prop · GY03105 · 2011-03-16 00:00:00 — Förslaget syftar till att skapa en mer heltäckande strafflagstiftning för att bekämpa angrepp mot informationssystem. Avsikten är även att förbättra samarbetet mellan rättsliga och andra behöriga myndigheter, inbegripet polismyndigheter och andra specialiserade brottsbekämpande organ i medlemsstaterna. Förslaget bygger i stora delar på ett rambeslut inom samma område, men innehåller också bestämmelser om utvidgad kriminalisering av angrepp mot informationssystem, liksom av anstiftan, medhjälp och försök. Vidare föreslås skärpta lägsta maximistraff och utvidgade regler om försvårande omständigheter. I övrigt innehåller initiativet regler om ansvar och sanktioner för juridiska personer, utvidgad jurisdiktion, utbyte av uppgifter samt statistik. Kommissionen presenterade förslaget vid rådet (rättsliga och inrikes frågor) . 18.6.4Processuella rättigheter i straffrättsliga förfaranden antogs och rådets direktiv om rätten till tolkning och översättning i straffrättsliga förfaranden (EUT L 280, 26.10.2010 s. 1). Detta direktiv utgör det första steget i den färdplan för processuella rättigheter som lades fram och antogs under det svenska EU-ordförandeskapet. lade kommissionen fram ett förslag till direktiv om rätten till information i straffrättsliga förfaranden, som ett andra steg enligt färdplanen (se faktapromemoria 2009/10:FPM117). Den som är misstänkt eller tilltalad för brott ska ha rätt till information dels om sina rättigheter, dels om anklagelsen. Den som frihetsberövats ska få skriftlig information i form av ett rättighetsblad (letter of rights). Dessutom ska den misstänkte eller dennes försvarare ha rätt till tillgång till akten i viss utsträckning. Det finns också bestämmelser om ett kontrollförfarande och om utbildning av rättslig personal. Förslaget förhandlades intensivt och vid rådet (rättsliga och inrikes frågor) nåddes en överenskommelse om allmän inriktning om förslaget. Förslaget har överlämnats till Europa- parlamentet för ställningstagande i enlighet med medbeslutande- förfarandet och förhandlingarna förväntas fortsätta . Regeringen har informerat justitieutskottet och haft samråd med i frågan. 19Asyl, invandring, visering och annan politik som rör fri rörlighet för personer EU har som mål att skapa en gemensam politik för invandring, vilket också stärker unionens konkurrenskraft. I Stockholmsprogrammet har bekräftat målsättningen att upprätta ett gemensamt område för skydd, som har sin grund i ett gemensamt asylförfarande och en enhetlig status för dem som beviljas skydd. Asylpolitiken är också ett konkret sätt att visa och stå upp för de värden som unionen är satt att försvara. verkar för att genom ett fördjupat europeiskt samarbete säkerställa en långsiktigt hållbar migrationspolitik som värnar asylrätten och som, inom ramen för den reglerade invandringen, underlättar rörlighet över gränser, främjar en behovsstyrd arbetskraftsinvandring och tillvaratar och beaktar migrationens positiva effekter för utvecklingsländer. 19.1Skapandet av ett gemensamt europeiskt asylsystem En rad viktiga steg har redan tagits på vägen mot ett gemensamt europeiskt asylsystem. har förhandlingar i rådet fortsatt om kommissionens förslag till ändringar i Dublinförordningen, asylprocedur- direktivet, mottagandedirektivet och skyddsgrundsdirektivet. Regeringen har verkat för att förhandlingarna om dessa rättsakter ska gå framåt. I fråga om mottagandedirektivet och asylprocedurdirektivet finns det en samsyn bland medlemsstaterna om att omfattande förändringar behöver göras i dessa förslag. Kommissionen meddelade att nya förslag vad gäller mottagandedirektivet och asylprocedurdirektivet kommer att presenteras . Regeringen har lyft fram vikten av att dessa rättsakter inte är för detaljerade och leder till längre handläggningstider och att frågor som regleras även i andra rättsakter behandlas på ett enhetligt sätt. presenterade kommissionen ett nytt förslag till ändringar i Eurodacförordningen. Kommissionen har dock därefter meddelat att ännu ett förslag är att vänta, som ska ge brottsbekämpande myndigheter åtkomst till Eurodac. har förhandlingarna återupptagits i fråga om kommissionens förslag om ändring av rådets direktiv om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares ställning. Rådet och har kommit överens om en text, som dock måste antas formellt innan det träder i kraft. Förslaget innebär att även personer som har beviljats internationellt skydd enligt skyddsgrundsdirektivet ska kunna ansöka om ställning som varaktigt bosatta, och därigenom kunna åtnjuta rätten till fri rörlighet inom EU och, under vissa villkor, likabehandling med EU- medborgare i fråga om ekonomiska och sociala förmåner. Regeringen stödjer kommissionens förslag. Under det svenska ordförandeskapet 2009 kom rådet och Europa- parlamentet överens om att anta förordningen om inrättande av ett europeiskt stödkontor för asylfrågor. Förordningen trädde i kraft . Styrelsen för stödkontoret höll sitt första möte . Stödkontoret, som ska ha sitt säte i på , ska vara en självständig europeisk myndighet med eget budgetanslag. Kontorets tre huvud- uppgifter är att bidra till att genomföra det gemensamma europeiska asyl- systemet, stödja det praktiska samarbetet i asylfrågor och stödja medlemsstater som är utsatta för ett särskilt starkt tryck. Förberedelserna inför driftstarten av viseringsinformationssystemet (VIS) fortsatte . Förordning (EG) 767/2008 utgör den rättsliga ramen för VIS och enligt den ska biometri (fingeravtryck och foto) läm- nas vid varje förstagångsansökan om visering. Systemet ska användas av samtliga länder som är medlemmar i . Med VIS kommer alla viseringsansökningar att samlas i en central databas för att säkerställa identifieringen av den som söker visering. Genomförandet av VIS kommer att ske stegvis för olika regioner i världen. Det tekniska genomförandet av VIS, den s.k. VIS-utrullningen, har behövts skjutas upp med anledning av tekniska problem på såväl central som nationell nivå. Planen är nu att VIS ska börja tas i bruk . började och rådets förordning (EG) nr 810/2009 om införande av en gemensam gemenskapskodex om viseringar (viseringskodex) att tillämpas, undantaget från vissa bestämmelser angående informationskrav och statistik till kommissionen bestämmelsen som föreskriver rätt att överklaga negativa viseringsbeslut bestämmelser som avser utfärdande av korttidsviseringar till Schengen- området i en och samma förordning samt harmoniserar de arbetsmetoder som medlemsstaternas viseringsmyndigheter ska följa när de handlägger Viseringskodexen innehåller också bestämmelser för upptagande av biometri i samband med viseringsansökan samt före- skrifter om samarbetsformer och hur medlemsstaterna kan representera varandra i tredje länder. Avslag på viseringsansökan samt återkallande och upphävande av visering ska enligt viseringskodexen kunna överklagas av sökanden. den mån en medlemsstats nationella lagstiftning inte redan innehåller regler för överprövning av sådana beslut innebär viseringskodexen ett krav på att medlemsstaten inrättar nationella regler härom. Viseringskodexen föreskriver att överklagandebestämmelserna ska börja tillämpas först fr.o.m. . Förordning om rörlighet för innehavare och rådets förordning (EU) nr 265/2010 om ändring av konventionen om tillämpning av och av förordning (EG) nr 562/2006 om rörlighet för personer med visering för längre vistelse trädde i kraft som bestämmelserna i viseringskodexen började tillämpas . Förordningen syftar till att tredjelandsmedborgare som vistas lagligt i en medlemsstat på grundval av en visering för längre vistelse, utfärdad av den medlemsstaten, lättare ska kunna röra sig inom Schengenområdet. Utlänningar med av någon medlemsstat utfärdad visering för längre vistelse får enligt förordningen röra sig fritt under samma förutsättningar som gäller för inne- havare av uppehållstillstånd utfärdat av någon medlemsstat. Ett viseringsförenklingsavtal innebär för medborgarna i det land med vilket avtalet ingåtts fördelar i samband med utfärdande av Schengen- viseringar (korttidsviseringar). Förutom de förenklade rutinerna, bl.a. i form av kortare handläggningstider och lägre krav på dokumentation, är viseringsavgiften också betydligt lägre (i stället för ). För vissa personkategorier är avgiften helt borttagen. Viseringsförenklingsavtalen är uttryck för en politisk vilja inom EU att öka samarbetet och utbytet mellan EU och tredjeländer. Det första viseringsförenklingsavtalet ingicks med och trädde i kraft . Därefter har avtal ingåtts också med och samt länderna på västra (, och , (), och ). beviljades kommissionen mandat att förhandla fram ett viseringsförenklingsavtal med . Förberedelser vidtogs därefter för att också ingå avtalet. beviljades kommissionen mandat att förhandla fram ett viseringsförenklingsavtal med och förhandlingar har inletts. presenterade kommissionen också förslag till för- handlingsmandat för ett avtal med . I rådets förordning (EG) nr 539/2001 regleras vilka tredjeländers medborgare som är viseringsfria respektive inte viseringsfria vid inresa i Förordningen revideras regelbundet. beslutades att medborgare från (), och som reser med biometriska pass 2009 kan resa viseringsfritt till Schengen. beslutades att lyfta viseringskravet också för medborgare från och Bosnien och som reser med biometriska Viseringsfriheten för dessa började gälla från och med den 14 Inom ramen för uppdateringen av förordning 539/2001 har Skr. 2010/11:105 också beslutats att lyfta viseringskravet för taiwanesiska medborgare. Viseringsfrihet för taiwanesiska medborgare kommer att börja gälla . har förhandlingar om ett ömsesidigt viseringsfrihetsavtal mellan och pågått. De flesta medlemsstaterna har redan bilaterala viseringsfrihetsavtal med , men då fyra medlemsstater står utan avtal och deras medborgare inte omfattas av viseringsfrihet, har kommissionen getts mandat att förhandla fram ett övergripande viseringsfrihetsavtal mellan och . Förberedelser pågår nu för att kunna ingå avtalet. Rådet har givit kommissionen mandat att förhandla om återtagandeavtal med ett antal länder utanför EU. Avtalen reglerar villkor och procedurer för återtagande av egna medborgare, medborgare i tredjeland samt statslösa liksom transitering. Avtal har trätt i kraft med , och , (), , , , , , , , , och . lade kommissionen fram ett förslag till mandat att förhandla ett återtagandeavtal med . Förhandlingsmandat har även beslutats avseende , , , och men förhandlingarna har inte avslutats. 19.1.8Åtgärder mot olaglig invandring antog rådet en förordning om inrättande av ett nätverk av sambandsmän för invandring. Syftet med förordningen är att underlätta och påskynda insamling och utbyte av information för att bidra till att förebygga och bekämpa olaglig invandring. presenterade kommissionen ett förslag till ändringar i förordningen. Ändringsförslaget syftar till stor del till att förenkla förordningen utifrån existerande tillämpning, men även till att anpassa förordningen till sådana förändringar av gemenskapsrätten som har trätt i kraft sedan förordningen antogs, t.ex. inrättandet av Frontex. Ändringsförslaget träder i kraft . antogs och rådets direktiv om minimistandarder för sanktioner och åtgärder mot arbetsgivare för tredjelandsmedborgare som vistas olagligt. Syftet med direktivet är att motverka olaglig invandring till EU. Direktivet ska vara genomfört i nationell lagstiftning . överlämnade sitt betänkande EU:s direktiv om sanktioner mot arbetsgivare (010:63) med förslag till hur direktivet kan genomföras i svensk rätt. Skapandet av ett europeiskt system för laglig invandring Som ett led i skapandet av en gemensam politik för laglig migration, har kommissionen aviserat fem direktiv, av vilka fyra har presenterats och ett antagits: 1.ett ramdirektiv som ska täcka migranters rättigheter och utformningen av ett gemensamt uppehålls- och arbetstillstånd 2.ett direktiv för högkvalificerad arbetskraft 3.ett direktiv för säsongsanställning 4.ett direktiv för företagsinternt förflyttad personal 5.ett direktiv för avlönade praktikanter (ännu inte presenterat) Förslaget till direktiv om en enda ansökningsprocedur, ett kombinerat uppehålls- och arbetstillstånd samt en gemensam uppsättning rättigheter, det så kallade ramdirektivet, har förhandlats och för- handlingarna har fortgått . en ansökan om att vistas och arbeta på medlemsstatens territorium ska avgöras i ett enda ansökningsförfarande som resulterar i ett kombinerat tillstånd som ger rätt till både vistelse och arbete. alla tredjelandsmedborgare som omfattas av direktivet ska åtnjuta lika- behandling med medlemsstatens egna medborgare när det gäller t.ex. arbetsvillkor, föreningsfrihet, socialförsäkringar, utbetalning av statligt intjänade pensioner vid flytt till tredjeland och skatteförmåner. huvudsakligen utestående frågorna rör direktivets bestämmelser om tillämpningsområde och likabehandling. Förslaget till direktiv om villkor för tredjelandsmedborgares inresa och vistelse för högkvalificerad anställning, det så kallade blåkortsdirektivet, presenterades och antogs . syftar till att förbättra EU:s förmåga att attrahera och behålla arbetstagare från tredjeland som utför högkvalificerat arbete samt att skapa snabba och effektiva lösningar för att kunna möta förändringar i efterfrågan på medlemsstaternas arbetsmarknader så att nuvarande och kommande kompetensunderskott hos medlemsstaterna kan avhjälpas. Förslaget till direktiv om villkor för tredjelandsmedborgares inresa och vistelse för säsongsanställning, det så kallade säsongsanställnings- direktivet, innebär ett särskilt förfarande för inresa och vistelse i EU för Förslaget presenterades och förhandlingar har påbörjats i arbetsgrupp . bestämmelser om att säsongsarbetare ska garanteras vissa arbets- och anställningsvillkor enligt nationell lagstiftning och/eller kollektivavtal samt att de personer som omfattas av direktivet ska åtnjuta likabehandling med medlemsstatens egna medborgare vad gäller vissa sociala och ekonomiska rättigheter. medlemsstaternas behov av säsongsarbetare fortsatt ska avgöras av Förslaget till direktiv om villkor för inresa och vistelse för tredjelands- medborgare inom ramen för företagsintern förflyttning av personal, det så kallade ICT-direktivet, syftar till att underlätta företagsintern förflyttning av kompetens både till och inom EU. Förslaget presenterades Skr. 2010/11:105 och förhandlingar har påbörjats i arbetsgrupp . Förslaget innehåller villkor för inresa och vistelse till EU för företags- internt förflyttade personer liksom bestämmelser om arbets- och anställningsvillkor, rörlighet mellan medlemsstaterna för förflyttningen, likabehandling avseende sociala och ekonomiska rättig- heter samt möjlighet för familjemedlemmar att flytta med. 19.2Migration i de yttre förbindelserna I takt med en ökad globalisering har migrationsfrågorna blivit en alltmer integrerad del av EU:s yttre förbindelser. Nära och fördjupat samarbete med strategiska partner i tredjeländer och med internationella organisationer är en förutsättning för att kunna omsätta politiska prioriteringar i konkreta handlingar. Det handlar om ett brett angrepps- sätt, EU-intern solidaritet, balans och partnerskap. I detta arbete verkar bl.a. för att det ska ges ökade möjligheter för rörlighet och kapacitetsuppbyggnad i partnerländerna. 19.2.1EU:s övergripande strategi för migration Genomförandet och vidareutvecklandet av EU:s övergripande strategi för migration (EU:s globala ansats för migration), som antogs 2005, har fort- skridit . När det gäller migrationsuppdragsresor genomfördes två uppdragsresor: under spansk ledning till och under det belgiska ordförandeskapet till . deltog i uppdrags- resan till . bidrog till genomförandet av partnerskapen för rörlighet med och och förberedde även sitt deltagande i det planerade partnerskapet för rörlighet med . deltog vidare lokalt på plats i samarbetsplattformen för migration och utveckling som upprättades mellan och 2009. Härutöver har lokala migrationsdialoger om migration och utveckling i bl.a. och pågått med aktivt svenskt deltagande på plats. 19.2.2Regionala och bilaterala samarbetsprocesser Utöver nedan uppräknade samarbetsprocesser kan nämnas att EU har haft mer eller mindre långt utvecklade dialoger på migrations- området med , , och med länderna i och (LAC) samt med , och (AVS). deltog aktivt i samtliga dessa. Prag-processen (Migration Partnerships) 2010 har uppföljningen och genomförandet av deklarationen fortsatt med tematiska arbetsgruppsmöten mellan EU och de deltagande hölls ett högnivåmöte i som behand- lade framtida aktiviteter som den andra ministerkonferensen. 2010/11:105 planeras att äga rum i . processen, inkl. högnivåmötet, har varit prioriterat. 19.2.4Partnerskap (Migration, Mobility, Employment/MME) har framtagandet av den nya handlingsplanen 20112013 för MME-partnerskapet stått i fokus. I detta syfte hölls ett högnivåmöte som samlade 160 delegater från , EU och internationella organisationer. Vid EU-Afrikatoppmötet i antogs handlingsplanen för 20112013. har deltagit aktivt i arbetet. Ett allt viktigare inslag i det utrikespolitiska arbetet på migrations- området är integreringen av migrationspolitiken i den europeiska utvecklingspolitiken, där migrationens positiva effekter ges en central betydelse. Kopplingen mellan migration och utveckling kommer även fortsättningsvis vara en viktig del av EU:s politik, och det påbörjade arbetet konkretiseras inom ramen för genomförandet av EU:s över- gripande strategi för migration (Global Approach to Migration). bidrog aktivt till policyutveckling i EU avseende begreppet cirkulär migration och dess koppling till utveckling bl.a. genom uppföljning av ordförandeskapkonferensen och dess utvecklingspotential i av rörlighet. deltar aktivt i det europeiska kunskaps- och erfarenhetsutbytet inom integrationsområdet och bidrog till att indikatorer för uppföljning av integrationspolitikens resultat kunde antas av rådet. Indikatorerna gör att inte bara insatser utan även resultat kan jämföras mellan medlemsstaterna, vilket stärker och fördjupar erfarenhets- och kunskapsutbytet. 19.3.1Utveckling av EU-samarbetet på det integrationspolitiska området Integrationspolitiken faller primärt inom ramen för medlemsstaternas nationella lagstiftningskompetens, men i och med Lissabonfördraget infördes en ny rättslig grund som gav och rådet möjlighet att föreskriva åtgärder för att stimulera och stödja medlems- staternas verksamhet för att främja integrationen av tredjelands- medborgare. Dessa åtgärder får dock inte omfatta någon harmonisering av medlemsstaternas lagar. EU-samarbetet sker främst genom kunskaps- och erfarenhetsutbyte i Skr. 2010/11:105 syfte att bidra till en mer effektiv integrationspolitik i medlemsstaterna. hölls i den fjärde europeiska minister- konferensen om integration. , som var en uppfölj- ning av tidigare ministerkonferenser, fokuserade på sysselsättning och utbildning (humankapital), integrationsinsatser på lokal nivå, civil- samhällets roll samt utvärdering av integrationspolitik. Rådet för rättsliga och inrikesfrågor antog slutsatserna från konferensen vid sitt möte (9248/10). Slutsatserna fokuserar på att utforska de viktigaste aspekterna när det gäller integration som en drivande kraft för utveckling och social sammanhållning genom att helt införliva integrationsfrågorna i alla relevanta politikområden. Vidare enades medlemsstaterna bland annat om att: -ge kommissionen i uppdrag att utveckla en ny integrationsagenda som bland annat omfattar en samordningsmekanism för att förbättra strukturerna för erfarenhetsutbytet inom EU -utveckla gemensamma europeiska referensramar som kan användas vid fastställandet av nationell eller lokal integrationspolitik. Förslag på temaområden är introduktions- och språkkurser, starkt engage- mang från mottagarsamhället, och invandrares aktiva deltagande. -uppmana kommissionen att lansera ett pilotinitiativ för att testa de kärnindikatorer för uppföljning av integrationspolitikens resultat som föreslås i bilagan till rådsslutsatserna, -etablera nätverk och dialogplattformar för att främja utbyten med civila samhällets organisationer. välkomnade deklarationen från , särskilt den centrala betydelsen av tillträde till arbetsmarknaden för lyckad integration och fokuseringen på uppföljning av integrationspolitikens resultat genom gemensamma indikatorer. Europeiska integrationsfonden ingår i EU:s ramprogram för solidaritet och hantering av migrationsströmmar, det så kallade SOLID- programmet. Europeiska integrationsfondens fleråriga program sträcker sig , och i förvaltas fonden av Svenska ESF- rådet som disponerar ca i projektmedel. Integrationsfonden ska stödja projekt som förbättrar systemen för mot- tagning och integration av tredjelandsmedborgare i . Målgruppen är nyanlända tredjelandsmedborgare som får uppehållstillstånd på grund av så kallade humanitära/synnerliga skäl, ömmande omständigheter och anhöriga till dessa samt anhöriginvandrare och arbetskraftsinvandrare. Ett centralt mål är att bidra till att EU:s elva gemensamma grundprinciper för integration introduceras, vidareutvecklas och tillämpas i . Prioriterade områden har varit: -genomförande av åtgärder för att praktiskt tillämpa de gemensamma grundprinciperna för integration, -utveckling av indikatorer och utvärderingsmetoder samt - utbyte av information och erfarenheter av integration mellan med- Skr. 2010/11:105 lemsstater. Nya ansökningsomgångar sker löpande, och för tillfället bedrivs ca 40 projekt med finansiering av europeiska integrationsfonden. 20Grundläggande rättigheter och medborgar- skap De pågående förhandlingarna om EU:s anslutning till Europa- konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grund- läggande friheterna är av högsta prioritet och målsättning är att anslutningen ska komma till stånd . Den kommer att ge ett överskådligt och enhetligt skydd för de grundläggande fri- och rättigheterna i medlemsstaterna och i EU:s institutioner, organ och byråer. En anslutning garanterar också att EU:s verksamhet ställs under extern kontroll och den bidrar till att skyddet för grundläggande fri- och rättigheter säkerställs i hela , inte bara inom EU. Kommissionen har med anledning av globaliseringen och den tekniska utvecklingen inlett en översyn av EU:s dataskyddsreglering i syfte att åstadkomma ett heltäckande och effektivt skydd för personuppgifter. Det är dock av yttersta vikt att det nya regelverket inte kommer i konflikt med den svenska grundlags- regleringen om offentlighetsprincipen och tryck- och yttrandefriheten. En annan viktig fråga som verkar för är att den EU-rättsliga regleringen i större utsträckning än utformas enligt en s.k. missbruksmodell. EU vill främja utvecklingen av ett europeiskt samhälle baserat på respekt för de grundläggande rättigheterna och bekämpa rasism och främlingsfientlighet. EU stödjer insatser som verkar för att stärka det civila samhället och uppmuntrar en dialog om mänskliga rättigheter. ser positivt på ramprogrammet 20072012 för för grundläggande rättigheter och kommissionens strategi för konkret tillämpning av stadgan om de grundläggande rättigheterna. I och med Lissabonfördragets ikraftträdande finns en skyldighet för EU att ansluta sig till den europeiska konventionen om skydd för de mänskli- ga rättigheterna och de grundläggande friheterna (). övergripande målsättning har varit och är fortfarande att anslutningen till ska komma till stånd och att anslutningen ska bidra till att stärka både den enskildes och ställning. Kommissionen lämnade en rekommendation till beslut om mandat för kommissionen att inleda anslutningsförhandlingar med (KOM(2010) 305 slutlig). Efter intensiva förhandlingar fattade rådet (rättsliga och inrikes frågor) beslut om mandatet och kunde så förhandlingarna mellan EU och inledas. Flera förhandlingsomgångar har ägt rum och enligt Skr. 2010/11:105 tidplanen ska förhandlingarna avslutas . Samråd har ägt rum i , senast inför mandatbeslutet .