prop · GY03100 · 2011-04-13 00:00:00 — Stabiliteten i det finansiella systemet förut- sätter i princip att inte allt för många hushåll får problem med att bära sina löpande ränteutgifter. För att bedöma sannolikheten för instabilitet till följd av den effekt stigande räntenivåer skulle få för hushållens förmåga att klara av de löpande räntebetalningarna har beräkningar gjorts där nettoränteutgifterna sätts högre än den prognostiserade nivån , då ränte- läget förväntas vara i stort sett normalt. Diagram 2.13 Fördelning av hushållens nettoränteutgifter Procent av disponibel inkomst Anm.: Avser ränteutgifter före skatt. Källor: och egna beräkningar. Beräkningarna visar att andelen hushåll med nettoränteutgifter som överstiger av den disponibla inkomsten ökar från till . Det innebär att andelen hushåll med höga räntebetalningar hamnar på ungefär samma nivå som 1994. Med hänvisning till att utvecklingstakten av svensk ekonomi, däribland hushållens konsumtion, hade kommit igång torde nivån inte utgöra något hot mot den finansiella stabiliteten. Liknande bedömningar, men baserade på andra analyser, har gjorts av och Finansinspektionen.11 Problem skulle dock kunna uppstå om bostadspriserna och skuldkvoten fortsätter stiga. Det är även viktigt att påpeka att den finansiella instabiliteten i framför allt härrörde från bankernas exponering mot kommersiella fastigheter snarare än bostäder. 11 Se Riksbank Finansiell stabilitet 2010:2 och Finans- inspektionen (2010) Den svenska bolånemarknaden och bankernas kreditgivning. 2.5.4Inriktningen på regeringens åtgärder för att värna finansiell stabilitet Även om den finansiella sektorn fungerar tillfredsställande visar utvecklingen under finanskrisen att obalanser snabbt kan uppstå. Det är därför viktigt att genomföra förebyggande åtgärder. Regeringen överväger i första hand högre kapitaltäckningskrav, men utesluter inte att även andra åtgärder kan behöva vidtas. Det finns flera tänkbara åtgärder som kan förväntas dämpa hushållens efterfrågan på krediter, vilket i förlängningen bidrar till ökad finansiell stabilitet. Åtgärder riktade mot hushållen har dock till skillnad från kapitaltäckningskrav ingen effekt på riskerna som är förknippade med en stor finansiell sektor med banker som har verksamhet i flera länder. Högre buffertar för banker gör dem mer motståndskraftiga vid kriser, varigenom skatte- betalarnas pengar värnas. Högre kapitaltäck- ningskrav har fördelen att de påverkar all slags utlåning och dessutom kan de öka bankernas tillgång till internationellt kapital genom att bankerna får lägre upplåningskostnader när de är mer robusta. Minimireglerna för kapitaltäckning bestäms genom internationella överenskommelser be- nämnda I, II respektive III (se fördjup- ningsrutan Ändrade kapitaltäckningsregler som åtgärd för ökad finansiell stabilitet). Dessa överenskommelser genomförs sedan inom EU genom direktiv och förordningar. På nationell nivå har länderna vid implementeringen av de internationella överenskommelserna kunnat välja om de på något område vill ha striktare regler. gäller i övergångsregler som infördes i samband med implementeringen av II, men det finns redan färdig- förhandlade regler inom III som ska implementeras . Reger- ingens ambition är att nuvarande övergångs- regler för II bör vara kvar eftersom dessa innebär att bankerna måste ha avsevärt mer kapital för att uppfylla det lagstadgade kravet än om II tillämpas fullt ut. Övergångsreglerna blir då ett sätt att fram till dess att III är på plats undvika att svenska banker kommer ha för lite kapital. Regeringen har därför överlämnat en proposition (prop. 2010/11:110) om bl.a. en förlängning av övergångsreglerna för II. Regeringens avsikt är att övergångsreglerna för II gäller, pröva olika vägar att skärpa framför allt de systemviktiga bankernas kapitaltäckning utöver vad som kommer att gälla när III implementeras. Det är här viktigt att analysera den betydelse bankernas kapitaltäckning har för den finansiella stabiliteten och svensk ekonomi. Ändrade kapitaltäckningsregler som åtgärd för ökad finansiell stabilitet Kapitaltäckningsreglerna definierar hur en banks kapital ska vara sammansatt och dess minimi- nivå. Kapitalet fungerar som en buffert vid förluster och måste vara anpassat till risken i de verksamheter som banken bedriver. De nuvarande reglerna om kapitaltäckning bygger på internationellt överenskomna standarder utfärdade av för banktillsyn, de s.k. II-reglerna. Dessa standarder har blivit bindande i genom implementeringen av ett EU-direktiv i form av kapitaltäckningslagen (2006:1371) och före- skrifter från . Enligt kapitaltäckningslagen ska en bank ha ett totalt kapital som motsvarar av sina riskvägda tillgångar. I kapitalbasen får ingå så kallat primärt och supplementärt kapital. I primärkapitalet ingår bl.a. bankens aktiekapital, ackumulerade vinster och vissa reserver. Det supplementära kapitalet omfattar framför allt förlagslån. Enligt kapitaltäckningslagen ska en banks primärkapital uppgå till av bankens totala kapital. Primärkapitalet kan täcka förluster bättre jämfört med supplementärt kapital. III och effekter för svenska bankers kärnkapital Finanskrisen har föranlett en reformering av de internationella kapitaltäckningsstandarderna i flera viktiga avseenden genom de s.k. III- reglerna. III-reglerna, som införs successivt , ställer framför allt högre krav på vad som får ingå i en banks kärnkapital. Med kärnkapital avses oftast primärkapitalet exklusive eventuellt hybridkapital.12 Erfarenheterna från den finansiella krisen visar att det ofta bara är kärnkapitalet som kan möta kreditförluster. Framför allt handlar det om aktiekapital och behållna vinstmedel. Enligt III-reglerna måste en banks kärnkapital uppgå till av bankens riskvägda tillgångar. Vidare införs också genom III-reglerna ett krav på en kapitalbuffert om ytterligare 12 Hybridkapital är redovisningsmässigt en skuld men har i vissa avseenden karaktären av eget kapital. Om en banks kärnkapital faller under buffertnivån begränsas bl.a. bankens rätt att göra utdelningar och utbetalningar av bonusar till anställda. Utöver den obligatoriska kapitalbufferten kan man på nationell nivå välja att lägga till en kontracyklisk buffert. Denna kan aktiveras av behörig myndighet om obalanser i ekonomin riskerar att byggas upp, t.ex. i perioder av hög kredittillväxt. III-reglerna anger att storleken på denna buffert bör ligga i intervallet av en banks riskvägda tillgångar. Nationella myndigheter har dock möjlighet att välja en ännu högre buffert om omständlig- heterna så kräver. Det innebär att en bank för att fritt kunna förfoga över sin vinst i och med III-reglerna kan behöva ha ett kärnkapital motsvarande eller mer av sina riskvägda tillgångar. III-reglerna innehåller även två nya kvantitativa krav på bankernas likviditet. Det första anger att en banks likviditetsbuffert ska vara minst lika stor som nettoutflödet av pengar i ett stressat scenario. Det andra kravet anger att bankens stabila finansiering ska vara större än bankens behov av stabil finansiering. Kommissionen håller för när- varande på att utarbeta förslag till hur III- reglerna ska genomföras inom EU. Trots att syftet med III-reglerna är att rätta till brister i , kommer inte III-reglerna att implementeras , och vissa delar . Det finns därför skäl att överväga behovet av krav utöver reglerna i II och III. Regeringen har lämnat en proposition (prop. 2010/11:110) med förslag om att behålla nuvarande övergångsregler för II. Övergångsreglerna utgör ett golv för bankers kapitalkrav och är fastlagt till av bankernas kapitalkrav enligt I-reglerna. Om övergångsreglerna tillämpas måste bankerna ha avsevärt mer kapital för att uppfylla det lagstadgade kravet än om II-reglerna tillämpas fullt ut. Övergångsreglerna blir då ett sätt att undvika att svenska banker kommer att ha för lite kapital innan III-reglerna är på plats. För att värna den finansiella stabiliteten kommer regeringen att pröva olika åtgärder utöver III. En möjlighet är att öka riskvikterna för bostadslån jämfört med vad som gäller . Detta skulle innebära ett ökat kapitalkrav för bankers bostadslån och därmed öka bankernas kapitalkostnader för bostads- utlåning och i slutändan innebära högre bostadsräntor för hushållen. Ett annat alternativ som kan övervägas är den modell som en kommission i har föreslagit för att hantera problem med systemviktiga finansiella institut. Förslaget innebär en ökad kapitalbuffert till sammantaget av de riskvägda tillgångarna. Kravet på buffertkapitalet föreslås variera dels utifrån behovet av extra kapital baserat på bankens marknadsandel, dels utifrån bankens andel av landets BNP. Utöver högre krav på kärnkapital kommer de systemviktiga schweiziska bankerna att behöva hålla en extra buffert i form av lån som kan omvandlas till kapital vid förluster. Den schweiziska modellen innebär också att ägare och kreditgivare i högre utsträckning än tidigare får stå för risken i bankerna, inte staten som under den senaste finansiella krisen. Därmed skapas incitament för bankerna att minska riskexponeringen, vilket minskar sannolikheten för att de får problem. Det finns därför skäl att även värdera kvaliteten på det kapital som ytterst står garant för bankernas överlevnadsförmåga. Utbildning är centralt både för den enskilde individen och för samhället i stort. Utbildning förbättrar individens kunskaper, förmågor och möjligheten att styra sina livsval. Den högre produktivitet som uppnås därigenom ökar människors chanser att få arbete och ger också avkastning i form av högre lön. Därmed ökar konsumtionsmöjligheterna och förutsättningarna för den enskilde att kunna bestämma över den egna vardagen. För samhället innebär högre produktivitet och sysselsättning att förutsättningarna för ekonomisk utveckling förbättras, att den gemensamma välfärden ökar och att inkomstfördelningen jämnas ut. Ett väl fungerande utbildningssystem som förser unga med rätt färdigheter är förmodligen det effektivaste sättet att förbättra ungas fram- tida arbetsmarknadssituation. Möjligheterna för utrikes födda och nyanlända invandrare att lyckas på arbetsmarknaden ökar avsevärt om deras utbildningar kan valideras på ett bra sätt och om de på ett effektivt sätt kan integreras i utbildningssystemet. Den psykiska ohälsan bland unga är ett stort problem också i skolan. Regeringen fortsätter förstärka barn- och ungdomspsykiatrin och genomför också en satsning på elevhälsan. De brister som länge har funnits i utbildningssystemet har varit utgångspunkten för regeringens vidtagna åtgärder. Till exempel stärks lärarkvaliteten genom ett omfattande lärarlyft och en reformerad lärarutbildning. En yrkeslegitimation för lärare och förskollärare har införts i syfte att höja läraryrkets status och en rektorsutbildning har införts för att stödja rektorn i rollen som pedagogisk ledare i skolan. Basfärdigheterna läsa- skriva-räkna har stimulerats genom en särskild satsning och undervisningstiden i ska utökas i matematik. Vidare har regeringen beslutat om att införa betyg från årskurs 6 och fler nationella prov. Gymnasieskolan reformeras , bl.a. i syfte att höja kvaliteten och minska avhoppen. Gymnasieskolans yrkesprogram ska göras mer yrkesförberedande, dels genom att innehållet blir mer praktiskt inriktat, dels genom införandet av lärlingsutbildningar. Vidare införs en försöksverksamhet med ett fjärde tekniskt år i gymnasieskolan. Inom den högre utbildningen har regeringen genomfört en kvalitetssatsning och höjt studiemedlen samt fribeloppet. För att uppnå positiva resultat krävs en konsekvent och långsiktig reformagenda. Regeringens genom- förda och planerade reformer höjer kvaliteten inom utbildningssystemet, även om det tar att komma till rätta med de problem som finns. Det finns belägg för att kunskapen hos elever i har försämrats, särskilt i matematik och naturvetenskap. Från att ha tillhört det internationella toppskiktet presterar nu svenska högstadieelever medelmåttigt i internationella jämförelser. Andra tecken på brister i skolan är den svaga genomströmningen och de många avhoppen. Mer än var tionde grundskoleelev saknar behörighet till gymnasieskolans nationella program, och av de elever som påbörjar gymnasiestudier är det endast ca två tredjedelar som fullföljer studierna . Olika förklaringar till de försämrade resultaten i behandlas i rapporter från och Skolverket.13 En förklaring som förts fram är alltför hög grad av individuellt arbete, där elever löser uppgifter på egen hand och i mindre omfattning får lärarledd undervisning. Eget arbete i denna bemärkelse är något annat än den positiva individualisering som präglas av en aktiv lärarroll där läraren varierar innehållet och anpassar undervisningen till elevernas olika förutsättningar och behov. En annan förklaring som förts fram är att lärarnas kompetens verkar ha försämrats. Andelen lärare som saknar examen har ökat och en stor del av undervisningen utförs av lärare som har examen, men saknar utbildning i det ämne de undervisar i, dvs. de är inte behöriga i ämnet enligt den nya skollagen. Söktrycket till lärarutbildningen är lågt och de som söker till denna har allt sämre förkunskaper, vilket kan förväntas påverka resultaten negativt. Det tycks inte i någon större utsträckning premieras lönemässigt att vara en 13 m.fl., Den svenska utbildningspolitikens arbetsmarknads- effekter: vad säger forskningen?, IFAU Rapport 2010:13, samt (2009), Vad påverkar resultaten i svensk grundskola? Kunskapsöversikt om betydelsen av olika faktorer. bra eller bli en bättre lärare. Det bidrar till att färre studenter söker sig till lärarutbildningen och att lärares fulla potential inte tas tillvara. Den friskolereform som genomfördes har varit lyckosam. Elevers och föräldrars valfrihet har ökat. Skolans personal har fått fler arbetsgivare att välja bland och möjligheter finns att förverkliga egna pedagogiska idéer och utveckla skolans arbete. Friskolereformen har också främjat god kvalitet i utbildningen, inte minst genom att stimulera till ökad kvalitet och effektivitet i de kommunala skolorna. Svenska studenter träder in sent på arbetsmarknaden Den i jämförelsevis höga inträdesåldern till högre utbildning och den relativt långsamma genomströmningen i denna gör att arbets- marknadsinträdet sker vid en hög ålder. Detta begränsar antalet yrkesverksamma år och där- med såväl den privata som samhälleliga avkastningen på utbildning.14 Till viss del kan den höga inträdesåldern förklaras av att svenska elever är äldre än elever i andra länder när de lämnar gymnasiet och att tar emot många äldre utländska studenter. Men det tycks också som att många svenska ungdomar väntar ett eller med att påbörja högre utbildning sedan de avslutat gymnasiet. Fortsatt fokus på att öka kvaliteten i utbildningssystemet Regeringen ser allvarligt på problemen inom utbildningssystemet. Regeringen har genomfört, påbörjat och aviserat en rad åtgärder för att förbättra utbildningssystemets olika delar. kommer att bli två av de mest reformintensiva åren i svensk utbildnings- historia. Det krävs dock både långsiktighet och fokus för att höja resultaten i , minska avhoppen från gymnasieskolan och förbättra kvaliteten och genomströmningen inom högskolan. En utgångspunkt för regeringens politik är, och har varit, att lärare är nyckeln till elevernas framgång. Det är därför fortsatt angeläget att stärka kvaliteten på lärare och att höja statusen 14 Se exempelvis (SOU 2011:11). Ett sätt att öka statusen kan vara att pröva olika sätt att premiera duktiga lärare. 2.7.1Fler i arbete minskar klyftorna Den ekonomiska krisen har drabbat många människor. För vissa grupper har inkomsterna utvecklats svagt. Åtgärder för att minska krisens effekter har därför prioriterats högt av reger- ingen . Regeringen har förstärkt inkomsterna för ekonomiskt utsatta grupper genom höjda flerbarnstillägg, bostadstillägg, bostadsbidrag, grundavdrag för pensionärer och studiemedel. Andelen individer med låg ekonomisk standard mätt i relativa termer har ökat gradvis , medan andelen i absoluta termer har minskat och därefter varit (se diagram 2.14). Skillnaden mellan måtten förklaras av att inkomsterna visserligen har ökat för dem i de lägre inkomstskikten, men att ökningstakten varit lägre än för dem med högre inkomster. Huvudorsaken till detta är att andelen individer som försörjs av transfereringar, som stigit långsammare än lönerna, är högre i de lägre inkomstskikten. Diagram 2.14 Andel med låg ekonomisk standard Anm.: Inga utfallsdata finns ännu tillgängliga . Uppgifterna baseras på en prognos. Relativ 60 anger andel med inkomster av respektive års medianinkomst. Absolut 60 anger andel med inkomster av median justerad för prisutvecklingen. Källor: och egna beräkningar. Det är framför allt ensamstående kvinnor med barn, yngre ensamstående utan barn, äldre ensamstående pensionärer och utrikes födda med svag eller ingen anknytning till den svenska arbetsmarknaden som är överrepresenterade bland dem med relativt sett låg ekonomisk standard (se diagram 2.15). Diagram 2.15 Justerad disponibel inkomst för olika grupper 19912011 Anm.: Justerad disponibel inkomst är hushållets sammanlagda inkomst justerad för försörjningsbörda. Inkomsten avser medianen inom respektive grupp. Källor: och egna beräkningar. Den främsta förklaringen till att hushåll har låg ekonomisk standard är att individerna i hushållet har en svag anknytning till arbetsmarknaden. En stor andel av denna grupp arbetar deltid eller inte alls och försörjs till stor del av transfereringar. Regeringen har sedan den tillträdde 2006 fört en politik för att stärka arbetslinjen och göra det mer lönsamt att arbeta. Jobbskatteavdraget, tillsammans med förändringarna i arbetslöshets- och sjukförsäkringarna, minskar trösklarna in på arbetsmarknaden och stimulerar människor till att öka sin arbetstid, framför allt låg- och medelinkomsttagare. På lång sikt förväntas reformerna leda till en stark inkomsttillväxt för dem med relativt låga inkomster (se diagram 2.16). Genom att fler arbetar och färre försörjs av bidrag och transfereringar minskar inkomst- skillnaderna i samhället. Den långsiktigt bästa fördelningspolitiken är därför att fler arbetar. Det finns grupper med svag förankring på arbetsmarknaden som klarar sin försörjning, helt eller delvis, med hjälp av ekonomiskt bistånd. Ofta lönar det sig för dåligt eller inte alls för dem att ha ett arbete. För att motverka att dessa grupper fastnar i passivitet är det en viktig uppgift för politiken att fortsätta att skapa drivkrafter för arbete, bl.a. genom att se över transfereringssystemen i syfte att sänka trösklarna in på arbetsmarknaden. Det måste också bli mer attraktivt för arbetsgivare att anställa personer som står långt från arbets- marknaden. Diagram 2.16 Fördelningseffekter av regeringens politik 20062011, procentuell förändring av justerad disponibel inkomst Inkomstgrupp (justerad disponibel inkomst, rad 1) Individuell bruttoinkomst vuxna (1000-tal kronor, rad 2) Anm.: Justerad disponibel inkomst är hushållets sammanlagda inkomst justerad för försörjningsbörda. Bruttoinkomst avser inkomst prisnivå. Källor: och egna beräkningar. 2.7.2Sjukvård och äldreomsorg av hög kvalitet Regeringens mål för hälso- och sjukvården är att befolkningen ska erbjudas en behovsanpassad, tillgänglig och effektiv vård av god kvalitet, oavsett inkomst och bakgrund. Regeringen vill vidare skapa förutsättningar för en god hälso- och sjukvård utifrån varje enskild patients behov och önskemål. Det finns även behov av att fortsätta främja en mångfald av utförare inom välfärdssektorn. Det gynnar både patienter och personal samt breddar arbetsmarknaden för arbetstagare inom vård och omsorg. Statliga medel avsätts för att fler kommuner ska införa valfrihetssystem inom äldreomsorgen och införa lokala värdighets- garantier. Införandet av kömiljarden har medfört att väntetiderna till planerade besök och behand- lingar inom den specialiserade vården minskat väsentligt. En stärkt vårdgaranti, ökade möjlig- heter för individen att välja vårdgivare samt fler apotek på en omreglerad apoteksmarknad, är ytterligare några av de insatser som regeringen genomfört för att stärka patienternas och med- borgarnas ställning och inflytande. I ett internationellt perspektiv uppvisar svensk hälso- och sjukvård goda medicinska resultat. Det finns dock behov av att fortsätta förbättra vårdens tillgänglighet och att stärka patient- säkerheten. En åldrande befolkning och ett framtida ökat vårdbehov innebär ytterligare utmaningar för hälso- och sjukvården. Mot denna bakgrund är inriktningen på politiken att ytterligare öka vårdens tillgänglighet, effektivitet och kvalitet. satsas på en prestationsbaserad ersättningsmodell för patient- säkerhetsarbete i syfte att åstadkomma en säkrare vård för patienten och ett mer aktivt patientsäkerhetsarbete. Regeringens mål är vidare att ytterligare förbättra tillgängligheten dels genom att utveckla kömiljarden, dels genom att förkorta tiden mellan första kontakt med vården och inledd behandling. Dessutom fortsätter regeringens angelägna satsningar för att förbättra psykiatrin. En reform kommer därtill att genomföras som förbättrar möjligheten till god tandhälsa för utsatta grupper. Vidare har en nationell oberoende granskningsmyndighet inrättats med uppgift att granska och utvärdera vårdens effektivitet. De centrala målen för regeringens äldrepolitiska satsningar är att äldre personer ska kunna leva ett aktivt liv och ha inflytande i samhället och över sin vardag, kunna åldras i trygghet och med bibehållet oberoende, bemötas med respekt samt ha tillgång till god vård och omsorg. De statliga stimulansbidragen till kommuner och landsting bidrar till en vård och omsorg av god kvalitet och stödjer arbetet med att förbättra vården och omsorgen om äldre. Ambitionen framöver är att stimulansbidragen framför allt ska kopplas till prestationsbaserade mål. kommer politiken bl.a. att fokusera på åtgärder som underlättar en sammanhållen vård och omsorg för äldre med omfattande behov, höjer kompetensen bland äldreomsorgens personal samt utvecklar nya trygga boendeformer baserade på ökad valfrihet och ökat självbestämmande för de äldre. anslagen till rättsväsendets myndigheter med . Rättsväsendet har förstärkts i hela rättskedjan från polis och åklagare till domstolar och kriminalvård. Innehållet och effektiviteten i verksamheterna står nu i fokus. Under den förra mandatperioden har rättsväsendets resultat förbättrats. Allt fler brott utreds och upp och fler förövare får stå till svars för sina handlingar. Polisen har också blivit mer synlig i människors vardag. Människor känner sig tryggare och förtroendet för rättsväsendets myndigheter har stärkts. Mot bakgrund av de stora satsningarna måste dock rättsväsendets resultat förbättras än mer. Detta gäller särskilt utredningar som berör ungdomar och som tar allt . Även ärendeflödet mellan myndigheterna i rättskedjan tar . Regeringen avser därför att öka effektiviteten i rättsväsendet och att genomföra reformer som leder till snabbare, tydligare och mer konsekventa reaktioner på brott, samt en bättre samverkan mellan olika aktörer för att förebygga brott. I budgetpropositionen avser regeringen att återkomma med ytterligare åt- gärder för att möta den ökande ärendetillström- ningen och för att förbättra verksamhets- resultatet och effektiviteten i rättskedjan som helhet. Därtill avser regeringen att föreslå och vidta åtgärder, bl.a. för att minska ungdomsbrottsligheten och ungdomars återfall i brott samt för att skärpa straffsystemet. Regeringen avser dessutom att fortsätta arbetet med att stärka skyddet för kvinnor som lever med skyddad identitet och att hjälpa barn som far illa. Vidare avser regeringen vidta åtgärder för att ytterligare effektivisera myndigheternas arbete med att förverka pengar och annan egendom som utgör av brott. Regeringens målsättning är ett tryggare för alla. Fler brott ska förebyggas och fler brott ska upp och lagföras.