prop · GY03165d2 · 2011-09-20 00:00:00 — Det spelar dock inte någon roll eftersom i sådana fall ska kontrolluppgift lämnas för den fysiska person som tar emot räntan eller utdelningen och inte för någon annan för vilkens räkning utdelningen eller räntan eventuellt tas emot. Däremot kan den som tar emot utdelning eller ränta för någon annans räkning vara skyldig att lämna kontrolluppgift för den för vilkens räkning räntan eller Prop. 2010/11:165 utdelningen togs emot. Mot bakgrund av det ovan sagda behöver inte uppgift om för vems räkning ränta eller utdelning har lyfts för att kunna fullgöra sin uppgiftsskyldighet utan det är tillräckligt med de uppgifter som finns i avstämningsregistret. Bestämmelserna i 9 kap. 3 § FSK behövs därför inte. Uppgifter om anskaffningsutgift för andelar i investeringsfonder Paragrafen motsvarar 15 kap. 7 § LSK. I 20 kap. finns bestämmelser om kontrolluppgift om avyttring av andelar i investeringsfonder och fondföretag. Av 4 § nämnda kapitel framgår att om andelen är förvaltarregistrerad ska förvaltaren lämna kontrolluppgift. För att förvaltaren ska kunna fullgöra sin uppgiftsskyldighet föreskrivs i första stycket att fondbolag och förvaltningsbolag som ska föra in en förvaltare i registret över andelsinnehavare ska lämna förvaltaren uppgift om den genomsnittliga anskaffningsutgiften för de andelar som ska registreras på förvaltaren. Om innehavaren av andelarna byter förvaltare eller om förvaltaren inte längre ska vara införd i ett register ska förvaltaren enligt andra stycket lämna den nya förvaltaren, fondbolaget eller förvaltningsbolaget motsvarande uppgift om de andelar som flyttas. Syftet är att den nya förvaltaren, fondbolaget eller förvalningsbolaget självt ska kunna fullgöra sin kontrolluppgiftsskyldighet. När ska uppgifter till den kontrolluppgiftsskyldige lämnas? Paragrafen ersätter 15 kap. 5 § LSK. I paragrafen finns bestämmelser om när uppgifter ska lämnas till den kontrolluppgiftsskyldige. I första stycket anges när uppgifter som avses i 6 och 7 §§ ska lämnas. Sådana uppgifter ska lämnas till den kontrolluppgiftsskyldige senast månaden efter det att skyldigheten att lämna kontrolluppgift uppkom, dock inte senare än påföljande år. I LSK står det senast månaden efter det att förmånen utnyttjades, ersättningen mottogs eller rättigheten utnyttjades eller överläts. Det ersätts med senast månaden efter det att skyldigheten att lämna kontrolluppgift uppkom. Ingen ändring är avsedd. Att uppgiften ska lämnas månaden efter det att t.ex. en rabatt har utnyttjats gör det möjligt att beakta aktuella ersättningar och förmåner vid beräkningen av skatteavdragets storlek och underlaget för arbetsgivaravgifter enligt socialavgiftslagen. Uppgifter som avses i 8 och 9 §§ ska enligt andra stycket lämnas till den kontrolluppgiftsskyldige och året som uppgiften gäller. Den som ska lämna uppgifter om en betalning till eller från utlandet bör lämna de uppgifter som behövs till den kontrolluppgiftskyldige i samband med att betalningen förmedlas. Att uppgifterna inte får lämnas senare än året som uppgiften gäller innebär att den kontrolluppgiftsskyldige alltid har minst på sig att fullgöra sin kontrolluppgiftsskyldighet, som ju enligt 24 kap. 1 § ska vara fullgjord . Anmälan om uteblivna informationsuppgifter Paragrafen motsvarar 15 kap. 6 § LSK. Om den som är skyldig att lämna kontrolluppgift inte får de uppgifter som behövs, ska den kontrolluppgiftsskyldige anmäla det till , som enligt 37 kap. 2 § har möjlighet att förelägga den som inte har fullgjort sin uppgiftsskyldighet i förhållande till den kontrolluppgiftsskyldige att göra det. I paragrafen anges kapitlets innehåll. Vad ska lämnas i en periodisk sammanställning? Paragrafen ersätter 10 kap. 33 § första och andra styckena SBL. I paragrafen regleras vad den som är registrerad eller skyldig att anmäla sig för registrering för mervärdesskatt ska lämna i en periodisk sammanställning. I första stycket 1 anges att en sådan sammanställning ska lämnas över varuhandel med andra EU-länder. Enligt punkten 2 ska den som är skyldig att lämna en periodisk sammanställning lämna uppgifter om omsättning av en tjänst som är skattepliktig i det EU-land där tjänsten är omsatt om förvärvaren av tjänsten är skattskyldig för förvärvet i det landet i enlighet med tillämpningen av artikel 196 i rådets direktiv /112/EG av om ett gemensamt system för mervärdesskatt. Av andra stycket framgår att uppgifterna ska tas upp för den period som avses i 13 kap. 8 b § andra stycket eller 8 c § ML (prop. s.57 och 69). I 10 kap. 33 § tredje stycket SBL anges att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilka uppgifter som ska lämnas. Därefter anges att då får föreskrivas att periodisk sammanställning ska lämnas även för varuöverföringar för vilka redovisningsskyldighet inte föreligger. Regeringen får med stöd av 8 kap. 7 § första stycket 1 RF besluta föreskrifter om verkställighet av lag. För det behövs inget bemyndigande och bestämmelsen i 10 kap. 33 § tredje stycket första meningen SBL där det anges att regeringen får meddela föreskrifter är inte heller något bemyndigande utan bara en upplysning om att det kan finnas sådana Prop. 2010/11:165 verkställighetsföreskrifter. Detsamma gäller andra meningen i 10 kap. 33 § tredje stycket SBL som anger att regeringen får föreskriva att periodisk sammanställning ska lämnas även för varuöverföringar för vilka redovisningsskyldighet inte Bestämmelsen får nämligen förstås på så sätt att verkställig- hetsföreskrifter får avse överföringar som inte ska redovisas i en mervärdesskattedeklaration, t.ex. överföringar som är undantagna från Att skyldigheten att lämna en periodisk sammanställning även omfattar sådana överföringar är självklart eftersom skyldigheten inte är begränsad till överföringar som ska redovisas i en mervärdes- I avsnitt 6.2 görs bedömningen att skatteförfarandelagen inte bör innehålla några bestämmelser som enbart informerar om verkställighets- Informationsbestämmelserna i 10 kap. 33 § tredje stycket SBL förs därför inte över till förevarande paragraf. För vilken period ska en periodisk sammanställning lämnas? Paragrafen ersätter 10 kap. 35 § SBL. I paragrafen anges för vilken period en periodisk sammanställning ska Första stycket 1 anger huvudregeln för när en periodisk samman- ställning om uppgifter avseende varutransaktioner ska lämnas. 2 anges huvudregeln för när en periodisk sammanställning för uppgifter om tjänster ska lämnas. Andra stycket föreskriver att den som ska lämna uppgifter om både varor och tjänster ska göra det för varje kalendermånad. Tredje stycket reglerar när ett ytterligare periodbyte tidigast kan göras efter det att ett byte har gjorts från att lämna en periodisk samman- ställning till att lämna en sådan sammanställning för varje kalendermånad enligt vad som följer av bestämmelserna i första Efter det fjärde kalenderkvartalet som följer efter det första bytet styr reglerna i första och andra styckena återigen rapporterings- Det innebär en automatisk återgång till kvartals- rapportering för företag som bara tillhandahåller tjänster. Paragrafen ersätter 10 kap. 35 a § SBL. I paragrafen anges ett undantag från 3 § första stycket 1. reglerar förutsättningarna för att uppgifter om varutransaktioner ska få rapporteras kvartalsvis i en periodisk sammanställning. rapporteringen får i detta fall bara ske efter beslut. punkten 1 anges att ett sådant beslut förutsätter en begäran från den som ska lämna sammanställningen. Vidare föreskrivs i punkten 2 att ett beslut även kräver att värdet av varutransaktionerna inte överstiger exklusive mervärdesskatt för det kalenderkvartal under vilket ansökan om kvartalsrapportering görs eller för något av de fyra närmast föregående kalenderkvartalen. Paragrafen motsvarar 10 kap. 35 b § SBL. Paragrafen reglerar två olika fall när kvartalsrapportering i en periodisk sammanställning ska ersättas med månadsrapportering. Ett sådant periodbyte ska beslutas av . Punkten 1 ger den som ska lämna en sammanställning rätt att byta period efter egen begäran. Om det föreligger särskilda skäl, i huvudsak kontrollskäl, ger punkten 2 rätt att bestämma att den som ska lämna sammanställningen ska göra det per kalendermånad. Paragrafen ersätter 10 kap. 35 c § SBL. Paragrafen reglerar från vilken tidpunkt ett byte mellan rapporteringsperioder av olika längd ska börja gälla. Första stycket föreskriver från vilken tidpunkt ett byte till kvartalsrapportering gäller, dvs. från ingången av det kalenderkvartal som följer närmast efter den kalendermånad då beslutet fattades. Det innebär exempelvis följande. Om ett företag, som har lämnat en periodisk sammanställning för varje kalendermånad, erhåller ett beslut att sammanställningen ska göras för varje kalenderkvartal, börjar kvartalsrapporteringen att gälla . Fram till denna tidpunkt ska en sammanställning lämnas per kalendermånad, dvs. för kalendermånaderna januari, . Andra stycket föreskriver från vilken tidpunkt ett byte från kvartalsrapportering till månadsrapportering gäller. Bestämmelsen ersätter 10 kap. 35 § c andra stycket SBL. Där föreskrivs att ett beslut i aktuellt fall gäller . Av tydlighetsskäl ges i stället en uttrycklig bestämmelse om från vilken tidpunkt beslutet om byte från kvartalsrapportering till månadsrapportering ska börja gälla, dvs. från ingången av det kalenderkvartal under vilket beslutet fattades. Någon ändring i sak är emellertid inte avsedd. Bestämmelsen gäller när beslut har föranletts både av en begäran från den som ska lämna sammanställningen och av kontrollbehov. Paragrafen ersätter 10 kap. 35 d § SBL. I första stycket anges och under vilka villkor ska upphäva ett beslut om kvartalsrapportering. Detta ska ske när tröskelvärdet om som föreskrivs i 4 § 2 överskrids. blir, vilket följer av andra stycket, huvudregeln om månadsrapportering åter tillämplig. I 10 kap. 35 d § andra stycket SBL anges att ett beslut enligt första stycket gäller . Av tydlighetsskäl anges i stället att ett sådant beslut gäller från ingången av det kalenderkvartal under vilket beslutet fattades. Någon ändring i sak är emellertid inte avsedd. Paragrafen ersätter 10 kap. 35 e § SBL. I paragrafen regleras på vilket sätt månadsrapporteringen ska ske när ett beslut om kvartalsrapportering har upphört. En skyldighet att upprätta en sammanställning för den eller de månader som har gått sedan kvartalets början inträder. När ska en periodisk sammanställning lämnas? Paragrafen motsvarar 10 kap. 36 § SBL. I paragrafen anges bl.a. när en periodisk sammanställning senast ska ha kommit in till . Första stycket 1 har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Bestämmelser om periodiska sammanställningar i andra kapitel Enligt 10 kap. 34 § första stycket SBL ska en periodisk sammanställning lämnas enligt fastställt formulär. Bestämmelser om i vilken form periodiska sammanställningar och andra uppgifter ska lämnas anges i Enligt 38 kap. 1 § 5 ska fastställt formulär användas för att lämna I 10 kap. 36 a § SBL anges att får förelägga den som inte fullgör sin skyldighet att lämna en periodisk sammanställning eller som lämnar en ofullständig sådan, att lämna eller komplettera samman- Denna bestämmelse ersätts av den för alla uppgifts- skyldigheter gemensamma bestämmelsen i 37 kap. 2 §. får förelägga den som inte har fullgjort en uppgifts- skyldighet enligt bl.a. 35 kap. att fullgöra denna. Anstånd med att lämna deklaration och särskilda uppgifter Anstånd ska beviljas om förutsättningarna är uppfyllda Den som ansöker om anstånd med att lämna deklaration eller särskilda uppgifter har rätt att få anstånd om förutsättningarna för anstånd är I sådana fall ska bevilja anstånd. För att det ska komma till tydligt uttryck i lagtexten används genomgående ordet ska. Bestämmelsen om anstånd med att lämna skattedeklaration i 10 kap. 24 § SBL anger att får bevilja anstånd. I 16 kap. 1 § LSK om anstånd med att lämna självdeklaration anges att anstånd kan Bestämmelsen om s.k. byråanstånd i 16 kap. 2 § LSK reglerar vem som får ansöka om anstånd men ger inte något besked om huruvida regleringen också innefattar en rättighet. Samtliga anståndsbestämmelser justeras så att det direkt av bestämmelserna framgår att anstånd ska beviljas om förutsättningarna Paragrafen ersätter delar av 16 kap. 13 §§ LSK samt 10 kap. 24 § SBL. Att anstånd kan beviljas efter ansökan framgår av de olika I förevarande paragraf anges det i stället i en inledande paragraf. Ansökan ska normalt göras av den deklarationsskyldige. När det är fråga om s.k. byråanstånd enligt 3 § ska ansökan i stället göras av redovisningsbyrån eller någon annan som i näringsverksamhet lämnar deklarationshjälp. Enligt 10 kap. 24 § SBL ska en ansökan om anstånd ha kommit in till senast den dag då deklarationen skulle ha kommit in. Motsvarande bestämmelse saknas i LSK. I förevarande paragraf finns inte någon bestämmelse om när en ansökan om anstånd ska ha kommit in till eftersom det är självklart att ansökan måste ha kommit in före den tidpunkt då deklarationen eller den särskilda uppgiften ska ha kommit in till . Om ansökan kommer in senare (och laga förfall inte har förelegat) är den deklarationsskyldige redan i dröjsmål och det finns då förutsättningar för att ta ut förseningsavgift. Medlet för att angripa förseningsavgiften är i en sådan situation inte anstånd, däremot kan befrielse bli aktuell. Att ansökan om anstånd måste göras senast den dag då uppgiftsskyldigheten skulle ha fullgjorts följer av regelverket i övrigt och behöver inte föreskrivas särskilt. Inkomstdeklaration och särskilda uppgifter Fysiska personer och dödsbon Paragrafen ersätter 16 kap. 1 och 3 §§ LSK i de delar de avser fysiska personer och dödsbon. I paragrafen anges förutsättningarna för anstånd. Av paragrafens första stycke framgår att fysiska personer och dödsbon kan få anstånd med att lämna inkomstdeklaration om det finns särskilda skäl. Detsamma gäller skyldigheten att lämna särskilda uppgifter om ersättningsbostad i utlandet enligt 33 kap. 7 §. En redaktionell ändring görs genom att uttrycket på grund av särskilda omständigheter är förhindrad ersätts med om det finns särskilda skäl. Genom ändringen får kapitlets bestämmelser om anstånd en enhetlig utformning. Enligt andra stycket får anstånd beviljas längre än till och med bara om det finns synnerliga skäl. Paragrafen ersätter 16 kap. 2 § LSK. Fysiska personer och dödsbon som anlitar en redovisningsbyrå eller någon annan som i en näringsverksamhet lämnar deklarationshjälp ska enligt paragrafens första stycke kunna få anstånd med att lämna inkomstdeklaration (byråanstånd). Anstånd får enligt andra stycket bara beviljas längst till och med . Paragrafen 16 kap. 2 § LSK omfattar även andra juridiska personer än dödsbon. Möjligheterna till byråanstånd begränsas till att gälla fysiska personer och dödsbon. Orsaken till förändringen är de nya deklarationstidpunkterna för juridiska personer (se avsnitt 11.8.3). I och med att deklarationstidpunkten för juridiska personer senareläggs för den som lämnar inkomstdeklaration elektroniskt, bör förfarandet kunna fungera utan byråanstånd för juridiska personer (se 32 kap. 2 § och kommentaren till den paragrafen). Byråanstånd beviljas enligt en tidsplan som inte får sträcka sig längre än till och med . Det innebär att deklarationerna ska lämnas successivt till och med . På motsvarande sätt som är det som ska utforma tidsplanen. Anståndsbeslutet omfattar ett antal namngivna personer. Tidsplanen är däremot inte preciserad så att det framgår en viss person senast ska lämna deklaration. I tidsplanen anges i stället hur stor andel av personerna som ska lämna deklaration vid vissa datum. Detta innebär att en person som omfattas av ett byråanstånd kan drabbas av förseningsavgift först om det efter sluttiden för anståndet kan konstateras att personen inte har lämnat någon deklaration. Förseningsavgiften sanktionerar alltså inte att tidsplanen följs. Bestämmelsen om att anstånd beviljas enligt en tidsplan kan ges som en verkställighetsföreskrift och återfinns därför inte längre i lagen. När bestämmelserna om byråanstånd tillkom förutsattes att en deklarationsmedhjälpare som inte följer leveransplanen skulle kunna få möjligheterna till sådant anstånd beskurna (prop. 1977/78:181 s. 229). Bestämmelsen i LSK ger inte uttryck för att tidigare misskötsamhet ska beaktas. När regeringen utformar anståndsbestämmelserna som skabestämmelser (se ovan under kapitelrubriken) accentueras behovet av ett uttryckligt lagstöd om anstånd i vissa fall ska kunna vägras. Som framgår ovan drabbas inte de personer som byråanståndet gäller av förseningsavgift på grund av att den successiva leveransen enligt tidsplanen inte iakttas. Det finns inte heller någon sanktion som tar sikte på deklarationsmedhjälparen i en sådan situation. Mot den bakgrunden bör det enligt regeringens bedömning vara möjligt att avslå en ansökan om byråanstånd om tidigare anstånd har misskötts. Skäl för avslag kan vara omfattande eller upprepade avvikelser från tidsplanen. Även annat missbruk av regleringen bör kunna leda till att anstånd vägras. I första stycket andra meningen föreskrivs därför att om den som ska lämna deklarationshjälp har misskött tidigare anstånd, får anstånd vägras. Det är deklarationsmedhjälparen som ska ansöka om byråanstånd, se 1 § andra stycket. En förutsättning för att anstånd ska kunna beviljas är att det av ansökan framgår vilka personer som den avser. Det är självklart och behöver inte anges i lagen. Regeringen föreslår därför inte någon motsvarighet till 16 kap. 2 § första stycket andra meningen LSK enligt vilken det till ansökan ska fogas en förteckning över de deklarationsskyldiga för vilka ansökan görs. Lagrådet anser att med orden misskött tidigare anstånd inte kan avse något annat fall än att en person har överskridit en tidigare anståndstid. Som framgår ovan kan det vara fråga om ett överskridande av bl.a. tidsplanen, dvs. att personen ifråga inte successivt har lämnat deklarationer till enligt upprättad tidsplan. Det kan även vara fråga om annat missbruk. Regeringen anser därför att föreslagen lydelse är tydligare. Paragrafen ersätter 16 kap. 1 och 3 §§ LSK i de delar de avser andra juridiska personer än dödsbon. I paragrafen regleras förutsättningarna för att andra juridiska personer än dödsbon ska medges anstånd med att lämna inkomstdeklaration och vissa särskilda uppgifter. Som förutsättning för anstånd ska i fortsättningen gälla att det finns synnerliga skäl. Anstånd ska alltså bara förekomma i rena undantagsfall. Bakgrunden till skärpningen är att deklarationstidpunkten för juridiska personer har senarelagts (se 32 kap. 2 § och kommentaren till den paragrafen samt avsnitt 11.8.3). Behov av anstånd bör därför egentligen inte uppkomma. I något enstaka fall kan det ändå tänkas att det i nära anslutning till deklarationstidpunkten inträffar en oförutsedd händelse som gör det omöjligt att lämna inkomstdeklaration . Då ska det finnas möjlighet att medge ett kortare anstånd med att lämna inkomstdeklaration. Anstånd med att lämna särskilda uppgifter kan bara erhållas för att lämna särskilda uppgifter som stiftelser, ideella föreningar och registrerade trossamfund (33 kap. 3 §) och svenska handelsbolag och i utlandet delägarbeskattade juridiska personer med fast driftställe i (33 kap. 6 §) ska lämna. Paragrafen ersätter 10 kap. 24 § första stycket SBL. Av första stycket framgår att ska bevilja anstånd med att lämna skattedeklaration om det finns särskilda skäl. Anståndet ska vidare enligt andra stycket återkallas om förhållandena har ändrats så att det inte längre finns förutsättningar för anståndet. Av 66 kap. 20 § andra stycket framgår att ett sådant beslut inte får omprövas till nackdel för den som beslutet gäller. I de fall den skattskyldige får anstånd med att lämna en skattedeklaration får också bevilja motsvarande anstånd med betalning av de skatter och avgifter som ska redovisas i deklarationen (se 63 kap. 3 § och kommentarerna till den paragrafen). 37 kap. Föreläggande Innehåll Paragrafen anger kapitlets innehåll. Föreläggande att fullgöra uppgiftsskyldighet Paragrafen ersätter 10 kap. 27 och 36 a §§ SBL samt 17 kap. 1 § LSK. Paragrafen ger befogenhet att förelägga en uppgifts- skyldig att fullgöra sin uppgiftsskyldighet. Av första stycket framgår att det är uppgiftsskyldigheter enligt 1535 kap. som avses. Bestämmelsen i LSK riktar sig mot den som inte har lämnat föreskriven självdeklaration eller kontrolluppgift eller som har lämnat en ofullständig deklaration eller kontrolluppgift. Även den som inte har lämnat särskilda uppgifter eller andra föreskrivna uppgifter kan föreläggas. Enligt skattebetalningslagen får föreläggandet avse den som inte har lämnat preliminär självdeklaration, skattedeklaration eller som har lämnat en ofullständig sådan. Detsamma gäller periodiska sammanställningar. Dessa olika ordalydelser ersätts med den som inte har fullgjort en uppgiftsskyldighet. Lydelsen omfattar dels den som t.ex. har låtit bli att lämna deklaration, dels den som har lämnat deklaration eller lämnat uppgifter på annat sätt men som har utelämnat en uppgift som personen var skyldig att lämna. Den uppgiftsskyldige kan t.ex. ha utelämnat uppgifter som behövs för att ska kunna fatta ett riktigt beslut. I nuvarande bestämmelser föreskrivs att den som inte har fullgjort sina skyldigheter får föreläggas att lämna eller komplettera deklarationen, sammanställningen eller uppgiften. I förevarande paragraf anges bara att personen får föreläggas att fullgöra uppgiftsskyldigheten, vilket täcker in både att lämna deklaration eller andra uppgifter och att komplettera redan lämnade uppgifter på grund av att en föreskriven uppgift saknas. Paragrafen ger befogenhet att genom föreläggande kräva fullgörelse av en uppgiftsskyldighet (fullgörelseföreläggande). Skyldigheten finns alltså redan och föreläggandet utfärdas för att förmå den uppgiftsskyldige att fullgöra sin skyldighet. Förevarande bestämmelse om fullgörelseföreläggande avser bara uppgiftsskyldigheter i förevarande avdelning i skatteförfarandelagen. Övriga bestämmelser om fullgörelseföreläggande ges i anslutning till respektive skyldighet, se t.ex. 10 kap. 21 §. En sådan ordning är tydligare än alternativet med en generell bestämmelse om fullgörelseföreläggande där vissa skyldigheter enligt förevarande lag måste undantas. Lagrådet har lämnat en språklig synpunkt avseende första stycket. Lagrådet föreslår att enligt 1535 kap. byts ut mot som följer av 1535 kap. Skälet är att i 25 kap. regleras inte någon skyldighet att lämna uppgifter utan där finns bestämmelser om undantag från sådan skyldighet. Regeringen har övervägt synpunkten, men har stannat för att behålla föreslagen formulering. I andra stycket anges att föreläggandet inte bara får avse komplettering av arbetsställenummer enligt 15 kap. 9 § första stycket 6. Föreläggande att medverka personligen Paragrafen ersätter 7 § lagen (2005:1117) om deklarationsombud. får enligt paragrafen förelägga den som har lämnat deklaration genom ett deklarationsombud att personligen eller genom behörig ställföreträdare bekräfta eller komplettera lämnade eller godkända uppgifter. Om en deklarationsskyldig, som har ett deklarationsombud, inte har lämnat deklaration är förevarande paragraf inte tillämplig utan då ska förelägga den deklarationsskyldige att lämna deklaration enligt 2 §. Möjligheten att förelägga den deklarationsskyldige att medverka personligen beskrivs i förarbetena som en lämplig kompenserande åtgärd när det finns behov av att närmare knyta de av deklarationsombudet lämnade uppgifterna till den deklarationsskyldige. Om det skulle visa sig att deklarationer som lämnas av ett visst deklarationsombud i stor utsträckning innehåller brister eller felaktigheter kan det bli aktuellt att tillämpa paragrafen. Syftet med bestämmelsen är däremot inte att i första hand alltid ska vända sig till huvudmannen när ett deklarationsombud har brustit i något hänseende.