prop · GY03165 · 2011-09-20 00:00:00 — Ingår anståndsskatten i ett annat senare restfört skattekontounderskott kvarstår indrivningsuppdraget för anståndsskatten trots att anstånd har beviljats. Även vid nedsättning av en specifik skatt (nedsättningsskatten) på grund av ett omprövningsbeslut uppkommer samma problem. Är nedsättningsskatten restförd kan nämligen krediteringen på skattekontot på grund av omprövningsbeslutet komma att räknas av mot den aktuella periodens skatteskulder och andra tidigare restförda skulder. Indrivnings- uppdraget avseende nedsättningsskatten kvarstår då oförändrat trots att skattefordran har satts ned eller rentav undanröjts. Ett anståndsbeslut eller ett nedsättningsbeslut kan i ovan beskrivna situationer sägas leda till ett automatiskt återtagande av en beloppsmässig del av de samlade indrivningsuppdragen, men inte till att en specifik skatt återtas från indrivning. Det beloppsmässiga återtagandet innebär alltså inte att anståndsfordran eller den fordran som har satts ned eller undanröjts tas bort från den skuld som är registrerad hos Kronofogde- myndigheten i utsöknings- och indrivningsdatabasen. Vid nedsättningen sker inte heller någon korrigering av fordringens belopp. I praxis har anstånd som beviljats på grund av att aktuell skatt har överklagats ansetts utgöra hinder mot verkställighet (NJA 1989 s. 137). Det kan dock diskuteras om det även gäller i skattekontosystemet Prop. 2010/11:165 (RÅ 2006 ref. 86 II). När det gäller anstånd finns det ytterligare en komplikation och det är preskriptionstiden. Den löper nämligen så länge anståndsskatten ligger kvar för indrivning. Preskriptionstiden kan därför löpa trots att det är tveksamt om verkställighet kan ske. Även när det gäller företrädaransvar uppkommer oklarheter. Om anståndet avser en restförd skuld som kan bli aktuell för företrädaransvar är det klart att frågan om företrädaransvar får vila . Men om ett anstånd eller en nedsättning avser en annan restförd skuld kan effekten bli att krediteringen räknas av från företrädarskulden, vilket väcker frågan om företrädarskulden alltjämt ska anses vara obetald. Regeringen anser i likhet med utredningen att de problem som har beskrivits skulle lösas om var skyldigt att återkalla indrivningsuppdrag när anstånd eller nedsättning beslutas i fråga om en restförd skatt. Regeringen föreslår därför att en sådan skyldighet införs för . Det innebär att kommer att behöva fastställa hur stor del av ett restfört skattekontounderskott som avser anståndsskatt eller nedsättningsskatt. Det lär vara komplicerat. Arbetsuppgiften är dock inte ny utan sådana utredningar görs , t.ex. när det gäller företrädaransvar. Efter återtagandet ska fordran inte längre ingå i en skuld som är registrerad för indrivning i utsöknings- och indrivningsdatabasen. Genom att indrivningsuppdraget återtas kommer anstånd eller nedsättning avseende restförda skulder inte att räknas av mot andra skulder utan träffa den återtagna skulden. Om fordran har betalats till är det givetvis inte aktuellt med ett återtagande. Förslaget föranleder en ny bestämmelse om återtagande av en fordran från indrivning. Bestämmelsen finns i 70 kap. 5 § SFL. 21.3Mindre underskott ska kunna falla bort Regeringens förslag: Ett underskott på ett skattekonto som understiger ska falla bort om det har varit obetalt och det inte har förekommit några andra registreringar än ränta på skattekontot . Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se betänkandet s. 585 f.). Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft något att invända mot förslaget. bedömer att förslaget innebär en mer kostnadseffektiv användning av myndighetens resurser och anser att förslaget bör genomföras . Redovisnings- konsulters Förbund (SRF) tillstyrker förslaget eftersom en sådan ordning skulle minska administration över tiden. Skälen för regeringens förslag: Mindre underskott på skattekonton lämnas inte över till för indrivning. näringsidkare (skattskyldiga som ska lämna skattedeklaration eller som har F-skattsedel) är beloppsgränsen . För andra skattskyldiga ska beloppsgränsen enligt regeringens förslag vara (se avsnitt 21.1). Om ett belopp har varit obetalt ska beloppsgränsen gälla även för näringsidkare. Lägre belopp än ska alltså inte lämnas till Kronofogde- myndigheten för indrivning. Preskriptionstiden för en fordran som har påförts enligt skatte- betalningslagen börjar enligt 3 § tredje stycket lagen (1982:188) om preskription av skattefordringar m.m. löpa först när den har lämnats för indrivning. Effekten blir att preskriptionstiden för underskott som är inte börjar löpa förrän underskottet tillsammans med upplupen ränta uppgår till och då överlämnas för indrivning. Den nuvarande ordningen får olämpliga effekter om underskottet finns på ett skattekonto som inte längre används, t.ex. för att den betalnings- skyldige har avlidit eller är skatt- eller avgiftsskyldig i . Det förekommer i sådana fall normalt inte några transaktioner över skattekontot som kan täcka underskottet. Underskottet kommer alltså att kvarstå även om det i de flesta fall helt saknas utsikter för att betalning kommer att ske. Det innebär att det kommer att ta innan skattekontot kan avslutas om underskottet är mycket lägre än . fanns det ca 94 500 skattekonton på vilka inga transaktioner hade förekommit , men där det fanns ett underskott. Enligt utredningens bedömning är det rimligt att ett underskott som inte anses tillräckligt stort för att kunna lämnas för indrivning faller bort om skattekontot inte längre används. Om inga andra registreringar än ränta har förekommit bör det normalt vara fråga om ett skattekonto som inte kommer att användas mer. Då bör ett underskott som har varit obetalt falla bort. Tidsfristen motsvarar den femåriga preskriptionstid som gäller för större fordringar som lämnas för indrivning. Det kan vara lämpligt att ansluta till den tidsfristen eftersom ett bortfall av ett underskott kan ses som ett substitut för preskription. Remissinstanserna har inte haft något att invända mot utredningens förslag. Regeringen, som anser förslaget vara välgrundat, föreslår att ett underskott på ett skattekonto som understiger ska falla bort om det har varit obetalt och det inte har förekommit några andra registreringar än ränta på skattekontot . Bestämmelsen finns i 70 kap. 6 § SFL. Regeringens förslag: Skatteförfarandelagen ska träda i kraft den Lagen ska när det gäller F-skatt, särskild A-skatt och slutlig skatt tillämpas första gången på det beskattningsår som börjar Detsamma gäller reglerna om mervärdes- skattedeklaration för beskattningsår. De nya reglerna om skattedekla- ration ska i övriga fall tillämpas första gången på den redovis- ningsperiod som börjar . I fråga om skatteavdrag ska de nya reglerna tillämpas första gången på skatt som ska dras av från ersättningar som betalas ut efter utgången av . Saldon på skattekonton enligt skattebetal- ningslagen (1997:483) och sammanlagd skatteskuld enligt den lagen ska vid utgången av föras över till skatteförfarandelagens Därefter ska registreringar enligt den upphävda skattebetalningslagen göras i skatteförfarandelagens skattekontosy- De nya bestämmelserna om ränta i skatteförfarandelagen ska tillämpas på ränta som hänför sig till tid För ränta som hänför sig till tid ska bestämmelserna i skattebetalningslagen (1997:483) gälla. Skatteförfarandelagens bestämmelser om anstånd ska gälla även för skatter och avgifter som avser beskattningsår och redovisnings- perioder på vilka skattebetalningslagens bestämmelser i övrigt ska De lindringar som regeringen föreslår i fråga om särskilda avgifter ska tillämpas redan från och med skatteförfarandelagens ikraftträ- Vitesförelägganden som meddelas efter ikraftträdandet enligt någon av de upphävda lagarna ska få överklagas. Bestämmelserna i taxeringslagen (1990:324) om skattenämnd och dess medverkan i skatteärenden ska inte gälla efter utgången av år I stället ska bestämmelserna i skatteförfarandelagen om särskilt kvalificerad beslutsfattare gälla. Utredningens förslag: Överensstämmer i stora delar med regeringens Utredningen har dock föreslagit att skatteförfarandelagen, inklusive räntereglerna, ska träda i kraft och tillämpas första gången på det beskattningsår som börjar 2011 (se betänkandet s. 703 f.). Remissinstanserna: Kammarrätten i tillstyrker förslaget om ikraftträdande men anser att behovet av övergångsregler behöver analyseras ytterligare i det fortsatta beredningsarbetet. kammarrätten angeläget att så långt som möjligt undvika två parallella Enligt kammarrättens mening är det därför angeläget att i det fortsatta beredningsarbetet göra sig en klar bild av vilka tillämpnings- problem som eventuellt skulle kunna uppkomma om skatteförfarande- lagen skulle gälla även för skatter och avgifter som avser tiden före den Kammarrätten tillstyrker också förslaget om ett skatte- att de nya bestämmelserna om anstånd och möjligheten att överklaga vitesförelägganden ska gälla från nämnda datum och det oavsett om äldre bestämmelser gäller för skatten eller avgiften eller om föreläggandet har beslutats enligt sådana bestämmelser. Kammarrätten delar också utredningens uppfattning att det inte behövs några särskilda övergångsbestämmelser för de nya tidpunkterna för lämnande av deklaration och betalning av slutlig skatt. anser att beträffande tidsfristen för betalning av skatt leder förslaget till alltför korta betalningsfrister. Företag med räkenskapsår som slutar den skulle tvingas betala slutlig skatt dels för räkenskapsår som slutar , dels för räkenskapsår som Det blir alltså mellan betalningarna av För dem som har räkenskapsår som avslutas blir mellan dessa betalningar är . För dem som har räkenskapsår som avslutas blir tidsperioden . enligt Företagarna riskera företagens likviditet. övergången måste kunna genomföras betydligt smidigare, bl.a. genom att den längre betalningstiden, , behålls. (LRF) anser, inte minst mot bakgrund av att det i stor utsträckning är mindre företag som kommer att beröras, att i den mån utredningens förslag om förkortad betalningstid för slutlig skatt genomförs dessa företag övergångsvis ska få behålla betalningstiden . tillstyrker att skatteförfarandelagen träder i kraft redan från Far framhåller att vid övergången innebär reglerna en försämring för företag med brutna räkenskapsår och vid övergången blir det i många fall en negativ påverkan på likviditeten. Det är i stor utsträckning mindre företag med dålig likviditet som berörs. Den dubbelbetalning som blir följden bör helst fördelas under en något längre tidsperiod. Ett sätt kan, enligt Far, vara att under övergångsåret senarelägga tidpunkten för inbetalning av slutlig skatt. När det gäller bl.a. skattetillägg bör dessa enligt Far, på samma sätt som gäller i , kunna träda i kraft även för tidigare redovisningsperioder och Detta står i överensstämmelse med traditionella straff- rättsliga principer om att mildare lag ska gälla omgående. livets skattedelegation (NSD), till vars yttrande Handelskammare, , , Fastighetsägarna samt IT & Telekomföretagen har anslutit sig, pekar också på att övergångsvis kommer det i många fall att uppkomma en negativ påverkan på likviditeten för företag med brutna räkenskapsår. Det är i stor utsträckning mindre företag som kommer att beröras. företag vid övergången får behålla betalningstiden i stället för den föreslagna betalningstiden . Skälen för regeringens förslag Det finns inga skäl att vänta med ikraftträdandet av skatteförfarande- lagen, förkortad SFL, utan lagen bör träda i kraft . Regeringen föreslår därför att skatteförfarandelagen ska träda i kraft den De lagar som skatteförfarandelagen ersätter ska upphöra Prop. 2010/11:165 att gälla vid utgången av . När ska skatteförfarandelagen tillämpas första gången? Utan övergångsbestämmelser skulle skatteförfarandelagen tillämpas i alla ärenden och mål som avgörs efter ikraftträdandet och det oavsett om ärendet eller målet avser äldre förhållanden, dvs. i fråga om skatter och avgifter som avser tid före ikraftträdandet. Ikraftträdandet av skatteförfa- randelagen ska vara rättssäkert och förutsebart, vilket innebär att frågan om nya eller äldre bestämmelser ska tillämpas i ett ärende eller mål inte ska vara beroende av tillfälliga omständigheter som om beslutet har fått laga kraft före eller efter ikraftträdandet. En annan utgångspunkt är att tillämpningsproblem bör undvikas. Det är ofta en fördel om äldre bestämmelser gäller för äldre förhållanden eftersom t.ex. äldre kontroll- bestämmelser är utformade med hänsyn till de uppgiftsskyldigheter som gällde då. Att som Kammarrätten i synes förespråka låta skatteförfa- randelagen gälla även för skatter och avgifter som avser tid före ikraftträdandet skulle enligt regeringens mening kunna leda till allvarliga tillämpningsproblem. Det skulle bl.a. innebära att tillämpliga regler skulle bytas ut under pågående handläggning och att enskilda skulle kunna begära omprövning eller överklaga äldre avgöranden med hänvisning till nya bestämmelser. Lika fall skulle kunna komma att behandlas olika enbart beroende på om besluten har fått laga kraft eller inte när skatteförfarandelagen träder i kraft. Vidare kan det vara svårt att tillämpa nya bestämmelser på äldre förhållanden. För att det ska fungera behöver de nya bestäm- melserna ofta översättas till äldre förhållanden eller om man så vill till den normativa miljö som då gällde. Som exempel kan nämnas 37 kap. 6 § SFL som ger befogenhet att förelägga den som är eller kan antas vara uppgiftsskyldig enligt 1535 kap. samma lag att lämna uppgift som verket behöver för att kunna kontrollera skyldigheten. Även om uppgiftsskyldigheterna i stort sett är desamma som är det tveksamt om befogenheten går att använda för att kontrollera äldre uppgiftsskyldigheter. Slutsatsen är helt enkelt att det är svårt att överblicka vilka tillämpningsproblem som skulle uppkomma om skatteförfarandelagen skulle gälla även för skatter och avgifter som avser tiden före . Mot bakgrund av det ovan sagda anser regeringen att det behövs särskilda övergångsbestämmelser som anger när skatteförfarandelagen ska tillämpas . Skatter och avgifter redovisas och betalas nästan uteslutande för perioder, nämligen beskattningsår eller redo- visningsperioder. Även uppgiftsskyldigheterna avser som huvudregel perioder. Regeringen anser därför att övergångsbestämmelserna bör knyta an till beskattningsår och redovisningsperioder. Den första perioden då skatteförfarandelagen ska tillämpas kommer, som framgår nedan, att variera mellan olika skatter och avgifter samt uppgifter. Regeringen föreslår av administrativa skäl att de nya reglerna om tidpunkter för att lämna inkomstdeklaration och om deklarationens innehåll ska tillämpas första gången på det beskattningsår som börjar . Det innebär att de nya reglerna ska börja tillämpas på beskattningsår som börjar eller . Andra juridiska personer än dödsbon kommer, beroende på valt beskattningsår och med hänsyn till regeringens förslag om hur brutna räkenskapsår ska kopplas till beskattningsår, att lämna inkomstdeklaration första gången (se 3 kap. 4 och 5 §§ samt 32 kap. 2 § SFL). När det gäller juridiska personer som har kalenderåret som beskattningsår ska deklaration lämnas . För fysiska personer, som ju alltid har kalenderåret som beskattningsår, ska deklaration lämnas . Preliminär skatt ska i fortsättningen betalas för beskattningsår. Detta gäller även för dem som har ett brutet räkenskapsår. Regeringen föreslår att även i fråga om preliminär skatt ska den nya lagstiftningen tillämpas första gången på beskattningsår som börjar . Den första betalningen av preliminär skatt enligt de nya bestämmelserna ska då, med hänsyn till regeringens förslag om hur brutna räkenskapsår ska kopplas till beskattningsår (se 3 kap. 4 och 5 §§ SFL), ske . Inkomstskatten ska också i fortsättningen betalas för beskattningsår. En och samma lag bör gälla för både preliminär och slutlig skatt. Den nya lagstiftningen bör därför också när det gäller betalning av slutlig skatt tillämpas första gången på det beskattningsår som börjar . Fysiska personer, som alltid har kalenderåret som beskattningsår, ska betala debiterad preliminär skatt för beskattningsåret enligt den nya lagen med början . Med föreslagna övergångsbestämmelser kan alla beskattningsår och alla deklarationstyper hanteras enligt den gamla ordningen . kommer den första deklarationstidpunkten enligt skatteförfarandelagen. När det gäller skatter och avgifter som ska redovisas för redovisnings- perioder föreslår regeringen att skatteförfarandelagen ska tillämpas första gången på de redovisningsperioder som börjar vid ikraftträdandet, dvs. Skatteavdrag och arbetsgivaravgifter ska redovisas i en arbetsgivar- deklaration och betalas för redovisningsperioder. Redovisningsperioden är en kalendermånad. Regeringen föreslår när det gäller arbetsgivar- avgifter att skatteförfarandelagen ska tillämpas första gången på avgifter som avser redovisningsperioden . När det gäller skatteavdrag föreslår regeringen att skatteförfarandelagen ska tillämpas första gången på skatt som ska dras av från ersättningar som betalas ut efter utgången av 2011. Detta innebär att redovisningen av skatteavdrag och arbetsgi- varavgifter börjar med samma redovisningsperioder. Samma börjedag gäller för mervärdesskatt och punktskatt som också ska redovisas i skattedeklarationer för en eller flera kalendermånader. När det gäller sådan mervärdesskatt och punktskatt som redovisas för beskattningsår ska dock den nya lagstiftningen tillämpas första gången på det beskattningsår som börjar . skatteförfarandelagen att börja tillämpas på ett och samma beskattningsår i fråga om såväl inkomstdeklaration som skattedeklaration. Regeringens förslag innebär att det första hela beskattningsåret med redovisning av mervärdesskatt eller punktskatt i en skattedeklaration för beskattningsår blir beskattningsåret den 1 februari 2012den . Genom att peka ut den period då lagen ska tillämpas första gången (ny period) i fråga om t.ex. skatt sägs implicit att för tidigare perioder (äldre perioder) gäller äldre bestämmelser, t.ex. taxeringslagen (1990:324), skattebetalningslagen (1997:483) och lagen (2001:1227) om självdekla- rationer och kontrolluppgifter. På äldre perioder ska alltså skattebetalningslagen m.fl. lagar, som upphävs, fortfarande tillämpas. Det innebär att ett beslut som t.ex. avser mervärdesskatt för redovisningsperioden ska omprövas och överklagas enligt bestämmelserna i skattebetalningslagen. Vidare ska be- stämmelserna i skattebetalningslagen om bl.a. företrädaransvar, kontroll och betalningstider tillämpas på skatt som avser äldre perioder. Ett problem och en invändning mot den redovisade övergångs- ordningen, som också Kammarrätten i har påtalat, är att kommer två regelsystem att gälla parallellt. De långa omprövnings- och överklagandetiderna i taxerings- lagen och skattebetalningslagen gör att omprövning kan begäras och beslut överklagas fram till utgången av och i vissa fall (företag med brutna räkenskapsår som beskattningsår) till utgången av . Rör det sig om följdändringar eller efterbeskattning i samband med skattebrott kan beslut om omprövning komma att fattas ännu . Enskilda kommer sannolikt att uppleva det som krångligt att två regelsystem gäller parallellt. Extra krångligt blir det för dem som begär omprövning av eller överklagar beslut för vilka olika bestämmelser gäller. Så länge och domstolarna ger korrekta hänvisningar om hur enskilda ska gå till väga för att begära omprövning och överklaga bör dock problemen bli begränsade. Problemen är dessutom övergående. Även för och de allmänna förvaltningsdomstolarna är det givetvis en nackdel att behöva tillämpa två regelsystem parallellt. Å andra sidan blir övergången till skatteförfarandelagen mjuk. Nämnas bör också att skatteförvaltningen och de allmänna förvaltnings- domstolarna tidigare har behövt tillämpa två olika uppsättningar förfaranderegler parallellt, nämligen efter ikraftträdandena av taxeringslagen och skattebetalningslagen (prop. 1989/90:74 s. 383 f. och prop. 1996/97:100 s. 503). Samma övergångsteknik användes för övrigt när lagen (1984:151) om punktskatter och prisregleringsavgifter upphävdes och punktskatterna infogades i skattekontosystemet (prop. 2001/02:127 s. 143 f.). Regeringens slutsats är med hänsyn till det ovan sagda att problemen med att två regelsystem kommer att gälla parallellt under en förhållan- devis lång övergångsperiod är mindre än de som skulle uppkomma om skatteförfarandelagen skulle gälla även för skatter och avgifter som avser perioder som har gått ut eller händelser som har inträffat före ikraftträdandet. Regeringen anser därför att det behövs övergångs- bestämmelser som anger när skatteförfarandelagen ska tillämpas och att de bör utformas i enlighet med vad som har redovisats ovan. Aktuella övergångsbestämmelser finns i punkten 1. För att underlätta övergången till bestämmelserna i skatteförfarande- lagen behövs särskilda övergångsbestämmelser för räkenskapsår som har förlängts eller förkortats. Sådana bestämmelser finns i punkterna 25 och Ett enda skattekontosystem från och med ikraftträdandet Som redan har sagts ska skattebetalningslagen fortfarande gälla för beskattningsår som har påbörjats före och för redo- visningsperioder som har avslutats före ikraftträdandet. ningslagen och skatteförfarandelagen kommer därför att gälla parallellt under en förhållandevis lång övergångsperiod. Det bör dock inte finnas två parallella skattekontosystem. det är komplicerat att hålla ordning på saldona i två olika system och göra avräkningar däremellan. En sådan ordning skulle dessutom kräva övergångsbestämmelser som gör det möjligt att räkna av skatt eller avgift som återbetalas i det ena systemet mot en fordran i det andra systemet. ska det därför fortfarande bara finnas Huruvida en nedsättning eller höjning beslutas enligt skatteförfarande- lagen eller enligt äldre bestämmelser, ska alltså inte spela någon roll utan alla korrigeringar ska registreras och räknas av i ett och samma skatte- För att uppnå det föreslår regeringen följande: 1.Den som vid utgången av har ett skattekonto enligt skattebetalningslagen ska vid ingången av anses ha ett skattekonto enligt skatteförfarandelagen. Ingående saldo enligt skatteför- farandelagen är utgående saldo enligt skattebetalningslagen. 2.Den som vid utgången av har en sammanlagd skatteskuld enligt 16 kap. 9 § SBL ska vid ingången av anses ha en lika stor sammanlagd skatteskuld enligt 62 kap. 11 § SFL. 3.På ett skattekonto enligt skatteförfarandelagen ska även registrering- ar enligt skattebetalningslagen göras. Aktuella övergångsbestämmelser finns i punkterna 24. För att underlätta övergången till de nya bestämmelserna om ränta i skatteförfarandelagen föreslår regeringen att dessa ska börja tillämpas på ränta som hänför sig till tid . För ränta som hänför sig till tid gäller bestämmelserna om ränta i 19 kap. SBL. Sådana övergångsbestämmelser finns i punkten 12. Särskilda övergångsregler för debiterad preliminär skatt Regeringen har ovan föreslagit att skatteförfarandelagen ska tillämpas första gången på det beskattningsår som börjar . Regeringen föreslår att andra juridiska personer än dödsbon ska betala preliminär skatt för beskattningsår samt att tidpunkterna för att lämna inkomstdeklaration och betala slutlig skatt ska räknas från utgången av beskattningsåret. För skattskyldiga med brutet räkenskapsår gäller sär- skilda bestämmelser. För dem innebär det bl.a. att den skattekredit som nuvarande system innebär minskas och att deklarationstidpunkten tidi- gareläggs. Regeringen föreslår inga särskilda övergångsbestämmelser för skattskyldiga med kalenderår som räkenskapsår och beskattningsår när det gäller de nya tidpunkterna för att lämna inkomstdeklaration och betalning av preliminär skatt. Det innebär bl.a. att det beskattningsår som avslutas ska hanteras enligt gamla regler och att det beskattningsår som börjar är det första som ska hanteras enligt skatteförfarandelagen.