prop · GY03112 · 2011-04-13 00:00:00 — I den förra ingår de förstörelsebringande vapnen och vapensystemen, deras omedelbara stödsystem samt krut, sprängmedel och kemiska och biologiska substanser som kan utgöra verksansmedier för sådana vapen. Den senare kategorin omfattar resterande materiel som inte har förstörelsebringande egenskaper. Denna indelning motiveras, förutom av skillnaderna i materielens närhet till stridsförloppet, även av hänsyn till regeringens riktlinjer för utförsel och utlandssamverkan rörande krigsmateriel . Enligt dessa riktlinjer finns en presumtion mot att lämna tillstånd beträffande krigsmateriel för strid och en presumtion för att lämna tillstånd beträffande övrig krigsmateriel. Redan i samband med tillkomsten av KML konstaterades att klassificeringen av krigsmateriel hade beröring med den praxis som finns hos EU-länderna och att det finns stora fördelar med att enighet i huvudsak föreligger om vilka produktslag som ska omfattas av undantagsbestämmelserna enligt artikel 223 i (nu artikel 346 i EUF-fördraget; se prop. 1991/92:174 s. 30). kom en sådan enighet till uttryck genom att medlemsstaterna i rådet antog EU:s gemensamma militära förteckning. Denna EU:s militära förteckning tillkom framför allt för att underlätta en enhetlig tillämpning av EU:s uppförandekod för vapenexport och är identisk med den kontrollista för konventionella vapen som finns inom exportkontrollregimen Wassenaararrangemanget, där också är medlem. antog medlemsstaterna i EU rådets gemensamma ståndpunkt 2008/944/Gusp om fastställande av gemensamma regler för kontrollen av export av militär teknik och krigsmateriel. I ståndpunkten har både uppförandekoden för vapenexport och EU:s gemensamma militära förteckning tagits in och den ersätter följaktligen dessa dokument. Den svenska krigsmaterielförteckningen och EU:s militära förteckning överensstämmer på många sätt och omfattar i allt väsentligt samma materiel. EU:s militära förteckning är dock mer omfattande och det finns flera produkter i den som inte ingår i den svenska krigsmaterielförteckningen. EU:s militära förteckning har vidare en delvis annan struktur än den svenska då materielen delas in i färre kategorier men i fler undergrupper, som i sin tur försetts med mer detaljerade specifikationer. Någon indelning i krigsmateriel för strid och övrig krigsmateriel görs inte. EU:s militära förteckning innehåller också, utöver materiel, ett avsnitt om teknik som krävs för utveckling, produktion eller användning av uppräknad materiel och detta även om samma teknik tillämpas på produkter som inte är tillståndspliktiga. Enligt definitionerna i förteckningen omfattar detta tekniska uppgifter och teknisk assistans, t.ex. nedskrivna eller inspelade instruktioner, utbildning eller konsulttjänster. Enligt 10 § KML krävs det visserligen tillstånd för att i landet bedriva militärt inriktad utbildning av personer som inte är svenska medborgare. Svenska myndigheter, svenska företag samt den som är bosatt eller stadigvarande vistas här får inte heller utom landet bedriva sådan utbildning utan tillstånd. Härutöver upptar den svenska krigsmaterielförteckningen övningsmateriel, utrustning för tillverkning av krigsmateriel och programvara för utveckling, vilket kan anses täcka det som begreppet tekniska uppgifter omfattar. Den svenska krigsmaterielförteckningen nämner dock inte teknisk assistans som står i samband med de produkter som räknas upp i förteckningen och detta täcks inte heller av det svenska regelverket i övrigt. Detta innebär att inte kan kontrollera allt som vi genom direktivet har åtagit oss att kontrollera (jfr artikel 4 som anger att överföring av försvarsrelaterade produkter mellan medlemsstaterna även i fortsättningen ska kräva tillstånd). Visserligen tillverkas alla de produkter som finns i EU:s förteckning inte i , varför de praktiska problemen är något mindre än de teoretiska, men detta ändrar inte på det förhållandet att vi inte uppfyller direktivet fullt ut. I SOU 2005:9 KRUT Reformerat regelverk för handel med försvarsmateriel (), föreslogs att den svenska krigsmaterielförteckningen skulle ersättas av EU:s militära förteckning. Det föreslogs dock att del C i den svenska förteckningen skulle finnas kvar för att den deklarationsskyldighet som gäller för sådana ämnen tydligt skulle framgå av förordningen. Förslaget gick därmed ut på att EU:s förteckning borde användas vid all utförsel och inte bara vid överföring, som primärt är aktuell här. De remissinstanser som yttrade sig hade i stort ingen erinran mot en sådan ordning. Liksom utredaren konstaterar regeringen att efter har såväl direktivet som den gemensamma ståndpunkten 2008/944/Gusp tillkommit. Genom direktivet har medlemsstaterna gjort ett juridiskt bindande åtagande att utgå från EU:s militära förteckning vid prövning av tillstånd till överföring av försvarsrelaterade produkter inom gemenskapen. Genom den gemensamma ståndpunkten har de därutöver gjort ett folkrättsligt bindande åtagande att utgå från samma förteckning vid prövning av tillstånd till export till länder utanför EU (se mer om detta i avsnitt 5.2). Härutöver har EU:s medlemsstater i en rad gemensamma ståndpunkter om internationella sanktioner innehållande vapenembargon, åtagit sig att begränsa exporten av krigsmateriel till berörda tredje länder. antog rådet särskilda riktlinjer för genomförande av internationella sanktioner. Den senaste versionen av dessa riktlinjer utfärdades [Rådets dokument nr 17464/09 PESC 1656 FIN 551, Riktlinjer för genomförande och utvärdering av restriktiva åtgärder (sanktioner) inom ramen för EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik]. I dessa anges bl.a. att om inte annat anges ska vapenembargon tolkas som omfattande åtminstone alla varor och all teknik på EU:s gemensamma förteckning över krigsmateriel (s. 19 punkten 54). inte kan kontrollera allt detta finns det en risk att inte fullt ut kan uppfylla sina åtaganden enligt sanktionsregimer med vapenembargon. Mot denna bakgrund föreslår regeringen, i likhet med utredaren, att EU:s militära förteckning ska ersätta den nuvarande svenska krigsmaterielförteckningen. Huvudsakligen beror detta på att både enligt direktivet och enligt flera gemensamma ståndpunkter har åtagit sig att kontrollera alla de produkter och all den teknik som finns på EU:s militära förteckning. Härutöver finns det dock flera andra fördelar med en sådan lösning. Det skulle underlätta såväl klassificeringen av olika produkter som informationsutbytet med de andra medlemsstaterna samt leda till en ökad harmonisering vid tillämpningen av de kriterier för krigsmaterielexport som anges i ståndpunkten. Eftersom EU:s militära förteckning är mer detaljerad än den svenska krigsmaterielförteckningen skulle det också bli enklare för företag och enskilda att själva se om en produkt kräver tillstånd. Härutöver görs bedömningen att regelverket blir onödigt komplext om ansökningar om överföring respektive export måste prövas mot två olika förteckningar. I likhet med utredaren anser dock regeringen att del C i den svenska förteckningen bör finnas kvar som en särskild bilaga till förordningen om krigsmateriel för att deklarationsskyldigheten ska framgå tydligt. Skyldigheten att deklarera ifrågavarande ämnen härrör från konvention om förbud mot utveckling, produktion, innehav och användning av kemiska vapen samt om deras förstöring (SÖ 1993:28, prop. 1992/93:181, bet. 1992/93:UU30, rskr.1992/93:409) och bedöms inte utgöra ett otillåtet hinder för den fria rörligheten inom EU. har påpekat att EU:s militära lista, till skillnad från den nuvarande svenska förteckningen över krigsmateriel, inte omfattar kärnladdningar samt speciella delar och substanser till sådana. Regleringen om förbud mot tillverkning, tillhandahållande och utförsel av kärnladdningar riskerar därmed att gå förlorad om promemorians förslag antas. Att kärnladdningar, speciella delar och substanser till sådana bör omfattas av om förbud mot tillverkning, tillhandahållande och utförsel kan mot bakgrund av materielens förstörelsebringande egenskaper tyckas uppenbart. Speciella delar och substanser till kärnladdningar omfattas dock av regelverket om kontroll av produkter med dubbla användningsområden. Färdiga kärnladdningar omfattas dock inte av det nämnda regelverket. Enligt regeringens bedömning bör därför kärnladdningar läggas till i förteckningen över vad som utgör krigsmateriel. Även efter det att EU:s militära lista har ersatt den nuvarande svenska förteckningen över krigsmateriel bör därför förteckningen vid behov kunna kompletteras med materiel som kan ha anledning att vilja kontrollera, t.ex. kärnladdningar. Det får från fall till fall avgöras om ett sådant tillägg anses utgöra ett otillåtet hinder för den fria rörligheten inom EU. EU:s militära förteckning innehåller inte någon indelning i krigsmateriel för strid och övrig krigsmateriel. föreslår i första hand att begreppen krigsmateriel för strid och övrig krigsmateriel därför avskaffas och att ett känslighetskriterium i stället tillförs i grunderna för klassificering av krigsmateriel. I andra hand föreslår inspektionen att det till den svenska förteckningen över krigsmateriel fogas en förklaring över vilken Prop. 2010/11:112 krigsmateriel enligt EU:s militära lista som utgör krigsmateriel för strid och övrig krigsmateriel. När det gäller inspektionens förslag i första hand, ett införande av ett känslighetskriterium i grunderna för klassificering av krigsmateriel, anser regeringen att det saknas tillräckligt underlag för detta förslag. När det gäller inspektionens förslag i andra hand anser regeringen att detta bör genomföras. De svenska riktlinjerna för utförsel av krigsmateriel och annan utlandssamverkan (se prop. 1991/92:174 s. 41 42) är inte föremål för ändring i detta lagstiftningsärende (se också avsnitt 5.2). Riktlinjerna är i sin konstruktion anpassade efter en indelning i krigsmateriel för strid och övrig krigsmateriel. Utredaren föreslår därför att i sin tillämpning av regelverket bör utgå från en tänkt indelning i krigsmateriel för strid och övrig krigsmateriel. Regeringen anser dock att en till förteckningen bifogad förklaring som anger vilken krigsmateriel enligt EU:s militära förteckning som utgör krigsmateriel för strid och övrig krigsmateriel enligt de svenska riktlinjerna för utförsel och annan utlandssamverkan generellt sett bör underlätta tillståndsprövningen för ISP och ansökningar om tillstånd för företag och andra enskilda. Till den svenska förteckningen över krigsmateriel bör därför fogas en sådan förklaring. Förslaget kommer att kräva en viss anpassning av den nationella statistikredovisningen eftersom denna avspeglar klassificeringssystemet med krigsmateriel för strid och övrig krigsmateriel. Om det inte anses alltför tekniskt komplicerat för ISP finns det dock i och för sig inget som hindrar att regeringen även fortsättningsvis ålägger ISP att redovisa statistik även avspeglande klassificeringssystemet krigsmateriel för strid och övrig krigsmateriel. En övergång till EU:s militära förteckning kommer även att få vissa konsekvenser för användningen och beskrivningen av de olika slutanvändarintygen. I artikeln definieras de i direktivet använda begreppen försvarsrelaterade produkter, överföring, leverantör, mottagare, överföringstillstånd, exporttillstånd och transitering. Överväganden när det gäller begreppet försvarsrelaterade produkter Försvarsrelaterade produkter anges vara de som förtecknas i bilagan till direktivet, dvs. de produkter och den teknik som finns i EU:s gemensamma militära förteckning. I lagen och förordningen om krigsmateriel används begreppet krigsmateriel i stället för direktivets begrepp försvarsrelaterade produkter, men då avses å andra sidan inte exakt den materiel som finns i EU:s gemensamma militära förteckning. I den svenska versionen av den gemensamma ståndpunkten 2008/944/Gusp används däremot uttrycket krigsmateriel och militär teknik för att beskriva produkterna i EU:s militära förteckning. I den engelska används i stället military technology and equipment, vilket talar för att den svenska översättningen påverkats av befintlig svensk begreppsbildning. Ytterligare ett exempel finns i regelverket om produkter med dubbla användningsområden (PDA) där begreppet militära produkter används för att beteckna de produkter som finns i den svenska krigsmaterielförteckningen. föreslog i sitt betänkande att det svenska begreppet krigsmateriel skulle utmönstras och ersättas av begreppet försvarsmateriel, som ansågs bättre spegla den terminologi som förekommer på såväl nationell som internationell nivå. Försvarsmateriel är också den beteckning som ISP använder i sitt dagliga arbete. När remitterades fick dess förslag om en övergång från bruket av krigsmateriel till försvarsmateriel följdriktigt medhåll från ISP. och var också positiva. mötte förslaget kritik från flera håll. , , , , och Svenska Röda Korset ställde sig avvisande till förslaget. De ansåg att begreppet krigsmateriel var mer relevant och logiskt än försvarsmateriel eftersom det inkluderar både försvar och anfall. Utredaren anser att det riskerar att leda till missförstånd om olika begrepp används för att beteckna samma sak. Begreppet krigsmateriel är väletablerat och omfattar såväl defensiv som offensiv materiel. En övergång till ett annat begrepp skulle också kunna tolkas som ett försök att avdramatisera den typ av produkter det rör sig om. Utredaren bedömer vidare att det går att kombinera ett genomförande av direktivet med att begreppet krigsmateriel behålls. Mot denna bakgrund föreslår utredaren att så sker. , och Kristna Råd tillstyrker uttryckligen att begreppet krigsmateriel behålls medan Säkerhets- och försvarsföretagen, och anser att begreppet krigsmateriel bör ändras till försvarsrelaterade produkter. Regeringen gör i denna fråga samma bedömning som utredaren och föreslår således att begreppet krigsmateriel behålls. Av övervägandena avseende artikel 2 ovan framgår att regeringen föreslår att EU:s militära förteckning ska ersätta den svenska krigsmaterielförteckningen. På det sättet kommer begreppet krigsmateriel automatiskt att beteckna det som i direktivet benämns försvarsrelaterade produkter, utom i de fall det senare begreppet avser tekniskt bistånd. Regeringen bedömer nämligen att det blir otydligt om betydelsen av begreppet krigsmateriel nu ska utvidgas till att omfatta även den militära teknik som ingår i EU:s militära förteckning. Regeringen anser därför, liksom utredaren, att 1 § lagen om krigsmateriel bör ändras så att det tydligt framgår att även tekniskt stöd (assistans) omfattas. Tekniskt stöd (assistans) ska kontrolleras även enligt flera andra EU-rättsliga akter, t.ex. EU-förordningar om internationella sanktioner, och benämns på lite olika sätt i dessa. Den vanligaste benämningen är dock tekniskt bistånd, ett begrepp som redan används i lagen (2000:1064) om kontroll av produkter med dubbla användningsområden och av tekniskt bistånd (PDA-lagen). Regeringen föreslår därför, i likhet med utredaren, att detta begrepp används även här. Utredaren föreslår att begreppet tekniskt bistånd ska definieras och att detta sker i 2 § som redan innehåller andra definitioner. Utredaren föreslår att definitionen utformas i enlighet med den heltäckande definition av begreppet som finns i 3 § PDA-lagen. Säkerhets- och försvarsföretagen, och anser att definitionen av tekniskt bistånd bör harmoniseras med vad som utgör tekniskt bistånd enligt ML22 i EU:s gemensamma militära lista, eftersom det tycks vara så att den föreslagna definitionen av tekniskt bistånd är mer restriktiv än vad som avses med teknik med sammanhörande definitioner, inklusive dess undantag enligt ML22. Regeringen håller i och för sig inte med om att utredarens föreslagna definition av tekniskt bistånd, tillsammans med de undantag från tillståndskrav som utredaren föreslår i 6 § andra stycket (se regeringens överväganden avseende artikel 4.1, avsnitt 5.1.2), är mer restriktiv än vad som framgår av ML22 i EU:s gemensamma militära förteckning. I stället är det enligt regeringens bedömning på så sätt att de ur kontrollsynpunkt motsvarar varandra. För att det inte ska råda något tvivel om att fullt ut genomför direktivet och EU:s gemensamma militära lista bör dock den teknik med tillhörande definitioner etc. som omfattas av ML 22 i EU:s gemensamma militära lista ordagrant införas i svensk rätt. Regeringen föreslår därför att ett bemyndigande ges till regeringen att meddela föreskrifter om vad som utgör tekniskt bistånd. Det finns då inte något behov av att genomföra utredarens förslag att definiera begreppet tekniskt bistånd i 2 § KML. Regeringen föreslår också, liksom utredaren, att ordalydelsen i 1 § KML förenklas något så att det anges att lagen gäller materiel som är utformad för militärt bruk och som enligt regeringens föreskrifter utgör krigsmateriel. Det förhållandet att omnämnandet av vapen och ammunition föreslås utgå innebär dock ingen ändring i sak. Eftersom förslaget innebär att direktivets begrepp försvarsrelaterade produkter ska delas upp i krigsmateriel och tekniskt bistånd, bör begreppet tekniskt bistånd även introduceras i 6 § KML som handlar om utförseltillstånd samt i flera andra paragrafer i lagen (se vidare i avsnitt 5.1.2 under . Överväganden när det gäller övriga definitioner i artikel 3 Med begreppet överföring avses enligt artikel 3 en förflyttning eller rörelse av en försvarsrelaterad produkt från en leverantör till en mottagare i en annan medlemsstat. Begreppet överföring används i olika betydelser i svenska författningar. I de författningar som rör krigsmateriel används begreppet utförsel och där görs ingen distinktion mellan export och överföring. Ordet överföring används dock redan i en annan betydelse i KML, se 6 § första stycket. I bl.a. PDA-lagen används begreppet emellertid i den betydelse som det har enligt direktivet och begreppet är dessutom vedertaget i unionsrätten. När det gäller begreppet överföring bedömer regeringen, liksom utredaren, att ett genomförande av direktivet kräver att en distinktion i vissa fall görs mellan export och överföring. Utredaren föreslår att begreppet utförsel kan behållas och att man, i de fall det enbart rör sig om överföring, kan specificera detta kontextuellt i författningstexten med orden överföring inom unionen. Som framgår av lagförslagen anser också regeringen att begreppet utförsel bör behållas men att begreppet överföring ändå bör definieras i KML. Eftersom ordet överföring redan används i en annan betydelse i KML, se 6 § första stycket, bör direktivets begrepp överföring i KML definieras som överföring inom EES. Detta underlättar förståelsen av lagtexten i flera av de i detta lagstiftningsärende föreslagna paragraferna. En definition av begreppet överföring inom EES bör därför införas i 2 § KML. Begreppet leverantör definieras i artikel 3 som en juridisk eller fysisk person som är etablerad i gemenskapen och juridiskt ansvarig för en överföring. Med begreppet mottagare avses en juridisk eller fysisk person som är etablerad i gemenskapen och juridiskt ansvarig för mottagandet av en överföring. Begreppen leverantör och mottagare används i flera svenska författningar, men begreppen är då inte begränsade till att avse personer i unionen på det sätt som gjorts i direktivet. Utredaren anser att begreppen leverantör och mottagare inte behöver definieras särskilt utan att det i dessa avseenden bedöms vara tillräckligt att man vid eventuellt behov kontextuellt förklarar vad som avses, t.ex. i etablerade leverantörer. Regeringen instämmer i utredarens bedömning. Begreppet överföringstillstånd anges i artikel 3 vara ett tillstånd som utfärdats av en nationell myndighet i en medlemsstat vilket ger leverantörer rätt att överföra försvarsrelaterade produkter till en mottagare i en annan medlemsstat. Begreppet överföringstillstånd används inte i någon svensk författning. Begreppet är även sällsynt förekommande i EU-rättsliga dokument. På det närliggande PDA-området talas det t.ex. i stället om tillstånd till överföring inom gemenskapen [Se artikel 22 i rådets förordning (EG) nr 428/2009 av om upprättande av en gemenskapsordning för kontroll av export, överföring, förmedling och transitering av produkter med dubbla användningsområden]. Som nämnts ovan används begreppet överföring även i en annan betydelse i KML, se 6 §. Utredaren föreslår att begreppet överföringstillstånd bör förklaras kontextuellt i författningstexten. Regeringen anser dock att begreppet bör definieras i lagen. Detta underlättar nämligen förståelsen av lagtexten i flera av de i detta lagstiftningsärende föreslagna paragraferna. Definitionen av begreppet överföringstillstånd bör i stort sett motsvara direktivets definition av begreppet överföringstillstånd i artikel 3.5. I artikel 4.4 framgår dessutom att överföringstillstånden ska vara generella, globala eller individuella, vilket också bör föras in i definitionen. Av definitionen bör också framgå att begreppet i lagen används med den innebörden att en nationell myndighet i något annat EES-land än har utfärdat tillståndet. En definition av begreppet överföringstillstånd bör därför införas i 2 § KML. Begreppet exporttillstånd avser ett tillstånd att leverera försvarsrelaterade produkter till en juridisk eller fysisk person i ett tredjeland. Begreppet exporttillstånd används i PDA-lagstiftningen och då huvudsakligen i samma betydelse som i direktivet. Begreppet används också flitigt i EU-rättsliga dokument där det har en vedertagen betydelse som överensstämmer med definitionen i direktivet. Liksom utredaren anser regeringen att det beträffande begreppet exporttillstånd vid eventuellt behov i lagtexten torde vara tillräckligt med en kontextuell förklaring, t.ex. tillstånd till export till ett land utanför EES. Med begreppet transitering avses enligt artikel 3 transport av försvarsrelaterade produkter genom en eller flera medlemsstater utöver ursprungsmedlemsstaten och den mottagande medlemsstaten. Begreppet transitering används i flera svenska författningar. Huvudsakligen används det därvid i den betydelse som anges i direktivet och som har sin förlaga i unionens tullkodex [Rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen], dvs. i en form där unionen betraktas som ett område genom vilken transitering sker. Det förekommer dock också i motsvarande betydelse, men där området endast utgör . Utredaren anser att begreppet transitering kan förklaras kontextuellt genom tillägget transitering inom unionen. Regeringen anser dock att förståelsen av lagtexten underlättas om begreppet transitering definieras i lagen. En sådan definition bör därför införas i 2 § KML. 5.1.2Överföringstillstånd (artiklarna 47) Regeringens förslag: Vissa tillståndskrav, uppgifts- och underrättelseskyldigheter som gäller tekniskt bistånd införs i lagen om krigsmateriel. Tillståndskrav införs för verksamhet i som avser tillhandahållande av tekniskt bistånd till någon i utlandet, för lämnande av tekniskt bistånd utanför landet, för ingående av avtal med någon utom landet om att tillhandahålla tekniskt bistånd till någon i utlandet samt för avtal om tillägg till eller ändring av sådana avtal. Skyldigheten att redovisa marknadsföring till någon i utlandet och underrättelseskyldigheten avseende lämnande av anbud utökas till att omfatta även tekniskt bistånd. Uppgiftsskyldigheten om ägande i utländska rättssubjekt utökas till att omfatta även sådana utländska rättssubjekt som tillhandahåller tekniskt bistånd. Regeringen ges bemyndigande att meddela föreskrifter om att den som har tillstånd till lämnande av tekniskt bistånd utanför landet ska lämna uppgifter om tekniskt bistånd som lämnats utanför landet. Tre typer av tillstånd generellt, globalt och individuellt införs vid utförsel av krigsmateriel ur landet eller lämnande av tekniskt bistånd utanför landet. Ett generellt tillstånd får inte användas vid utförsel av krigsmateriel eller vid lämnande av tekniskt bistånd till ett