prop · GY03126 · 2011-04-19 00:00:00 — Avgifter som har betalats enligt Studsvikslagen ska kunna användas för att ersätta kostnader för verksamheter och åtgärder som omfattas av lagen. Regeringen ska kunna meddela föreskrifter om användningen. förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Enligt regeringens förslag ska det införas en bestämmelse om hur ett beslut om föreläggande får överklagas. Remissinstanserna har inte haft några synpunkter på förslaget om föreläggande. Skälen för regeringens förslag I lagen (2006:647) om finansiella åtgärder för hanteringen av restprodukter från kärnteknisk verksamhet (finansieringslagen) finns bestämmelser om betalning av avgifter som hanteras i kärnavfallsfonden och som ska säkerställa finansiering av de skyldigheter som följer av 1014 §§ lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet. Regeringen delar bedömning att det är lämpligt att i några avseenden anpassa Studsvikslagen till finansieringslagen. Föreläggande till en reaktorinnehavare eller tillståndshavare I finansieringslagen finns en bestämmelse som gör det möjligt att förelägga tillståndshavaren att vidta de åtgärder som behövs för tillämpningen av den lagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Ett sådant föreläggande får förenas med vite. Det bör vara möjligt för den myndighet som regeringen bestämmer att, på samma sätt som enligt finansieringslagen, förelägga en reaktorinnehavare eller tillståndshavare att göra det som krävs enligt Studsvikslagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Ett föreläggande bör kunna förenas med vite. Genom ett föreläggande kan myndigheten se till att tillståndshavaren ger in en sådan beräkning av de förväntade kostnaderna för avvecklingsåtgärder som krävs enligt lagen. 2010/11:126 15 Överklagande I denna proposition föreslår regeringen att det i Studsvikslagen införs en möjlighet att förelägga en reaktorinnehavare eller tillståndshavare att vidta de åtgärder som behövs för verkställigheten av lagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Det bör i lagen införas bestämmelser om att ett beslut om ett föreläggande, som enligt förslaget ska kunna förenas med vite, får överklagas till allmän förvaltningsdomstol och att prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätt. Enligt nuvarande 8 § får beslut av enligt Studsvikslagen överklagas hos regeringen. Regeringens förslag innebär att det i lagen inte finns någon bestämmelse om att en myndighet beslutar i en fråga som bör kunna överklagas till regeringen. Den nuvarande bestämmelsen i 8 § bör därför utgå. Straffbestämmelse Den nuvarande straffbestämmelsen i Studsvikslagen gäller den som lämnar oriktig uppgift eller på annat sätt åsidosätter sina skyldigheter enligt 5 eller 6 §. Bestämmelsen innebär att det är straffbelagt att bland annat inte fullgöra skyldigheten att upprätta en sådan kostnadsberäkning som avses i 5 §. Med hänsyn till att den myndighet som regeringen bestämmer föreslås kunna förelägga vid vite att uppfylla denna skyldighet, bör underlåtenhet att göra en kostnadsberäkning inte längre vara straffbelagd. Det bör fortfarande vara straffbelagt att med uppsåt eller av grov oaktsamhet åsidosätta sina skyldigheter att lämna kostnadsberäkning eller andra uppgifter genom att lämna oriktig uppgift. Förslaget innebär att Studsvikslagens straffbestämmelse får samma innehåll som finansieringslagens. Användning av avgiftsmedel Avgifter som har betalats enligt Studsvikslagen bör även i fortsättningen få användas för att ersätta kostnader för verksamheter och åtgärder som omfattas av lagen. Enligt 4 § andra stycket lagen beslutar om den närmare användningen av avgiftsmedlen. Bestämmelsen bör i stället utformas som ett bemyndigande till regeringen att meddela föreskrifter om användningen. Med stöd av bemyndigandet bör regeringen kunna meddela föreskrifter som preciserar hur och i vilken utsträckning avgiftsmedlen i Studsviksfonden får användas för verksamheter och åtgärder som omfattas av lagen. Föreskrifterna bör på lämpligt sätt anpassas till motsvarande bestämmelser om användning av avgiftsmedel i lagen (2006:647) om finansiella åtgärder för hanteringen av restprodukter från kärnteknisk verksamhet. Återbetalning av överskott i Studsviksfonden Regler om hur ett eventuellt framtida överskott i kärnavfallsfonden respektive Studsviksfonden ska hanteras finns i 16 och 17 §§ lagen (2006:647) om finansiella åtgärder för hanteringen av restprodukter från kärnteknisk verksamhet. Reglerna innebär att ett överskott i kärnavfalls 2010/11:126 16 fonden ska återbetalas till den avgiftsskyldige medan ett överskott i Studsviksfonden ska tillfalla staten. Regeringen avser att överväga förutsättningarna för en reglering som i stället innebär att ett eventuellt framtida överskott i Studsviksfonden ska återbetalas till de avgiftsskyldiga, i likhet med vad som gäller enligt reglerna om kärnavfallsfonden. Det är regeringens avsikt att avgiften endast ska täcka faktiska kostnader. 5 Ikraftträdande Regeringens förslag: Ändringarna ska träda i kraft . förslag: har inte föreslagit någon tidpunkt för ikraftträdande. Remissinstanserna har inte haft några synpunkter på ikraftträdandet. Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande lagstiftning upphör Studsvikslagen att gälla vid utgången av 2011. De föreslagna ändringarna , som innebär en förlängning av kärnkraftsföretagens skyldighet att betala avgift enligt lagen, bör därför träda i kraft . 6 Konsekvenser Regeringens bedömning: Förslagen har inga statsfinansiella konsekvenser. Förslagen har inga finansiella konsekvenser för de kommuner där verksamheter som omfattas av Studsvikslagen är belägna. Förslagen berör de som är betalningsskyldiga enligt Studsvikslagen, dvs. reaktorinnehavarna, och de företag som har rätt till ersättning ur Studsviksfonden. Förslaget om att förlänga skyldigheten att betala avgift enligt lagen till utgången av 2017 bedöms innebära en kostnad för de betalningsskyldiga om sammanlagt . Förslagen ger förutsättningar för de företag som har rätt till ersättning ur fonden att ta ett fortsatt ansvar för de avvecklingsåtgärder som omfattas av lagen. Skälen för regeringens bedömning I Studsvikslagen regleras den avgift som kärnkraftsföretagen betalar för avvecklingen av viss historisk verksamhet med koppling till framväxten av det svenska kärnkraftsprogrammet. har utrett framtida kostnader, osäkerheter och ansvar samt gjort en grundlig utvärdering av vilka problem och finansiella risker som kan uppstå för staten med anledning av Studsvikslagens upphörande . har i promemorian pekat på att stora osäkerheter fortfarande finns när det gäller de framtida kostnaderna för att ta hand om det historiska avfallet. Om medlen i Studsviksfonden inte räcker 2010/11:126 17 kan de företag som har tillstånd till verksamheten riskera att stå för kostnaderna. Det finns också en risk att staten får skjuta till medel. Förslaget innebär att Studsvikslagen ska upphöra att gälla först vid utgången av 2017, dvs. att kärnkraftsföretagen fortsatt ska betala en avgift åren 20122017. Det ger de företag som har tillstånd till de verksamheter som omfattas av Studsvikslagen en möjlighet att ge in bättre underbyggda kostnadsberäkningar. kommer fortsatt göra en årlig översyn av avgiftens storlek. Myndigheten kan vid behov få ett förnyat uppdrag att göra en utvärdering av lagstiftningen och dess konsekvenser för finansieringen av avvecklingen av den historiska verksamheten. Statsfinansiella konsekvenser Enligt beslut upphör Studsvikslagen att gälla vid utgången av 2011. Det kan antas att återstående medel i Studsviksfonden då inte kommer att täcka kostnaderna för de avvecklingsåtgärder som omfattas av Studsvikslagen. Om medlen i fonden inte räcker kan de företag som har tillstånd till de verksamheter som omfattas av Studsvikslagen riskera att stå för kostnaderna. Det finns också en risk att staten får skjuta till medel. Förslagen innebär att kärnkraftsföretagens skyldighet att betala en avgift förlängs till utgången av 2017. Regeringen bedömer att medlen i Studsviksfonden genom dessa inbetalningar med stor sannolikhet kommer att räcka för att täcka de avvecklingsåtgärder som omfattas av Studsvikslagen . Förslagen har inga statsfinansiella konsekvenser. Domstolar Regeringen föreslår att det i Studsvikslagen införs en bestämmelse om som innebär att beslut om föreläggande får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Beslut enligt lagen får överklagas till regeringen. Det är mycket ovanligt med överklaganden enligt lagen. Om ett överklagande skulle göras är det mest sannolikt att det skulle avse ett beslut om användning av avgiftsmedel, som även i fortsättningen får överklagas hos regeringen. Det är inte troligt med mer än något enstaka överklagande till allmän förvaltningsdomstol fram till dess att lagen upphör att gälla vid utgången av 2017. Det skulle innebära en mycket liten kostnad för Domstolar och ryms inom befintligt anslag. Kommuner Förslagen innebär att kärnkraftsföretagen får ett fortsatt finansiellt ansvar för de verksamheter som omfattas av Studsvikslagen. Förslagen har inga finansiella konsekvenser för de kommuner där verksamheterna är belägna. Alternativa lösningar Om ingen lagändring görs upphör Studsvikslagen att gälla , dvs. kärnkraftsföretagen betalar den nuvarande avgiften endast 2010/11:126 18 . Eftersom det kan antas att återstående medel i Studsviksfonden inte kommer att täcka kostnaderna för de avvecklingsåtgärder som omfattas av lagen, kan de företag som har tillstånd till verksamheten få stå för de ytterligare avvecklingskostnaderna. Det finns också en risk att staten får skjuta till medel. En alternativ lösning är att lagen upphör att gälla och att avgiften ökas väsentligt. har bedömt att om lagen upphör vid utgången av 2011 behöver avgiften höjas från till per levererad kilowattimme el. Trots en sådan kraftig höjning riskerar Studsviksfonden att bli underfinansierad eftersom beräkningsunderlagen från industrin har betydande brister. I likhet med nollalternativet riskerar tillståndshavarna och staten att stå för de ytterligare avvecklingskostnader som inte täcks av fondmedel. Ett tredje alternativ är att lagen får gälla tills vidare och att den nuvarande avgiften behålls . Ett alternativ utan en bortre tidsgräns för betalningsskyldigheten innebär en sämre förutsebarhet och större osäkerhet för de betalningsskyldiga. Företag som berörs av förslagen Förslagen berör dels de som är betalningsskyldiga enligt lagen, dvs. de som har tillstånd att inneha och driva en kärnkraftsreaktor, dels de som rätt till ersättning ur Studsviksfonden. Betalningsskyldiga är , och . De som har rätt till ersättning ur fonden är AB SVAFO, , , och . Kostnadsmässiga och andra konsekvenser för alternativen Avgiften är för varje levererad kilowattimme elström. Den årliga kostnaden för de avgiftsskyldiga beror därför på mängden el som levereras från kärnkraftsverken. Elproduktionen vid dessa har varierat betydligt . uppgick den till . Om ett genomsnitt baserat används, kan den framtida elproduktionen förväntas bli . Med nuvarande avgiftsnivå blir kostnaden då , fördelat på de avgiftsskyldiga. Om inbetalningstiden förlängs med , dvs. åren 20122017, blir den ytterligare kostnaden för de avgiftsskyldiga . En förlängning med ger den stabilitet som behövs för att kunna analysera om inbetalade avgiftsmedel kommer att räcka för finansieringen av avvecklingsåtgärderna. ska anmäla till regeringen om avgiftsbeloppet enligt 3 § Studsvikslagen behöver ändras, jfr förordningen (1988:1598) om finansiering av hanteringen av visst radioaktivt avfall m.m. Myndigheten kan anmäla att avgiften bör sättas ned till per levererad kilowattimme el om återstående avgiftsmedel bedöms vara tillräckliga för avvecklingsåtgärderna. Om avgiften i stället höjs till per levererad kilowattimme blir engångskostnaden för de avgiftsskyldiga. Alternativet med en kraftig höjning av avgiften under en Prop. 2010/11:126 19 dast bedöms mindre lämpligt eftersom den får betydande ekonomiska konsekvenser för de betalningsskyldiga under . De kvarvarande osäkerheterna i beräkningsunderlagen för avgiften talar också emot en sådan lösning. Förslagen är inte hänförliga till EU-rättsliga krav. Tidpunkten för ikraftträdande En reglering om den fortsatta finansieringen av de avvecklingsåtgärder som omfattas av Studsvikslagen behöver träda i kraft innan lagen upphör att gälla vid utgången av 2011. Utbildning och information Det finns inget behov av speciella informationsinsatser. Administrativa kostnader Förslagen har marginell påverkan på tidsåtgången för företagen och deras administrativa kostnader, eftersom företagen redan har rutiner för att hantera de skyldigheter som följer av Studsvikslagen. Konkurrensförhållanden Avgiften till Studsviksfonden ska finansiera kostnader för omhändertagande av historisk verksamhet som bidragit till företagens utveckling. Om företagen inte fullt ut står för dessa kostnader innebär det konkurrensmässiga fördelar jämfört med andra energislag som bär sina egna kostnader för bland annat avveckling av verksamheter. Små företag små företag som har tillstånd till verksamhet som omfattas av Studsvikslagen bedöms få svårt att bära de kostnader för avvecklingsåtgärder som uppstår om Studsviksfonden är underfinansierad. Förslagen ger förutsättningar för företagen att ta ett fortsatt ansvar för avvecklingsåtgärderna. Miljön Miljökvalitetsmålet Säker strålmiljö innebär att människors hälsa och den biologiska mångfalden ska skyddas mot skadliga effekter av strålning i den yttre miljön. Miljökvalitetsmålet omfattar bland annat utsläpp av radioaktivitet från kärnteknisk verksamhet. Förslagen innebär att kärnkraftsföretagens skyldighet att betala en avgift enligt Studsvikslagen förlängs till utgången av 2017. Medlen i Studsviksfonden bedöms genom dessa inbetalningar med stor sannolikhet räcka för att täcka de avvecklingsåtgärder som omfattas av Studsvikslagen. Förslagen bidrar därför till att miljökvalitetsmålet om säker strålmiljö kan uppfyllas. 2010/11:126 20 Förslagen saknar betydelse för jämställdheten mellan män och kvinnor, för möjligheten att nå de integrationspolitiska målen samt för sysselsättningen och den offentliga servicen. har i ett yttrande tillstyrkt lagförslagen i ett remitterat förslag till lagrådsremiss och anfört att konsekvensutredningen är godtagbar. 7 Författningskommentar 7.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1988:1597) om finansiering av hanteringen av visst radioaktivt avfall m.m. 1 § I paragrafen finns en uppräkning av de verksamheter och åtgärder som omfattas av lagen. Lagrådet har noterat att orden åtgärd och verksamhet används på ett inkonsekvent sätt i lagtexten och föreslagit att saken uppmärksammas i den fortsatta beredningen av lagstiftningsärendet. Orden verksamhet och åtgärd används frekvent i miljölagstiftningen för att beteckna aktiviteter av olika slag. Med verksamhet brukar avses en aktivitet som har en viss omfattning och tidsutdräkt. Med åtgärd avses ofta en handling med begränsad omfattning och tidsutdräkt. De aktiviteter som räknas upp i punkterna 16 bör betecknas som verksamheter medan ordet åtgärder bör användas i punkten 7. För att orden verksamhet och åtgärd ska användas på ett konsekvent sätt i lagtexten tas ordet övriga bort från punkten 7 i lagrådsremissens förslag. Att aktiviteterna i punkterna 16 betecknas som verksamheter på ett tydligare sätt än i den nuvarande lagen innebär ingen ändring i sak. Paragrafens inledning ändras genom att det anges vem som är betalningsskyldig enligt lagen. Betalningsskyldig är den som har tillstånd enligt lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet att inneha eller driva en kärnkraftsreaktor (reaktorinnehavare). Detta motsvarar innehållet i 2 §, som upphör att gälla. Några ändringar görs i uppräkningen av de verksamheter och åtgärder som omfattas av lagen. Ändringarna i punkterna 2, 4, 5 och 7 är endast språkliga och innebär ingen ändring i sak. Orden dekontaminering och nedläggning ersätts med avveckling i de tre första punkterna. Det är en anpassning till den terminologi som används i annan lagstiftning på strålsäkerhetsområdet och innebär ingen ändring av vilken verksamhet som omfattas av de punkterna. Ändringen i punkten 1 innebär ett förtydligande av att även isotopcentralen IC och neutronforskningslaboratoriet vid forskningsreaktorerna R2 och R2-0 i Studsvik omfattas av lagen. Ändringen i punkten 3 innebär ett förtydligande av att dekontamineringsanläggningen samt kulvertsystemet för vätskeformigt aktivt av 2010/11:126 21 lopp från anläggningarna under punkten 1 och övriga anläggningar enligt punkten 3 omfattas av lagen. Punktuppställningen ändras redaktionellt för att göra den mer lättläst. 3 § I tredje stycket hänvisas inte längre till lagen (1992:1537) om finansiering av framtida utgifter för använt kärnbränsle m.m., eftersom den lagen har upphävts. Bestämmelser om hur avgiftsmedlen ska förvaltas finns i lagen (2006:647) om finansiella åtgärder för hanteringen av restprodukter från kärnteknisk verksamhet (prop. 2005/06:183). Tredje stycket har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 4 § I första stycket förtydligas att avgifter som har betalats enligt lagen får användas för att ersätta kostnader inte bara för verksamheter som avses i 1 § utan också för åtgärder som avses i den paragrafen. Bestämmelsen i andra stycket innehåller ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om användningen av avgiftsmedlen. Det behövs ett sådant bemyndigande för att reglera hur och i vilken utsträckning medlen i Studsviksfonden får användas för verksamheter och åtgärder som avses i 1 §. De föreskrifter som får meddelas kan innebära att den behöriga myndigheten behöver göra prioriteringar mellan verksamheter och åtgärder som en tillståndshavare har ansökt om att få medel för. Det kan också behövas föreskrifter om skyldighet att återbetala utbetalade medel som inte har använts inom den tid som har bestämts och skyldighet att i ett sådant fall kompensera Kärnavfallsfonden, som förvaltar inbetalade avgiftsmedel, för förlorad avkastning. 5 § I paragrafen finns bestämmelser om skyldighet för en reaktorinnehavare och den som har tillstånd till sådan verksamhet som avses i 1 § att lämna kostnadsberäkningar och andra uppgifter som behövs för att den myndighet som regeringen bestämmer ska kunna fullgöra sina uppgifter enligt lagen eller föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Första och andra styckena motsvarar i huvudsak 6 §, som upphör att gälla. Bestämmelsen i nuvarande 5 § om vad som ska ingå i en kostnadsberäkning ersätts i tredje stycket med ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om detta. Ändringen i första stycket innebär att tillståndshavaren har en skyldighet att utöver kostnadsberäkningar lämna även andra uppgifter som behövs för att den myndighet som regeringen bestämmer ska kunna fullgöra sina uppgifter. I de myndighetsuppgifter som avses i första meningen ingår att besluta om användningen av fondmedlen och att, enligt förordningen (1988:1598) om finansiering av hanteringen av visst radioaktivt avfall m.m., göra anmälan till regeringen om avgiftsbeloppet enligt 3 § behöver ändras. Det behövs inte längre något medgivande av för att någon annan juridisk person än tillståndshavaren ska medverka Prop. 2010/11:126 22 när kostnadsberäkningen görs. En kostnadsberäkning får alltså göras i samråd med exempelvis en annan tillståndshavare. Även om tillståndshavaren upprättar en kostnadsberäkning tillsammans med någon annan, är det tillståndshavaren som ansvarar för innehållet i beräkningen och att denna redovisas till den myndighet som regeringen bestämmer. Som Lagrådet har framhållit är det inte längre möjligt att överlämna det ansvaret till en annan juridisk person. I andra stycket preciseras att en reaktorinnehavare ska lämna uppgifter om sin planerade leverans av elström. Det motsvarar skyldigheten att lämna uppgifter enligt 6 §, som upphör att gälla. Uppgifter om reaktorinnehavarnas elleveranser behövs när avgiften ska beräknas. I tredje stycket bemyndigas regeringen att meddela föreskrifter om vad som ska ingå i en kostnadsberäkning. I föreskrifterna får, i likhet med vad som gäller , anges krav på att göra en beräkning av dels den förväntade totala kostnaden för verksamhet och åtgärder som omfattas av lagen, dels de kostnader som förväntas uppkomma under vart och ett av de tre närmast kommande kalenderåren. Det får vidare preciseras bland annat vilka behandlings- och rivningsåtgärder som ska ingå i en kostnadsberäkning . Regeringen får även, utan något särskilt bemyndigande i lagen, meddela föreskrifter om tidpunkten för redovisningen av kostnadsberäkningar. 6 § Enligt paragrafen, som är ny, får den myndighet som regeringen bestämmer förelägga en reaktorinnehavare eller den som har tillstånd enligt lagen (1984:3) om kärnteknisk verksamhet till en verksamhet som avses i 1 § att vidta de åtgärder som behövs för verkställigheten av lagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Genom ett föreläggande kan myndigheten se till att tillståndshavaren uppfyller kravet i 5 § att lämna en beräkning av de förväntade kostnaderna för verksamheter och åtgärder som omfattas av lagen. Ett föreläggande får enligt andra stycket förenas med vite. Allmänna bestämmelser om viten finns i lagen (1985:206) om viten. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 7 § Straffbestämmelsen ändras med anledning av de nya bestämmelserna i 6 § om att den myndighet som regeringen bestämmer får förelägga en reaktorinnehavare eller tillståndshavare vid vite att vidta de åtgärder som behövs för verkställigheten av lagen eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Ändringen innebär att det är straffbelagt att underlåta att göra en sådan kostnadsberäkning som en tillståndshavare ska lämna enligt 5 §. Däremot är det straffbelagt att med uppsåt eller av grov oaktsamhet åsidosätta sina skyldigheter genom att lämna oriktig uppgift i en kostnadsberäkning eller i andra uppgifter som ska lämnas enligt 5 §. Förslaget innebär att straffbestämmelsen får samma innehåll som straffbestämmelsen i lagen (2006:647) om finansiella åtgärder för hanteringen av restprodukter från kärnteknisk verksamhet. 2010/11:126 23 8 § I första stycket införs en bestämmelse som anger att ett beslut om föreläggande enligt 6 § får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Den nuvarande bestämmelsen om överklagande av beslut hos regeringen utgår, eftersom förslaget innebär att det i lagen inte längre finns någon bestämmelse om att en myndighet beslutar i en fråga som bör kunna överklagas till regeringen. Enligt det nya andra stycket krävs prövningstillstånd vid överklagande till kammarrätt. 7.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (2006:652) om upphävande av lagen (1988:1597) om finansiering av hanteringen av visst radioaktivt avfall m.m. Ändringen innebär att lagen (1988:1597) om finansiering av hanteringen av visst radioaktivt avfall m.m. ska tillämpas även innan den upphör. 2010/11:126 Bilaga 1 24 lagförslag Förslag till lag om ändring i lagen (1988:1597) om finansiering av hanteringen av visst radioaktivt avfall m.m. Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1988:1597) om finansiering av hanteringen av visst radioaktivt avfall m.m. dels att 2, 5 och 8 §§ ska upphöra att gälla, dels att 1, 3, 4, 6 och 7 §§ ska ha följande lydelse.