prop · GY03100 · 2011-04-13 00:00:00 — Inte heller t.ex. de reformer som syftat till att förbättra arbetsmarknadssituationen för utrikes födda, den sänkta bolagsskatten eller de infrastruktur- investeringar som gjorts har effektberäknats. Orsaken är att det saknas lämpliga underlag för sådana beräkningar. Sammantaget bedöms dock dessa reformer ha en positiv effekt på den varaktiga sysselsättningen. 40 Rapport 2011:1 från ekonomiska avdelning. Rapporten kan laddas ned från . Tabell 4.3 Långsiktiga effekter av regeringens politik Förändring i procent om annat ej anges -0,6 -0,7 -0,2 -0,2 -1,4 1 Förändring i procentenheter. Anm.: Arbetslöshet avser . Sysselsättning och arbetskraft avser åldersgruppen . Källa: Egna beräkningar. Jobbskatteavdraget bedöms påverka syssel- sättningen genom ett ökat arbetskrafts- deltagande och genom minskad jämviktsarbets- löshet. Arbetskraftsdeltagandet ökar huvud- sakligen för att lönen efter skatt blir högre och det därmed blir mer lönsamt att söka efter jobb. Jobbskatteavdraget och förändringarna i arbetslöshetsförsäkringen ökar utbytet av att arbeta för de som är arbetslösa. När arbets- utbudet ökar leder det till att det blir lättare att anställa och att företagens arbetskostnader ökar i långsammare takt än när det råder brist på arbetskraft. Den ökade sökintensiteten minskar jämviktsarbetslösheten genom att lediga platser tillsätts snabbare och genom att företagen stimuleras att utlysa fler vakanser då den förväntade vakanstiden minskar. Då löne- kostnaderna för företagen vid given efterfrågan utvecklas långsammare, är det mer lönsamt att öka personalstyrkan, vilket ökar sysselsättningen och minskar jämviktsarbetslösheten. Nystartsjobb och de generella och riktade socialavgiftssänkningarna är åtgärder för att öka efterfrågan på arbetskraft och för att stärka ställningen för personer med svag förankring på arbetsmarknaden. Dessa åtgärder gör att arbets- givarens kostnader för att rekrytera minskar och därför ökar efterfrågan. tenderar dock generella sänkningar av socialavgifterna att leda till att arbetstagarnas lönekrav stiger (s.k. övervältring), vilket gör att den långsiktiga sysselsättningseffekten blir lägre än den kortsiktiga sysselsättningseffekten. Reformerna i sjukförsäkringen syftade till att minska utanförskapet genom att stärka arbets förmågan hos de sjukskrivna, skapa drivkrafter till arbete samt stärka efterfrågan på arbetskraft som varit långtidssjukskriven eller uppburit sjuk- och aktivitetsersättning. Genom dessa förändringar ökar även arbetsutbudet. För att analysera effekterna av sjukförsäkringen är det mest relevant att titta på hur antalet personer i arbete och antalet arbetade timmar påverkas eftersom sjukskrivna räknas som sysselsatta i statistiken oavsett om de arbetar eller inte. Skattereduktionen för och ökar förutsättningarna för att hushåll som köper mer av dessa tjänster ökar sitt arbetsutbud, vilket leder till motsvarande högre sysselsättning. Den ökade efterfrågan på arbetskraft till följd av skattereduktionerna bedöms i hög grad inriktas på personer med en svag ställning på arbets- marknaden. Löneeffekter av regeringens politik Den reform som har störst effekt på lönerna är jobbskatteavdraget. Den direkta effekten av jobbskatteavdraget är att lönerna efter skatt ökar vilket bl.a. innebär att det blir mer lönsamt att arbeta. Förutom denna direkta effekt kommer löneeffekter att uppstå till följd av de beteendeändringar som jobbskatteavdraget, reformerna inom arbetslöshetsförsäkringen samt de generella och till unga riktade socialavgifts- sänkningarna medför. I detta avsnitt beräknas den (reala) löne- anpassning efter skatt som är konsistent med de beräknade sysselsättningseffekterna av refor- merna. Analysen fokuserar på den genom- snittliga effekten på lönenivån efter skatt. Det mest troliga är dock att reformerna påverkar olika löntagargrupper i olika stor utsträckning. Men detta analyseras inte här eftersom det är mycket svårt att veta hur lönerna ändras för olika grupper. Analysen beräknar löneutvecklingen efter skatt eftersom merparten av effekterna på arbetsmarknaden bedöms ha fått genomslag . Avsnittet redogör också för den uppskattade effekten på den genomsnittliga lönenivån efter skatt av att fler personer med relativt svag förankring på arbetsmarknaden får arbete till följd av regeringens politik, en s.k. samman- sättningseffekt. Reallöneökning till följd av jobbskatteavdraget, reformerna inom arbetslöshetsförsäkringen och socialavgiftssänkningarna Jobbskatteavdraget bedöms leda till att lönerna efter skatt ökar med i genomsnitt , vilket är den s.k. direkta effekten utan löneanpassning. När arbete blir mer lönsamt tenderar arbetsutbudet att öka och löne- utvecklingstakten att temporärt dämpas. Reformerna i arbetslöshetsförsäkringen gör arbete mer lönsamt för dem som är arbetslösa. I likhet med jobbskatteavdraget medför det att sökaktiviteten ökar och löneutvecklingen temporärt dämpas. Bedömningen är att refor- merna i arbetslöshetsförsäkringen leder till att löneutvecklingstakten dämpas marginellt. Sänkningen av de generella socialavgifterna och den riktade sänkningen till ungdomar bedöms temporärt leda till ökad efterfrågan på arbetskraft och till ökade lönekrav. Vid fullständig övervältring innebär det en ökning av lönenivån motsvarande avgiftssänkningen. Även avgiftssänkningen riktad till ungdomar antas övervältras. Den sammanlagda löneanpassningen av jobb- skatteavdraget, förändringarna i arbetslöshets- försäkringen och sänkningen av socialavgifterna är liten. Det betyder att totalt sett är genom- snittslönen efter skatt 2015 högre än den skulle ha varit i avsaknad av reformerna. Den genomsnittliga lönen påverkas också av sammansättningseffekter Den ökande sysselsättningen kommer bl.a. till stånd genom ett ökat arbetsutbud och minskad arbetslöshet i grupper med relativt svag förankring på arbetsmarknaden. I genomsnitt har dessa grupper en lägre produktivitet och därmed en lägre lön än de som redan är sysselsatta. När fler med relativt låga löner träder in på arbetsmarknaden kommer därför den genomsnittliga lönenivån i ekonomin att sänkas genom en s.k. sammansättningseffekt. I beräkningarna antas att de som träder in på arbetsmarknaden och får jobb har av genomsnittsproduktiviteten. Den sammantaget lägre genomsnittliga produktiviteten bedöms minska den genomsnittliga lönen. Den samlade bedömningen är att jämvikts- arbetslösheten är 2020 Förutom regeringens reformer påverkas arbetsmarknadens funktionssätt av den demo- grafiska utvecklingen och effekterna av kraftiga konjunktursvängningar. Den demografiska utvecklingen påverkar jämvikten på arbetsmarknaden genom att arbetskraftens storlek och sammansättning ändras. En ökande andel utrikes födda och unga i arbetskraften 20062020 leder till att syssel- sättningsgraden sjunker då dessa grupper har en i genomsnitt högre arbetslöshet och lägre syssel- sättningsgrad än övriga grupper i befolkningen. Spår av den ekonomiska krisen kommer att finnas kvar på arbetsmarknaden framöver, bl.a. i form av en hög lång- tidsarbetslöshet, lägre sysselsättning och ett lägre arbetskraftsdeltagande. Effekterna av den ekonomiska krisen på arbetsmarknaden bedöms dock inte bli bestående, framför allt på grund av att krisen var relativt kortvarig. Dessutom vidtog regeringen en rad åtgärder för att motverka att den höga arbetslösheten skulle bita sig fast på höga nivåer . Effekterna på arbetsmarknaden av den ekonomiska krisen bedöms helt ha klingat av till 2020. Tabell 4.4 Sammanfattning av faktorer som påverkar arbetsmarknadens funktionssätt 20062020 -2,1 -2,2 -1,4 -0,6 Anm.: Jämviktsarbetslösheten avser ILO-arbetslösheten . Arbetskraftsgraden och sysselsättningsgraden avser åldersgruppen . * I övrigt ingår strukturreformer införda och som bedöms få fullt genomslag efter 2006. Dessutom ingår att taket i arbetslöshetsförsäkringen varit oförändrat. Källa: Egna beräkningar. De genomförda strukturreformerna bedöms sänka jämviktsarbetslösheten med 1,4 procent- enheter (se tabell 4.4). bidrar den demografiska utvecklingen till att jämvikts- arbetslösheten blir högre . I posten övrigt ingår struktur- reformer genomförda och som får fullt genomslag efter 2006, t.ex. reformer inom sjukförsäkringen och skatteförändringar. utom ingår effekten av att taket i arbetslöshets- försäkringen varit oförändrat. Den samlade bedömningen är att jämvikts- arbetslösheten sjunker från 2020 (se diagram 4.23). Diagram 4.23 Jämviktsarbetslöshetens utveckling inkl. och exkl. regeringens politik Anm.: Säsongrensade kvartalsdata. Källor: och egna beräkningar. Sysselsättningsgraden bedöms ligga på 2020, vilket är en ökning med 2 procent- enheter (se tabell 4.4). Regeringens reformer bidrar till att höja sysselsättningsgraden , men detta motverkas av att grupper med förhållandevis låg syssel- sättningsgrad utgör en allt större andel av befolkningen i arbetsför ålder. 4.4.1Indikationer på om politiken leder till en varaktigt högre sysselsättning och ett minskat utanförskap Utan regeringens reformer skulle såväl den varaktiga sysselsättningsgraden (se diagram 4.24) som den varaktiga arbetskraftsgraden (se diagram 4.25) sjunka . Orsaken till detta är dels att många i den stora 1940- talistgenerationen med relativt högt arbetskrafts- deltagande går i pension, dels att de stora barnkullarna fortsätter att komma in på arbetsmarknaden och att invandringen bedöms fortsätta att öka. Unga och utrikes födda, särskilt de som varit i landet, har en relativt låg sysselsättningsgrad. När unga och utrikes födda utgör en allt större andel av befolkningen i arbetsför ålder kommer både arbetskraftsdeltagandet och sysselsätt- ningsgraden att minska totalt sett. Mätt i antal personer kommer dock arbetskraften och sysselsättningen att öka . Diagram 4.24 Den varaktiga sysselsättningsgradens utveckling inkl. och exkl. regeringens politik Varaktig sysselsättningsgrad exkl. politik Källor: och egna beräkningar. Diagram 4.25 Den varaktiga arbetskraftsgradens utveckling inkl. och exkl. regeringens politik Varaktig arbetskraftsgrad exkl. politik Källor: och egna beräkningar. Av diagram 4.24 framgår att den faktiska (uppmätta) sysselsättningsgraden är lägre än den varaktiga sysselsättningsgraden bedöms vara, vilket indikerar att sysselsättningsgraden kan fortsätta att växa utan att resursutnyttjandet på arbetsmarknaden blir ansträngt. Att detta är en rimlig bedömning bekräftas av indikatorer på resursutnyttjandet på arbets- marknaden. Exempelvis är andelen av företagen som rapporterar att de har svårigheter att rekrytera fortfarande förhållandevis låg (se diagram 4.26). I avsnitt 4.2 och 5.4 redovisas ytterligare indikatorer på resursutnyttjandet på arbetsmarknaden. Utan regeringens reformer skulle den faktiska sysselsättningsgraden vara i nivå med den varaktiga sysselsättningsgraden och resursutnyttjandet på arbetsmarknaden skulle då vara balanserat. Detta indikerar att regeringens reformer redan har haft effekt på sysselsättningen. Diagram 4.26 Rekryteringsproblem i näringslivet enligt Anm.: Andel arbetsställen som upplevt arbetskraftsbrist . Brott i tidsserien. avsåg enkätfrågan arbetskraftsbrist under ett längre tidsperspektiv än , vilket resulterade i en högre nivå på bristtalen. Källa: Arbetsförmedlingen. Även den faktiska arbetskraftsgraden är lägre än den varaktiga arbetskraftsgraden (se diagram 4.25). Om regeringens reformer inte hade genomförts skulle den faktiska arbetskraften varit markant högre än den i så fall gällande varaktiga nivån på arbetskraften (streckad linje i diagram 4.25). Arbetskraften stiger vanligtvis till en nivå över den varaktiga nivån i högkonjunk- turer eftersom det då är lätt att få jobb och många söker sig ut på arbetsmarknaden. Eftersom indikatorerna på resursutnyttjandet inte visar tecken på att resursutnyttjandet på arbetsmarknaden är högt (diagram 4.26) är detta en tydlig indikation på att politiken har ökat det varaktiga arbetskraftsdeltagandet. Sambandet mellan BNP och arbetslöshet var svagare under den ekonomiska krisen I diagram 4.27 visas hur arbetslösheten borde ha utvecklats under krisen om sambandet mellan BNP-tillväxten och arbetslösheten hade varit detsamma som det genomsnittliga sambandet för perioden 19972007. Det är uppenbart att den faktiska arbetslösheten stigit betydligt mindre än vad det historiska sambandet förutspår. Detta kan framför allt förklaras av att krisen i stor utsträckning var koncentrerad till industrin, medan resten av näringslivet på- verkades i mindre utsträckning. De åtgärder som regeringen vidtog i samband med krisen i syfte att dämpa fallet i sysselsättning och motverka att arbetslösheten bet sig fast på höga nivåer kan också ha bidragit till denna utveckling. Det är också sannolikt att regeringens strukturella arbetsmarknadsreformer har gjort arbetsmark- naden mer anpassningsbar till nya efterfråge- förhållanden, vilket bidrar till att hålla arbets- lösheten nere. Diagram 4.27 Faktisk och skattad arbetslöshet under krisen Källor: och egna beräkningar. Indikatorer på ett varaktigt minskat antal transfereringsmottagare I diagram 4.28 redovisas den faktiska utveck- lingen av antalet personer som får ersättningar från trygghetssystemen mätt som antalet helårs- ekvivalenter och ett konjunkturrensat mått, dvs. den strukturella nivån på antalet helårs- ekvivalenter. Skillnaden mellan linjerna mäter konjunkturens betydelse för antalet helårs- ekvivalenter. Diagram 4.28 Personer (mätt som helårsekvivalenter) som får ersättningar från vissa trygghetssystem Konjunturrensat mått på antalet Anm.: Utfall 1980-2010, prognos 2011-2015. Källor: och egna beräkningar. De resultat som presenteras i diagram 4.28 tyder på att minskningen av antalet helårsekvivalenter huvudsakligen berodde på strukturella faktorer. Det framgår av diagrammet genom att linjerna mer eller mindre samman- faller . Det kan finnas flera olika strukturella förklaringsfaktorer bakom denna utveckling, t.ex. demografiska förändringar och regeringens reformer. En fördjupad analys (som inte redovisas) visar att strukturella faktorer tycks vara särskilt betydelsefulla för att förklara minskningen i an- talet helårsekvivalenter i ohälsa. Sannolikt har t.ex. attitydförändringar och regeringens sjukförsäkringsreform bidragit till detta. Där- emot tycks minskningen av antalet personer som fick någon ersättning från de arbetslöshets- relaterade systemen huvudsakligen bero på den goda konjunktur- utvecklingen. Ökningen av antalet helårsekvivalenter 2009 var huvudsakligen en konsekvens av det försämrade konjunkturläget. Det syns i diagram 4.28 genom att det konjunkturrensade måttet minskar. Konjunkturläget fortsatte att påverka antalet helårsekvivalenter 2010, då det faktiska antalet föll lite mindre än det konjunkturrensade måttet. De negativa struk- turella effekterna på arbetsmarknaden blev dock inte alls lika omfattande som efter 1990-tals- krisen (se avsnittet ovan för tänkbara för- klaringar). Helårsekvivalenterna mäter både kort- och långvarigt ersättningsmottagande. Det är mer allvarligt om personer är långvarigt försörjda av olika trygghetssystem än om ersättningsperio- derna är korta. Det är därför viktigt att analysera hur ersättningsperiodernas längd har utvecklats. I diagram 4.29 visas antalet personer som mottar ersättningar från vissa trygghetssystem fördelat på den totala ersättningsperiodens längd.41 Diagram 4.29 Personer som får ersättning från vissa trygghetssystem fördelat på ersättningsperiodens längd 52- veckor (höger axel) Anm.: Säsongrensade data. Ersättningstider som är längre än har minskat . Korta ersättningsperioder minskade till början av 2008, men började sedan öka igen på grund av krisen. har utvecklingen av antalet korta ersättningsperioder dock vänt nedåt igen. Sammanfattningsvis påverkades antalet helårs- ekvivalenter i de olika ersättningssystemen fortfarande av konjunkturläget 2010 men endast marginellt. Framöver väntas antalet helårs- ekvivalenter att fortsätta minska, till följd av både konjunkturella och strukturella faktorer. 4.4.2Indikationer på om reformerna inom sjukförsäkringen har avsedd effekt Regeringen har genomfört ett omfattande reformpaket inom sjukförsäkringen som på ett övergripande plan syftar till att skapa en trygg försäkring vid sjukdom som genom hjälp och stöd främjar en återgång till arbete.42 Reformpaketet är avsett att skapa drivkrafter till 41Ersättningsperioden avser den totala sammanhängande tiden i trygg- hetssystem oavsett ersättningsslag. De ersättningar som ingår är sjuk- och rehabiliteringspenning, sjuk- och aktivitetsersättning, arbetslöshets- ersättning samt ersättning vid deltagande i arbetsmarknadspolitiska program (aktivitetsstöd). 42För en beskrivning av dessa reformer se exempelvis budget- propositionen (prop. 2007/08:1 Förslag till statsbudget, finansplan m.m. avsnitt 1.4.2). arbete, stimulera tidiga och aktiva insatser från berörda aktörer, stärka arbetsförmågan hos de sjukskrivna samt underlätta anställning av långtidssjukskrivna och personer med sjuk- och aktivitetsersättning.43 Reformerna har även genomförts i syfte att tydliggöra rollfördelningen mellan sjuk- och arbetslöshetsförsäkringen. Sjukförsäkringen ska vara en inkomstförsäkring för den som helt eller delvis saknar arbetsförmåga på grund av sjukdom eller skada. Sjukförsäkringen ska inte vara en yrkesförsäkring utan ska ge drivkrafter för individen, och alla runt omkring individen, för återgång till det tidigare arbetet eller till ett nytt arbete. Arbetslöshetsförsäkringen ska vara en omställningsförsäkring för arbetssökande. Antalet personer med sjukpenning minskar och ökade antalet personer med sjukpenning mycket kraftigt (se diagram 5.30). Det berodde framför allt på att sjukfallen blev längre, men även på att de blev fler i antal. vände utvecklingen mot allt färre och kortare sjukfall. Till viss del kan denna utveckling förklaras av att fler med sjukpenning istället fick sjukersättning (tidigare förtidspension). Utvecklingen med kortare sjuk- fall accelererade . Framför allt minskade antalet riktigt långa sjukfall (se diagram 4.30). Det finns många möjliga förklaringar till den positiva utvecklingen . Mycket tyder dock på att en viktig förklaring är att olika reformer har samverkat med förändrade attityder och normer. Regeringen har även genomfört reformer som gjort det mer lönsamt att arbeta. Jobbskatteavdraget är den viktigaste reformen i detta avseende. Det finns stöd i forskningen för att detta kan ha bidragit till de minskade sjuktalen.44 Diagram 4.30 Personer med sjukpenning fördelat på sjukdomslängd 52- veckor (höger axel) Anm.: Säsongrensade data. Källor: och egna beräkningar. En studie från Inspektionen för social- försäkringen påvisar positiva effekter av rehabiliteringskedjan.45 Närmare bestämt visas att införandet av en tidsgräns för prövning av arbetsförmågan mot hela arbetsmarknaden efter sex månaders sjukfrånvaro har minskat antalet sjukfall. och har granskat hur reformerna i sjukförsäkringen påverkat de olika aktörerna i sjukskrivnings- processen.46 Den samlade bilden är att reformerna tillsammans med nya arbetssätt på har lett till tidigare insatser och tydligare regler. Även har granskat reformerna och rådets bedömning är att reformerna med stor sannolikhet har varit en viktig orsak bakom den fortsatta trenden mot minskad sjukfrånvaro.47 En direkt följd av regeringens reformer är att personer fr.o.m. årsskiftet 2009/10 kan uppnå maximal tid i sjukpenning eller tidsbegränsad sjukersättning. De personer som lämnar sjuk- 43 Reformerna omfattar bl.a. införandet av en rehabiliteringskedja med fasta tidsgränser för prövning av arbetsförmåga, tolv månaders tidsgräns för sjukpenning, förlängd sjukpenning med lägre ersättning, krav på stadigvarande nedsättning av arbetsförmågan för rätt till sjukersättning, sänkt ersättning genom att den sjukpenninggrundande inkomsten multipliceras med faktorn 0,97, generösare regler för återgång till arbete för personer med varaktig sjukersättning (steglös avräkning av sjukersättning mot arbetsinkomst), nystartsjobb, garanti till medicinsk rehabilitering, vidareutvecklad företagshälsovård och försök med kompletterande rehabiliteringsaktörer för långtidssjukskrivna. 44Se t.ex. och (2005), Moral hazard and sickness insurance, 89 och Hesselius och (2007), Incentive and spill-over effects of supplementary sickness compensation, IFAU Working Paper 2007:16. 45Hägglund (2010), Rehabiliteringskedjans effekter på sjukskrivnings- tiderna, ISF Rapport 2010:1. 46Riksrevisionen (2010), En förändrad sjukskrivningsprocess och (2011), En utvärdering av sjukskrivningsprocessen efter införandet av de nya sjukförsäkringsreglerna . 47Hägglund (2010), rapport till Finanspolitiska Rådet 2010:5. försäkringen erbjuds ett individuellt anpassat arbetsmarknadspolitiskt program (arbetslivs- introduktion) hos Arbetsförmedlingen . Efter detta kan deltagarna övergå till andra arbetsmarknadspolitiska program eller påbörja en ny period med sjukskrivning, om arbetsförmågan är fortsatt nedsatt på grund av sjukdom. /10 uppnådde knappt 18 000 personer den maximala tiden och under resten av lämnade ytterligare ca 18 000 personer sjukförsäkringen av samma anledning.48 Av de sammanlagt ca 36 000 personer som nådde maximal tid i sjukförsäkringen var det drygt 8 000 personer som fick sjuk- och aktivitetsersättning alternativt fortsatt sjuk- penning. Utöver dessa har drygt 10 000 personer återvänt till sjukförsäkringen utanför försäkringen. Sammanlagt är alltså lite fortfarande sjukfrånvarande (se tabell 4.5). Tabell 4.5 Uppföljning av de personer som uppnått maximal tid i sjukförsäkringen /10 eller Totalt antal personer som uppnådde lämnat, ej till arbete Ej återvänt, ej till Arbetsförmedlingen Källor: , Arbetsförmedlingen och egna beräkningar. säkringen eller skrivit in sig på Arbetsför- medlingen. Av dessa arbetar sannolikt en majoritet på den reguljära arbetsmarknaden. En enkät till de personer som uppnått maximal tid i sjukförsäkringen och som inte utnyttjade Arbetsförmedlingens tjänster visar att en majoritet vid tillfället för undersökningen hade lön som anställd eller inkomst från eget företag.49 Sammanfattningsvis har alltså av de som uppnådde maximal tid i sjukförsäkringen börjat arbeta. Antalet individer med sjukersättning minskar Den allvarligaste konsekvensen av ökningen av de långa sjukfallen och var att allt fler kom att lämna arbetsmarknaden med sjuk- och aktivitetsersättning. Antalet individer med sjuk- och aktivitetsersättning har dock minskat (se diagram 4.31). De förändrade villkoren för att bli berättigad till stadigvarande sjuk- ersättning och borttagandet av möjligheten till tidsbegränsad sjukersättning gäller fr.o.m. . Det är tydligt att inflödet till sjuk- och aktivitetsersättning har minskat markant som en effekt av regeringens reformer (se diagram 4.31). Utvecklingen kan vidare delvis förklaras av att när allt färre är långvarigt sjuka och uppbär sjukpenning är det också färre som blir aktuella för sjuk- och aktivitetsersättning. Nästan alla nya personer som får sjukersättning hade tidigare sjuk- penning. Cirka 14 000 personer har kommit till och inte återvänt till sjukför- säkringen. Av dessa kategoriseras knappt 3 000 personer som i arbete. Ytterligare knappt 3 000 personer har varken återvänt till sjukför- 48 Siffrorna i detta stycke kommer från en gemensam rapport från och Arbetsförmedlingen, Uppföljning av de personer som uppnådde maximal tid i sjukförsäkringen /2010 eller under andra och . 49 Se rapporten försörjer man sig En kartläggning av personer som uppnått maximal tid i sjukförsäkringen och inte anmält sig till , , 2010. Diagram 4.31 Inflöde, utflöde och nettoförändring av antalet personer med sjuk- och aktivitetsersättning Anm.: Negativa värden betyder att antalet individer med sjuk- och aktivitetsersättning minskar. Källor: och egna beräkningar. Antalet personer som lämnat sjukersättning har ökat något .