prop · GZ034 · 2011-09-21 00:00:00 — Detta yttersta ansvar medför inte någon in- skränkning i andra huvudmäns ansvar, men med det yttersta ansvaret följer en skyldighet att ge insatser i avvaktan på att någon annan ansvarig tar vid. I 5 kap. 11 § SoL påtalas ansvar för brottsoffer och deras anhöriga. Till uppgifter hör också att bedriva uppsökande verksamhet (3 kap. 1 § SoL). Detta innebär att har ett omfattande ansvar som även i vissa fall sträcker sig till andra huvudmäns områden. Den utredningsverksamhet som föreslås syftar till att ge underlag för förslag till övergripande samhälleliga åtgärder som förebygger att personer avlider på grund av brott av närstående eller tidigare närstående personer. Regeringen gör bedömningen att även den nu föreslagna utred- ningsverksamheten ska inordnas under begreppet socialtjänst. Utredningsverksamheten bör ligga på en central myndighet med kompe- tens att utföra den föreslagna verksamheten på ett effektivt sätt. Som konstaterats ovan anser regeringen att den föreslagna utredningsverk- samheten ska inordnas under begreppet socialtjänst. har ansvar för den utredningsverksamhet som avser barn och som regleras i LuB. Myndigheten har således redan en organisation samt upparbetad kompetens på området. I rapporten föreslås att Socialstyrel- sen ska vara ansvarig utredningsmyndighet på samma sätt som för utred- ningar avseende barn. I rapporten påpekas både de organisatoriska och ekonomiska fördelarna med att införliva utredningsverksamheten avse- ende vuxna som avlidit med anledning av brott av närstående med den som regleras i LuB. Genom att slå samman utredningsverksamheten för barn med den som föreslås för kvinnor och män uppnår man både effektivitetsvinster och kostnadsbesparingar. Mot bakgrund av detta bedömer regeringen som den mest lämpliga myndigheten att ansvara för den samlade utredningsverksamheten. ansvarar för den operativa till- synen när det gäller socialtjänst. Styrelsen har även ansvar för tillsynen över hälso- och sjukvården. ombudsmän har i sitt remissyttrande uppmärksammat dubbla roller när det gäller styrelsens tillsynsverksamhet och utredningsverksamhet. I sammanhanget bör påpekas vikten av att tydligt och konsekvent särskilja myndighetens tillsynsverksamhet från utredningsverksamheten både organisatoriskt och praktiskt. Utredningsverksamheten bör rent generellt vara självständig i förhållande till annan verksamhet inom myndigheten men det är särskilt betydelsefullt att detta är tydligt avseende tillsyns- verksamheten. För att tydliggöra detta föreslår regeringen därför att en särskild sekretessregel införs (se närmare avsnitt 5.4). 5.2.3 Underrättelseskyldighet Prop. Regeringens förslag: Om misstanke har uppkommit om brott som har begåtts mot en kvinna eller en man som har avlidit med anledning av brottet ska polismyndighet eller åklagare underrätta utredningsmyn- digheten om beslut som innebär att en förundersökning eller en utred- ning enligt 31 § lagen med särskilda bestämmelser om unga lagöver- trädare inte ska inledas eller ska läggas ned eller ska avslutas utan att åtal eller bevistalan enligt 38 § nämnda lag väcks. Om åklagare har väckt åtal eller bevistalan för brott som har begåtts mot en kvinna eller en man som har avlidit med anledning av brottet ska åklagaren, efter att domstolens dom eller slutliga beslut i målet har vunnit laga kraft, underrätta utredningsmyndigheten om domen eller beslutet. Rapportens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De remissinstanser som yttrat sig; Åklagarmyn- digheten, , och , tillstyrker förslaget. Diskrimine- ringsombudsmannen anser att det finns risk att polis och åklagare inte underrättar utredningsmyndigheten på det sätt man är skyldig att göra och föreslår därför att det införs en teknisk lösning som garanterar att underrättelserna når fram till utredningsmyndigheten. Skälen för regeringens förslag På samma sätt som gäller för utredningar av barn som avlidit med anledning av brott föreslår regeringen att polis och åklagare ska få en skyldighet att underrätta utredningsmyndigheten i vissa fall när kvinnor och män har avlidit med anledning av brott av närstående. ombudsmän ifrågasatte i sitt remissyttrande till lagen (2007:606) om utredningar avseende barn som har avlidit i anledning av brott m.m. om inte skyldigheten för bl.a. åklagare att underrätta utredningsmyndigheten kunde ersättas med en underrättelse från . håller sin uppfattning att det ska vara de allmänna domstolarnas och de brottsutredande myndigheternas bedömningar av om en gärning utgör brott eller inte som ska ligga till grund för bedömningen av vilka fall som En utredning bör inte få genomföras på ett sådant sätt att den medför men för en brottsutredning eller en rättegång och ska som huvudregel inte heller inledas förrän en underrättelse har kommit in till Detta motiverar att underrättelseskyldigheten åläggs polismyndigheter och åklagare. Underrättelseskyldigheten bör även gälla om en svensk förundersök- ning inleds på grund av en misstanke om ett sådant brott som avses i lagen, men som har begåtts utomlands. Då ska en underrättelse ske på samma sätt som vid dödsfall som har inträffat i . sättningar som vid dödsfall som har inträffat i ska gälla för att få inleda en utredning. ska dock själv kunna avgöra om det är relevant eller inte (se närmare avsnitt 5.2.1.) En underrättelse ska ske i de fall där en utredning är aktuell i enlighet Prop. 2011/12:4 med bestämmelserna enligt den nu föreslagna lagen. framgå av underrättelsen på vilket sätt de tre kriterierna för när en utred- ning ska genomföras är uppfyllda. menar att det kan finnas en risk att polis och åklagare inte underrättar utredningsmyndigheten på det sätt man är skyldig att göra. Av rapporten framgår att även ser en risk för att åklagare och polis inte kommer ihåg att underrätta utredningsmyndigheten. Det är viktigt att underrättelseskyldigheten efterlevs för att systemet med utredningsverksamheten ska uppnå sitt syfte. Möjligheten att i efterhand ringa in fallen är högst be- gränsad. Regeringen avser därför att ge och Åklagar- myndigheten i uppdrag att ta fram riktlinjer och rutiner som säkerställer att underrättelseskyldigheten efterlevs. Regeringens förslag: Följande myndigheter och yrkesverksamma ska ha skyldighet att på utredningsmyndighetens begäran lämna de uppgifter som behövs för en utredning: -myndigheter som i sin verksamhet har kommit i kontakt med den kvinna eller man vars dödsfall är aktuellt för utredning och anställda hos sådana myndigheter, -de som är verksamma inom yrkesmässigt bedriven enskild verksam- het och fullgör uppgifter inom hälso- och sjukvården eller på social- tjänstens område, och -de myndigheter som utövar tillsyn över nämnda verksamheter, dock inte ombudsmän, . Även familjerådgivningen ska undantas från uppgiftsskyldigheten. Rapportens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Totalt har åtta remissinstanser kommenterat för- , (), Kriminalvården, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB), i , Män för jämställdhet, kvinnojourers riksför- Instanserna tillstyrker överlag förslaget. Instanserna är dock inte eniga angående utredningens förslag om att familjerådgivningen ska undantas från uppgiftsskyldigheten. tillstyrker förslaget att undanta familjerådgiv- ningen från uppgiftsskyldigheten och menar att nyttan med informatio- nen måste vägas mot den förtroliga situation som råder hos familjeråd- givningen, vilket kan vara avgörande för att kvinnor vågar öppna sig och Kriminalvården menar däremot att rapporten inte tillräckligt motiverat förslaget att undanta familjerådgivningen. vården att ombudsmän () ska undantas från uppgiftsskyl- digheten eftersom JO kan ha värdefulla uppgifter för utredningen som visar om kvinnans behov av stöd och hjälp har tillgodosetts eller ute- Även MSB är tveksam till förslaget att undanta familjerådgiv- Vidare menar MSB att frågan om den ideella sektorns uppgifts- skyldighet bör problematiseras ytterligare. Det gäller t.ex. kvinnojourer Prop. 2011/12:4 som har ett etablerat samarbete, ibland kontraktsbaserat, med Att undanta den ideella sektorn från uppgiftsskyldighet innebär enligt MSB att utredningarna går miste om viktiga underlag och viktig information, något som i sin tur kan få en negativ inverkan på den kunskapsuppbyggnad som är en av ambitionerna med förslaget. Länssty- relsen i anser att hela lagförslaget skulle försvagas om familjerådgivningen undantas från uppgiftsskyldighet eftersom man riskerar att tappa väsentlig information. Risken för att en enskild skulle undvika att kontakta familjerådgivningen om den innefattas av uppgifts- skyldigheten ser som liten eftersom en eventuell utredning inte kommer att innebära några konsekvenser för den som har besökt familjerådgivningen. Behovet att få in all information för att i förläng- ningen kunna bygga upp ett väl förebyggande arbete väger tyngre än risken för att enskilda skulle dra sig undan från familjerådgivningen. Män för jämställdhet menar att även myndigheter som har haft kontakt med förövaren av brottet bör åläggas uppgiftsskyldighet. Skälen till regeringens förslag Sekretess hindrar inte att en uppgift lämnas till en annan myndighet om det finns en uppgiftsskyldighet enligt lag eller förordning (10 kap. 28 § offentlighets- och sekretesslagen [2009:400]). Inte heller hindrar tyst- nadsplikt att någon fullgör uppgiftsskyldighet som följer av lag eller förordning. Något obehörigt röjande av en uppgift anses inte ske i dessa fall. För att en utredning ska kunna genomföras kommer utredningsmyn- digheten att behöva få ta del av uppgifter från ett stort antal myndigheter och andra som är verksamma inom t.ex. rättsväsendet, hälso- och sjuk- vården samt . Uppgifterna är av sådant slag att de ofta om- fattas av sekretess eller tystnadsplikt. Det behövs därför en bestämmelse som bryter sekretessen mellan myndigheter och tystnadsplikten för dem som är verksamma inom yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet. Regeringen föreslår att det på samma sätt som när det gäller utredningar avseende barn som avlidit i anledning av brott införs en uppgiftsskyldig- het för vissa myndigheter och yrkesverksamma vars verksamhet kommit i kontakt med den kvinna eller man vars dödsfall utreds. Män för jäm- ställdhet har framfört att även myndigheter som har haft kontakt med förövaren av brottet bör åläggas uppgiftsskyldighet. Regeringen menar att det inte finns tillräckligt med beredningsunderlag för att ålägga myn- digheter en uppgiftsskyldighet som direkt avser förövaren. För att göra detta krävs en utförlig analys som kan ligga till grund för en väl avvägd bedömning. Däremot kan det vara så att den myndighet som varit i kon- takt med den person vars dödsfall utreds, även har uppgifter om föröva- ren som kan vara relevanta för utredningsmyndigheten. Dessa uppgifter omfattas då av uppgiftsskyldigheten. Myndigheter som berörs av uppgiftsskyldigheten Uppgiftsskyldigheten riktar sig till myndigheter som i sin verksamhet på något sätt har kommit i kontakt med den person vars dödsfall utreds. Med detta menas att det inom myndigheten finns sådana uppgifter som behövs för utredningen. Detta gäller oberoende av om verksamheten primärt berör kvinnor eller män som utsätts för brott av närstående eller Det kan exempelvis handla om beslut i myndighetens ärendehand- läggning, som i direkt eller indirekt mening kan anses ha haft betydelse med avseende på det behov av skydd eller stöd och hjälp för att förändra den situation som kvinnan eller mannen hade. Uppgiftsskyldigheten omfattar exempelvis åklagar- och polismyndig- heter, , , , kriminalvår- den, skolmyndigheter och alla verksamheter inom hälso- och sjukvården. Även annan rättspsykiatrisk undersökningsverksamhet än sådan som bedrivs inom hälso- och sjukvården omfattas samt Statens institutions- styrelse och kommunalt drivna hem för vård eller boende för vuxna. Myndigheterna är skyldiga att tillhandahålla uppgifterna på begäran av bör så långt det är möj- ligt precisera vilken typ av uppgifter den önskar ta del av. situationer där det inte är möjligt för utredningsmyndigheten att på för- hand veta vilka uppgifter som en uppgiftsskyldig verksamhet har tillgång till och vad de kan betyda för en utredning. därför i enskilda fall komma att behöva ta del av samtliga uppgifter i en personakt eller en patientjournal. Som regel bör det inte finnas anledning att ifrågasätta utredningsmyndighetens bedömning av om en uppgift behövs för en utredning eller inte, men det ankommer alltid på den ut- lämnande myndigheten att göra en egen bedömning av om en uppgift ska Det kan vara svårt för utredningsmyndigheten att veta vilka uppgifter som den tillfrågade myndigheten eller annan uppgiftsskyldig har tillgång till och vad de i så fall kan betyda för utredningsmyndig- I sådana fall kan utredningsmyndigheten behöva lämna ytterligare information om vilka uppgifter som behövs och för vilket ändamål uppgifterna behövs. Utredningssystemets syfte kräver utredningar som, i möjligaste mån, klarlägger såväl samtliga förhållanden som har inneburit att kvinnan eller mannen har varit i behov av skydd eller stöd och hjälp för att förändra sin situation, som samtliga åtgärder som vidtagits eller hade kunnat vidtas för att beakta den avlidnes behov. I förening med dels svårigheten i att på förhand ringa in vilka verksamheter som kan ha tillgång till uppgifter av betydelse för utredningarna, dels svårigheten för de uppgiftsskyldiga att avgöra vilken betydelse uppgifterna har för utredningarna, innebär detta att uppgiftsskyldigheten är svår att utforma utan att den blir jämförelsevis Skulle den utvärdering av systemet som föreslås nedan (se närmare avsnitt 5.5) visa att uppgiftsskyldigheten är onödigt omfattande kan frågan övervägas på nytt i ett senare skede. Uppgiftsskyldighet omfattar även anställda hos en myndighet som i sin verksamhet har kommit i kontakt med den person vars dödsfall utreds om det inom myndigheten finns uppgifter som behövs för utredningen. Upp- giftsskyldigheten gäller förhållanden som den anställde har fått känne- dom om i sin verksamhet hos myndigheten. Förhållanden som den anställde har fått kännedom om som privatperson omfattas inte av upp- giftsskyldigheten. Uppgiftsskyldighet för vissa enskilda verksamheter Uppgiftsskyldigheten ska vidare gälla för dem som är verksamma inom en yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet och fullgör uppgifter inom hälso- och sjukvården eller på område, vilket inkluderar verksamhet som bedrivs enligt såväl socialtjänstlagen (2001:453, för- kortad SoL, som lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funk- tionshindrade, förkortad LSS, lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall och lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. Detta ska gälla oberoende av om verksamheten primärt berör kvin- nor eller män som utsätts för brott av närstående eller inte. Uppgiftsskyl- digheten gäller såväl uppdragstagare som anställda hos det företag eller den organisation som yrkesmässigt bedriver enskild verksamhet inom hälso- och sjukvården eller på område. Inom den enskilda hälso- och sjukvården kommer därmed exempelvis läkare, sjuksköters- kor, barnmorskor, kuratorer, psykologer och psykoterapeuter att ingå i kretsen av uppgiftsskyldiga. I enskild verksamhet som bedrivs inom område kommer verksamma inom exempelvis hem för vård eller boende enligt SoL och gruppbostäder enligt LSS att ingå. I Lagrådsremissen föreslogs att uppgiftsskyldigheten skulle gälla för dem som är verksamma inom en yrkesmässigt bedriven enskild verk- samhet inom hälso- och sjukvården eller på område. Lag- rådet har i sitt yttrande uttalat att det bör klargöras i vad mån uppdrags- tagare, t.ex. hyrdoktorer från bemanningsföretag, som är verksamma på en statlig institution omfattas av den föreslagna uppgiftsskyldigheten. De personer som Lagrådet hänvisar till är anställda på ett bemannings- företag som de fullgör sina arbetsuppgifter hos någon annan än sin arbetsgivare. Regeringen anser att dessa personer omfattas av upp- giftsskyldigheten och bedömer att detta bör förtydligas i den föreslagna lagtexten. Med verksamma inom yrkesmässigt bedriven enskild verk- samhet avses anställda, uppdragstagare, praktikanter och andra som får ersättning utöver ren kostnadstäckning för sina insatser. De personer som anges ovan är verksamma inom en yrkesmässigt bedriven enskild verk- samhet eftersom de är anställda hos bemanningsföretaget. Då dessa full- gör uppgifter inom hälso- och sjukvården eller på område hos annan än sin arbetsgivare bör det tydliggöras att uppgiftsskyldigheten ska gälla för dem som är verksamma inom en yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet och fullgör uppgifter inom hälso- och sjukvården eller på område. Vägledning för vad som menas med begreppet fullgör uppgifter kan hämtas från 14 kap. 2 och 3 §§ SoL och förarbetena till de paragraferna (prop. 2009/10:131 s. 26 och 50 f.). Som en konsekvens av detta förtydligande föreslår regeringen ett förtyd- ligande även i lagtexten avseende uppgiftsskyldigheten när ett barn har avlidit. Lagrådet har vidare föreslagit att punkten förtydligas på så sätt att Prop. 2011/12:4 skyldigheten omfattar de som är verksamma på område eller i yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet inom hälso- och sjuk- vården. Regeringen anser mot bakgrund av att punkten har utformats med utgångspunkt i 5 §, som i sin tur har utformats med utgångspunkt i 14 kap. 1 § SoL och att det kan leda till missförstånd om dessa paragrafer ges olika utformning. Ideella organisationer omfattas normalt inte av uppgiftsskyldigheten, såvida de inte bedriver socialtjänst. kan lämna över genomförandet av en socialtjänstinsats till t.ex. en ideell förening som driver en kvinnojour. En förutsättning för att överlämna genomförande av en insats enligt SoL till en ideell förening är även att föreningen för- klarat sig villig att genomföra insatsen. En enskild utförare av insatser enligt SoL har eget ansvar enligt 3 kap. 3 § SoL, både för kvaliteten i verksamheten och för att det finns personal med lämplig utbildning och erfarenhet. Detta gäller oberoende av det avtal som sluts mellan kommu- nen och en enskild utförare. Den gällande lagstiftningen kan således inte avtalas bort eller bortses ifrån med hänvisning till att dessa kvalitetskrav saknas i avtalet. När den ideella organisationen utför socialtjänst omfat- tas verksamheten således av uppgiftsskyldigheten. Uppgiftsskyldighet för vissa tillsynsmyndigheter Myndigheter som utövar tillsyn över uppgiftsskyldiga verksamheter kan ha uppgifter av betydelse för en utredning och bör enligt regeringen i vissa fall vara uppgiftsskyldiga. Regeringen har i skrivelsen En tydlig, rättssäker och effektiv tillsyn (2009/10:79) redogjort för sin bedömning av tillsynsbegreppet. Regeringen menar att en definition av tillsyn bör anpassas till respektive sektorsområde men att det bör finnas några gemensamma grunder. Begreppet tillsyn bör främst användas för verk- samhet som avser självständig granskning för att kontrollera om tillsyns- objekt uppfyller krav som följer av lagar och andra bindande föreskrifter och vid behov kan leda till beslut om åtgärder som syftar till att åstad- komma rättelse av den objektsansvarige. Exempel på sådana tillsyns- myndigheter som kan omfattas av uppgiftsskyldigheten är Socialstyrel- sen, , Inspektionen för socialförsäkringen och Inspek- tionen för arbetslöshetsförsäkringen. Regeringen anser dock inte att det finns något behov av att låta uppgiftsskyldigheten omfatta ombudsmän eller Justitiekanslern. Om något av dessa tillsynsorgan haft ett tillsynsärende som rör ett fall som utredningsmyndigheten ska utreda kan myndigheten i stället ta del av de beslut som fattas i tillsynsärendet. Även bör undantas från uppgiftsskyldigheten. Det före- slås därför att det i lagen anges att ombudsmän, och ska undantas från uppgiftsskyldighet. Fråga om uppgiftsskyldighet för familjerådgivning När det gäller barn som avlidit med anledning av brott undantas familje- rådgivningen från uppgiftsskyldigheten. Regeringen har i propositionen till lagen (2007:606) om utredningar avseende barn som har avlidit i anledning av brott m.m. anfört att den särskilda förtroendesituation som råder inom familjerådgivningen samt risken för att enskilda avstår från att söka stöd hos familjerådgivningen på grund av att de oroar sig för att de uppgifter som lämnats där även kan komma att lämnas till annan, föranleder ett undantag. Inom familjerådgivningen är sekretessen absolut. Det är angeläget att värna den särskilda förtroendesituation som förelig- ger inom rådgivningen och i möjligaste mån respektera enskildas intresse av att det som framförts om privatlivet inom familjen inte förs vidare annat än i vissa särskilda fall. Även rapporten föreslår att familjerådgiv- ningen bör undantas i fall som avser kvinnor som avlidit. Regeringen vidhåller sin inställning att den särskilda förtroendesitua- tion som råder inom familjerådgivningen väger tyngre än nyttan av att få ut väsentliga uppgifter som kan vara värdefulla för förståelsen av en En så pass allvarlig händelse som att någon avlider på grund av ett brott av en närstående och möjligheten att få information som kan undvika att det händer igen skulle, när det gäller vuxna som avlidit på grund av brott av närstående, möjligen väga tyngre än den särskilda för- troendesituation som råder inom familjerådgivningen. mer dock att en uppdelning mellan uppgiftsskyldighet när det gäller barn respektive vuxna i praktiken skulle kunna skapa tillämpningsproblem. Risken att felaktig information lämnas ut från familjerådgivningen är Mot denna bakgrund anser regeringen att familjerådgiv- ningen bör undantas från uppgiftsskyldighet också när det gäller vuxna som avlidit med anledning av brott av närstående eller tidigare närstå- Genomförande av en utredning Regeringens förslag: En utredning ska klarlägga samtliga förhållan- den som har inneburit att den avlidna kvinnan eller mannen har varit i behov av skydd eller stöd och hjälp för att förändra sin situation och vilka åtgärder som har vidtagits eller hade kunnat vidtas för att skydda eller stödja och hjälpa henne eller honom. Rapportens förslag: Överensstämmer i de delar som regeringen läm- Remissinstanserna: Några få instanser har lämnat synpunkter i dessa De som yttrat sig är i huvudsak positiva. ställer sig emellertid frågande till att utredningsmyndigheten själv ska få välja om en utredning ska inledas om ett dödsfall har inträffat utomlands BO delar dock utredningens förslag om att en utredning inte ska få genomföras på ett sådant sätt att den medför nackdel för en brotts- utredning, en rättegång eller ett ärende om tillsyn. anser att det inte framgår tillräckligt klart i utredningen om det föreslagna utredningssystemet ska ge förslag på åtgärder som riktas både till brotts- utsatta och till förövare och menar att det är viktigt att även åtgärder som Prop. 2011/12:4 har riktats till, eller har kunnat riktas till förövare, bör ingå i utredningen. Några instanser har kommenterat hur resultatet av utredningsverksam- heten ska hanteras. Nationellt centrum för kvinnofrid och kommun poängterar att det är viktigt att rapporterna utformas på ett sådant sätt att resultatet kan tas tillvara och implementeras i de verksamheter som möter kvinnorna och att det utvecklas tydliga rutiner för återföringen av kun- skapen. Detta är viktigt för att rapporterna ska få praktisk betydelse för utsatta kvinnor. kommun anser att det är problematiskt att rap- porterna från utredningarna endast kommer att publiceras och menar att återföringen av resultaten kommer att ta . Skälen för regeringens förslag Vad en utredning ska klarlägga