prop · GY0377 · 2011-03-08 00:00:00 — När förbudet mot köp av sexuell tjänst infördes framfördes olika farhå- gor, bl.a. att en kriminalisering skulle riskera att driva prostitutionen under jorden vilket skulle medföra att det blev svårare att nå de utsatta personerna med sociala insatser och att förbudet skulle medföra ökad risk för fysiska övergrepp och allmänt försämrade livsvillkor för de prostitue- rade. Såvitt vi kan bedöma utifrån det skriftliga material och de kontakter som vi haft med myndighetspersoner och personer med erfarenhet av prostitution har dessa farhågor inte besannats. Poliser och socialarbetare uppger att köparna av sexuella tjänster blivit försiktigare och att förbudet gjort att efterfrågan, i vart fall i gatuprostitu- tionen, har minskat som en följd av kriminaliseringen. Enligt polisen är köparna rädda för att avslöjas men de är mer oroliga för att den gärning de misstänks ha gjort sig skyldiga till ska bli känd för familj och bekanta än för det straff de riskerar. Uppfattningen att köparna blivit mera försik- tiga delas av vissa av de prostituerade och tidigare prostituerade som besvarat utredningens frågor, medan andra har uppgett att kriminalise- ringen inte påverkat köparna eftersom så få åker fast och påföljden är så mild. Enligt undersökningar som gjorts i i tiden efter kriminalise- ringen har andelen män som uppger att de köpt sex minskat och färre män verkar köpa sex i än i de övriga nordiska länderna. Ett antal av de tillfrågade i en undersökning uppgav också att förbudet hade påverkat deras handlande så att de slutat köpa sex. Det nu redovisade måste sammantaget tolkas som att förbudet har en avskräckande effekt på presumtiva köpare av sexuella tjänster. Det är tydligt, och framstår som logiskt, att de personer som tagit sig ur prostitutionen är positiva till kriminaliseringen medan de som alltjämt utnyttjas i prostitutionen är kritiska mot förbudet. Detta mönster återfinns i många olika rapporter och bekräftas också av de kontakter utredningen haft med kvinnor med erfarenhet av prostitution. Tillämpningen av förbudet 19992008 (kap. 6) Polisen har sedan förbudets tillkomst vid många tillfällen riktat särskilda insatser mot prostitutionen. Huvuddelen av spaningen och insatserna mot brottslighet relaterad till prostitution har utförts och utförs av de olika specialgrupper som funnits i , och samt vid . Insatserna har i huvudsak inriktats mot gatuprostitutionen och mer organiserade former av prostitution som har samband med koppleri eller människohandel. Polisen har vanligen inte prioriterat eller haft resurser att ingripa mot sexköp i andra former av prostitution. Gatuprostitutionen anses av polisen ha ett stort symbolvärde i allmän- hetens ögon och gatumiljön används också för att marknadsföra andra former av prostitution. De poliser som utredningen har varit i kontakt med bedömer att insatser mot gatuprostitutionen har en omedelbar effekt när det gäller att avskräcka presumtiva sexköpare, men att sådana insat- ser även har en mer långsiktig effekt när det gäller att avskräcka och hålla nere antalet övriga främjare och organisatörer i prostitutionen. De flesta ärenden där någon lagförts för brott mot förbudet avser sexköp där sexköparen tagit den inledande kontakten i gatumiljön. En ny straff- bestämmelse, människohandel för sexuella ändamål, trädde i kraft och och framåt har det varit en kraftig ökning av antalet lagförda brott mot förbudet mot köp av sexuell tjänst som har sitt ursprung i koppleri- och människohandelsärenden. Omfattningen av dessa ärenden varierar kraftigt mellan olika år beroende på vilka resurser som satsats och vilka prioriteringar som främst polisen gjort. Det står klart att kontrollen av efterlevnaden av förbudet i stor ut- sträckning beror på de prioriteringar polisen gör och de resurser de har till sitt förfogande. Enligt både poliser och åklagare som utredningen har talat med skulle betydligt fler sexköpare kunna lagföras om detta brott prioriterades i den dagliga verksamheten. Ett skäl till att man inte priori- terar sexköpsbrott är brottets låga straffvärde. I de fall där sexköpare lagförs för brott handlar det i åtta fall av tio om erkända brott. Det gäller såväl i gatuprostitutionen som i andra former av prostitution. Om brottet är erkänt väcker åklagaren i regel inte åtal utan det utfärdas i stället ett strafföreläggande för den misstänkte sexköparen. Majoriteten av de brott som lagförts har begåtts i de tre storstadsområde- na. Samtliga lagförda personer har varit män och medianåldern har varit . Ersättningen för den sexuella tjänsten har oftast varit kontanter. Vår genomgång av de domar och strafförelägganden som meddelats visar en stor likformighet när det gäller bedömning av straffvärde och påföljdsval. Efter det att prövade frågan om straffmätning för ett sexköp (NJA 2001 s. 527) har av alla lagföringar för ett enstaka sexköp lett till påföljden 50 dagsböter. Gärningen redovisas i regel tämligen summa- riskt och i domarna redovisas sällan några förmildrande eller försvårande omständigheter i samband med gärningen. Det fanns när förbudet infördes farhågor om att det skulle bli svårt att kontrollera efterlevnaden av förbudet samt att definiera och bevisa den brottsliga gärningen. Vår undersökning av hur förbudet har tillämpats visar emellertid att polis och åklagare, efter en inledande period med viss osäkerhet, numera anser att tillämpningen av bestämmelsen fungerar i huvudsak väl. De åklagare som utredningen har talat med har uppgett att de inte ser några tillämpningsproblem direkt knutna till straffbe- stämmelsen. Sexköpsbrott anses normalt sett vara lätta att utreda och relativt okomplicerade att handlägga. Det förekommer bevissvårigheter men närmare hälften av brotten i brottsanmälningarna har blivit person- uppklarade, vilket innebär att det har beslutats om åtal, utfärdats straffö- reläggande eller meddelats åtalsunderlåtelse. Detta är dubbelt så många som vid anmälningar om andra sexualbrott. De oklarheter vid tillämpningen som alltjämt finns gäller om de som utnyttjats ska anses vara vittnen eller målsäganden i domstolsprocessen samt försökspunkten för brottet. Det anses vara svårt att bevisa försöks- brott, vilket har fått till följd att polisen i samband med gatuprostitution medvetet väntar med att ingripa tills den sexuella handlingen har påbör- jats och brottet således har fullbordats. Överväganden och förslag (kap. 7) Vår utvärdering visar att förbudet mot köp av sexuell tjänst har haft av- sedd effekt och utgör ett viktigt instrument för att förebygga och bekäm- Det är nödvändigt med ett fortsatt och uthålligt socialt arbete Kriminaliseringen kan aldrig utgöra annat än ett komplement i arbetet med att bekämpa prostitutionen. Det är därför nödvändigt med ett fortsatt och uthålligt socialt arbete för att förebygga och bekämpa prostitution och människohandel för sexuella ändamål. Det är viktigt att öka de insat- ser som riktas mot sexköparna. Här behövs fortsatt forskning om vilka personer som köper sex liksom om lämpliga behandlingsmetoder. också angeläget att ge stöd till barn och ungdomar som riskerar att ham- na i prostitution och att fortsätta med informationsinsatser för att påverka allmänhetens attityder inom detta område. De yrkesgrupper som arbetar med dessa frågor måste tillförsäkras ökad kunskap för att kunna erbjuda utsatta personer adekvat hjälp och stöd. Utredningen lägger inte fram några konkreta förslag i denna del men framhåller och betonar särskilt värdet och nödvändigheten av fortsatta och uthålliga sociala insatser. Ett nationellt centrum mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål bör inrättas Vi har under vårt arbete kunnat konstatera att det finns en i det närmaste osannolikt stor mängd information i form av rapporter, artiklar och upp- satser som producerats av både myndigheter och forskare och som inne- håller fakta och diskussion kring prostitution och människohandel. viktig slutsats vi har dragit är att det, trots det stora intresse som finns för denna fråga, saknas såväl en kontinuerlig uppföljning som systematisk kunskap om dessa företeelser. Den kunskap som finns är svåröverskådlig och delvis svårbedömd samt präglas av berörda myndigheters och orga- nisationers verksamhetsinriktning och perspektiv. Därmed saknas det förutsättningar att utifrån tillgänglig kunskap göra helt tillförlitliga bedömningar och jämförelser. med att få till stånd den utbildning och metodutveckling samt de stödin- satser som krävs för att så effektivt som möjligt kunna bekämpa prostitu- tion och människohandel för sexuella ändamål. Det är nödvändigt att för framtiden skapa bättre förutsättningar för samordning, uppföljning och Detta både för att ta tillvara redan existerande, men också för att kunna tillföra ny kunskap till alla dem som i olika egenska- per arbetar med dessa frågor. Vi föreslår därför att det inrättas ett nationellt centrum mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål. Straffmaximum för köp av sexuell tjänst bör höjas Enligt vår bedömning är det alltför sällan som variationer mellan olika sexköpsbrott beaktas vid påföljdsbestämningen. Av den praxisgenom- gång som utredningen har genomfört framkommer att det i flera fall finns anledning att se allvarligare på gärningen än vad som kommit till uttryck i praxis. Exempel på sådana fall är att den person som utnyttjas har ett psykiskt funktionshinder, att kontakten tas genom en tredje person eller en beställningscentral, att flera sexköpare utnyttjar en person, att det är fråga om ett långvarigt förlopp eller att den person som utnyttjas är ung eller drogpåverkad. Enligt vår bedömning står den nuvarande straffnivån för vissa fall av sexköp inte i proportion till brottets allvar. Det finns ett behov av att kunna göra en mera nyanserad bedömning vid allvarligare fall av sexköp än vad som är möjligt inom ramen för den nuvarande straffskalan för brottet. Vi föreslår därför att straffmaximum för köp av sexuell tjänst höjs från fängelse till fängelse . Den som utnyttjas i prostitution kan vara att anse som målsägande Varken lagtext eller doktrin ger något klart och entydigt svar på frågan om vem som är att anse som målsägande. Enligt vår bedömning finns det inte något hinder mot att en person som utnyttjats i prostitution har ställ- ning som målsägande i ett mål om köp av sexuell tjänst. En prövning får göras i varje särskilt fall om den person som tillhandhållit den sexuella tjänsten är så direkt berörd av brottet att hon eller han bör betros med att utöva den offentliga funktion en strafftalan innebär. Frågan om gränsdragningen vid försöksbrott får lösas i rättstil- lämpningen Frågan om utförandet av brottet köp av sexuell tjänst påbörjas har diskuterats och den föranleder vissa problem i den praktiska tillämpningen. Vår bedömning är att de problem som polis och åklagare beskriver beträffande tillämpningen av brottet köp av sexuell tjänst inte i sak skiljer sig från dem som föreligger vid andra typer av brott. Det skul- le knappast vara möjligt och inte heller lämpligt att genom lagstiftning försöka precisera försökspunkten. De problem som finns är därmed att se som tolknings- och tillämpningsfrågor snarare än som lagstiftningsfrå- gor. Inte heller bevisproblemen är sådana att de motiverar något förslag till lagändring eller någon annan åtgärd. Det finns ett behov av att utvidga förbudets tillämpningsområde när det gäller gärningar begångna utomlands men avsteg bör inte göras från kravet på dubbel straffbarhet Vi anser att det finns ett behov av att utvidga möjligheterna att i lagföra sexköpsbrott som begåtts utomlands, särskilt med hänsyn till att det bör vara möjligt att tillämpa det svenska förbudet om en person som företräder offentliga svenska intressen köper sex utomlands. förbudets tillämplighet när det gäller gärningar begångna utomlands har inte berörts närmare i de förarbeten som legat till grund för förbudet. I och med att brottet numera är placerat i 6 kap. framstår det som rimligt att uppfatta det som universellt giltigt och inte begränsat till gärningar som utförts i . Eftersom sexköpsförbudet är universellt tillämpligt finns det inte några nationella eller territoriella begränsningar för dess tillämplighet. Denna slutsats innebär dock inte att svensk dom- stol är behörig att döma till ansvar för brotten. Behörighet att döma till ansvar för brott som begåtts utanför förutsätter som huvudregel dubbel straffbarhet. De flesta länder har inte något förbud mot köp av sexuell tjänst mot- svarande det svenska och det finns inte heller någon internationell sam- syn när det gäller frågan vilka metoder man bör använda för att bekämpa prostitution. Att låta brottet köp av sexuell tjänst undantas från kravet på dubbel straffbarhet för svensk straffrättslig jurisdiktion skulle därmed innebära ett tydligt avsteg från de principer som motiverade införandet av ett generellt krav på dubbel straffbarhet för att lagföra ett brott som utförts i ett annat land. Ett sådant undantag skulle inte kunna grunda sig på en internationell samsyn kring brottets natur och på att brottet gene- rellt sett är särskilt allvarligt. Det skulle inte heller kunna motiveras med att något enskilt eller offentligt svenskt intresse ska skyddas. Vi har mot den bakgrunden inte ansett oss kunna föreslå att kravet på dubbel straff- barhet tas bort när det gäller brottet köp av sexuell tjänst. Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om att 6 kap. 11 § ska ha följande lydelse. Den som, i annat fall än som av- Den som, i annat fall än som av- ses förut i detta kapitel, skaffar sig ses förut i detta kapitel, skaffar sig en tillfällig sexuell förbindelse mot en tillfällig sexuell förbindelse mot ersättning, döms för köp av sexu- ersättning, döms för köp av sexu- ell tjänst till böter eller fängelse i ell tjänst till böter eller fängelse i Vad som sägs i första stycket gäller även om ersättningen har utlovats eller getts av någon annan. Denna lag träder i kraft . Efter remiss har yttrande över betänkandet avgetts av om- budsmän, över och , Hovrätten för , , , , , , , Rikspolissty- relsen, Kriminalvården, , Brottsoffermyndighe- ten, , , , Statens folkhäl- soinstitut, , , , , i , i , i , i , (, Nationellt centrum för kvinnofrid och ), Lunds univer- sitet (Juridiska fakultetsstyrelsen), (), (), (), (Insti- tutionen för klinisk och experimentell medicin), (Fa- kulteten för Hälsa och samhälle), (, kultur och historia), , Ungdoms- styrelsen, Kommuner och Landsting, , , , kommun, , för homosexuellas, bisexuellas och transpersoners rättigheter, , , ECPAT , för kvinnojourer och tjejjourer i , Kvinno- och , Kvin- nolobby och Prostituerades Revansch I Samhället (). Yttrande har också inkommit från Kvinnofronten. , vid , vid , för genusstudier vid , , kommun och I Samhället har avstått från att yttra sig. Svar har inte inkommit från , Kris- och Trau- macentrum, för jämställdhet, Kriminellas Re- vansch I Samhället och . Efter att lagrådsremiss beslutades har yttrande också inkommit från . m.fl. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitierådet , f.d. regeringsrådet och justitierådet . Skärpt straff för köp av sexuell tjänst Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat att inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i . Förslaget har inför Lagrådet föredragits av rättssakkunniga . Förslaget föranleder följande yttrande av Lagrådet: I lagrådsremissen föreslås att straffmaximum för köp av sexuell tjänst höjs från fängelse till fängelse . Syftet med skärp- ningen anges vara att skapa ytterligare utrymme för en mer nyanserad bedömning av straffvärdet vid allvarliga fall av köp av sexuell tjänst. I 6 kap. 110 a §§ finns bestämmelser om bl. a. våldtäkt, sexuellt tvång, sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning, våld- täkt mot barn, sexuellt utnyttjande av barn, sexuellt övergrepp mot barn, utnyttjande av barn för sexuell posering, köp av sexuell handling av barn, sexuellt ofredande och kontakt med barn i sexuellt syfte. Genom be- stämmelserna, av vilka många är relativt nya, har lagstiftaren byggt upp ett omfattande och starkt skydd mot att människor missbrukas sexuellt. Barn omfattas av ett särskilt starkt skydd, men också ungdo- mar under liksom vuxna personer som på grund av medvetslöshet, sömn, berusning eller annan drogpåverkan, sjukdom, kroppsskada eller psykisk störning eller annars med hänsyn till omständigheterna befinner sig i ett hjälplöst tillstånd skyddas genom bestämmelserna. Bestämmelsen i 11 § om köp av sexuell tjänst är subsidiär till 1 10 a §§. Det får förstås så att 11 § tar sikte på köpavtal som ingås mellan fullt rättskapabla parter. Gärningsbeskrivningen i 11 § inbjuder inte till nyanserade bedömningar. Där anges inte några försvårande eller förmild- rande omständigheter. Det är därför inte ägnat att förvåna att rättspraxis beträffande 11 § präglas av en stor likformighet när det gäller bedömning av straffvärde och påföljdsval. Sedan prövade frågan om straffmätning vid köp av sexuell tjänst (NJA 2001 s. 527) har av alla lagföringar för brottet medfört påföljden 50 dagsböter. Av den i betänkandet Förbud mot köp av sexuell tjänst En utvärdering 19992008 (SOU 2010:49 s. 210 f.) redovisade statistiken framgår att påföljden blivit villkorlig dom och böter i fem fall medan fängelsestraff inte dömts ut i något fall. I remissen anförs att de närmare omständigheterna vid enskilda brott mot förbudet mot köp av sexuell tjänst kan variera, ibland mycket, och att det inte är tillfredsställande att omständigheter som rör det enskilda brottet inte får något eller endast litet genomslag vid straff- värdebedömningen. Men som regeringen anför får den nuvarande straffskalan för köp av sexuell tjänst böter eller fängelse anses ge ett tillräckligt utrymme för att i de flesta fall göra en nyanserad bedömning av straffvärdet. De exempel som regeringen anför på fall av köp av sexu- ell tjänst som har högre straffvärde än fängelse är enligt Lagrådets mening inte övertygande. I den mån bestämmelserna om sexu- ellt tvång eller sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning inte täcker närliggande sexuella handlingar begångna i samband med sexköp och med ett straffvärde överstigande sex månaders fängelse, finns det skäl att ändra gärningsbeskrivningarna i dessa bestämmelser hellre än att höja straffskalan för köp av sexuell tjänst. Även om den nu gällande straffskalan inte till fullo utnyttjats av dom- stolarna står det naturligtvis regeringen fritt att föreslå en höjning av straffmaximum, om den anser att brottet köp av sexuell tjänst har ett högre straffvärde än som ryms inom straffskalan. Det är dock inte till- fredsställande att som regeringen föreslår endast ändra straffskalan och lämna gärningsbeskrivningen i 11 § oförändrad som regeringen i författningskommentaren anvisar domstolarna att lägga större vikt än vid vissa försvårande omständigheter. Som några remiss- instanser påpekat är det bättre att istället ange de försvårande omständig- heterna i lagtexten, om man vill få till stånd mera nyanserade bedöm- ningar av sexköpsbrottet. Lagrådet anser därför att regeringen i den fortsatta beredningen bör pröva på nytt om lagtexten i stället bör kompletteras med exempel på försvårande omständigheter eller om gärningsbeskrivningarna i någon eller några av bestämmelserna i 110 a §§ bör kompletteras så att de täcker de straffvärda fall av sexköp som regeringen har i åtanke med det remitterade lagförslaget. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , , Adelsohn , , , , , , , Hatt Regeringen beslutar proposition 2010/11:77 Skärpt straff för köp av sexuell tjänst