regeringens, med undantag för att lagändringarna föreslås träda i kraft och att äldre föreskrifter föreslås gälla till utgången av . Remissinstanserna tillstyrker eller har inget att erinra mot För att upprätthålla förutsebarheten i konkurrens- reglerna liksom rättslikheten med anser att de svenska reglerna bör träda i kraft som EU- Skälen för regeringens förslag: Ett system med gruppundantag för konkurrensbegränsande specialiseringsavtal har funnits i svensk rätt och bedöms ha fungerat väl. Den nu gällande lagen om gruppundantag för konkurrensbegränsande specialiseringsavtal bygger på kommissionens förordning (EG) nr 2658/2000 av om tillämpning av artikel 81.3 i fördraget på grupper av specialiserings- Denna gruppundantagsförordning har genom en hänvisning i lagen gjorts tillämplig på avtal som omfattas av konkurrenslagen. förordningen nu upphört att gälla och ersatts av förordning (EU) nr 1218/2010 av om tillämpningen av artikel 101.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på vissa grupper av specialiseringsavtal bör svensk rätt anpassas till den nya förordningen. Härigenom bibehålls den rättslikhet som eftersträvas på konkurrens- rättens område, vilket är till gagn för företagen som då kommer att träffas av samma konkurrensregler oavsett om EUF-fördraget eller konkurrens- lagen är tillämplig i det enskilda fallet. Kommissionens nya förordning trädde i kraft . hänsyn härtill bör anpassningen av de svenska reglerna ske så snart som möjligt därefter, vilket av praktiska skäl föreslås vara . Den omständigheten att anpassningen till den nya förordningen inte kraft som förordningen innebär att olika materiella regler kommer att gälla för bedömningen av Prop. 2010/11:59 konkurrensbegränsande specialiseringsavtal. Vilka regler som ska tillämpas avgörs av det s.k. samhandelskriteriet (se avsnitt 4.4). Detta innebär att när samhandeln kan påverkas ska och därmed den nya kommissionsförordningen tillämpas. Om samhandeln inte påverkas tillämpas gruppundantagslagen i gällande lydelse. Till dess lagändringen träder i kraft kan således frågan om samhandel få betydelse för bedömningen av konkurrensbegränsande specialiseringsavtal. Den nya kommissionsförordningen innehåller övergångsbestämmelser. Bestämmelserna innebär att förordning (EG) nr 2658/2000 tillämpas till utgången av för avtal som var i kraft och som uppfyller villkoren för undantag i förordning (EG) nr 2658/2000, men som inte uppfyller villkoren för undantag enligt den nya förordningen. Bestämmelser med motsvarande innehåll bör införas i den svenska gruppundantagslagen för tiden efter och tillämpas till utgången av . Mot bakgrund av intresset av rättslikhet på konkurrensrättens område bör några särskilda övergångs- regler i övrigt inte införas för tiden därefter. 6Ett nytt gruppundantag för avtal om forskning och utveckling 6.1.1Lagen om gruppundantag för konkurrensbegränsande avtal om forskning och utveckling Såsom angetts ovan föreskrivs i 2 kap. 3 § konkurrenslagen att sådana grupper av avtal som avses i lagen (2008:583) om gruppundantag för konkurrensbegränsande avtal om forskning och utveckling (grupp- undantagslagen) är undantagna från förbudet mot konkurrensbegränsade samarbete i konkurrenslagen. Gruppundantagslagen är tillämplig på avtal som ingås mellan två eller flera företag om villkoren för hur de ska bedriva 1.gemensam forskning och utveckling avseende varor eller metoder och gemensamt utnyttjande av forsknings- och utvecklingsresultaten, 2.gemensamt utnyttjande av resultaten av sådan forskning och utveckling avseende produkter eller metoder som bedrivits gemensamt inom ramen för ett tidigare ingånget avtal mellan samma parter, eller 3.gemensam forskning och utveckling avseende varor eller metoder utan gemensamt utnyttjande av resultaten. I 1 kap. 6 § konkurrenslagen jämställs avtal med beslut av en sammanslutning av företag och samordnade förfaranden mellan företag. Även sådana beslut och förfaranden omfattas av gruppundantagslagen. I gruppundantagslagen finns bestämmelser som undantar forsknings- och utvecklingsavtal från förbudet mot konkurrensbegränsande Gruppundantaget gäller endast för sådana avtal som uppfyller förutsättningarna för undantag i den generella, alltid gällande, undantagsbestämmelsen i konkurrenslagen. Vidare finns en hänvisning till konkurrenslagen som innebär att i ett visst fall kan Prop. 2010/11:59 återkalla undantaget för ett enskilt avtal om avtalet har följder som är oförenliga med den generella undantagsbestämmelsen i konkurrenslagen. Trots att ett avtal omfattas av det skydd mot ingripanden som grupp- undantaget ger, kan undantaget alltså återkallas om avtalet exempelvis inte bidrar till att förbättra distributionen av varor eller tjänster eller att konsumenterna inte tillförsäkras en skälig andel av den vinst som uppstår genom avtalet. När det gäller de närmare förutsättningarna för gruppundantag hänvisar lagen till kommissionens förordning (EG) nr 2659/2000 av om tillämpningen av artikel 81.3 i fördraget på grupper av avtal om forskning och utveckling (EGT L 304, 5.12.2000, s. 7, Celex 32000R2659). I lagen finns vissa lagtekniska anpassningar av förordningens bestämmelser till svenska förhållanden. För det fall ett avtal inte uppfyller förutsättningarna för att omfattas av gruppundantagslagen får en prövning av avtalet ske på sedvanligt sätt. Först prövas om avtalet omfattas av förbudet mot konkurrens- begränsande samarbete. Därefter prövas om villkoren för undantag i den generella, alltid gällande, undantagsbestämmelsen är uppfyllda. Att avtalet inte omfattas av gruppundantaget innebär alltså inte att avtalet är eller presumeras vara förbjudet. 6.1.2Lagen hänvisar till kommissionens gamla förordning om gruppundantag för avtal om forskning och utveckling De närmare förutsättningarna och villkoren för att ett avtal m.m. ska omfattas av gruppundantaget regleras i kommissionens förordning (EG) nr 2659/2000. Detta framgår genom en hänvisning i gruppundantags- lagen. Förordningen är tidsbegränsad och upphörde att gälla . Nedan görs en kortfattad genomgång av de artiklar som är av betydelse för tillämpningen av lagen. Artikel 2 innehåller definitioner av en rad begrepp. I artikel 3 anges ett antal villkor som måste vara uppfyllda för att undantaget ska vara tillämpligt, bl.a. märks att alla parter i avtalet måste få tillgång till resultaten av den gemensamma forskningen och utvecklingen för vidare forskning och utnyttjande. I artikel 4 finns bestämmelser om vilka marknadsandelströsklar som gäller för undantag. Det bör noteras att reglerna om marknadsandelar i gruppundantags- lagen inte motsvarar dem som finns i förordningen. Av gruppundantags- lagen följer att någon marknadsandelströskel inte gäller för konkurrerande företag så länge som forsknings- och utvecklingsprojektet pågår. Av motiven till lagen framgår följande (Fm 2001:2, s. 21 f.). Artikel 4 Punkt 1 och 2 i kommissionens nya gruppundantag motsvarar i princip motsvarande bestämmelser i det gamla gruppundantaget, med den förändringen att tröskelvärdet i punkt 2 höjts från till . punkten 1 skall undantag, om företagen inte är konkurrenter, gälla så länge som forsknings- och utvecklingsprojektet pågår. gemensamt, skall undantaget fortsätta att gälla (tidigare ) från den tidpunkt när de produkter som omfattas av avtalet släpps ut på marknaden på den inre marknaden. Punkten 2 avser det fallet att Prop. 2010/11:59 två eller flera företag är konkurrerande företag. Vid sådant förhållande gäller undantag enligt artikel 1 för den tid som anges i punkt 1 endast om de deltagande företagens sammanlagda marknadsandelar vid ingående inte överstiger av den relevanta marknaden för de produkter som kan förbättras eller ersättas av de produkter som omfattas av avtalet. Det kan noteras att det i punkten 2 i den svenska översättningen av förordningen genom ett uppenbart skrivfel intagits även bestämmelsen i punkt 3. Bestämmelsen om tröskelvärden i de fall där två eller flera av de samarbetande företagen är konkurrenter gavs aldrig motsvarande tillämpning i den nu gällande svenska förordningen om gruppundantag för avtal om FoU. Det innebär att det i inte finns någon begränsning avseende marknads- andelar för konkurrenter som samarbetar om FoU. I förordningsmotiven till den förutvarande svenska gruppundantags- förordningen anfördes att uteslutningen av den bestämmelsen i den svenska förordningen medför att konkurrerande tillverkare behandlas på samma sätt som icke konkurrerande tillverkare i det svenska gruppundantaget. Som skäl för det avsteget från EG:s gruppundantag anfördes att det får antas att de samarbeten om utveckling och forskning som kan få verkningar på den svenska marknaden regelmässigt är av den omfattningen att de skall bedömas enligt EES-reglerna varför det inte framstår som meningsfullt att ge förbudet i 6 § konkurrenslagen ett vidsträcktare tillämpningsområde än som blir följden av EES-reglerna. Som framgått ovan har den nu berörda bestämmelsen inte heller getts motsvarande tillämpning i den nu gällande svenska förordningen. I motiven till den nu gällande svenska förordningen (Fm 1996:5, s. 10) anförs som skäl för detta följande. Forsknings- och utvecklingsarbetet i svenska företag är inte i samma utsträckning som i andra länder kopplat till verksamheten inom universitet och högskolor. Vanligen torde det vara de större företagen på marknaden som bedriver forsknings- och utvecklingsarbete. Inte sällan bedrivs sådant arbete även inom ramen för olika branschorganisationer. FoU är värdefulla inslag i en dynamisk ekonomi. Det finns anledning att inta en liberal hållning till forsknings- och utvecklingsarbete. Mot denna bakgrund bör även fortsättningsvis konkurrerande tillverkare jämställas med icke konkurrerande tillverkare i det svenska gruppundantaget. Regeringen anser att de anförda skälen alltjämt föreligger. Det finns därför starka skäl för att också jämställa konkurrerande tillverkare med icke konkurrerande tillverkare i det svenska gruppundantaget. Däremot bör punkt 1 och 3, med viss språklig justering beträffande punkt 1, ges motsvarande tillämpning i det svenska gruppundantaget. Bestämmelserna i artikel 5 anger i vilka fall ett avtal om forskning och utveckling inte omfattas av gruppundantaget. Undantaget gäller inte avtal som direkt eller indirekt, ensamt eller i samverkan med andra faktorer under parternas kontroll syftar till att exempelvis begränsa företagens frihet att bedriva forskning och utveckling inom ett område som saknar anknytning till avtalet eller som syftar till att begränsa produktion eller försäljning eller till att fastställa priser vid försäljning av produkter till tredje man. Artikel 6 i förordningen innehåller bestämmelser om hur marknads- andelarna ska fastställas. Där regleras också följderna av att marknads- andelströskeln om överskrids för ett avtal som omfattas av gruppundantaget. gruppundantag för avtal om forskning och utveckling