prop · GZ031 · 2011-09-20 00:00:00 — Skyldigheten att betala årsavgift gäller även när giltigheten av ett godkännande enligt 11 § tredje stycket utsträcks över ett årsskifte i avvaktan på prövning av en ansökan om för- längning av godkännandet. En godkänd gåvo- mottagare som avser att låta ett godkännande löpa ut utan att ansöka om förlängning är inte skyldig att betala årsavgift för tid efter att god- kännandet löpt ut. Av tredje stycket framgår att regeringen får meddela föreskrifter om storleken på ansöknings- och årsavgifterna. Bestämmelsen föranleds av förslaget i 6.16 om skattereduktion för gåvor till ideell verksamhet. Stadgandet tar sikte på den situationen att den godkände gåvomottagaren inte längre uppfyller kraven för att vara en godkänd gåvomottagare. Mottagaren är då skyldig att underrätta om detta förhållande. ska efter en sådan underrättelse ta ställning till frågan om återkallelse ska ske enligt 15 §. Det kan t.ex. vara så att en ideell förening ändrar sin verksamhet och inte längre bedriver hjälpverksamhet bland behövande. Detta kan innebära att givare ges skattereduktion fast förutsättningarna för detta egentligen inte längre borde vara uppfyllda. Av skäl som utvecklats i avsnitt 6.16.3.6.6 kan en gåvomottagare som inte underrättar om att förhållandena är sådana att mottagaren inte borde vara godkänd påföras en kontrollavgift enligt bestämmelserna i 1719 §§. Bestämmelsen föranleds av förslaget i 6.16 om skattereduktion för gåvor till ideell verksamhet. I paragrafen anges att får utfärda de förelägganden som behövs för att ta ställning till om ett godkännande ska återkallas. Återkallelse på grund av underlåtenhet att följa ett föreläggande regleras i 15 § första stycket 5. Bestämmelsen föranleds av förslaget i 6.16 om skattereduktion för gåvor till ideell verksamhet. I stadgandets första stycke regleras förutsätt- ningarna för att ett beslut om godkännande som gåvomottagare ska kunna återkallas. Detta kan ske därför att gåvomottagaren själv begär det (första punkten) eller därför att finner att förutsättningarna för att vara godkänd gåvomottagare inte längre föreligger (andra punkten). Utgångspunkten för att bedöma om återkallelse ska ske är de krav för att bli godkänd gåvomottagare som uppställs i 6 8 §§. För att bli godkänd gåvomottagare krävs bland annat att den sökande förväntas använda gåvorna på det sätt som givarna räknar med. Enligt tredje punkten ska återkallelse även ske om gåvomottagaren vid ett beslut om slutlig skatt som fattats som avses i 10 § (dvs. under tid då ett godkännande gäller) inte blivit inskränkt skattskyldig enligt bestäm- melserna i 7 kap. 3, 7 eller 14 § inkomst- skattelagen (1999:1229) eller, om det är fråga om en sådan gåvomottagare som avses i 7 § eller en utländsk gåvomottagare, inte skulle ha blivit inskränkt skattskyldig enligt någon av dessa paragrafer. Av fjärde punkten framgår att återkallelse ska ske om en årsavgift inte betalas. Återkallelse ska enligt femte punkten ske om gåvomottagaren inte följer ett föreläggande. Enligt sjätte punkten ska återkallelse ske om en godkänd gåvomottagare inte lämnar kontroll- uppgifter. Detta gäller också utländska gåvo- mottagare, vilka enligt 8 § tredje stycket ska lämna ett skriftligt åtagande att lämna kontroll- uppgifter. I andra stycket finns en regel som innebär att om det finns synnerliga skäl kan avstå från att återkalla ett godkännande i ett fall då förutsättningarna för godkännande är uppfyllda enligt andra, tredje eller sjätte punkten. Det kan t.ex. vara så att en förening vid ett enstaka beslut om slutlig skatt inte blir inskränkt skattskyldig enligt 7 kap. inkomst- skattelagen, men att orsaken till detta är sådan att det inte bör påverka föreningens status som godkänd gåvomottagare. Undantaget är avsett att tillämpas restriktivt. Bestämmelsen föranleds av förslaget i 6.16 om skattereduktion för gåvor till ideell verksamhet. I paragrafen anges att återkallelsebeslut enligt 15 § gäller , dvs. utan hinder av att det har överklagats. Bestämmelsen föranleds av förslaget i 6.16 om skattereduktion för gåvor till ideell verksamhet. Av paragrafens första stycke framgår att får ta ut en kontrollavgift av en godkänd gåvomottagare som inte inkommit med en sådan underrättelse som avses i 13 §, dvs. en underrättelse om att förutsättningarna för att vara en godkänd gåvomottagare är uppfyllda. Stadgandet omfattar även det för- hållandet att en godkänd gåvomottagare visserligen inkommit med en underrättelse men borde ha inkommit med underrättelsen tidigare. Kontrollavgiften uppgår enligt andra stycket till av det sammanlagda värdet på alla penninggåvor som uppgått till och som mottagits från det att en underrättelse borde ha kommit in och till det att har prövat frågan om återkallelse. Kontrollavgiften är alltid . Uttaget av kontrollavgift är således inte beroende av att det rent faktiskt har lämnats några gåvor . Kan beloppet enligt första stycket inte beräknas tillförlitligt utifrån gåvomottagarens egna uppgifter eller genom annat tillgängligt material får det enligt tredje stycket uppskattas till ett skäligt belopp. Bestämmelsen föranleds av förslaget i 6.16 om skattereduktion för gåvor till ideell verksamhet. Enligt paragrafen får helt eller delvis medge befrielse från kontrollavgiften om överträdelsen är ringa eller ursäktlig eller om det finns andra särskilda skäl. Frågan om vad som kan utgöra särskilda skäl har utvecklats i avsnitt 6.16.3.6.6. Bestämmelsen om befrielse ska beaktas även om gåvomottagaren inte själv har framställt ett yrkande om befrielse. Bestämmelsen föranleds av förslaget i 6.16 om skattereduktion för gåvor till ideell verksamhet. I paragrafen stadgas att kontrollavgift som beslutas av ska debiteras och betalas på samma sätt som kontrollavgift enligt skatte- förfarandelagen. För kontrollavgiften gäller vidare skatteförfarandelagens bestämmelser om omedelbar verkställighet och om indrivning. Innebörden av detta behandlas närmare i avsnitt 6.16.3.12. Bestämmelsen föranleds av förslaget i 6.16 om skattereduktion för gåvor till ideell verksamhet. Paragrafen anger vilka av beslut enligt lagen som får omprövas och överklagas samt att skatteförfarandelagens bestämmelser gäller för omprövning och överklagande. Det innebär bland annat att prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. De beslut som kan omprövas och överklagas är beslut om godkännande, om förlängning av godkännande, om återkallelse av godkännande och om kontrollavgift. För beslut om godkännande, förlängning av godkännande och återkallelse av godkännande tillämpas bestämmelserna för beslut avseende på vilket sätt preliminär skatt ska betalas. Tids- fristen i 66 kap. 24 § skatteförfarandelagen, som avser omprövning på initiativ av av beslut om kontrollavgift till nackdel för den som beslutet gäller, ska räknas från den dag beslutet om kontrollavgift meddelades. Av första punkten framgår att lagen träder i kraft . Övriga bestämmelser reglerar det faktum att den nya skatteförfarandelagen och dess terminologi inte får fullt genomslag redan vid ikraftträdandet . Andra punkten och tredje punkten är en konsekvens av att begreppet taxering alltjämt kommer att finnas och tidigare års taxeringar. Fjärde punkten och femte punkten klargör att åtaganden att lämna kontrolluppgifter som lämnas respektive kontrolluppgifter som avser 2012, lämnas med stöd av lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter. 6.22.3Förslaget till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) Ändringen i första stycket föranleds av förslaget i avsnitt 6.15.3. och innebär att räntesatsen vid positiv räntefördelning höjs från statslåneräntan ökad till statslåne- räntan ökad med fem och en halv procentenhet. Lagen föreslås träda i kraft och tillämpas första gången på beskatt- ningsår som påbörjas efter ikraftträdandet. Detta innebär i princip att de ändrade bestämmelserna blir tillämpliga fr.o.m. det beskattningsår som börjar . I propositionen 2010/11:165 Skatteförfarandet föreslås också en ändring av inkomstskattelagen och som bland annat omfattar nu aktuella bestämmelser. Denna lagändring föreslås träda i kraft och tillämpas på beskattningsår som börjar efter , dvs. kommer inte att gälla taxering. För att inte lagkollision ska uppkomma med här föreslagen lagändring föreslås att ikraftträdandet sker innan, dvs. 6.22.4Förslaget till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) Ändringen föranleds av förslaget i 6.16 om skattereduktion för gåvor till ideell verksamhet. I kapitlet som innehåller grundläggande bestämmelser om och statlig inkomstskatt finns i den aktuella paragrafens tredje stycke en hänvisning till de regler om skattereduktion som finns i 67 kap. Stycket har kompletterats så att det framgår att 67 kap. också omfattar skattereduktion för gåva. Ändringen föranleds av förslaget i 6.13.3.8 om investeringssparkonto. Paragrafen innehåller den s.k. tioårsregeln som reglerar skattskyldigheten för begränsat skattskyldiga när det gäller kapitalvinster på vissa tillgångar. Den innehåller särskilda skattskyldig- hetsbestämmelser för kapitalvinster på delägar- rätter samt på andelar i handelsbolag och i utländska delägarbeskattade juridiska personer. Undantaget i andra stycket för andelar i inve- steringsfonder tas in i en ny första punkt. Undantaget kompletteras i en ny andra punkt med ett undantag för delägarrätter som förvaras på ett investeringssparkonto. En begränsat skatt- skyldig person som innehar ett investeringsspar- konto är alltså inte skattskyldig i för kapitalvinster på delägarrätter som förvaras på kontot. Delägarrätter på ett investeringsspar- konto som enligt 42 kap. 38 § inte ska ligga till grund för beräkningen av kapitalunderlaget omfattas dock inte av undantaget. Skattskyldig- het för kapitalvinster på sådana tillgångar före- ligger således för begränsat skattskyldiga som omfattas av tioårsregeln. Av det nya tredje stycket framgår att undanta- get från skattskyldighet i andra stycket 2 inte gäller kapitalvinster på andra delägarrätter än andelar i investeringsfonder som anses ha avytt- rats enligt 44 kap. 8 a §, dvs. på grund av att de har överförts till ett eget investeringssparkonto. Sådana vinster ska således tas upp till beskattning om förutsättningarna i övrigt i förevarande paragraf är uppfyllda. Förluster på andra delägarrätter än andelar i investeringsfonder som anses ha avyttrats enligt 44 kap. 8 a § ska, med tillämpning av 3 kap. 20 §, dras av. Femte stycket justeras med anledning av det nya tredje stycket och innebär ingen ändring i sak. Ändringen föranleds av förslaget i 6.14.3.1 om ändrade skatteregler för investeringsfonder och deras andelsägare. Genom ändringen införs den grundläggande bestämmelsen om att svenska investeringsfonder inte är skattskyldiga för inkomst av tillgångar som ingår i fonden. En motsvarande bestäm- melse för utländska investeringsfonder införs i 13 §. Paragrafen, som är ny, föranleds av förslaget i 6.14.3.1 om ändrade skatteregler för investeringsfonder och deras andelsägare. Av paragrafen följer att utländska investeringsfonder som är verksamma i i enlighet med bestämmelserna i lagen (2004:46) om investeringsfonder i likhet med svenska fonder inte är skattskyldiga för inkomst av tillgångar som ingår i fonden. Upphävande av 16 a § Förslaget föranleds av förslaget i 6.14.3.1 om ändrade skatteregler för investeringsfonder och deras andelsägare. Bestämmelser om skattskyldighet för utländska investeringsfonder som är verksamma i i enlighet med bestämmelserna i lagen om investeringsfonder finns i stället i 13 §. Ändringen föranleds av förslaget i 6.14.7 om ändrade skatteregler för investeringsfonder och deras andelsägare. Paragrafen reglerar i vilken omfattning verk- samhet i en stiftelse måste bedrivas för att stiftel- sen ska uppfylla fullföljdskravet. För att undvika risken för att schablonintäkt enligt 42 kap. 43 § räknas med när avkastningen av stiftelsens tillgångar beräknas tas ett uttryckligt undantag in i ett nytt andra stycke. Ändringen föranleds av förslaget i 6.14.7 om ändrade skatteregler för investeringsfonder och deras andelsägare. Paragrafen reglerar i vilken omfattning verk- samhet i en ideell förening måste bedrivas för att föreningen ska uppfylla fullföljdskravet. För att undvika risken för att schablonintäkt enligt 42 kap. 43 § räknas med när avkastningen av föreningens tillgångar beräknas tas ett uttryck- ligt undantag in i ett nytt andra stycke. Enligt en hänvisning i 14 § tillämpas paragrafen även i fråga om registrerade trossamfund. Ändringen föranleds av förslaget i 6.3 om för- enklad expertskatt. Paragrafens första stycke anger de villkor beträffande den skattskyldiges kompetens som ska vara uppfyllda för att anställningen ska kvalificera för skattelättnaderna. Förslaget innebär att ett nytt tredje stycke införs. Enligt detta stycke ska villkoren i första stycket alltid anses uppfyllda för arbetstagare som får en ersättning för arbetet i som överstiger två gånger prisbasbeloppet för det kalenderår då arbetet påbörjas. Det inne- bär att en arbetstagare som får en ersättning som når upp till den aktuella nivån ges skatte- lättnaden utan någon prövning av arbetstagarens kvalifikationer eller av arbetsgivarens associa- tionsform. Villkoren enligt paragrafens andra stycke måste dock vara uppfyllda. Den som inte når upp till den föreslagna lönenivån kommer dock alltjämt att ha möjlighet att kvalificera sig för expertskatt enligt reglerna i första stycket. Med ersättning avses samtliga avtalade kontanta ersättningar samt förmåner som utbetalas eller tillhandahålls månatligen av arbetsgivaren. Det är den avtalade ersättningen som måste nå upp till den aktuella nivån . Om ersättningen tillfälligt skulle understiga denna nivå på grund av sjukdom, föräldraledighet eller liknande påverkar detta således inte skattelättnaden. Nuvarande tredje stycket föreslås bli ett nytt fjärde stycke. I stycket görs även en språklig ändring. Ändringen i paragrafens tredje stycke föranleds av förslaget i avsnitt 6.4 och innebär en höjning av beloppsgränsen över vilken utgifter för inställelseresor samt för resor mellan bostaden och arbets- respektive utbildningsplatsen får dras av. Ändringen föranleds av förslaget i 6.14.3.3 om ändrade skatteregler för investeringsfonder och deras andelsägare. Kapitlet handlar om vad som ska tas upp i inkomstslaget näringsverksamhet. I paragrafens andra stycke finns en hänvisning till vissa lagrum om inkomster som utöver bestämmelserna i också ska tillämpas vid inkomstberäk- ningen. Stycket har kompletterats med en hänvisning till de nya bestämmelserna i 42 kap. 43och 44 §§ om den schablonintäkt som ska tas upp av den som äger eller vid ingången av året har ägt andelar i svenska eller utländska inve- steringsfonder. Ändringen föranleds av förslaget i 6.18.3 om utökad avdragsrätt för företags utgifter för forskning och utveckling. Den föreslagna lydelsen innebär att avdrag för utgifter för forskning och utveckling även i fort- sättningen och i enlighet med nuvarande rätts- tillämpning, ska göras för utgifter för forskning och utveckling som har eller kan antas få betydelse för kärnverksamheten. I stället för termen kärnverksamhet, som inte används i skattelagstiftningen, men väl i rättstillämpningen används i stället i lagtexten det mer beskrivande begreppet den huvudsakliga näringsverksam- heten. Det som är nytt i sak är att rätt till avdrag också föreligger för forskning och utveckling som har eller kan antas få betydelse för verksamheten i övrigt. Detta tillägg innebär att det i fortsättningen ska göras en helhets- bedömning av om företaget kan ha ett rimligt intresse av aktuell forskning och utveckling, varvid alla aspekter av företagets verksamhet ska beaktas. Även företagets storlek kan vara en faktor som påverkar vilket intresse det rimligen kan ha av viss forskning och utveckling. Så skulle t.ex. ett företag på grund av sin personalstyrka kunna ha ett rimligt intresse av forskning om personalvård eller arbetspsykologi, medan ett mindre företag utan anställda knappast kan sägas ha något beaktansvärt intresse av dessa områden. Vidare skulle ett företag på grund av arbetsför- hållandena i verksamheten kunna ha ett rimligt intresse av forskning och utveckling om arbets- hygien eller arbetsskydd eller på grund av den finansiella och ekonomiska sidan av sin verksamhet ha ett rimligt intresse av forskning och utveckling om företagsekonomi, osv. Det nu sagda gäller även om denna forskning skulle kunna vara av intresse också för en vidare krets av företag eller för företag i andra branscher med annan inriktning. Forskning och utveckling som helt saknar samband med det enskilda företagets verksamhet kan däremot inte heller fortsättningsvis ligga till grund för avdrag. Inte heller berättigar gåvor eller s.k. sponsring till av- drag enligt den aktuella bestämmelsen. Ändringen föranleds av förslaget i 6.13.4 om ändrad beskattning av kapitalförsäkring. Paragrafhänvisningen har justerats med anled- ning av de ändringar i lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel som föreslås i denna proposition. Ändringen föranleds av förslaget i 6.14.3.1 om ändrade skatteregler för investeringsfonder och deras andelsägare. Paragrafen handlar om hur andelsägare i inve- steringsfonder inkomstmässigt påverkas av att fonder fusioneras, delas eller på annat sätt ombil- das. I femte stycket finns en hänvisning till 39 kap. 20 §. Den paragrafen handlar om vilka inkomst- skattemässiga konsekvenser fusion, delning och annan ombildning får för fondens egen beskatt- ning. Eftersom fonderna inte längre ska vara skattskyldiga för inkomst av tillgångar i fonden tas 39 kap. 20 § att gälla. I konsekvens därmed tas det aktuella stycket bort. Ändringen föranleds av förslaget i 6.14.3.3 om ändrade skatteregler för investeringsfonder och deras andelsägare. I 24 kap. regleras behandlingen av räntor och utdelningar i inkomstslaget näringsverksamhet. I paragrafen anges vissa bestämmelser i inkomst- slaget kapital som också ska tillämpas i inkomst- slaget näringsverksamhet. Paragrafen har kompletterats med en hänvisning till den före- slagna regeln i 42 kap. 43 § om den schablon- intäkt som ska tas upp av den som under beskattningsåret har ägt andelar i svenska eller utländska investeringsfonder. Ändringen föranleds av förslaget i 6.14.3.1 om ändrade skatteregler för investeringsfonder och deras andelsägare. Av paragrafen framgår i vilka situationer lämnad utdelning ska dras av. Bland annat finns en hänvisning till 39 kap. 14 § som gäller den utdelning som investmentföretag och invester- ingsfonder lämnar. Som en konsekvens av att investeringsfonder inte längre ska vara skatt- skyldiga för inkomster av tillgångar i fonden har den nämnda paragrafen i 39 kap. justerats på så sätt att vad där sagts om investerings- fonder inte längre ska gälla. Därför tas hän- visningen i den nu aktuella paragrafen till 39 kap. 14 § också bort i den del den avser investeringsfonder. Ändringen föranleds av förslaget i 6.14.3.1 om ändrade skatteregler för investeringsfonder och deras andelsägare. I paragrafen finns regler om avdrag för avsätt- ningar till periodiseringsfonder. Av stadgandet framgår att investmentföretag eller invester- ingsfonder inte får göra sådant avdrag. Eftersom investeringsfonder inte längre kommer att vara skattskyldiga för inkomst av tillgångar i fonden saknas anledning att ha kvar ett särskilt avdragsförbud för investeringsfonder. Paragrafen är justerad i enlighet härmed. Ändringen föranleds av förslaget i 6.15.2.2 om en takregel för utdelning. Hänvisningen i sista strecksatsen ändras med anledning av att nuvarande 57 kap. 20 a20 c §§ ska betecknas 57 kap. 20 b20 d §§. Ändringen föranleds av förslaget i 6.14.3.1 om ändrade skatteregler för investeringsfonder och deras andelsägare. Investeringsfonder föreslås där inte längre vara skattskyldiga och reglerna om investeringsfonder i kapitlet tas därför bort. Ändringen föranleds av förslaget i 6.14.3.1 om ändrade skatteregler för investeringsfonder och deras andelsägare. Paragrafen tog tidigare sikte på både invest- mentföretag och investeringsfonder. För inve- steringsfondernas del fanns sålunda bestämmel- ser om den särskilda schablonintäkten och vissa andra regler av betydelse för inkomstberäk- ningen. Eftersom skattskyldigheten för investeringsfonder har paragrafen ändrats på så sätt att stadgandet numera uteslutande handlar om investmentföretag. Upphävande av 20 § och utgående av rubriken närmast före 20 § Förslaget föranleds av förslaget i 6.14.3.1 om ändrade skatteregler för investeringsfonder och deras andelsägare. Som en följd av förslaget att investeringsfon- der inte längre ska vara skattskyldiga för inkomst av tillgångar som ingår i fonden behövs det inte någon särskild reglering av konsekvenserna vid fusion eller delning av investeringsfonder. Ändringen föranleds av förslaget i 6.13.3.9 om investeringssparkonto. Paragrafen reglerar vid vilket beskattningsår räntekompensation som enligt 42 kap. 8 § behandlas som ränta ska dras av. I ett nytt andra stycke lämnas en upplysning om att den som har förvärvat ett skuldebrev inte får dra av ränte- kompensation som kostnad om skuldebrevet har förvarats på dennes investeringssparkonto och övriga förutsättningar i 42 kap. 24 a § är upp- fyllda. Ändringen föranleds av förslaget i 6.14.3.3 om ändrade skatteregler för investeringsfonder och deras andelsägare. Schablonintäkt enligt 43 § ska inte tas upp avseende andelar i en investeringsfond som finns på pensionssparkonto enligt lagen (1993:931) om individuellt pensionssparande. För att undanröja risken att missuppfattning uppstår kring om schablonintäkten enligt 43 § ska omfattas av undantaget i förevarande paragraf har den förtydligats. Av paragrafen framgår nu att inkomster som hänför sig till tillgångarna inte ska tas upp. Avsikten är att klargöra att inte heller den aktuella schablonintäkten, som inte är någon faktisk inkomst, ska tas upp. Schablon- intäkten har ett sådant samband med innehavet av tillgångarna att den kan sägas hänföra sig till tillgångarna. Paragrafen, som är ny, föranleds av förslaget i 6.13.3.9 om investeringssparkonto. Räntekompensation som avser upplupen men inte förfallen ränta ska under de förutsättningar som anges i 8 § behandlas som ränta. Om förut- sättningarna i 8 § är uppfyllda ska den skattskyl- dige dra av kostnaden för räntekompensationen det beskattningsår som följer av 41 kap. 11 §. Förevarande paragraf innehåller undantag från nämnda bestämmelser. Räntekompensation som avses i 8 § ska inte dras av om det förvärvade skuldebrevet efter förvärvet har förvarats på ett investeringssparkonto. En tillämpning av para- grafen förutsätter dock att förvaringen på kontot har ägt rum före eller under det beskattningsår som räntekompensationen enligt 41 kap. 11 § ska dras av som kostnad. Om skuldebrevet har förvarats på ett investeringssparkonto först efter detta beskattningsår har således förvärvaren rätt till avdrag enligt 41 kap. 11 § och 42 kap. 8 § utan undantag. Det har ingen betydelse för tillämp- ningen av förevarande paragraf hur länge det förvärvade skuldebrevet har förvarats på inve- steringssparkontot eller om det fortfarande förvaras på kontot när beskattningstidpunkten inträder enligt 41 kap. 11 §. Ändringen föranleds av förslaget i 6.17.2 om höjt schablonavdrag vid andrahandsuthyrning av bostäder. Ändringen i andra stycket innebär att det schablonavdrag som upplåtare av privatbostads- fastigheter, privatbostäder eller hyreslägenheter får göra vid beskattningen av hyresinkomsten höjs från till . Höjningen gäller även vid beskattning av inkomster som har uppkommit vid försäljning av produkter från en privatbostadsfastighet eller privatbostad. Paragrafen, som är ny, föranleds av förslaget i 6.13 om investeringssparkonto. I paragrafen anges vad som avses med ett investeringssparkonto. Paragrafen, som är ny, föranleds av förslaget i 6.13.3.2 och 6.13.3.4 om investeringssparkonto.