prop · GZ031d21 · 2011-09-20 00:00:00 — Regeringen har även infört en valfrihetsreform och tillsammans med Kommuner och Landsting utarbetat en plattform som anger inriktningen för överenskommelser om samordnade och långsiktiga insatser till stöd för en evidensbaserad praktik i . Tillsynen har också reformerats och tillförts nya resurser. Övergripande resultat av åtgärder som berör flera områden redovisas nedan. Resultaten av den tillsyn som bedrivits och de öppna jämförelser som publicerats redovisas i utvalda delar under respektive område, liksom de nationella brukarundersökningar som på regeringens uppdrag utförts inom äldreområdet. 2011/12:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Valfrihetssystem och fritt val hjälpmedel Fler kommuner inför valfrihetssystem Genom att stimulera kommuner att införa valfrihetssystem enligt lagen (2008:962) om valfrihetssystem (LOV) verkar regeringen för att stärka den enskilda människans möjlighet till delaktighet och inflytande. Särskilda medel har avsatts för att underlätta införande av valfrihetssystem. Sammanlagt har gått till kommunerna . Regeringen har också beviljat särskilda medel till Kommuner och Landsting för att ge stöd till kommuner som överväger eller beslutat att införa valfrihetssystem. Intresset för att ordna valfrihetssystem hos rikets kommuner har, enligt (), varit påfallande stort med hänsyn till att förutsättningarna ser väldigt olika ut. hade 153 kommuner beslutat att införa valfrihetssystem enligt LOV och 68 kommuner av dessa hade valfrihetssystem i drift. Merparten av de kommuner som infört valfrihetssystem har gjort det inom . Enligt omfattades cirka 80 000 personer av valfrihetssystem i . En fjärdedel av dessa bor i . Var tredje person som har hemtjänst bor i en kommun där valfrihetssystem har införts (Valfrihetssystem ur ett befolknings- och patientperspektiv Delredovisning, 2011). av samtliga har valt en enskild utförare. I många kommuner har valfrihetssystemet varit i gång endast och relativt få personer har därför ställts inför en valsituation (Stimulansbidrag LOV, 2010). För kommunerna har införandet av ett valfrihetssystem inneburit att de noga tvingats att analysera kostnadsläge, effektivitet och kvalitet i sina egna verksamheter. Valfrihetssystemet har även bidragit till nyföretagande och till att utveckla befintliga småföretag i landsortskommuner. Cirka 140 nya företag har startats inom valfrihetssystemen , varav cirka 70 sedan LOV trädde i kraft , och andelen kvinnliga företagare har ökat. Mångfalden ökar också. I mer än varannan kommun finns företag som valt att profilera sin verksamhet. Vanligast är att erbjuda personal som talar andra språk utöver svenska. Även olika religion- och kulturprofiler erbjuds. Löfte om personalkontinuitet, tidspassning och flexibel tidsanvändning är andra De stora omsorgsföretagen är mer tveksamma. Företagen vill ha volymgarantier och är mer intresserade av att ingå i valfrihetssystem i kommuner där de även får driva särskilda boenden på entreprenad och kan utnyttja stordriftsfördelar. LOV ur den enskildes perspektiv De flesta kommuner som beslutat att införa ett valfrihetssystem befinner sig i en start- och etableringsfas. Därför är det enligt ännu för tidigt att bedöma i vilken mån och på vilket sätt dessa valfrihetssystem påverkar enskilda människors vård och omsorg samt kvaliteten i dessa insatser. Ett särskilt uppdrag till att följa upp valfrihetssystemen ur ett befolknings- och patientperspektiv ska slutredovisas . I en delredovisning påpekar att enskilda människors ställning inte per automatik stärks med ett valfrihetssystem (Valfrihetssystem ur ett befolknings- och patientperspektiv, 2011). Det behöver t.ex. finnas en mångfald utförare att välja mellan och det måste vara lätt att byta utförare. Det måste även finnas bra och lättillgänglig information. Dessutom behöver pengarna följa den enskildes val. Olika förutsättningar i kommunerna kan t.ex. bidra till svårigheter att få till stånd en mångfald. Olika ersättningssystem i kommunerna kan också påverka utfallet av det fria valet. LOV betydelse för utveckling av kostnader och effektivitet i kommunerna För att ta reda på vilken betydelse införandet av LOV har för utvecklingen av kostnader och effektivitet i kommunernas verksamheter har Statskontoret fått regeringens uppdrag att undersöka detta. Uppdraget ska redovisas . Statskontoret ska i undersökningen beakta både den omställningsprocess som kommunerna har genomgått och utvecklingen i ett längre perspektiv. Eventuella skillnader som kommunstorlek och andra faktorer som kan påverka förutsättningarna att införa LOV ska också belysas. Fritt val av hjälpmedel () har under 20072009 samordnat en försöksverksamhet med Fritt val av hjälpmedel och slutredovisat uppdraget. Fritt val av hjälpmedel är ett komplement till den vanliga förskrivningen av hjälpmedel. Den som väljer Fritt val får en rekvisition av sin förskrivare med anvisat belopp för att själv kunna inhandla sitt hjälpmedel hos valfri hjälpmedelsleverantör. Efter det att tiden för försöksverksamhet gått ut har tre landsting (, och ) fortsatt verksamheten. hade 3 400 personer fritt val. Det är ungefär dubbelt så många som 2010. Av HI:s slutrapport inflytande och delaktighet framgår att Fritt val av hjälpmedel har stärkt den enskildes inflytande. Delaktigheten i valet av hjälpmedel har ökat markant. Flera brukare är även nöjdare med bemötandet de fick i samband med köpet jämfört med tidigare erfarenheter av att få hjälpmedel. Brukaren anser också att användbarheten av hjälpmedlet har ökat. Eftersom det framkom vissa frågor som behövde ut beslutade regeringen att ge en utredare i uppdrag att lämna förslag på hur ett system för fritt val av hjälpmedel kan utformas. Ett alternativ som bör utredas är om LOV kan tillämpas. Målsättningen är att så många som möjligt ska ha rätt att själva välja hjälpmedel (dir. 2011:7). Utredningen ska vara klar . HI har fått ett nytt uppdrag att utvärdera effekterna av försöksverksamheten, sprida gjorda erfarenheter och stödja landsting och kommuner med intresse av att öka valfriheten för hjälpmedelsanvändare. Uppdraget ska slutredovisas . HI har bl.a. medverkat på konferenser för att sprida erfarenheter (Årsredovisning 2010) och tagit fram en folder som ger exempel på företag och butiker som säljer hjälpmedel. Överenskommelse om stöd till en evidensbaserad praktik ingick regeringen och Kommuner och Landsting en överenskommelse om inriktningen på arbetet med att utveckla en evidensbaserad praktik i . Avsikten är att arbetet ska konkretiseras i årliga överenskommelser. Målet är att stödja huvudmännens arbete inom detta område. Regeringen och Kommuner och Landsting slöt en överenskommelse om stöd för arbetet (dnr S2011/986/FST). Den omfattar åtgärder för 2011/12:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 och avser bl.a. uppbyggnad av ett regionalt stöd till kunskapsutveckling, lokalt förbättringsarbete och ökad samverkan. Enligt överenskommelsen utgår statligt stöd till regionala utvecklingsledare som stödjer denna utveckling inom olika områden (se nedan). Statligt stöd utgår även till regionala utvecklingsledare som arbetar med att främja samverkan och erfarenhetsutbyte kring it-stöd. Inom samtliga områden ska den regionala nivån ange konkretiserade mål och uppgifter för de regionala utvecklingsledarna. Huvudmännen ska presentera en plan som visar hur det långsiktiga åtagandet från deras sida ska säkerställas efter det att de statliga utvecklingsmedlen har upphört. Kommuner och Landsting ansvarar för samordning, koordinering och kontinuerlig uppföljning av arbetet med de olika satsningarna. Statskontoret har regeringens uppdrag att följa upp och utvärdera i vilken utsträckning överenskommelsen bidrar till att förbättra förutsättningarna för att arbeta evidensbaserat och att använda informationsteknik. Utvärderingen ska inriktas på statens och Kommuners och Landstings styrning, utformning, organisation och uppföljning av arbetet inom ramen för överenskommelsen samt hur överenskommelsen har bidragit till att huvudmännen har effektiviserat och förstärkt sitt arbete med en evidensbaserad praktik. Uppdraget ska redovisas . En slutrapport ska lämnas . Regeringen och Kommuner och Landsting har också en överenskommelse om prestationsbaserat statsbidrag till insatser för äldre som har nära anknytning till överenskommelse om stöd till evidensbaserad praktik (se nedan). Statskontoret ska följa upp och utvärdera även den överenskommelsen. Utvecklingsledare och kunskapsportal inom omsorgen om äldre människor Inom ramen för prestationsbaserat bidrag till insatser för äldre utgår statsbidrag till att anställa utvecklingsledare (se även avsnitt 7.4.2 Kunskapsbefrämjande insatser). De arbetar bl.a. för att öka registreringen i kvalitetsregistren och . Utvecklingsledarna har enligt Statskontorets uppföljning (Uppföljning av prestationsbaserat statsbidrag till insatser för äldre) en viktig uppgift att 2011/12:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 förankra arbetet med kvalitetsregister på olika nivåer i kommunerna. Utvecklingsledarna, som ska vara gemensamma för kommunerna och i ett län (tre stycken i ett normalstort län), ska också arbeta för att stärka samverkan mellan huvudmännen. lanserades en nationell, webbaserad kunskapsportal för vård och omsorg om äldre och verksamhet inom psykiatriområdet. Målgruppen är personal på alla nivåer inom vården, omsorgen och stödet (se även avsnitt 7.4.2. Kunskapsbefrämjande insatser). Utvecklingsledare inom verksamheter för barn och unga Statligt stöd till regionala utvecklingsledare finns även inom den sociala barn- och ungdomsvården. En prioriterad uppgift för dem är att stödja huvudmännens arbete med uppföljning av barn och unga som är placerade i familjehem eller hem för vård eller boende (HVB). Implementering av nationella riktlinjer för missbruksvård Regeringen och Kommuner och Landsting slöt en överenskommelse om uppbyggnad av ett kvalificerat stöd för den personal som arbetar inom kommunernas och landstingens missbruks- och beroendevård. Som grund för överenskommelsen låg utgivna Nationella riktlinjer för missbruks- och beroendevård (2007). Kommuner och Landsting har sedan i sin tur träffat överenskommelser med alla landsting tillsammans med kommunrespektive regionförbund om uppbyggnad av ett kvalificerat stöd på regional nivå för att stödja utvecklingen utifrån lokala behov. deltog drygt 180 kommuner och stadsdelar i utvecklingsarbetet. ingår detta utvecklingsarbete, som fått namnet Kunskap till Praktik, i överenskommelsen om stöd till en evidensbaserad praktik. Regeringen har avsatt för att bl.a. finansiera ett nationellt kansli, utbildningsinsatser samt regionala processledare (till praktik i praktiken, delrapport , Kommuner och Landsting). Utbildningsinsatserna har inneburit att utbilda regionala nyckelpersoner i processledning och att utbilda regionala "utbildare"/metodstödjare i olika metoder för att dessa i sin tur ska kunna utbilda verksamma inom missbruks- och En baskurs har tagits fram som cirka 10 000 personer har genomgått. Dessutom har man inom projektet tagit fram ett antal fördjupningskurser med studiematerial som verksamma kan ta del av via webben i form av t.ex. lokala studiecirklar. Även utbildningar för chefer och politiker har genomförts (Kunskap till praktik i praktiken, delrapport ). Utveckling av öppna jämförelser, utveckling av data och indikatorer har regeringens uppdrag att i samverkan med Kommuner och Landsting intensifiera utvecklingen av öppna jämförelser och öka datatillgången inom olika verksamhetsområden; äldreomsorg inklusive hemsjukvård, individ- och familjeomsorg samt stöd till personer med funktionsnedsättning. Målet är att stödja huvudmän och utförare i arbetet med att främja en god vård och omsorg för den enskilde, stimulera och ge ett underlag för kvalitets- och utvecklingsarbete samt uppföljning och lärande i verksamheterna. Med hjälp av öppna jämförelser skapas transparens, öppenhet och insyn i vården och omsorgen. Frågor om kvalitet och effektivitet har uppmärksammats Enligt olika uppföljningar har öppna jämförelser bidragit till att frågor om kvalitet och effektivitet uppmärksammats. I kommunerna har också jämförelserna legat till grund för strategiska beslut om resurstilldelning och prioritering av vissa områden. Redovisningen och jämförelser av kvalitet och effektivitet är områden som är under utveckling. Det gäller utveckling av såväl indikatorer, vad som bör och kan mätas, som det statistiska underlaget. Tanken är att öppna jämförelserna kan förbättras kontinuerligt i takt med indikatorutvecklingen och ökad tillgång till jämförbara data. Ett stort antal indikatorer har tagits fram har publicerat öppna jämförelser när det gäller omsorg om äldre människor och hemsjukvård, missbruk- och beroendevård, barn och ungdomsvård samt stöd till personer med funktionsnedsättning för vilka 102 indikatorer redovisats, varav 55 är nya. För vård och omsorg om äldre har och Kommuner och Landsting i olika former sammanställt öppna jämförelser. publicerades den första gemensamma rapporten. Rapporten innehåller 30 indikatorer som speglar kvalitet utifrån sju områden; de äldres egna uppfattningar, tillgänglighet, vård och omsorg vid särskilda behov, riskförebyggande arbete, riskfylld användning av läkemedel, personal och kompetens samt kostnader (och Kommuner och Landsting, Öppna jämförelser 2009). För jämförelser som underlag för äldre och anhörigas val av äldreomsorg finns Äldreguiden publicerad på webbplats. Den innehåller uppgifter om hemtjänstverksamheter, särskilda boenden och dagverksamheter på enhetsnivå. I guiden presenteras jämförelser av 30 indikatorer fördelade på 12 kvalitetsområden. För missbruksvård publicerades öppna jämförelser . Öppna jämförelser omfattar uppgifter om missbruks- och beroendevården i landets kommuner samt i beroendeenheter som drivs gemensamt av kommuner och landsting. I jämförelserna presenteras omdömen inom sju kvalitetsområden. De öppna jämförelserna berör framför allt strukturer och processer, dvs. de förutsättningar som finns för att ge vård och omsorg samt vad, hur och när tjänsterna produceras i verksamheten. För resultat se avsnitt 7.4.3 Missbruks- och beroendevården. För barn- och ungdomsvården utgår öppna jämförelser från fyra kvalitetsområden; helhetssyn och samordning, trygg och säker, kunskapsbaserad samt tillgänglig. Tyngdpunkten för jämförelserna har så här långt koncentrerats på förutsättningarna i myndighetsutövning för att möta utsatta barns behov. För resultat se avsnitt 7.4.3 Barn- och ungdomsvården. Inom funktionshindersområdet speglar den första öppna jämförelsen i framför allt förutsättningar för kvalitet med visst fokus på hur väl kommunerna informerar om stöd till målgruppen samt hur kommuner arbetar med inflytande för personer med psykisk funktionsnedsättning och deras anhöriga. För resultat se avsnitt 7.4.4. Arbete har också påbörjats med att ta fram öppna jämförelser när det gäller hemlöshet och brottsoffer. 2011/12:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Tillgänglig och säker information inom vården och omsorgen En säker och enkel tillgång till relevant information som rör en individ är nyckeln till att personalen inom hälso- och sjukvården och ska kunna erbjuda insatser av hög kvalitet. Strategin för nationell eHälsa syftar till att förbättra informationshanteringen inom hälso- och sjukvården och till nytta för individen, personalen och beslutsfattarna inom hela sektorn. har regeringen avsatt för arbete med nationell eHälsa inom . Arbetet sker inom tre utvecklingsområden; nationell informationsstruktur, teknisk infrastruktur och ökat erfarenhetsutbyte. Nationell informationsstruktur och säkert informationsutbyte En säker och enkel tillgång till relevant information om en person är en nyckel till att personalen inom och hälso- och sjukvården ska kunna erbjuda insatser av hög kvalitet. Det är angeläget att tillgången till information styrs och kontrolleras på ett sätt som tillgodoser den enskildes säkerhet och värnar om den enskildes integritet. har fått i uppdrag att i nära samarbete med Kommuner och Landsting vidareutveckla den nationella informationsstrukturen och fackspråket för användning inom . har även fått i uppdrag att ta ett nationellt samordningsansvar för en ändamålsenlig och strukturerad dokumentation i svensk hälso- och sjukvård och socialtjänst samt att underlätta för vårdgivare och utförare inom att införa och använda en nationell informationsstruktur och ett nationellt fackspråk. har tagit fram en modell för strukturerade och enhetlig dokumentation inom äldreomsorgen. Regeringen har beslutat om att stödja införandet av denna modell på lokal nivå, bl.a. genom en satsning på utbildning. Regeringen bedömer att det finns behov av att tydliggöra vilken information som får utbytas över organisations- och professionsgränser utifrån gällande regelverk. har därför fått i uppdrag att ta fram en tydliggöra rättsläget när det gäller informationsutbyte inom äldreomsorgen. 2011/12:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 Teknisk informationsstruktur och ökat erfarenhetsutbyte Den tekniska infrastrukturen utgör en viktig grund för effektivt informationsutbyte. utgår till att implementera stöd för behörighetshantering och säkerhet i informationsutbytet mellan kommuner, landsting, privata utförare och brukare. Ökat erfarenhetsutbyte och samverkan mellan kommuner och andra aktörer som arbetar med Nationell eHälsa är nödvändigt för att utveckla it-stöd inom vård och omsorg. Att inte varje kommun och enskild utförare måste utveckla egna lösningar för säker och enkel informationshantering påskyndar utvecklingen och är kostnadsbesparande. Det är särskilt angeläget för utveckling i mindre kommuner. Inom ramen för en överenskommelse mellan regeringen och Kommuner och Landsting utgår därför till regionala utvecklingsledare som ska bidra till erfarenhetsutbyte och samarbete mellan kommuner och landsting (dnr S2011/986/FST). Konkreta mål och uppgifter för deras arbete sätts av den regionala nivån. Rapporteringsskyldighet och sanktionsavgift när beslut och domar inte verkställs För domar som inte verkställts inom en skälig tid kan domstolar döma ut en särskild avgift (en sanktionsavgift). är kommunerna skyldiga att rapportera ej verkställda gynnande beslut enligt socialtjänstlagen. Rapportering ska ske en gång per kvartal till , de kommunala revisorerna och fullmäktige. Vidare gäller från samma datum att en sanktionsavgift kan dömas ut som ett yttersta påtryckningsmedel för att gynnande beslut ska verkställas inom skälig tid. Avgiften fastställs till lägst och högst . gäller motsvarande bestämmelser om rapporteringsskyldighet och sanktionsavgift även för beslut enligt LSS. Det är som hos domstol ansöker om sanktionsavgift när myndigheten bedömer att tiden för verkställighet är oskäligt lång. Nedan återges resultat från . Omsorg om äldre människor inrapporterades enligt totalt cirka 6 500 beslut som inte verkställts inom äldreområdet. Det största antalet beslut gällde särskilt boende. Många av de rapporterade besluten har verkställts och föranleder normalt ingen åtgärd från sida. I övriga fall begär att ansvarig nämnd ska förklara skälen till dröjsmålet samt redovisa hur den avser att verkställa beslutet. I ett betydande antal ärenden framkommer att den enskilde tackar nej till just den bostad som han eller hon erbjuds. På så vis kan verkställigheten dra ut , trots att den enskilde erbjudits beslutad insats. Myndigheten har ansökt om särskild avgift i cirka 60 fall . Stöd till personer med funktionsnedsättning har bl.a. uppmärksammat att handläggningen vid ansökan om insatser enligt LSS kan vara passiv och förhalas på olika sätt (Tillsynsrapport ). Det gäller framför allt insatserna kontaktperson, ledsagarservice och bostad med särskild service. inrapporterades cirka 4 560 beslut som inte verkställts till . Det största antalet av dessa gällde kontaktperson och bostad med särskild service. har ansökt om särskild avgift i cirka 100 fall . Stora skillnader i väntetider för plats i särskilt boende Bristande tillgång till särskilt boende kan leda till att äldre som ansöker om ett sådant boende får vänta på att flytta in. För 36 kommuner finns uppgifter om de genomsnittliga väntetiderna vid flytt till ett särskilt boende (Lägesrapport , ). Den genomsnittliga väntetiden till särskilt boende var i mediankommunen 2007. Variationen i väntetiden är enligt stor mellan kommunerna, från ett erbjudande till 159 dagars väntetid. Motsvarande uppgifter var . Skillnaderna mellan kommunerna ökade således mellan dessa år. Enligt bostadsmarknadsenkät 20102011 uppgav drygt hälften av landets kommuner att behovet av särskilda boendeformer för äldre är täckt (Bostadsmarknaden 20102011, ). Jämfört med de närmast föregående åren uppgav fler kommuner att man inte hade brist på särskilt boende för äldre. räknar med att kunna täcka behovet genom planerad utbyggnad . av kommunerna bedömer att bristen på bostäder i särskilt boende för äldre människor kommer att kvarstå även efter planerad utbyggnad . skyldighet att rapportera respektive anmäla Anmälningsskyldigheten inom och () har utvidgats till att omfatta hela inklusive verksamhet vid (prop. 2009/10:131 och förslag om vissa förändringar). Bestämmelsen har blivit mer lik bestämmelsen om lex inom hälso- och sjukvården. Anmälningsskyldigheten för personalen har ersatts med en rapporteringsskyldighet. Alla missförhållanden eller påtagliga risker för missförhållanden ska rapporteras till berörd nämnd, till ledningen för eller till den som bedriver enskild verksamhet. Missförhållandet ska avhjälpas eller undanröjas utan dröjsmål. Detta ska ske inom ramen för det systematiska kvalitetsarbete som alla huvudmän och enskilda verksamheter ska bedriva (se nedan Ledningssystem för kvalitet i verksamhet). An- mälningsskyldigheten enligt lex inträder när ett missförhållande, eller en påtaglig risk för ett missförhållande, bedöms vara allvarligt. Samtliga sådana allvarliga missförhållanden ska även anmälas till . Den som i enskild verksamhet tar emot en rapport eller en anmälan ska enligt de nya reglerna även informera berörd socialnämnd om detta. Framöver kommer alla anmälningar om allvarliga missförhållanden till kännedom. Detta innebär ett viktigt komplement av kunskap och erfarenheter i myndighetens samlade tillsynsuppdrag. Lärdom kan dras av tidigare missförhållanden eller risker. 2011/12:1 UTGIFTSOMRÅDE 9 åtgärder som genomförts kan spridas till andra liknande verksamheter och förhindra att liknande missförhållanden uppstår någon annanstans. På detta sätt kan risken för missförhållanden i verksamheterna minskas. bedöms därför på ett tydligare sätt än tidigare bli ett stöd för systematiska kvalitetsarbete. Till stöd för tillämpningen av den nya lex Sarah-bestämmelsen, har publicerat föreskrifter (SOSFS 2011:5) och allmänna råd. Ytterligare information har lagts ut på hemsida. kommer att ge ut en handbok om lex i . kommer därutöver sprida information till berörda intressenter om den nya lex Sarah-bestämmelsen enligt upprättad kommunikationsplan. Av iakttagelser i tillsynen framkommer att lex Sarah-anmälningar (enligt den tidigare lydelsen) generellt sett gjorts i liten omfattning (Tillsynsrapport ). En femtedel av de granskade LSS-boendena för barn och unga 2010 saknade vid inspektioner rutiner för anmälan enligt lex . fanns det rutiner, men personalen kände inte till innebörden av dessa eller var osäker på när och hur anmälan skulle göras. har i ett antal fall bedömt att allvarliga missförhållanden förekommit och noterat att anmälan enligt lex inte gjorts. Efter tillsynens krav på åtgärder har rutiner upprättats och personal fått information om vad som gäller. Anmälan om fel och brister samt anmälan enligt lex görs enligt inte i tillräcklig omfattning inom vården och omsorgen om äldre människor. (Tillsynsrapport ). Det finns en rädsla för att göra anmälningar och de anmälningar som görs används enligt inte alltid som underlag för att förbättra verksamheten.