prop · GY03150 · 2011-05-24 00:00:00 — I jämförelse med och liksom det klassiska direktivet och försörjningsdirektivet är ordet kvalitetssäkringsstandarder här ersatt av kvalitetsstyrningsstandarder och kvalitetssäkringsåtgärder ersatt av kvalitetsstyrningssystem. Några väsentliga skillnader i sak torde detta inte innebära. Dessutom är tillagt att dessa standarder eller likvärdiga intyg ska vara certifierade av oberoende ackrediterade organ. Dessa skillnader i förhållande till och följer av direktiven. I förhållande till direktivet uttrycks i lagtexten, som Lagrådet har förordat, dock begreppet certifikat på samma sätt som i och , med Prop. 2010/11:150 begreppet intyg. Därutöver förekommer vissa andra språkliga skil- lnader i förhållande till de två andra lagarna. 18 § Om en upphandlande myndighet eller enhet i de fall som avses i 11 § andra stycket 7 kräver att få tillgång till ett av ett oberoende organ upprättat certifikat som intygar att leverantören uppfyller vissa miljöledningsstandarder, ska myndigheten eller enheten hänvisa till och rådets förordning (EG) nr 1221/2009 av om frivilligt deltagande för organisationer i gemenskapens miljölednings- och miljörevisionsordning (Emas) och om upphävande av förordning (EG) nr 761/2001 och kommissionens beslut /681/EG och 2006/193/EG62 eller till miljöledningsstandarder som bygger på relevanta europeiska eller internationella standarder. Miljölednings- standarderna ska vara certifierade av organ som uppfyller unionslagstiftningen eller internationella standarder för certifiering. Myndigheten eller enheten ska godta likvärdiga intyg från andra organ som är etablerade inom EES. Den ska även godta andra bevis på likvärdiga miljöled- ningsåtgärder som lämnas av leverantörer. Paragrafen genomför artikel 44 i direktivet och motsvarar 11 kap. 15 § och 11 kap. 12 § andra och tredje styckena LUF. Förslaget behand- las i avsnitt 8.10.3. I förarbetena till motsvarande paragraf i anfördes bl.a. följande (prop. 2006/07:128 del 1 s. 402). Miljöledningssystem är ett system för att organisera miljöarbetet i ett företag, en myndighet eller en organisation. Systemet har som syfte att kontinuerligt förbättra organisationens miljöprestanda genom ett förebyggande och strukturerat arbetssätt. Arbetet be- drivs i olika faser (planering, genomförande, kontroll och åtgärd). Kraven på miljöledningssystem har preciserats i olika standarder och regelverk. Det sagda har tillämpning även för nu aktuell paragraf. 19 § Om en leverantör är registrerad i en officiell förteckning över godkända leverantörer i ett land inom EES upprättad av behöriga myndigheter eller innehar ett certifikat utfärdat av ett certifieringsorgan som uppfyller europeiska standar- der för certifiering, får det antas att leverantören uppfyller de förutsättningar och krav som anges i 1.11 kap. 1 §, 2 § första stycket 14 och 7, samt i detta kapitel 7 §, 8 § första stycket 1 och 2 samt 11 § andra stycket 1, 3, 6, 8 och 9 när det gäller byggentreprenörer, 2.11 § andra stycket 25 och 10 när det gäller varuleverantörer, eller 3.11 § andra stycket 2 och 49 när det gäller tjänsteleverantörer. 62 EUT L 342, 22.12.2009, s. 1 (Celex 32009R1221). Paragrafen genomför artikel 46.3 i direktivet och motsvarar i huvudsak Prop. 2010/11:150 11 kap. 16 § . Förslaget behandlas i avsnitt 8.10.3. I förhållande till och det klassiska direktivet är tillagt att en officiell förteckning ska vara upprättad av behöriga myndigheter. Skillnaden följer av direktiven. Bestämmelsen innebär endast en presumtion för att leverantören uppfyller vissa i paragrafen specificerade krav om denne är registrerad i en officiell förteckning. Om en upphandlande myndighet har tillgång till tillförlitliga uppgifter om en leverantör som strider mot vad som framgår av en officiell förteckning får därför dessa uppgifter läggas till grund för bedömningen av leverantörens lämplighet (se prop. 2006/07:128 del 1 s. 403 och 404). 20 § I ett selektivt eller förhandlat förfarande eller vid en konkurrenspräglad dialog får en upphandlande myndighet eller enhet begränsa kontrollen av sådana handlingar som avses i 11 kap. samt 12 kap. 2 och 718 §§ som intygar leverantörens lämplighet till de anbudssökande som myndigheten eller enheten avser att bjuda in att lämna anbud respektive att förhandla. Leverantören ska ges skälig tid att komma in med de begärda handlingarna. Paragrafen motsvarar i allt väsentligt 11 kap. 17 § och 11 kap. 13 § LUF. Förslaget behandlas i avsnitt 8.11. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I 11 och 12 kap. finns bestämmelser för de upphandlande myndig- heternas och enheternas möjligheter att ställa krav på att leverantörerna intygar sin kapacitet, lämplighet etc. Genom denna paragraf får de upp- handlande myndigheterna och enheterna samma möjlighet som finns i och att begränsa antalet intyg, certifikat, bevis eller liknande handlingar som måste hanteras vid en upphandling i syfte att visa leverantörens lämplighet att utföra ett visst kontrakt (se prop. 2009/10:180 del 1 s. 341). Alternativa grunder för tilldelning av kontrakt 1 § En upphandlande myndighet eller enhet ska anta antingen 1.det anbud som är det ekonomiskt mest fördelaktiga för den upphandlande myndigheten eller enheten, eller 2.det anbud som innehåller det lägsta priset. Vid bedömningen av vilket anbud som är det ekonomiskt mest fördelaktiga, ska myndigheten eller enheten ta hänsyn till olika kriterier som är kopplade till föremålet för kontraktet, såsom pris, leverans- eller genomförandetid, miljö- egenskaper, driftkostnader, kostnadseffektivitet, kvalitet, ekonomisk livslängd, lönsamhet, försörjningstrygghet, samverkansförmåga, operativa egenskaper, funktionella och tekniska egenskaper, service och tekniskt stöd. En upphandlande myndighet eller enhet ska i annonsen om upphandlingen eller i förfrågningsunderlaget ange vilken grund för tilldelning av kontraktet som kommer att tillämpas. Paragrafen genomför artikel 47.1 i direktivet och motsvarar i stort Prop. 2010/11:150 12 kap. 1 § och . Förslaget behandlas i avsnitt 8.12. I första stycket anges de två alternativa grunderna för tilldelning av kontrakt som den upphandlande myndigheten eller enheten kan tillämpa. I andra stycket anges exempel på tilldelningskriterier som kan ställas upp (prop. 2006/07:128 del 1 s. 405). I förhållande till och är kriterierna ekonomisk livslängd, lönsamhet, försörjningstrygghet, sam- verkansförmåga och operativa egenskaper tillagda. Däremot saknas kriteriet estetik. Enligt tredje stycket ska den valda grunden anges i annonsen om upphandling eller i förfrågningsunderlaget. Det går därefter inte att byta grund (a.prop. s. 405). 2 § Den upphandlande myndigheten eller enheten ska ange hur sådana kriterier som avses i 1 § andra stycket kommer att viktas inbördes vid bedömningen av vilket anbud som är det ekonomiskt mest fördelaktiga. Kriterieviktningen får anges som intervall med en lämplig största tillåtna spridning. Om det enligt den upphandlande myndigheten eller enheten inte är möjligt att ange viktningen av de olika kriterierna, ska dessa anges i fallande prioritets- ordning. Viktningen av kriterierna eller kriteriernas prioritetsordning ska anges i 1.annonsen om upphandlingen, 3.en inbjudan att lämna anbud eller att delta i förhandlingar, 4.det beskrivande dokumentet, eller 5.de kompletterande handlingarna. Paragrafen genomför artikel 34.5 e och 47.2 i direktivet samt motsvarar i stort sett 12 kap. 2 § och . Förslaget behandlas i avsnitt 8.12. Tredje stycket 3 saknar motsvarighet i direktivet och i det klassiska direktivet. Däremot finns en sådan bestämmelse i försörjningsdirektivet och togs därför med även i (se prop. 2006/07:128 del 1 s. 406). För att i så stor utsträckning som möjligt få en överensstämmelse med och tas bestämmelsen in även här. Tredje stycket 4 är en följd av att förfarandet konkurrenspräglad dialog införts och återfinns även i 12 kap. 2 § . I förhållande till och är tredje stycket 5 ny. 3 § En upphandlande myndighet eller enhet får förkasta ett anbud om den finner att priset är onormalt lågt. Anbudet får dock förkastas först sedan myndigheten eller enheten skriftligen begärt en förklaring till det låga anbudet och inte fått ett tillfredsställande svar. En begäran om förklaring kan gälla 1.om anbudsgivaren kan utnyttja särskilt kostnadseffektiva metoder att fullgöra kontraktet, 2.om anbudsgivaren kan utnyttja tekniska lösningar eller ovanligt gynnsamma förhållanden för att fullgöra kontraktet, 3.egenarten hos de varor, tjänster eller byggentreprenader som föreslås av anbudsgivaren, 4. om anbudsgivaren iakttar de bestämmelser om arbetarskydd och arbets- Prop. 2010/11:150 förhållanden som gäller på den ort där kontraktet ska fullgöras, och 5. om anbudsgivaren fått möjlighet att erhålla statligt stöd. Den upphandlande myndigheten eller enheten ska ge anbudsgivaren tillfälle att yttra sig över myndighetens eller enhetens skäl för att förkasta anbudet med beaktande av de lämnade förklaringarna. Paragrafen genomför artikel 49.1 och 49.2 i direktivet och motsvarar 12 kap. 3 § och . Förslaget behandlas i avsnitt 8.12. Bestämmelserna kommenteras utförligt i prop. 2006/07:128 del 1 s. 406409. 4 § Om en upphandlande myndighet eller enhet finner att ett anbud är onormalt lågt på grund av att anbudsgivaren har fått statligt stöd, får myndigheten eller enheten begära en förklaring av anbudsgivaren. Kan anbudsgivaren inte efter en sådan begäran och inom en skälig tidsfrist som angetts av den upphandlande myndigheten eller enheten visa att det är fråga om ett med EUF-fördraget förenligt stöd, får anbudet förkastas. En upphandlande myndighet eller enhet som förkastar ett anbud enligt första stycket ska underrätta Europeiska kommissionen om det. Paragrafen genomför artikel 49.3 i direktivet och motsvarar 12 kap. 4 § och . Förslaget behandlas i avsnitt 8.12. Bestämmelserna kommenteras i prop. 2006/07:128 del 1 s. 409 och 410. Anbudsgivarens val av underleverantör 1 § Den utvalda anbudsgivaren ska ha möjlighet att välja sina underleverantörer för samtliga underleverantörskontrakt som inte omfattas av 3 eller 5 §. Paragrafen genomför artikel 21.1 i direktivet. Förslaget behandlas i avsnitt 11.2.1. Bestämmelsen anger att den vinnande leverantören som huvudregel har rätt att välja sina underleverantörer för samtliga underleverantörs- kontrakt. Bestämmelsen är rubricerad som huvudregel eftersom den gäller i den utsträckning den upphandlande myndigheten eller enheten inte ställer krav på konkurrensutsättning av underleverantörer. 2 § Den upphandlande myndigheten eller enheten får begära att anbudsgivaren i sitt anbud ska ange hur stor del av kontraktet som kan komma att läggas ut på underentreprenad, förslag på underleverantör och föremålet för underleverantörs- kontraktet. Den upphandlande myndigheten eller enheten får begära att anbudsgivaren ska ange alla ändringar som uppstår på underleverantörsnivå under genomförandet av kontraktet. Paragrafen genomför artikel 21.2 i direktivet. Förslaget behandlas i Prop. 2010/11:150 avsnitt 11.2.2. Paragrafens första stycke, som i stort överensstämmer med 6 kap. 11 § och 6 kap. 12 § LUF, anger att den upphandlande myndigheten eller enheten har rätt att begära in uppgifter av anbudsgivarna om hur stor del av kontraktet som de avser att lägga ut på tredje man, vilka under- leverantörer de avser att anlita och vilka delar av kontraktet som under- entreprenaderna avser. Andra stycket har ingen motsvarighet i eller LUF. Bestämmelsen anger att den upphandlande myndigheten eller enheten har rätt att som ett särskilt villkor för fullgörande av kontraktet kräva in uppgifter om de ändringar som uppstår i underleverantörsledet under genomförandet av kontraktet. Den upphandlande myndighetens eller enhetens krav på underentreprenad 3 § Den upphandlande myndigheten eller enheten får begära att den utvalda anbudsgivaren lägger ut en del av kontraktet på underentreprenad. Den upphandlande myndigheten eller enheten ska vid en begäran enligt första stycket ange den procentuella andel som måste läggas ut på underentreprenad i form av intervallvärden med en minimiandel och en maximiandel, med möjlighet för anbudsgivaren att öka denna andel. Maximiandelen får dock inte överstiga av kontraktets värde. Den upphandlande myndigheten eller enheten ska vid en sådan begäran som avses i första stycket kräva att anbudsgivaren i anbudet anger vilken eller vilka delar av anbudet som anbudsgivaren avser att lägga ut på underentreprenad. Paragrafen genomför artikel 21.4 första, tredje och fjärde stycket i direktivet. Förslaget behandlas i avsnitt 11.3.1. Paragrafens första stycke anger att den upphandlande myndigheten eller enheten har rätt att kräva av den utvalda anbudsgivaren att han ska lägga ut en del av kontraktet på underentreprenad. I andra stycket anges en begränsning för denna rätt. Den upphandlande myndigheten eller enheten har inte rätt att kräva att en större andel av kontraktet ska läggas ut än av det totala kontraktets värde. Den upphandlande myndighet eller enhet som utnyttjar möjligheten i första stycket ska i annonsen om upphandling ange den andel som ska läggas ut. Det ska anges i form av ett intervall med en minimiandel och en maximiandel, med ett tak om . Anbudsgivaren ska dock ha rätt att föreslå en högre andel än den som krävs av den upphandlande myndigheten eller enheten. Av tredje stycket framgår att, om den upphandlande myndigheten eller enheten utnyttjar möjligheten att kräva att viss andel av kontraktet ska läggas ut på underentreprenad, så ska den kräva att anbudsgivaren preciserar i sitt anbud vilken del eller vilka delar denne avser att lägga ut på tredje man. Detta är således obligatoriskt för det fall möjligheten i första och andra stycket utnyttjas. 4 § Den upphandlande myndigheten eller enheten får begära att anbudsgivaren ska ange vilken eller vilka delar av anbudet som kan komma att läggas ut på underentreprenad utöver den minimiandel som måste läggas ut enligt 3 § och att ange vilka underleverantörer de avser att anlita. Paragrafen genomför artikel 21.4 femte stycket i direktivet. behandlas i avsnitt 11.3.3. Paragrafen anger att den upphandlande myndigheten eller enheten får begära att anbudsgivarna ska ange vilken eller vilka delar av anbudet som de avser att lägga ut på underentreprenad utöver den minimiandel som måste läggas ut enligt 3 § och att ange vilka underleverantörer de avser att anlita. Till skillnad från vad som anges i 3 § är det inte obligato- riskt för den upphandlande myndigheten eller enheten att infordra uppgift om vilka underleverantörer som kommer att utnyttjas av anbudsgivaren, utan förevarande bestämmelse ger den upphandlande myndigheten eller enheten rätt att kräva in uppgiften. Villkor om tilldelning av underentreprenad 5 § Den upphandlande myndigheten eller enheten får kräva att den utvalda anbudsgivaren, om denne inte är en upphandlande myndighet eller enhet, ska tillämpa 911 §§ för samtliga eller vissa underleverantörskontrakt. lande myndigheten eller enheten ska i sådant fall i kontraktet med anbudsgivaren uppställa villkor om att anbudsgivaren, vid tilldelning av ett underleverantörs- kontrakt till tredje man, ska tillämpa 911 §§. Ställer den upphandlande myndigheten eller enheten krav på underentreprenad enligt 3 §, ska den kräva att den utvalda anbudsgivaren för dessa underleveran- törskontrakt ska tillämpa 911 §§ enligt första stycket. Paragrafen genomför artiklarna 21.3, 21.4 sjätte stycket och 50.1 i Förslaget behandlas i avsnitt 11.3.4. I paragrafen anges ramarna för den upphandlande myndighetens eller enhetens rätt att kräva av den utvalda anbudsgivaren, som inte är en upphandlande myndighet eller enhet, att de grundläggande principerna, annonsering och utvärdering av anbud ska tillämpas beträffande under- leverantörskontrakt som denne avser att tilldela. myndigheten eller enheten kan enligt första stycket kräva att vissa eller samtliga underleverantörskontrakt ska konkurrensutsättas med tillämp- ning av bestämmelserna i 911 §§. Den vinnande leverantören ska i kontraktet med den upphandlande myndigheten eller enheten förpliktas att ställa upp villkor som binder anbudsgivaren att tillämpa bestämmel- serna i 911 §§ vid tilldelningen av underleverantörskontrakt. ningen av kontrakten ska då ske med beaktande av principerna om öppenhet, likabehandling och icke-diskriminering. Vidare har den upp- handlande myndigheten eller enheten rätt att kräva av den vinnande anbudsgivaren att han ska tillämpa bestämmelser om annonsering av de underleverantörskontrakt som uppgår till eller överstiger tröskelvärdet samt rätt att föreskriva att urvalet av underleverantörer ska göras med hjälp av kriterier som den upphandlande myndigheten eller enheten Enligt paragrafens andra stycke ska den upphandlande myndigheten eller enheten, i de fall den enligt 3 § krävt konkurrensutsättning av en del av kontraktet, säkerställa genom villkor i kontraktet med den vinnande Prop. 2010/11:150 anbudsgivaren, om denne inte är en upphandlande myndighet eller enhet, att underleverantörskontrakt ska tilldelas med tillämpning av bestäm- melserna i 911 §§. Sådana villkor är således obligatoriska i de fall som omfattas av paragrafens andra stycke. Understiger underleverantörskontraktets värde tröskelvärdet måste inte reglerna om annonsering tillämpas. Dock gäller enligt artikel 52.7 i direktivet i dessa fall att anbudsgivarna ska tillämpa EUF-fördragets principer gällande öppenhet och konkurrens. Den bestämmelsen har inte bedömts kräva någon särskild införlivning eftersom den täcks av 9 § om de allmänna principerna. Företag som går samman och anknutna företag 6 § Vid tillämpningen av 5 § ska, om flera företag går samman för att erhålla ett kontrakt, inte något av dem anses som tredje man. Detsamma gäller ett anknutet företag. Anbudsgivarens anbud ska innehålla en uttömmande förteckning över företag som avses i första stycket. Förteckningen ska uppdateras när ändringar inträffar i förhållandena mellan företagen. Paragrafen genomför artikel 50.2 i direktivet och motsvarar i huvudsak 13 kap. 6 § avseende byggkoncessioner. Förslaget behandlas i avsnitt 11.3.5. Paragrafen anger i första stycket att om flera företag går samman och ansöker om att delta i en upphandling eller lämnar anbud gemensamt så ska inte något av de deltagande företagen anses som tredje man. Att ett sådant företag kontraheras för en underentreprenad befriar således inte från krav om konkurrensutsättning från den upphandlande myndigheten eller enheten. Detsamma gäller anknutna företag. En definition av anknutna företag finns i 2 kap. 2 §. Av andra stycket framgår att anbudsgivaren i sitt anbud ska tillhanda- hålla en uttömmande förteckning över sådana företag som avses i första stycket och att förteckningen ska uppdateras när ändringar sker i listan. 7 § En upphandlande myndighet eller enhet får avvisa en underleverantör som anbudsgivaren valt i samband med tilldelningsförfarandet för huvudkontraktet eller som den utvalda anbudsgivaren valt ut under genomförandet av kontraktet. Ett sådant avvisande får endast grunda sig på de kriterier som tillämpats vid urvalet av anbudsgivare för huvudkontraktet. Den upphandlande myndigheten eller enheten ska lämna en skriftlig motivering till anbudsgivaren eller den utvalda anbudsgivaren om skälen för avvisningen. Paragrafen genomför artikel 21.5 i direktivet. Förslaget behandlas i avsnitt 11.3.6. Paragrafen anger i första stycket de grunder på vilka den upphandlande myndigheten eller enheten får avvisa en av anbudsgivaren utvald under- Det kan gälla underleverantörer som valts ut av anbuds- givaren i dennes anbud eller som anvisats på uppmaning av den upp- Prop. 2010/11:150 handlande myndigheten eller enheten. Det kan också gälla underleveran- törer som den vinnande anbudsgivaren anlitat i ett senare skede för kontraktets fullgörande. Avvisningen ska grunda sig på sådana kriterier som den upphandlande myndigheten eller enheten använt vid upphand- lingen av huvudkontraktet, dvs. som gällt för den vinnande leverantören. Av andra stycket framgår att den upphandlande myndigheten eller enheten ska ge en skriftlig motivering till avvisningsbeslutet. ringen ska tillställas de anbudsgivare vilkas underentreprenörer avvisats eller den vinnande anbudsgivaren om en dess underentreprenör anlitats under fullgörandet av kontraktet. 8 § De krav som avses i 25 och 7 §§ ska anges i annonsen om upphandling. Paragrafen genomför artikel 21.6 i direktivet. Paragrafen anger vilka krav gällande underentreprenad som ska anges i annonsen om upphandling av den upphandlande myndigheten eller Kraven ska således anges redan i annonsen, inte enbart i för- Skyldigheter för anbudsgivare som inte är upphandlande myndighet eller 9 § Den utvalda anbudsgivaren ska behandla underleverantörer på ett likvärdigt och icke-diskriminerande sätt samt agera på ett öppet sätt. Paragrafen genomför artikel 51 och 52.7 i direktivet. i avsnitt 11.4.2. Bestämmelsen gäller endast sådana anbudsgivare som inte är upp- handlande myndighet eller enhet. För anbudsgivare som är upphandlande myndighet eller enhet gäller bestämmelsen om de allmänna principerna i 1 kap. 11 §. Paragrafen anger att den utvalda anbudsgivaren ska tillämpa prin- ciperna om öppenhet, likabehandling och icke-diskriminering gentemot sina underleverantörer i de fall den upphandlande myndigheten eller enheten har ställt krav på underentreprenad enligt 3 eller 5 §. melsen gäller oavsett om underentreprenadkontraktet uppgår till tröskel- värdet eller inte. 10 § När en utvald anbudsgivare, som inte är en upphandlande myndighet eller enhet, avser att tilldela en tredje man ett underleverantörskontrakt som har ett värde som beräknas uppgå till minst tillämpligt tröskelvärde i 3 kap. 1 § första stycket ska anbudsgivaren annonsera om det. Värdet av underentreprenadkontraktet ska beräknas enligt 3 kap. Annonseringen ska ske enligt 8 kap. 1 §. Vid behov ska annonsen även inne- Prop. 2010/11:150 hålla den upphandlande myndighetens eller enhetens godkännande. krävs dock inte om underleverantörskontraktet uppfyller de villkor som anges i 4 kap. 410 §§. Den utvalda anbudsgivaren får annonsera underentreprenaden enligt 8 kap. 1 § även om någon sådan skyldighet inte föreligger. Paragrafen genomför artikel 52.152.5 och 52.8 i direktivet. Förslaget behandlas i avsnitt 11.4.3. Paragrafen behandlar den vinnande leverantörens skyldighet att annonsera sina underentreprenadkontrakt. Av första stycket, som genomför artikel 52.1 i direktivet, framgår att den utvalda leverantören ska annonsera underentreprenader som över- stiger tröskelvärdet i 3 kap. 1 §. Denna annonseringsskyldighet gäller sådana leverantörer som inte är upphandlande myndigheter eller enheter. För de leverantörer som är upphandlande myndigheter eller enheter ska annonsering ske på sedvanligt sätt för annonsering av upphandling. Av andra stycket, som genomför artikel 52.8 i direktivet, framgår att beräkningsreglerna i 3 kap. gäller för bestämmelserna om beräkning av underentreprenadens värde. Värdet av underentreprenaden ska således enligt 3 kap. 2 § uppskattas till det totala belopp som ska betalas enligt kontraktet. Vid beräkningen ska options- och förlängningsklausuler beaktas som om de utnyttjats. Vidare ska eventuella och ersätt- ningar som den vinnande leverantören planerar att betala till anbuds- givare räknas in i värdet. Beräkningen av värdet av ett underentreprenadkontrakt ska enligt 3 kap. 3 § avse värdet då en annons om entreprenaden skickas ut eller, om en sådan annons inte krävs, då den vinnande leverantören bjuder in underleverantörer till anbudsgivning. Enligt 3 kap. 4 § får en byggentreprenad eller en planerad anskaffning av en viss mängd varor eller tjänster inte delas upp i avsikt att kringgå bestämmelserna om annonsering i första stycket. Värdet av ett kontrakt som avser både varor och tjänster ska enligt 3 kap. 5 § omfatta det totala värdet av kontraktet.