prop · GY03124 · 2011-04-06 00:00:00 — 2 § betaltjänstlagen hör också pengar och de företag som har undantagits från tillstånd enligt e-penninglag. Till författningsförslaget hör att denna hänvisning ändras till att avse den lag om elektroniska pengar som här föreslås. Enligt direktivets artikel 79 ska betaltjänstleverantörer och betalningssystem kunna behandla personuppgifter när det är nödvändigt för att säkerställa förebyggande, undersökning och avslöjande av betalningsbedrägerier. I 6 kap. betaltjänstlagen ges också de föreskrifter som behövs utöver personuppgiftslagen med anledning av att betaltjänstleverantörer och sådana personer som har ansvar för betalningssystem ska få granska betalningstransaktioner för att kunna säkerställa att betalningsbedrägerier kan förebyggas, undersökas och avslöjas. Dessa regler blir tillämpliga även om betaltjänstleverantören eller den som ansvarar för ett betalningssystem utgörs av ett institut för elektroniska pengar eller en registrerad utgivare eller den som ansvarar för sådan verksamhet. I övrigt bör personuppgiftslagens regler kunna I promemorian görs bedömningen att det utöver dessa redan gällande bestämmelser inte behövs någon särskild reglering. inspektionen anfört bör det dock klargöras vilka företag som ska ges möjlighet att i vissa fall utväxla uppgifter för kreditupplysningsändamål. Enligt regeringens bedömning bör pengar ha möjlighet att, i likhet med t.ex. betalningsinstitut, utväxla vissa uppgifter Bestämmelserna om utväxling av upp- Prop. 2010/11:124 gifter för kreditupplysningsändamål i 5 a kreditupplysningslagen (1973:1173) bör därmed gälla även för pengar. Regeringens förslag: pengar och de registrerade utgivarna ska genom avgifter bidra till att täcka kostnaderna för verksamhet. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: vid har synpunkter på utformningen av den i promemorian föreslagna bestämmelsen om avgiftsskyldighet. Skälen för regeringens förslag: I prop. 2009/10:220 (s. 291 f.) redovisas de regler om avgifter som gäller inom verksamhetsområde. Det framstår som lämpligt att ges motsvarande möjligheter att ta ut avgifter av pengar och registrerade betaltjänstleverantörer som medges undantag från tillståndskravet enligt den nu föreslagna lagstiftningen. En bestäm- melse med denna innebörd bör därför tas in i lagen om elektroniska pengar. vid har anfört synpunkter på utformningen av den i promemorian föreslagna bestäm- melsen om avgiftsskyldighet. I detta sammanhang kan noteras att liknande bestämmelser i annan föreslagen rörelselagstiftning avseende finansiella företag efter förslag från Lagrådet har fått en tydligare ut- formning (se 14 kap. 16 § i förslaget till ny försäkringsrörelselag i prop. 2009/10:246). Den nu aktuella bestämmelsen bör med beaktande av det anförda utformas på ett tydligare sätt i enlighet med vad Lagrådet anfört i det tidigare ärendet. 9.4Sekretess vid ägarprövning i pengar och betalningsinstitut Regeringens förslag: Sekretess ska gälla för uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs och uppgiften förekommer i ärende hos statlig myndighet om innehav av aktier eller andelar i ett pengar eller i ett betalnings- institut. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna yttrar sig inte över promemorians förslag i denna Skälen för regeringens förslag: Bestämmelser om ägarprövning i betalningsinstitut finns i lagen (2010:751) om betaltjänster. Ägar- prövning görs enligt den lagen vid prövning av om ett aktiebolag eller en ekonomisk förening ska få tillstånd att tillhanda- hålla betaltjänster och därigenom bli ett betalningsinstitut (2 kap. 6 och 7 §§). Tillstånd att tillhandahålla betaltjänster får ges bara om det finns skäl att anta att den som har eller kan förväntas komma att få ett kvali- ficerat innehav i företaget inte kommer att motverka att verksamheten drivs på ett sätt som är förenligt med lagen om betaltjänster och andra författningar som reglerar verksamheten, och även i övrigt är lämplig att utöva ett väsentligt inflytande över ledningen av ett betalningsinstitut. Ägarprövning ska även göras vid större ägarförändringar i ett betalningsinstitut (2 kap. 8 §). Ägarprövning vid större ägarförändringar i betalningsinstitut görs med tillämpning av de regler som gäller för ägarprövning i bankaktiebolag och värdepappersbolag enligt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse (14 kap). Verksamheten i pengar uppvisar likheter med verksamheten i betalningsinstitut. Enligt e-penningdirektivets artikel 3.1 ska betaltjänstdirektivets bestämmelser avseende bl.a. ansökan om till- stånd (betaltjänstdirektivets artikel 5) och beviljande av tillstånd (artikel 10) gälla i tillämpliga delar för pengar. Mot denna bakgrund föreslås att bestämmelser om ägarprövning i pengar, som motsvarar vad som gäller för betalningsinstitut enligt betaltjänstlagen, införs i lagen om elektroniska pengar (se avsnitt 6.7 ovan). Bestämmelser om sekretess för uppgifter vid ägarprövning finns i 30 kap. 5 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Sekretess gäller för uppgift om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs och uppgiften förekommer i ärende hos statlig myndighet om innehav av aktier eller andelar bl.a. i vissa angivna typer av finansiella företag. Regler om ägarprövning i fråga om betalningsinstitut infördes som ovan nämnts i lagen om betaltjänster (se prop. 2009/10:220 s. 125 f.). Någon ändring i sekretessregleringen vid ägarprövning föreslogs dock inte i det sammanhanget. fördes således inte in i uppräkningen i bestämmelsen i 30 kap. 5 § andra stycket offentlighets- och sekretesslagen, trots att det är samma slags uppgifter om enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden som hämtas in vid ägar- prövning i ett betalningsinstitut som vid ägarprövning i andra typer av finansiella företag. Samma skäl för sekretess som gör sig gällande i fråga om en ägare i t.ex. en bank eller ett värdepappersbolag gör sig således gällande även i fråga om ägare i ett betalningsinstitut. Mot den bak- grunden bör det vara ett rent förbiseende att betalningsinstitut inte har tagits in i uppräkningen i bestämmelsen i offentlighets- och sekretess- lagen. Eftersom materiella regler om ägarprövning i troniska pengar nu föreslås i lagen om elektroniska pengar, bör även pengar tas in i samma uppräkning. I detta sammanhang bör även noteras att sekretess enligt samma lags 30 kap. 4 § gäller i myndighets verksamhet som består i tillståndsgivning eller tillsyn med avseende på såväl betalningsinstitut som pengar. Sekretess bör således gälla för uppgift om enskilds personliga eller Prop. 2010/11:124 ekonomiska förhållanden, om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs och uppgiften förekommer i ärende hos statlig myndighet om innehav av aktier eller andelar i ett pengar eller ett betalningsinstitut. Sekretessregleringen vid ägarprövning i pengar och betalningsinstitut kommer därigenom att bli densamma som för övriga typer av finansiella företag. 9.5Följdändringar i annan lagstiftning Regeringens förslag: Följdändringar i ett antal lagar görs i samband med att det nya e-penningdirektivet genomförs. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: anför att vissa ytterligare följd- ändringar fordras i betaltjänstlagen. Skälen för regeringens förslag: Regler som rör elektroniska pengar, pengar eller utgivare som medgetts undantag från dagens reglering finns i ett antal lagar. I det följande redovisas dessa och vissa anknytande frågor, tillsammans med en bedömning av behovet av följdändringar. I 2 kap. 16 § och 15 kap. 9 § i förslaget till ny försäkringsrörelselag (prop. 2009/10:246) förekommer uttrycket företag för elektroniska pengar. Bestämmelserna rör samråd med myndighet i annat land och behöver inte ändras. I 7 kap. 4 § samma lag används redan uttrycket pengar. Av de skäl som anförts i avsnitt 9.2 bör en ändring göras i 5 a § kredit- upplysningslagen (1973:1173) så att det framgår att pengar får utväxla vissa uppgifter för kreditupplys- ningsändamål. Enligt 4 kap. 1 § lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar får ett insatsbelopp i ett pengar betalas ut bara när det kan ske med hänsyn till bestämmelserna i lagen (2002:149) om utgivning av elektroniska pengar. Bestämmelsen infördes med e-penninglag, till följd av de problem som kan uppstå med hänsyn till kapitalkrav m.m. för ett pengar som är en ekonomisk förening, att återbetala medlemsinsatser (prop. 2001/02:85 s. 92). Denna regel bör gälla även efter ikraftträdandet av den föreslagna lagen om elektroniska pengar. Bestämmelsen bör därför ändras så att hänvisning görs till den föreslagna lagen om elektroniska pengar. I 7 kap. 2 § konkurslagen (1987:672) ges information om att det i bl.a. lagen om utgivning av elektroniska pengar finns särskilda bestämmelser om att ett allmänt ombud ska delta i förvaltningen vid en konkurs. Några sådana regler gäller emellertid inte för betalningsinstitut enligt betal- tjänstlagen och föreslås inte heller i den nya lagen om elektroniska pengar. kretsen av kreditinstitut. Vid sådana förhållanden ska den information som ges härom i 7 kap. 2 § konkurslagen också utmönstras. I 3 § lagen (1992:160) om utländska filialer m.m. ges en hänvisning till bl.a. 2 kap. 8 § samt 5 kap. 6 och 7 §§ lagen om utgivning av elek- troniska pengar. Hänvisningen bör ändras till att avse 3 kap. 2628 §§ i den nya lagen om elektroniska pengar. Även hänvisningen till den nuvarande lagen om utgivning av elektroniska pengar i 12 § ändras. I lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värde- pappersbolag finns föreskrifter även om pengar (se 1 kap. 1 och 2 §§, 5 kap. 4 § och 8 kap. 1 §). Enligt det nya e- penningdirektivet (artikel 20) ska emellertid definitionen i kreditinstitut- direktivet av kreditinstitut ändras så att pengar inte längre innefattas. pengar bör därmed utmönstras från de företag som anges i 1 kap. 1 och 2 §§ och 5 kap. 4 §. På motsvarande sätt bör pengar utmönstras i 8 kap. 1 § samma lag. Även betalningsinstitut bör utmönstras från de företag som omfattas av lagens bestämmelser (se avsnitt 6.9). I 2 § lagen (2000:35) om byte av redovisningsvaluta i finansiella före- tag definieras kreditinstitut som bankaktiebolag, sparbank och medlems- bank samt kreditmarknadsföretag enligt 1 kap. 5 § 11 lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse och pengar enligt 1 kap. 2 § lagen om utgivning av elektroniska pengar. Eftersom definitionen i kreditinstitutdirektivet av kreditinstitut ändrats genom det nya e-penningdirektivet (artikel 20) bör pengar utgå ur denna definition. I 5 kap. 10 § lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brott- mål ges information om att det finns bestämmelser om uppgiftsskyldig- het i bl.a. 4 kap. 5 § lagen om utgivning av elektroniska pengar. Denna hänvisning bör ändras till att avse 3 kap. 14 § i den nya lagen om utgivning av elektroniska pengar. Den begränsning av lagens tillämpningsområde som föreskrivs i 6 § 2 lagen (2002:562) om elektronisk handel och andra informations- samhällets tjänster infördes vid tillkomsten av e-penninglag (prop. 2001/02:150 s. 114). Bestämmelsen bör justeras till att avse utgivning av elektroniska pengar av sådana aktiebolag eller ekonomiska föreningar som enligt 2 kap. 3 § i den föreslagna lagen om elektroniska pengar undantas från den lagens bestämmelser. och rådets direktiv /31/EG av om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden (direktivet om elektronisk handel) och Europaparla- mentets och rådets direktiv /65/EG av om distansförsäljning av finansiella tjänster till konsumenter nämns inte i det nya e-penningdirektivet. Något motsvarande undantag för fysiska eller juridiska personer som har undantagits från tillståndsplikt enligt 2 kap. 3 § betaltjänstlagen bör därmed inte införas. Det i 11 kap. 2 § lagen (2004:46) om investeringsfonder använda ut- trycket företag för elektroniska pengar behöver på motsvarande sätt som i försäkringsrörelselagen (se ovan) inte ändras. Beträffande lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse bör hänvisningen i 2 kap. 2 § till den gamla e-penninglagen ändras till att avse den nya lagen. troniska pengar tas bort ur de definitioner som ges i 1 kap. 5 § av Prop. 2010/11:124 anknutet företag och finansiellt institut. Vad som föreskrivs i 3 kap. 8 a § och 14 kap. 2 a § om företag för elektroniska pengar synes kunna kvarstå oförändrat. Som en följd av att utgivning av elektroniska pengar, enligt den ändring i kreditinstitutsdirektivet som föreskrivs i artikel 20.2, tas med i direktivets uppräkning av verksamheter som kreditinstitut får bedriva bör motsvarande komplettering göras i 7 kap. 1 § lagen om bank- och finansieringsrörelse. De särskilda reglerna i 2 kap. 9 § e-penninglag om ett instituts ledning saknar motsvarighet i den lag som föreslås om elektroniska pengar. Hänvisningen i 23 § tredje stycket lagen (2004:575) om europa- bolag bör därmed utmönstras. Detsamma bör gälla för 27 § tredje stycket lagen (2006:595) om europakooperativ. På motsvarande sätt som ovan bör definitionen av kreditinstitut i 1 kap. 3 § 12 lagen om (2006:531) om särskild tillsyn över finansiella konglo- merat ändras så att pengar utmönstras. Vidare bör i 1 kap. 3 § 5 utgivning av elektroniska pengar tillföras som en verksamhet vilken kan leda till att ett företag klassificeras som finansiellt institut. Även definitionen av finansiellt institut i 1 kap. 3 § lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora exponeringar bör ändras. I 3 kap. 9 §, 7 kap. 7 § och 24 kap. 2 § lagen (2007:528) om värde- pappersmarknaden används uttrycket företag för elektroniska pengar. Bestämmelserna, som rör samråd med myndighet i annat land och kvalificerade innehav, behöver inte ändras. Lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism gäller för bl.a. verksamhet för utgivning av elektroniska pengar enligt lagen om utgivning av elektroniska pengar (1 kap. 2 § 6). Denna hänvisning bör ersättas med en hänvisning till den föreslagna lagen om elektroniska pengar. Av 2 kap. 5 § samma lag följer att bestämmelserna om grundläggande kundkännedom och om fortlöpande uppföljning av affärsförbindelser i 3, 4 och 10 §§ under vissa förutsättningar inte gäller för elektroniska pengar. Den justering av belopp som följer av det nya e- penningdirektivet har behandlats i avsnitt 6.12. I 1 kap. 3 § lagen (2010:751) om betaltjänster anges att pengar och de företag som har undantagits från tillstånd enligt lagen om utgivning av elektroniska pengar är att anse som betaltjänstleverantörer. Hänvisningen bör ändras till att avse de företag som undantas från tillstånd enligt den nya lagen om elektroniska pengar. Den ändring som föreslås i 5 kap. 2 § betaltjänstlagen och rubriken närmast före den paragrafen har behandlats i avsnitt 8.3. Därutöver bör i enlighet med vad anfört de hänvisningar i 1 kap. 4 §, 2 kap. 2 § och 6 kap. 5 § betaltjänstlagen som avser lagen om utgivning av elektroniska pengar ändras så att det i stället hänvisas till den nya lagen om elektroniska pengar. Vissa ändringar bör även göras såvitt avser betaltjänstlagens bestämmelser om kapitalbasen i betalningsinstitut (se avsnitt 6.9). Genom betaltjänstdirektivet och det nya e-penningdirektivet med dess hänvisning till betaltjänstdirektivet förändras delvis förutsättningarna för betaltjänster. Denna reglering har sin grund i Europeiska kommissionens och medlemsländernas strävan efter samordnade och väl fungerande betaltjänster, där elektroniska pengar endast utgör en mindre del. Regel- ändringarna är omfattande och helt nya direktiv har beslutats som är skyldigt att införa. Någon annan lösning än en ny lag om elek- troniska pengar synes knappast bli aktuell. Den föreslagna regleringen överensstämmer med vad som krävs enligt det nya e-penningdirektivet och de möjligheter som ges till undantag för vissa fall har i allt väsentligt tillvaratagits. 2009/10:220 (avsnitt 14) har konsekvenserna av att införa betal- tjänstdirektivet redan analyserats. Vad som anförts där är i allt väsentligt relevant även när det nya e-penningdirektivet ska införas, med ett undan- tag. Det finns ett stort antal finansiella aktörer som faller inom ramen för betaltjänstdirektivets tillämpningsområde. Av den regleringen berörs bl.a. pengar och i stort sett hela samhället. Beträffande elektroniska pengar, e-penningdirektivet och pengar är situationen dock den motsatta. Något tillstånd för pengar har än så länge inte meddelats av och de undantag som medgetts för tre institut att ge ut elektroniska pengar synes ha brukats i ytterst begränsad omfattning. De kostnadsmässiga och praktiska konse- kvenserna av ett införande av det nya e-penningsdirektivet synes därmed bli begränsade kanske rent av försumbara för betaltjänstanvändarna och de institut som tillhandahåller betaltjänster. Användningen av elektroniska pengar är dessutom så begränsad, för att inte säga minimal, att endast ett fåtal betaltjänstanvändare berörs. Företag som tillhandahåller betaltjänster inom ramen för en anmälningspliktig verksamhet kan emellertid behöva analysera regleringen för att fastställa om de berörs av den och om de i så fall är skyldiga att söka tillstånd som pengar. Eftersom det, för att elektroniska pengar ska föreligga, krävs att något ges ut bör denna bedömning dock kunna bli relativt enkel. Dessutom föreslås en övergångsreglering som syftar till att minska de administrativa kost- naderna för betaltjänstleverantörerna i samband med att det nya e- penningdirektivet införs. Även för domstolarna får införandet av direktivet begränsade konsekvenser genom att endast ett fåtal överklagbara beslut kan antas komma att fattas med anknytning till elektroniska pengar. Det bedöms därför inte föreligga något behov av resurstillskott till domstolarna med anledning av de nya reglerna. För kan emellertid regelarbetet och bedömningen av frågor om förutsättningar för undantag dels från lagens tillämpnings- område (se 1 kap. 1 § andra stycket lagen om elektroniska pengar), dels som registrerad utgivare (se 2 kap. 3 § samma lag) föranleda behov av ytterligare arbetskraft för bl.a. regelgivning och tillsyn. De gräns- dragningsfrågor som redovisats i avsnitt 7 blir av betydelse även här. Någon särskild analys har inte gjorts av hur omfattande detta ökade behov av arbetskraft kan förväntas bli. Detta kan emellertid antas bli Prop. 2010/11:124 relativt begränsat både och till omfattning och finansieras därför inom befintliga ramar. 10.1Förslaget till lag om elektroniska pengar I den föreslagna lagen finns bestämmelser om tillämpningsområde och definitioner (1 kap.), tillståndsplikt m.m. (2 kap.), verksamheten i pengar och hos registrerade utgivare (3 kap.), elek- troniska pengar (4 kap.), tillsyn, ingripanden och bemyndigande (5 kap.) och övergångsbestämmelser. Av förslaget till 3 kap. 5 § följer att den som får ge ut elektroniska pengar (se 2 kap. 1 och 2 §§) också får tillhandahålla betaltjänster enligt lagen (2010:751) om betaltjänster. Sådana betaltjänster kan vara knutna till elektroniska pengar men pengar och registrerade utgivare får också tillhandahålla övriga betaltjänster som betalningsinstitut får erbjuda. Reglerna i betaltjänstlagen om informationskrav (4 kap.) och genom- förande av betaltjänster (5 kap.) är tillämpliga även på betaltjänster som är knutna till elektroniska pengar (jfr avsnitt 5 och 7). Detsamma gäller för de särskilda reglerna om behandling av personuppgifter för gransk- ningsändamål när det finns skälig grund att misstänka bedrägerier i betal- tjänstlagens 6 kap. Vissa finansiella företag, bl.a. banker (se vidare 2 kap. 2 §) får ge ut elektroniska pengar utan särskilt tillstånd. För dem gäller endast de regler i den föreslagna lagen som rör utgivning, inlösen och ränta (4 kap.). Med hänsyn till det nära sambandet med betaltjänstlagen och de hän- visningar till betaltjänstdirektivet som görs i e-penningdirektivet har författningsförslaget i stor utsträckning utformats på ett sätt som överensstämmer med motsvarande bestämmelser i betaltjänstlagen. 1 kap. Tillämpningsområde och definitioner Förslaget har behandlats i avsnitt 6.3. I paragrafen anges lagens tillämpningsområde. Av första stycket framgår att lagen ska tillämpas vid utgivning av elek- troniska pengar. Det innebär att lagens bestämmelser ska tillämpas vid all utgivning av elektroniska pengar, oavsett om utgivningen sker genom ett pengar eller något annat företag. Utgivning av elektroniska pengar behandlas närmare i avsnitt 6.10. Lagen innehåller även bestämmelser om pengar och registrerade utgivare. Av andra stycket framgår att lagens tillämpningsområde begränsas genom att lagens bestämmelser inte ska tillämpas på elektroniskt förvarade penningvärden som lagras på instrument som enbart kan ut- nyttjas inom ett begränsat nätverk av leverantörer, hos en leverantör i dennes affärsställe eller ifråga om ett begränsat varu- eller tjänsteutbud. Bestämmelsen har utformats såsom i 1 kap. 6 § 5 betaltjänstlagen (jfr Prop. 2010/11:124 artikel 1.4 nya e-penningdirektivet) och avses ha motsvarande innebörd. Lagen gäller inte heller elektroniskt förvarade penningvärden som används för köp av digitala varor eller tjänster, då varans eller tjänstens själva karaktär innebär att operatören tillför ett inneboende värde och varan eller tjänsten endast kan användas med hjälp av utrustning för tele- kommunikation, digital teknik eller informationsteknik. Detta undantag, som följer av artikel 1.4 nya e-penningdirektivet, har ansetts överflödigt i betaltjänstlagen. Det behövs emellertid här eftersom tillämpnings- området, som närmare utvecklats i avsnitt 6.3, inte är begränsat till betaltjänster (jfr 2 kap. 1 §). Förslaget har behandlats i avsnitten 6 och 7. Paragrafen innehåller definitioner av begrepp som används i lagen. Med utgivare av elektroniska pengar menas alla utgivare, även t.ex. banker och kreditmarknadsföretag, som inte behöver söka särskilt till- stånd för att ge ut elektroniska pengar. De definitioner som även förekommer i 1 kap. 4 § lagen (2010:751) om betaltjänster har utformats på samma sätt som i den lagen och avses ha samma innebörd. I definitionen av elektroniska pengar anges att de ges ut mot erhållande av medel i syfte att genomföra betalningstransaktioner. Härmed avses betalningstransaktioner enligt betaltjänstlagen (jfr definitionen i artikel 2.2 i det nya e-penningdirektivet enligt vilken elektroniska pengar ges ut mot erhållande av medel i syfte att genomföra betalningstransaktioner i enlighet med artikel 4.5 i direktiv /64/EG). Förslaget har behandlats i avsnitt 6.5. I paragrafen definieras begreppet nära förbindelser. Definitionen har utformats på samma sätt som motsvarande definition i 1 kap. 5 § betal- tjänstlagen och avses ha samma innebörd. 2 kap. Tillståndsplikt, förutsättningar för tillstånd och undantag från tillståndsplikt Förslaget har behandlats i avsnitt 6.7. I paragrafen anges att elektroniska pengar får ges ut endast efter till- stånd från . Undantag från denna huvudregel finns i 2 och 3 §§. Tillstånd får ges till ett svenskt aktiebolag eller en svensk ekonomisk förening, vilket motsvarar vad som gäller i fråga om bedrivande av finansieringsrörelse enligt 3 kap. 1 § andra stycket lagen (2004:297) om Prop. 2010/11:124 bank- och finansieringsrörelse. Förslaget har behandlats i avsnitt 6.7. Paragrafens första stycke innehåller en uppräkning av företag och myndigheter som inte behöver söka tillstånd för att få ge ut elektroniska pengar. De företag och myndigheter som enligt paragrafen undantas från tillståndsplikt är inte pengar men likväl utgivare av elektroniska pengar.