prop · GY03150 · 2011-05-24 00:00:00 — materielverk samt i affärsverksamhet , har gått från det Prop. 2010/11:150 avtalet slöts. Paragrafen är ändrad. Andra stycket om anbudssekretess kompletteras med en hänvisning till 6 kap. 11 § lagen om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet när det gäller uppgifter som får lämnas vid en elektronisk auktion. Förslaget behandlas i avsnitt 13.2. 3 § Sekretess gäller i affärsverksamhet hos en bank, ett kreditmarknadsföretag eller ett värdepappersbolag som samverkande kommuner eller landsting utövar ett rättsligt bestämmande inflytande över för uppgift om en enskilds ekonomiska eller personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan lämnas ut utan att den enskilde lider skada eller men. I ett ärende enligt lagen (2007:1091) om offentlig upphandling, lagen (2007:1092) om upphandling inom områdena vatten, energi, transporter och posttjänster eller lagen (0000:00) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet gäller dock sekretess för sådana uppgifter endast om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Paragrafen, som reglerar sekretess för uppgifter i affärsverksamhet hos en bank, ett kreditmarknadsföretag eller ett värdepappersbolag som sam- verkande kommuner eller landsting utövar ett rättsligt bestämmande in- flytande över, är ändrad. Enligt första stycket gäller i ett ärende enligt och sekretess för uppgift om en enskilds ekonomiska eller personliga förhållanden endast om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs. Stycket kompletteras med en hän- visning till lagen om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet. Förslaget behandlas i avsnitt 13.2. Denna lag träder i kraft . Av ikraftträdandebestämmelsen framgår att lagändringen träder i kraft . Detta överensstämmer med den tidpunkt vid vil- ken lagen om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet föreslås träda i kraft. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsråden , ordförande, , , , Adelsohn , , , , , , , , Hatt Regeringen beslutar proposition 2010/11:150 Upphandling på försvars- och säkerhetsområdet Bilaga 1 och rådets direktiv /81/EG av om samordning av förfarandena vid till- delning av vissa kontrakt för byggentreprenader, varor och tjänster av upphandlande myndigheter och enheter på för svars- och säkerhetsområdet och om ändring av direktiven /17/EG och 2004/18/EG Bilaga 2 Utdrag ur rådets beslut 255/58 av Bilaga 3 Sammanfattning av betänkandet Upphandling på försvars- och säkerhetsområdet (SOU 2010:13) Bilaga 4 Lagförslag i betänkandet Upphandling på försvars- och säkerhets området (SOU 2010:13) Bilaga 5 Förteckning över remissinstanserna avseende betänkandet Upphandling på försvars- och säkerhetsområdet (SOU 2010:13) Bilaga 6 Sammanställning över vilka bestämmelser som genomför direktiv /81/EG Bilaga 7 Lagförslag i lagrådsremissen Upphandling på försvars- och säkerhetsområdet Bilaga 8 Lagrådets yttrande L 216/76 Europeiska unionens officiella tidning OCH RÅDETS DIREKTIV 2009/81/EG av om samordning av förfarandena vid tilldelning av vissa kontrakt för byggentreprenader, varor och tjänster av upphandlande myndigheter och enheter på försvars- och säkerhetsområdet och om ändring av direktiven /17/EG och 2004/18/EG (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 47.2 och artiklarna 55 och 95, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit téns yttrande (1), i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (2), och av följande skäl: (1)Medlemsstaterna är fortfarande ensamt ansvariga för den nationella säkerheten, både vad gäller försvar och säkerhet. (2)För att förstärka den europeiska försvarsindustriella och teknologiska basen och utveckla den behövliga militära kapaciteten för att genomföra EU:s säkerhets- och försvars politik är det nödvändigt att stegvis upprätta en europeisk marknad för försvarsmateriel. (3)Medlemsstaterna är överens om behovet att främja, utveckla och upprätthålla den europeiska försvarsindustri ella och teknologiska basen som bör vara kapacitetsorien terad, kompetent och konkurrenskraftig. För att uppnå detta syfte kan medlemsstaterna enligt gemenskapslagstift ningen använda olika verktyg för att skapa en verklig euro peisk marknad för försvarsmateriel och rättvisa konkurrensvillkor på både europeisk och global nivå. De bör också bidra till en djupgående utveckling av mångfal den inom den europeiska leverantörsbasen på försvarsom rådet, särskilt genom att stödja de små och medelstora företagens och de icke-traditionella leverantörernas delak tighet i den europeiska försvarsindustriella och teknolo giska basen, och genom att främja industriellt samarbete och främja effektiva och smidiga underleverantörer på lägre nivå. I detta sammanhang bör medlemsstaterna beakta kommissionens tolkningsmeddelande av den (1) EUT C 100, 30.4.2009, s. 114. (2) yttrande av (ännu ej offent liggjort i EUT) och rådets beslut av . om tillämpningen av artikel 296 i för draget på området för försvarsupphandlingar och kommis sionens meddelande av om en strategi för en starkare och mer konkurrenskraftig europe isk försvarsindustri. (4)Uppbyggnaden av en europeisk marknad för försvarsma teriel förutsätter att en för detta ändamål anpassad rättslig ram upprättas. På upphandlingsområdet kräver detta en samordning av upphandlingsförfarandena som uppfyller medlemsstaternas krav på säkerhet och som är förenlig med deras skyldigheter enligt fördraget. (5)För att uppnå detta mål uppmanade i sin resolution av om grönboken om försvarsupphandlingar (3) att utarbeta ett direktiv som särskilt beaktar medlemsstaternas säker hetsintressen, vidareutvecklar den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, bidrar till att stärka sammanhåll ningen inom och bevarar unionens karaktär av civil makt. (6)Bättre samordning av tilldelningsförfarandena, exempelvis för kontrakt rörande logistiktjänster, transport och maga sinering skulle också kunna bidra till att sänka försvarssek torns kostnader och till att avsevärt reducera sektorns påverkan på miljön. (7)Dessa förfaranden bör avspegla unionens globala syn på säkerhet, som avspeglar utvecklingen i den strategiska omgivningen. Framväxten av asymmetriska och gränsöver skridande hot har nämligen lett till att gränserna mellan extern och intern säkerhet respektive militär och icke- militär säkerhet gradvis har suddats ut. (8)Försvars- och säkerhetsutrustning är av avgörande bety delse såväl för medlemsstaternas säkerhet och suveränitet som för unionens självständighet. Inköpen av varor, tjäns ter och entreprenader inom försvars- och säkerhetssekto rerna är följaktligen ofta av känslig karaktär. (9)Detta ger upphov till särskilda krav, särskilt på områdena för försörjningstrygghet och informationssäkerhet. Dessa krav gäller särskilt för inköp av vapen, ammunition och krigsmateriel, samt tjänster och entreprenader som har direkt samband med dessa, avsedda för de väpnade styrkorna, men även vissa särskilt känsliga inköp på det icke-militära säkerhetsområdet. Frånvaron av unionsom fattande ordningar på dessa områden utgör ett hinder för (3) EUT C 280 E, 18.11.2006, s. 463. Europeiska unionens officiella tidning L 216/77 öppenheten påförsvars- och säkerhetsmarknaderna mellan medlemsstaterna. Detta måste åtgärdas så snabbt som möj ligt. Särskilt lämpligt vore det med en unionsomfattande ordning för informationssäkerhet, som inbegriper ett ömsesidigt erkännande av nationella säkerhetskontrollsys tem och möjliggörande av utbyte av sekretessbelagd infor mation mellan de upphandlande myndigheterna eller enheterna och de europeiska företagen. bör med lemsstaterna vidta konkreta åtgärder för att förbättra för sörjningstryggheten mellan dem, för att stegvis inrätta ett system som erbjuder lämpliga garantier. (10)I detta direktiv bör med militär utrustning särskilt avses de produkttyper som tas upp i förteckningen över vapen, ammunition och krigsmateriel som antogs av rådet i dess beslut 255/58 av (1) och endast vid införlivandet av detta direktiv får medlemsstaterna välja att uteslutande använda sig av den förteckningen. Denna för teckning omfattar endast utrustning som är utformad, framtagen och framställd speciellt för militär användning. Förteckningen är emellertid generisk och ska tolkas i vid mening mot bakgrund av att tekniken, upphandlingsförfa randena och de militära kraven utvecklas, vilket innebär att nya typer av utrustning utvecklas, exempelvis på grundval av unionens gemensamma militära förteckning. I detta direktiv bör begreppet militär utrustning också omfatta pro dukter som, även om de ursprungligen utformades för civilt bruk, senare har anpassats efter militära syften för att användas som vapen, ammunition eller krigsmateriel. (11)Detta direktiv bör även gälla för upphandlingar på områ det för icke-militär säkerhet när det gäller upphandlingar som påminner om och är lika känsliga som försvarsupp handlingar. Detta kan särskilt vara fallet på områden där militära och icke-militära styrkor samarbetar för att uppnå samma mål och/eller där syftet med upphandlingen är att se till att säkerheten i unionen och/eller medlemsstaterna på eller utanför deras egna territorier skyddas mot allvar liga hot från icke-militära och/eller icke-statliga aktörer. Det kan exempelvis handla om uppdrag rörande gräns skydd, polisverksamhet och krishanteringsinsatser. (12)Detta direktiv bör ta hänsyn till den upphandlande myn dighetens eller enhetens behov under produktens hela livs längd, det vill säga forskning och utveckling, industriell utformning, tillverkning, reparation, modernisering, änd ring, underhåll, logistik, utbildning, testning, återkallande och bortskaffande. Dessa skeden inbegriper exempelvis studier, utvärdering, lagring, transport, integrering, under håll, demontering, förstörelse och alla övriga åtgärder som vidtas efter det ursprungliga utformandet. Vissa kontrakt kan inbegripa tillhandahållande av delar, komponenter (1) Beslut om fastställande av förteckningen över produkter (vapen, ammunition och krigsmateriel) på vilka bestämmelserna i arti kel 223.1 b nu artikel 296.1 bi fördraget är tillämpliga (dok. 255/58). Protokoll av : dok. 368/58. och/eller underenheter som ska ingå i eller fogas till pro dukter, och/eller tillhandahållande av särskilda verktyg, testutrustningar eller support. (13)I detta direktiv bör forskning och utveckling omfatta grund forskning, tillämpad forskning och experimentell utveck ling. Grundforskning utgörs av försöksverksamhet eller teoretiskt arbete som huvudsakligen syftar till att förvärva ny kunskap om de grundläggande orsakerna till fenomen och iakttagbara fakta, och som inte syftar till någon direkt praktisk tillämpning. Tillämpad forskning utgörs även av ursprungliga arbeten som genomförs för att förvärva ny kunskap. Den inriktas emellertid i första hand på ett visst konkret ändamål eller syfte. Experimentell utveckling utgörs av arbete som grundas på befintlig kunskap som erhållits genom forskning och/eller praktisk erfarenhet för att kunna påbörja tillverkningen av nya material, produk ter eller anordningar, skapa nya processer, system och tjänster eller avsevärt förbättra befintliga processer, system och tjänster. Experimentell utveckling kan inbegripa utformning av tekniska demonstratorer, det vill säga verk tyg för att demonstrera ett nytt koncepts eller en ny tek niks funktion i en relevant eller typisk miljö. Forskning och utveckling omfattar inte utformandet och erkännandet av prototyper, verktyg och industriteknik, industridesign eller tillverkning före produktionsfasen. (14)Detta direktiv bör ta hänsyn till den upphandlande myn dighetens eller enhetens behov av byggentreprenader och tjänster som, utan att ha någon direkt koppling till tillhan dahållandet av militär utrustning eller utrustning av käns lig karaktär, är nödvändiga för att uppfylla vissa militära krav eller säkerhetskrav. (15)Tilldelning av kontrakt som ingås i medlemsstaterna av upphandlande enheter som avses i och rådets direktiv /17/EG av om samordning av förfarandena vid upphandling på områdena vatten, energi, transporter och posttjänster (2) och upp handlande myndigheter som avses i och rådets direktiv /18/EG om samordning av förfa randena vid offentlig upphandling av byggentreprenader, varor och tjänster (3) omfattas av kravet på respekt för principerna i fördraget, särskilt principen om fri rörlighet för varor, principen om etableringsfrihet och principen om frihet att tillhandahålla tjänster samt de principer som följer av dessa, t.ex. principen om likabehandling, principen om icke-diskriminering, principen om ömsesi digt erkännande, proportionalitetsprincipen och öppenhetsprincipen. (2) EUT L 134, 30.4.2004, s. 1. (3) EUT L 134, 30.4.2004, s. 114. L 216/78 Europeiska unionens officiella tidning Kraven beträffande öppenhet och konkurrens för kontrakt som ligger under de tröskelvärden som fastställts för til lämpningen av detta direktiv bör fastställas av medlems staterna i enlighet med dessa principer med särskild hänsyn till eventuella gränsöverskridande intressen. Medlemssta terna bör särskilt fastställa hur sådana kontrakt bör tilldelas. För kontrakt över ett visst värde är det dock tillrådigt att upprätta bestämmelser om samordning inom gemenska pen av nationella förfaranden för tilldelning av sådana kon trakt på grundval av dessa principer, för att garantera att de får effekt och att upphandlingarna öppnas för konkurrens. Bestämmelserna om samordning bör därför tolkas i över ensstämmelse med såväl ovannämnda regler och principer som andra bestämmelser i fördraget. (16)I artiklarna 30, 45, 46, 55 och 296 i fördraget föreskrivs specifika undantag från tillämpningen av fördragets prin ciper och, följaktligen, från tillämpningen av den sekundär lagstiftning som utgår från dessa. Härav följer att ingen bestämmelse i detta direktiv får förbjuda att åtgärder införs eller tillämpas som skulle visa sig vara nödvändiga för att skydda de intressen som erkänns som berättigade enligt dessa bestämmelser i fördraget. Detta betyder särskilt att direktivet inte behöver tillämpas vid tilldelning av kontrakt som omfattas av direktivets til lämpningsområde om detta är motiverat av skäl som rör allmän säkerhet eller om det är nödvändigt med hänsyn till skyddet av en medlemsstats väsentliga säkerhetsintressent. Detta kan vara fallet för kontrakt på både försvars- och säkerhetsområdet, som kräver att det ställs så extremt höga krav beträffande försörjningstrygghet eller som är så hem liga och/eller viktiga för den nationella suveräniteten att inte ens de särskilda bestämmelserna i detta direktiv är till räckliga för att garantera medlemsstaternas väsentliga säkerhetsintressen, varvid endast medlemsstaterna själva har behörighet avgöra när sådana föreligger. (17)Enligt Europeiska gemenskapernas domstols rättspraxis bör dock möjligheten att utnyttja sådana undantag tolkas på ett sådant sätt att dess effekter inte utsträcks utöver vad som är strikt nödvändigt för att skydda de berättigade intressen som dessa artiklar medger skydd för. Undantaget från tillämpningen av direktivet måste således dels stå i proportion till det eftersträvade målet, dels utgöra minsta möjliga hinder för den fria rörligheten för varor och den fria rörligheten för tjänster. (18)Upphandlingar av vapen, ammunition och krigsmateriel som görs av de upphandlande myndigheter eller enheter som är verksamma på försvarsområdet är undantagna från tillämpningsområdet för avtalet om offentlig upphandling som ingåtts inom ramen för (nedan kallat avtalet om offentlig upphandling). Övriga kontrakt som täcks av detta direktiv omfattas inte heller av tillämpningsområdet för avtalet om offentlig upphandling enligt artikel XXIII i detta. Artikel 296 i fördraget och arti kel XXIII.1 i avtalet om offentlig upphandling har olika til lämpningsområden och är föremål för olika standarder för rättslig översyn. Medlemsstaterna kan emellertid åberopa artikel XXIII.1 i avtalet om offentlig upphandling i situa tioner där artikel 296 i fördraget inte kan åberopas. De båda bestämmelserna måste därför uppfylla olika villkor för att kunna tillämpas. Detta innebär också att medlemsstaterna, när det specifikt handlar om försvars- och säkerhetsmarknaderna, behåller befogenheten att avgöra huruvida deras upphandlande myndighet eller enhet ska få tillåta att ekonomiska aktörer från tredje land deltar i upphandlingsförfarandena. Med lemsstaterna bör grunda sitt beslut på bästa valuta för pengarna och därvid ta hänsyn till behovet av en globalt konkurrenskraftigeuropeisk försvarsindustriell och tekno logisk bas, och till vikten av öppna och rättvisa marknader och ömsesidiga vinster. Medlemsstaterna bör arbeta för allt öppnare marknader. Deras samarbetspartner bör också uppvisa öppenhet, i enlighet med internationellt överens komna regler, särskilt i fråga om öppen och rättvis konkurrens. (19)Ett kontrakt kan bedömas vara ett byggentreprenadkon trakt endast om det specifikt avser utförande av verksam heter som regleras i avsnitt 45 i den gemensamma terminologin vid offentlig upphandling i Europaparla mentets och rådets förordning (EG) nr 2195/2002 av om en gemensam terminologi vid offentlig upphandling (CPV) (1) (nedan kallad CPV), även om kontraktet omfattar utförandet av andra tjänster som är nödvändiga för utförandet av sådana verksamheter. Tjänstekontrakt kan, i vissa fall, inkludera entreprenader. Om sådan byggentreprenad är av underordnad betydelse jämfört med föremålet för upphandlingen, och är en möj lig följd av detta eller kompletterar det, kan den omstän digheten att byggentreprenaden ingår i kontraktet emellertid inte anses vara ett tillräckligt skäl för att klassi ficera kontraktet som byggentreprenadkontrakt. (20)Upphandlingar på försvars- och säkerhetsområdet innehål ler ofta sekretessbelagda uppgifter som obehöriga av säker hetsskäl inte får ges tillgång till enligt medlemsstaternas gällande lagar och andra författningar. På det militära området finns det i medlemsstaterna system för att klassi ficera dessa uppgifter av militära skäl. Vad gäller det icke- militära säkerhetsområdet skiljer sig medlemsstaternas praxis i fall där annan information måste skyddas på lik nande sätt. Det är därför lämpligt att använda ett koncept som beaktar medlemsstaternas skiljande praxis och som (1) EGT L 340, 16.12.2002, s. 1. Europeiska unionens officiella tidning L 216/79 gör det möjligt att täcka in både det militära ochdet icke- militära området. Upphandlingskontrakt bör under alla omständigheter i förekommande fall inte strida mot de skyldigheter som följer av kommissionens beslut /844/EG, EKSG, Euratom av om ändring av de interna stadgarna (1) eller mot beslut /264/EG av om antagande av rådets säkerhetsbestämmelser (2). Dessutom har medlemsstaterna enligt artikel 296.1 a i för draget möjlighet att inte tillämpa bestämmelserna i detta direktiv för kontrakt på både försvars- och säkerhetsområ det om tillämpning av detta direktiv skulle innebära att en medlemsstat måste tillhandahålla information vars yppande den anser strida mot sina väsentliga säkerhetsin tressen. Detta kan särskilt gälla i de fall då kontrakt är av så känslig natur att till och med dess blotta förekomst måste hemlighållas. (21)De upphandlande myndigheterna eller enheterna bör ha rätt att teckna ramavtal och det är således nödvändigt att fastställa en definition av ramavtal och särskilda regler. Enligt dessa regler får en upphandlande myndighet eller enhet, när den ingår ett ramavtal i enlighet med bestäm melserna i detta direktiv om särskilt offentliggörande, tids frister och villkor för anbudsgivning, under ramavtalets löptid ingå kontrakt som grundas på detta ramavtal antingen genom att tillämpa villkoren i ramavtalet eller, om inte samtliga villkor fastställts i förväg, genom att på nytt inbjuda parterna i ramavtalet att lämna anbud utan fastställda villkor. En ny inbjudan att lämna anbud bör genomföras enligt vissa regler som syftar till att garantera den nödvändiga flexibiliteten och iakttagandet av de all männa principerna, särskilt principen om likabehandling. Ramavtalens löptid bör därför begränsas och bör inte kunna överstiga , utom i fall som är vederbörligen styrkta av de upphandlande myndigheterna eller enheterna. (22)Den upphandlande myndigheten eller enheten bör få använda elektroniska upphandlingsförfaranden, dock under förutsättning att det sker i överensstämmelse med bestämmelserna i detta direktiv och principerna om lika behandling, icke-diskriminering och öppenhet. Eftersom användningen av förfarandet med elektroniska auktioner sannolikt kommer att öka bör det införas en gemenskaps definition av sådana auktioner och fastställas särskilda reg ler för dessa för att säkerställa att de genomförs på ett sådant sätt att dessa principer iakttas fullt ut. Det bör där för föreskrivas att de elektroniska auktionerna endast gäl ler sådana byggentreprenad-, varu- och tjänstekontrakt för vilka det kan fastställas exakta specifikationer. (1) EGT L 317, 3.12.2001, s. 1. (2) EGT L 101, , s. 1. särskilt gälla i fråga om återkommande varu-, byggentreprenad- och tjänstekontrakt. I samma syfte bör det också vara möjligt att fastställa anbudsgivarnas respek tive rangordning under hela den elektroniska auktionen. Användningen av elektroniska auktioner ger de upphand lande myndigheterna eller enheterna möjlighet att upp mana anbudsgivarna att erbjuda nya lägre priser och, när kontraktet tilldelas den anbudsgivare som lämnat det eko nomiskt mest fördelaktiga anbudet, även att förbättra andra aspekter av anbudet än priset. För att garantera res pekt för öppenhetsprincipen bör endast de aspekter som kan utvärderas automatiskt på elektronisk väg, utan ingri pande och/eller bedömning från den upphandlande myn dighetens eller enhetens sida, bli föremål för elektronisk auktion, dvs. endast sådana aspekter som kan kvantifieras så att de kan uttryckas i siffror eller procenttal. Däremot bör sådana aspekter av anbudsgivningen som innebär en bedömning av aspekter som inte kan kvantifieras inte bli föremål för elektronisk auktion. Följaktligen bör vissa byg gentreprenadkontrakt och tjänstekontrakt som innehåller intellektuella prestationer, såsom projekteringen av byg gentreprenader, inte bli föremål för elektronisk auktion. (23)Centraliserade inköpsmetoder bidrar till ökad konkurrens och effektivare upphandlingar. Därför bör medlemssta terna kunna föreskriva att den upphandlande myndighe ten eller enheten får anskaffa varor, byggentreprenader och/eller tjänster genom en inköpscentral. Det bör därför införas en gemenskapsdefinition av inköpscentraler och de villkor enligt vilka, i överensstämmelse med principerna om icke-diskriminering och likabehandling, de upphand lande myndigheter och enheter som anskaffar byggentre prenader, varor och/eller tjänster med hjälp av en inköpscentral kan anses ha iakttagit bestämmelserna i detta direktiv. En upphandlande myndighet eller enhet som måste tillämpa direktivet bör under alla omständigheter vara berättigad att agera som inköpscentral. bör medlemsstaterna också ha rätt att utse offentliga europe iska organ som inte omfattas av detta direktiv, som Euro peiska försvarsbyrån, till inköpscentral under förutsättning att dessa organ på sådana upphandlingar tillämpar upp handlingsförfaranden som överensstämmer med samtliga bestämmelser i detta direktiv. (24)Den upphandlande myndigheten eller enheten kan bli tvungen att tilldela ett enda kontrakt för inköp som delvis omfattas av detta direktiv och där den återstående delen omfattas av antingen direktiv /17/EG eller direktiv /18/EG, eller som inte omfattas av detta direktiv eller direktiv /17/EG eller direktiv /18/EG.