prop · GY0359 · 2011-01-31 00:00:00 — antog förordning (EU) nr 1217/2010 av om tillämpningen av artikel 101.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på vissa grupper av forsknings- och utvecklingsavtal (EUT L 335, 18.12.2010, s. 36, Celex 32010R1217). Förordningen trädde i kraft och gäller till utgången av . Som ovan nämnts antog kommissionen riktlinjer för tillämpningen av artikel 101 i EUF-fördraget på horisontella samarbetsavtal. Förordningen finns som bilaga 4. Nedan beskrivs huvuddragen i förordningen, vilken i huvudsak bygger på förordning (EG) nr 2659/2000 som upphörde att gälla . 6.2.2 Förordningens omfattning Definitioner Artikel 1 innehåller definitioner av de termer och begrepp som används i förordningen. I förhållande till förordning (EG) nr 2659/2000 har några nya begrepp introducerats, t.ex. specialisering i samband med forskning och utveckling respektive specialisering i samband med utnyttjande. Det bör understrykas att med uttrycket avtal avses i förordningen även ett beslut av en företagssammanslutning eller ett samordnat förfarande. Med forsknings- och utvecklingsavtal menas enligt artikel 1.1 a ett avtal mellan två eller fler parter som avser de villkor på vilka dessa parter bedriver i)gemensam forskning och utveckling avseende avtalsprodukter eller avtalsteknik och gemensamt utnyttjande av resultaten från denna forskning och utveckling, ii)gemensamt utnyttjande av resultaten från forskning och utveckling avseende avtalsprodukter eller avtalsteknik som gemensamt har bedrivits inom ramen för ett tidigare avtal mellan samma parter, iii)gemensam forskning och utveckling avseende avtalsprodukter eller avtalsteknik utan gemensamt utnyttjande av resultaten, iv)beställd forskning och utveckling avseende avtalsprodukter eller avtalsteknik och gemensamt utnyttjande av resultaten från denna forskning och utveckling, v)gemensamt utnyttjande av resultaten från beställd forskning och utveckling avseende avtalsprodukter eller avtalsteknik som har bedrivits inom ramen för ett tidigare avtal mellan samma parter, eller vi)beställd forskning och utveckling avseende avtalsprodukter eller avtalsteknik utan gemensamt utnyttjande av resultaten. Vad gäller punkterna ivvi om beställd forskning bör noteras att dessa är nya och innebär att gruppundantaget har utvidgats. I ingressen anger kommissionen följande (p. Det kan inte uteslutas att det kan uppstå konkurrensbegränsande Prop. 2010/11:59 avskärmning om en part finansierar flera forsknings- och utvecklings- projekt som utförs av konkurrenter med avseende på samma avtals- produkter eller avtalsteknik, särskilt om den parten får ensamrätt att utnyttja resultaten i förhållande till tredje parter. Förmånen enligt denna förordning bör därför omfatta sådana avtal om beställd forskning och utveckling endast om samtliga parter i dessa inbördes samman- hängande avtal, dvs. den finansierande parten och alla de parter som utför forskningen och utvecklingen, har en sammanlagd marknads- andel på högst . Undantaget för konkurrensbegränsande forsknings- och utvecklingsavtal I artikel 2.1 återfinns gruppundantaget för konkurrensbegränsande forsknings- och utvecklingsavtal. Av artikeln framgår att förbudet mot konkurrensbegränsande samarbete i artikel 101.1 i EUF-fördraget inte är tillämpligt på avtal om forskning och utveckling om inte något annat följer av förordningen. Undantaget omfattar enligt artikel 2.2 även bestämmelser i forsknings- och utvecklingsavtal som gäller överlåtelse eller licensiering av immateriella rättigheter till en eller flera av parterna eller till en enhet som parterna upprättar för att utföra den gemensamma forskningen. Detta gäller dock under förutsättning av att dessa bestämmelser inte utgör det primära syftet med sådana avtal, men är direkt knutna till dem och nödvändiga för att genomföra dem. Artikel 3 ställer vissa ytterligare krav på avtalets innehåll och parterna för att ett konkurrensbegränsande forsknings- och utvecklingsavtal ska omfattas av gruppundantaget. Artikel 4 innehåller bestämmelser om vilka andelar parterna i avtalet högst får ha på marknaden för att avtalet ska omfattas av gruppundan- taget. När det gäller avtal mellan företag som inte är konkurrenter tillämpas ingen marknadsandelströskel för undantaget så länge som forsknings- och utvecklingsprojektet pågår. För avtal mellan två eller flera företag som konkurrerar med varandra sägs att gruppundantaget gäller om parternas sammanlagda andel av den relevanta produkt- och teknik- marknaden inte överstiger när forsknings- och utvecklings- avtalet ingås. Om resultaten däremot utnyttjas gemensamt av parterna, ska undan- taget fortsätta att gälla från den tidpunkt när avtals- produkterna eller avtalstekniken släpps ut på marknaden på den inre marknaden. Därefter gäller undantaget under förutsättning av att parternas sammanlagda andel av den relevanta marknaden för avtalsprodukterna eller avtalsmetoderna inte överstiger . Artikel 7 innehåller regler om beräkning av marknadsandelar och Prop. 2010/11:59 följden av att tröskeln överskrids. Allvarliga konkurrensbegränsningar som medför att gruppundantaget inte gäller Artikel 5 föreskriver att gruppundantaget inte gäller för avtal som inne- håller vissa allvarliga konkurrensbegränsningar. Exempelvis omfattar inte gruppundantaget avtal som innehåller förbud mot forskning och utveckling inom områden som inte har samband med avtalet, vissa fall av prisfastställelse eller marknadsdelning. Avtal som innehåller allvarliga konkurrensbegränsningar av det slag som räknas upp i artikel 5 omfattas alltså inte av gruppundantaget. Allvarliga konkurrensbegränsningar som utesluts från gruppundan- taget I artikel 6 anges två villkor som inte får förekomma i avtal om forskning och utveckling. Det gäller dels villkor som hindrar part att angripa giltig- heten av immateriella rättigheter som parterna har och som är av betydelse för projektet, dels villkor som ålägger deltagande företag att inte bevilja licens till tredje man i vissa fall. Dessa villkor var tidigare, enligt förordning (EG) nr 2659/2000, att beteckna som allvarliga konkurrensbegränsningar som medförde att avtalet inte omfattades av gruppundantaget. I artikel 8 föreskrivs en tvåårig övergångsperiod för avtal som var i kraft och som inte uppfyller villkoren för undantag enligt förordningen, men som uppfyller villkoren för undantag enligt förordning (EG) nr 2659/2000. Förordningen träder enligt artikel 9 i kraft och gäller till utgången av . 6.3Gruppundantaget för konkurrensbegränsande avtal om forskning och utveckling anpassas till Regeringens förslag: Bestämmelserna om gruppundantag för konkurrensbegränsande avtal om forskning och utveckling ska anpassas till den nya kommissionsförordningen. Lagändringarna ska träda i kraft . Äldre före- skrifter ska gälla till utgången av för avtal som var i kraft . Äldre föreskrifter ska dock inte gälla för avtal som vid ikraftträdandet uppfyller villkoren för gruppundantag enligt de nya föreskrifterna. Promemorians förslag överstämmer med regeringens, med undantag för att lagändringarna föreslås träda i kraft och att äldre föreskrifter föreslås gälla till utgången av . Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller har inget att erinra mot promemorians förslag. Advokatfirman avstyrker förslaget. anför bl.a. att förslaget inte är tillräckligt allsidigt belyst och att konsekvenserna av att gruppundantagets tillämpningsområde minskas genom att vissa trösklar för marknadsandelar införs inte kan bedömas fullt ut. I den mån det föreslagna gruppundantaget inte undantar från konkurrenssynpunkt oproblematiska svenska forsknings- och utvecklingsprojekt innebär förslaget, enligt , en försämring för dessa projekt, vilket leder till rättsosäkerhet, kostnadsökningar och försämrad konkurrenskraft. anser att de svenska reglerna bör träda i kraft som EU-reglerna. Skälen för regeringens förslag: Ett system med gruppundantag för konkurrensbegränsande avtal om forskning och utveckling finns i svensk rätt och bedöms ha fungerat väl. Den nu gällande lagen om gruppundantag för konkurrensbegränsande avtal om forskning och utveckling bygger på kommissionens förordning (EG) nr 2659/2000 av om tillämpning av artikel 81.3 i fördraget på grupper av forsknings- och utvecklingsavtal. Denna gruppundantags- förordning har genom en hänvisning i lagen gjorts tillämplig på avtal som omfattas av konkurrenslagen. När förordningen nu upphört att gälla och ersatts av förordning (EU) nr 1217/2010 av om tillämpningen av artikel 101.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på vissa grupper av forsknings- och utvecklingsavtal bör svensk rätt anpassas till den nya förordningen. Härigenom bibehålls den rättslikhet som eftersträvas på konkurrensrättens område, vilket är till gagn för företagen som möts av samma konkurrensregler oavsett om EUF-fördraget eller konkurrenslagen är tillämplig i det enskilda fallet. Fråga uppkommer därefter om anpassningen ska ske fullt ut eller om, som är fallet, andra villkor ska gälla för gruppundantag för samarbeten mellan konkurrerande företag. Såsom framgår av avsnitt 6.1.2 följer av gruppundantagslagen i gällande lydelse att forsknings- och utvecklingsavtal mellan konkurrerande företag omfattas av gruppundan- taget oavsett vilken andel parterna har av den marknad som är relevant för de produkter samarbetet avser. På denna punkt skiljer sig de svenska reglerna från kommissionens förordning markant. Enligt förordningen får den sammanlagda marknadsandelen inte överstiga vid avtalets ingående. I motiven till gällande svenska bestämmelser om marknadsandels- trösklar uttalade regeringen bl.a. att skälet till avsteget från EU:s grupp- undantag var att forskning och utveckling var värdefulla inslag i en dynamisk ekonomi och att det fanns anledning att inta en liberal hållning till forsknings- och utvecklingsarbete (Fm 2001:2, s. 22). Enligt rege- ringens mening är forsknings- och utvecklingsarbete alltjämt ett betydande och viktigt inslag i en dynamisk ekonomi. måste dock beaktas att ett avsteg från , som innebär att konkurrens- lagens förbud mot konkurrensbegränsande samarbete inte gäller för samarbeten som kan vara förbjudna enligt , skapar tillämp- ningsproblem och rättsosäkerhet för företagen. En ordning som den nu gällande innebär att företagen har att tillämpa två regelverk för att bedöma om det konkurrensbegränsande avtalet är förbjudet eller om det Avgörande för bedömningen är det s.k. samhandelskriteriet (se Prop. 2010/11:59 avsnitt 4.4). Frågan om ett avtal kan påverka samhandeln, och därmed omfattas av , kan få olika utfall beroende på omständigheterna i det enskilda fallet (se bl.a. MD 2005:7 och MD 2008:12). Mot bakgrund av det ovan sagda framstår det som mindre lämpligt att behålla regler i gruppundantagslagen som avsevärt avviker från motsvarande EU-rättsliga bestämmelser. En sådan avvikelse leder till minskad rättstrygghet och ökade administrativa kostnader för företagen som har att tillämpa två regelverk för att bedöma samma konkurrens- begränsande avtal. En anpassning till det nya gruppundantaget bör därför ske fullt ut. Förordning (EU) nr 1217/2010 trädde i kraft . Med hänsyn härtill bör anpassningen av den svenska lagen ske därefter, vilket av praktiska skäl föreslås vara . Den omständigheten att anpassningen till den nya förordningen inte träder i kraft som förordningen innebär att olika materiella regler kommer att gälla för bedömningen av konkurrensbegränsande forsknings- och utvecklingsavtal. Vilka regler som ska tillämpas får avgöras av det s.k. samhandelskriteriet (se ovan). Detta innebär att när samhandeln kan påverkas ska och därmed den nya kommissionsförordningen tillämpas. Om samhandeln inte påverkas tillämpas gruppundantagslagen i gällande lydelse. Till dess lagändringen träder i kraft kan således frågan om samhandel få betydelse för bedömningen av konkurrensbegränsande avtal om forskning och utveckling. Den nya förordningen innehåller övergångsbestämmelser. Bestämmelserna innebär att förordning (EG) nr 2659/2000 gäller till utgången av för avtal som var i kraft och som inte uppfyller villkoren för undantag enligt den nya förordningen, men som uppfyller villkoren för undantag i förordning (EG) nr 2659/2000. Bestämmelser med motsvarande innehåll bör införas i den svenska gruppundantagslagen för tiden efter och tillämpas till utgången av . Mot bakgrund av intresset av rättslikhet på konkurrensrättens område bör några särskilda övergångs- regler i övrigt inte införas för tiden därefter. 7 Redaktionell ändring i konkurrenslagen Regeringens förslag: Bestämmelserna i första och andra stycket i 5 kap. 16 § konkurrenslagen ska föras samman till ett stycke. Skälen för regeringens förslag: I samband med att bestämmelserna i 5 kap. 16 § anpassades till Lissabonfördraget kom första stycket i para- grafen att delas in i två stycken. Denna styckeindelning bör rättas till. De två styckena förs därför samman till ett stycke. Innebörden av lagen (2008:582) om gruppundantag för konkurrens- begränsande specialiseringsavtal respektive lagen (2008:583) om grupp- undantag för konkurrensbegränsande avtal om forskning och utveckling är att de bestämmelser som tillämpas inom på motsvarande avtal även gäller enligt svensk rätt, när EU-reglerna inte är tillämpliga. Skiljelinjen mellan de båda regelverken utgörs av det s.k. samhandels- kriteriet (se ovan avsnitt 4.4). Om en svensk domstol tillämpar t.ex. en gruppundantagslag på ett konkurrensbegränsande avtal som kan påverka handeln mellan medlemsstater, är domstolen också skyldig att tillämpa motsvarande EU-rättsliga gruppundantag. När kommissionens förordningar (EG) nr 2658/2000 och 2659/2000 nu har ersatts av nya förordningar, kommer olika regler för konkurrens- begränsande avtal att gälla för företagen beroende på om avtalet kan påverka handeln mellan medlemsstater eller ej. Detta leder till bristande förutsägbarhet för företagen, med ökade kostnader för att efterleva konkurrensreglerna som följd. Med anledning härav föreslås därför ändringar i lagen (2008:582) om gruppundantag för konkurrensbe- gränsande specialiseringsavtal respektive lagen (2008:583) om grupp- undantag för konkurrensbegränsande avtal om forskning och utveckling. Ändringarna syftar till att anpassa de svenska reglerna till motsvarande EU-rättsliga bestämmelser. Det finns ingen skyldighet att anpassa lagarna till de nya förordningarna, men genom anpassningen upprätthålls förutsägbarheten i konkurrensreglerna liksom rättslikheten med EU- rätten. Att inte genomföra föreslagna ändringar skulle följaktligen leda till att samma fråga kan komma att bedömas olika beroende på om nationell konkurrensrätt eller EU:s konkurrensrätt är tillämplig i det enskilda fallet. Gruppundantag på nationell nivå, och som motsvarar de EU-rättsliga gruppundantagen, får därför anses vara positiva för före- tagen som därigenom kan få lägre administrativa kostnader i förhållande till vad som skulle ha gällt om de föreslagna ändringarna inte genom- fördes eller om några nationella gruppundantag på detta område inte fanns. Såsom angetts innebär de föreslagna ändringarna att samma materiella konkurrensregler kommer att vara tillämpliga för företagens samarbeten, oavsett om nationella eller är tillämpliga i det enskilda fallet. Mot den bakgrunden bedöms inte lagförslagen få några negativa effekter av betydelse för företagens arbets- förutsättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt. Förslagen bedöms inte medföra några ökade kostnader för det allmänna. 9.1Förslaget till lag om ändring i lagen (2008:582) om gruppundantag för konkurrensbegränsande specialiseringsavtal 1 § Denna lag tillämpas på följande avtal som ingås mellan företag (parterna) om villkoren för deras produktspecialisering (speciali- seringsavtal): 1.Avtal om ensidig specialisering mellan två parter som är verksamma på samma produktmarknad, varigenom en part samtycker till att helt eller delvis upphöra med produktion av vissa produkter eller att avstå från att producera dessa produkter och att köpa dem från den andra parten som förbinder sig att producera och leverera dessa produkter. 2.Avtal om ömsesidig specialisering mellan två eller flera parter som är verksamma på samma produktmarknad, varigenom två eller flera parter ömsesidigt samtycker till att helt eller delvis upphöra med eller avstå från tillverkning av vissa, men skilda produkter och att i stället köpa dessa produkter från övriga parter, som förbinder sig att producera och leverera dem. 3.Avtal om gemensam produktion, varigenom två eller flera parter förbinder sig att gemensamt tillverka vissa produkter. Bestämmelsen i 1 kap. 6 § konkurrenslagen (2008:579) ska även tillämpas på avtal enligt denna lag. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.2 och 5.3. Ändringarna, som görs i paragrafens första stycke, visar vilka grupper av avtal som är undantagna från förbudet mot konkurrensbegränsande samarbete i 2 kap. 1 § konkurrenslagen. Första stycket motsvarar artikel 1.1 ad i kommissionens förordning (EU) nr 1218/2010 av om tillämpningen av artikel 101.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på vissa grupper av specialiseringsavtal. Bestämmelserna bör tolkas mot bakgrund av den praxis som utvecklas inom . Andra stycket hänvisar till konkurrenslagens definition av begreppet avtal. Stycket är oförändrat. 3 § I fråga om avtalen tillämpas bestämmelserna i kommissionens förordning (EU) nr 1218/2010 av om tillämpningen av artikel 101.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på vissa grupper av specialiseringsavtal på motsvarande sätt, med undantag av artiklarna 2.1, 6 och 7. Dock ska hänvisningarna till undantaget i artikel 2.2 och 2.3 samt artiklarna 35 avse 2 § i förening med 1 §. Paragrafen behandlas i avsnitt 5.2 och 5.3. I paragrafen hänvisas till bestämmelserna i kommissionens förordning (EU) nr 1218/2010. Hänvisningen innebär att de materiella bestämmelserna i förordningen ger ramen för vilka avtal eller andra förfaranden som omfattas av det gruppundantag för konkurrensbegränsande specialiseringsavtal som föreskrivs i 1 och 2 §§. Reglerna i förordningen bör tolkas mot bakgrund Prop. 2010/11:59 av den praxis som utvecklas inom . Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser behandlas i avsnitt 5.3. De nya reglerna träder i kraft . För avtal som var i kraft föreskrivs att äldre föreskrifter ska tillämpas till utgången av . Om ett sådant avtal däremot uppfyller de villkor för undantag som ställs i de nya reglerna, tillämpas de nya reglerna i stället. Bestämmelserna har sin motsvarighet i artikel 6 i kommissionens förordning (EU) nr 1218/2010. 9.2Förslaget till lag om ändring i lagen (2008:583) om gruppundantag för konkurrensbegränsande avtal om forskning och utveckling 1 § Denna lag tillämpas på avtal som ingås mellan två eller flera företag (parterna) och avser de villkor på vilka dessa parter bedriver 1.gemensam forskning och utveckling avseende avtalsprodukter eller avtalsteknik och gemensamt utnyttjande av resultaten från denna forskning och utveckling, 2.gemensamt utnyttjande av resultaten från forskning och utveckling avseende avtalsprodukter eller avtalsteknik som gemen- samt har bedrivits inom ramen för ett tidigare avtal mellan samma parter, 3.gemensam forskning och utveckling avseende avtalsprodukter eller avtalsteknik utan gemensamt utnyttjande av resultaten, 4.beställd forskning och utveckling avseende avtalsprodukter eller avtalsteknik och gemensamt utnyttjande av resultaten från denna forskning och utveckling, 5.gemensamt utnyttjande av resultaten från beställd forskning och utveckling avseende avtalsprodukter eller avtalsteknik som har bedrivits inom ramen för ett tidigare avtal mellan samma parter, eller 6.beställd forskning och utveckling avseende avtalsprodukter eller avtalsteknik utan gemensamt utnyttjande av resultaten. Bestämmelsen i 1 kap. 6 § konkurrenslagen (2008:579) ska även tillämpas på avtal enligt denna lag. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.2 och 6.3. Ändringarna, som görs i para- grafens första stycke, utvisar vilka grupper av avtal som omfattas av lagens undantag från förbudet mot konkurrensbegränsande samarbete i 2 kap. 1 § konkurrenslagen. Första stycket 16 motsvarar artikel 1.1 a i kommissionens förordning (EU) nr 1217/2010 av om tillämpningen av artikel 101.3 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt på vissa grupper av forsknings- och utvecklingsavtal. Bestämmelserna bör tolkas mot bakgrund av den praxis som utvecklas Prop. 2010/11:59 inom . Andra stycket hänvisar till konkurrenslagens definition av begreppet avtal. Stycket är oförändrat. 3 § I fråga om avtalen tillämpas bestämmelserna i kommissionens förordning (EU) nr 1217/2010 av om tillämp- ningen av artikel 101.3 i fördraget om Europeiska unionens funk- tionssätt på vissa grupper av forsknings- och utvecklingsavtal på motsvarande sätt, med undantag av artiklarna 2.1, 8 och 9. Dock ska hänvisningarna till undantaget i artiklarna 2.2 och 37 avse 2 § i förening med 1 §. Vidare ska i artiklarna 4.1, 5 f och samt 6 a och 6 b uttrycket på den inre marknaden ersättas med i landet. Paragrafen behandlas i avsnitt 6.2 och 6.3. I paragrafen hänvisas till bestämmelserna i kommissionens förordning (EU) nr 1217/2010. Hänvisningen innebär att de materiella bestämmelserna i förordningen ger ramen för vilka avtal eller andra förfaranden som omfattas av det gruppundantag för konkurrensbegränsande forsknings- och utvecklingsavtal som föreskrivs i 1 och 2 §§. Reglerna i förordningen bör tolkas mot bakgrund av den praxis som utvecklas inom . Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser behandlas i avsnitt 6.3. De nya reglerna träder i kraft . För avtal som var i kraft föreskrivs att äldre föreskrifter ska tillämpas till utgången av . Om ett sådant avtal däremot uppfyller de villkor för undantag som ställs i de nya reglerna, tillämpas de nya reglerna i stället. Bestämmelserna har sin motsvarighet i artikel 8 i kommissionens förordning (EU) nr 1217/2010. 9.3Förslaget till lag om ändring i konkurrenslagen (2008:579) 16 § Bestämmelserna i 6 och 913 §§ gäller även när Konkurrens- verket, på begäran av Europeiska kommissionen, genomför en sådan undersökning som avses i artikel 22.2 i rådets förordning (EG) nr 1/2003. Bestämmelsen i 9 § andra stycket första meningen gäller dock inte om det kan befaras att undersökningen skulle förlora i betydelse, om den inte påbörjas . Första stycket gäller även när på begäran av kommissionen genomför en sådan undersökning som avses i artikel 12.1 i rådets förordning (EG) nr 139/2004. Paragrafen behandlas i avsnitt 7. Ändringen, som enbart är redaktionell, innebär att det tidigare första och andra stycket har förts samman till ett Förslag till lag om ändring i lagen (2008:582) om gruppundantag för konkurrensbegränsande specialiseringsavtal Härigenom föreskrivs att 1 och 3 §§ lagen (2008:582) om gruppundantag för konkurrensbegränsande specialiseringsavtal ska ha följande lydelse. Denna lag tillämpas på följande Denna lag tillämpas på följande avtal som ingås mellan två eller flera företag (avtalsparterna) om (parterna) om villkoren för deras villkoren för deras produktspecia- lisering (specialiseringsavtal): Avtal om ensidig specialise- ring, varigenom den ena avtals- mellan två parter som är verk- parten åtar sig att upphöra med samma på samma produkt- eller avstå från tillverkning av marknad eller produktmarknader, vissa produkter och att köpa dessa varigenom en part samtycker till att helt eller delvis upphöra med produktion av vissa produkter eller åtar sig att tillverka och leverera att avstå från att producera dessa produkterna i fråga. produkter och att köpa dem från den andra parten som samtycker till att producera och leverera Avtal om ömsesidig speciali- sering, varigenom två eller flera avtal mellan två eller flera parter som är verksamma på samma att helt eller delvis upphöra med eller avstå från tillverkning av marknader, varigenom två eller vissa olika produkter och att i flera parter ömsesidigt samtycker