prop · GZ031 · 2011-09-20 00:00:00 — Den information som enligt lagen om investeringssparkonto ska lämnas bör anses vara väsentlig vid tillämpning av marknads- föringslagen. Det innebär bland annat att ett investeringsföretag som inte uppfyller informa- tionsskyldigheten kan vid vite åläggas att upp- fylla informationsskyldigheten. Det bör dock inte vara möjligt att ålägga företaget att betala en marknadsstörningsavgift med tillämpning av den lagen om företaget inte uppfyller informations- skyldigheten enligt lagen om investeringsspar- konto. Även om det, såsom anför, kan framstå som riskabelt för en enskild kontoinnehavare att inleda en sådan process kan det härutöver finnas möjlighet för en konto- innehavare som t.ex. har lidit ekonomisk skada på grund av att investeringsföretaget inte har uppfyllt informationsskyldigheten att vinna framgång i en skadeståndsprocess mot företaget. Regeringen anser inte att det är lämpligt att införa någon sanktionsmöjlighet för invester- ingsföretaget utöver de som finns i marknads- föringslagen. Det kan tilläggas att konse- kvenserna rent allmänt av investeringsföretagets bristande information bör bli mindre genom förslaget i denna proposition att investerings- sparkontot inte bör upphöra enbart på grund av felaktig förvaring av tillgångar på kontot. I 32 § lagen om investeringssparkonto anges att marknadsföringslagen ska tillämpas i vissa avseenden om investeringsföretaget inte upp- fyller sin informationsskyldighet, se avsnitt 3.1. 6.13.3Beskattning av tillgångar på investeringssparkonto 6.13.3.1Gällande rätt för beskattning av kapitalinkomster Beskattning av kapitalvinster och kapitalförluster Allmänna bestämmelser om kapitalvinster och kapitalförluster finns i 44 kap. inkomstskatte- lagen (1999:1229), förkortad IL. Härutöver finns det allmänna bestämmelser om kapital- vinster och kapitalförluster vid avyttring av delägarrätter och fordringsrätter i 48 kap. IL. Med delägarrätt avses aktie, rätt på grund av teckning av aktier, teckningsrätt, fondaktierätt, andel i en investeringsfond, andel i en ekono- misk förening samt annan tillgång med liknande konstruktion eller verkningssätt. Bestämmel- serna om delägarrätter ska tillämpas också på vinstandelsbevis och kapitalandelsbevis som avser lån i svenska kronor, konvertibel i svenska kronor, inlösenrätt och säljrätt som avser aktier, termin och option vars underliggande tillgångar består av aktier eller termin och option som avser aktieindex, och annan tillgång med liknande konstruktion eller verkningssätt (48 kap. 2 § IL). Med fordringsrätt avses bland annat fordran i svenska kronor eller utländsk valuta (48 kap. 3 § IL). Kapitalvinsten beräknas enligt 44 kap. 13 § IL som skillnaden mellan ersättningen för det avytt- rade värdepapperet och omkostnadsbeloppet. Från ersättningen ska utgifterna för avyttringen dras av. Med omkostnadsbelopp avses anskaff- ningsutgifterna ökade med utgifter för förbätt- ring (44 kap. 14 § IL). Eftersom det vid avyttring av värdepapper i regel inte förekommer några förbättringskostnader, är således omkostnads- beloppet vanligen detsamma som anskaffnings- utgiften. Vid avyttring av delägarrätter och fordrings- rätter är huvudregeln att omkostnadsbeloppet 7 § IL). genomsnittliga omkostnadsbeloppet för samtliga delägarrätter eller fordringsrätter av samma slag och sort som den avyttrade ska användas. Det genomsnittliga omkostnadsbeloppet ska beräk- nas med hänsyn till inträffade förändringar i innehavet. Som alternativ till genomsnittsmetoden får en schablonmetod användas för att bestämma omkostnadsbeloppet vid avyttring av marknads- noterade delägarrätter (48 kap. 15 § IL). Schablonmetoden innebär att omkostnadsbe- loppet bestäms till av ersättningen vid avyttringen sedan utgifter i samband med denna dragits av. Schablonmetoden är inte tillämplig på termi- ner och optioner. Inte heller är metoden tillämp- lig på teckningsrätter och fondaktierätter samt inlösenrätter och säljrätter som avser aktier, i de fall de grundas på aktieinnehav i bolaget. För sådana teckningsrätter, fondaktierätter, inlösen- rätter och säljrätter är nämligen anskaffningsut- giften noll (48 kap. 13 § IL). Detsamma gäller teckningsrätter och fondaktierätter som grundas på innehav av en konvertibel eller en liknande rätt till förvärv av aktier i bolaget, om innehava- ren vid tilldelningen av aktier likställs med en aktieägare. Om delägarrätter eller fordringsrätter förvär- vas genom arv, testamente, gåva, bodelning eller på liknande sätt, ska som anskaffningsutgift räknas ett belopp som motsvarar det omkost- nadsbelopp som skulle ha använts om den tidi- gare ägaren i stället hade avyttrat tillgångarna för äganderättsövergången (44 kap. 21 § IL). En kapitalvinst ska beskattas i sin helhet denna regel, bland annat får förluster på mark- nadsnoterade aktier kvittas fullt ut mot vinster på andra marknadsnoterade aktier. Till den del en sådan förlust inte kan dras av mot en sådan vinst får förlusten utnyttjas till . Enligt huvudregeln ska kapitalvinster tas upp som intäkt det beskattningsår då tillgången avyttras. Kapitalförluster ska dock inte dras av som kostnad förrän det beskattningsår då förlusten är definitiv (44 kap. 26 § IL). Beskattning av löpande kapitalinkomster De nuvarande bestämmelserna om beskattning av löpande kapitalinkomster finns i 4142 kap. IL. Huvudregeln för beskattning av löpande inkomster i inkomstslaget kapital är att inkoms- ter ska tas upp som intäkt det år då de kan disponeras (41 kap. 8 § IL). Bestämmelsen har sitt ursprung i 3 § 5 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt som hänvisar till 41 § kommunalskattelagen (1928:370) och punkt 4 av anvisningarna till denna. I sistnämnda bestäm- melse finns den s.k. kontantprincipen som anger att en inkomst ska tas upp då den blivit tillgänglig för lyftning och en utgift eller kostnad då utgiften betalats eller omkostnaden ägt rum. I IL används uttrycket kan disponeras men avsikten är att uttrycket ska ha samma innebörd som blivit tillgänglig för lyftning (prop. 1999/2000:2 del 2, s. 487). Bestämmelser om kupongskatt finns i kupong- skattelagen (1970:624). Kupongskatt tas ut på utdelning på aktie i svenskt aktiebolag, aktie i europabolag med säte i och andel i svensk investeringsfond när mottagaren av utdelningen är hemmahörande utomlands. Kupongskatten ersätter inkomstskatten. Skattskyldighet till kupongskatt föreligger när den utdelningsberättigade är en fysisk person som är begränsat skattskyldig i eller dödsbo efter sådan person eller är en utländsk juridisk person om utdelningen inte är hänförlig till inkomst av näringsverksamhet som bedrivits från fast driftställe här. Avräkning av utländsk skatt Bestämmelser om avräkning av utländsk skatt finns i lagen (1986:468) om avräkning av utländsk skatt (avräkningslagen). Avräkning genom nedsättning av statlig och inkomstskatt regleras i 2 kap. avräkningslagen. Enligt 2 kap. 1 § kan avräkning ges en obegränsat skattskyldig som har haft en intäkt eller en begränsat skattskyldig som har haft en intäkt hänförlig till ett fast driftställe i . Som förutsättning för att avräkning ska ges gäller att intäkten tagits upp enligt IL, att den skattskyl- dige har beskattats för intäkten i en utländsk stat och att intäkten enligt skattelagstiftningen i den utländska staten anses härröra därifrån. För att avräkning från statlig och inkomst- skatt ska ges krävs således att den som begär avräkning är skattskyldig till såväl svensk som utländsk skatt på samma inkomst. 6.13.3.2Schablonbeskattning av innehavare av investeringssparkonto Regeringens förslag: Den som under kalenderåret har innehaft ett investeringssparkonto för vilket ett kapitalunderlag ska beräknas ska ta upp en schablonintäkt. Schablonintäkten beräknas genom att en schablonränta multipliceras med ett kapitalunderlag. Schablonintäkten ska tas upp i inkomstslaget kapital. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: och Aktiespararna föreslår en avkastningsskatt såsom den som gäller för kapitalförsäkringar i stället för den schablonintäkt som föreslås tas upp i inkomstslaget kapital. Den automatik i beskattningen som finns vid beskattningen av kapitalförsäkringar uppnås inte med förslaget och många sparare kommer att få kvar- skatt till följd av att de ska betala in skatten själva efter deklarationen. föreslår att samma skatt som gäller för kapitalförsäkringar ska gälla för investerings- sparkontot, både vad gäller skattenivån och metoden för att ta ut skatten. Skatten ska enligt föreningen tas ut av sparinstituten och inte betalas i efterskott av spararna, och spararna slipper därmed att få kvarskatt och behöver inte ta med investeringssparkontot i deklarationen. Skälen för regeringens förslag Innehavare av investeringssparkonto ska, i stället för att ta upp faktiska inkomster och utgifter hänförliga till tillgångar på kontot, schablonbe- Det bör ske genom att den som har innehaft ett investeringssparkonto under kalen- deråret för vilket ett kapitalunderlag ska beräknas ska ta upp en schablonintäkt till beskattning. Av avsnitt 6.13.3.3 framgår när ett kapitalunderlag ska beräknas för ett investerings- sparkonto. Skattskyldighet bör föreligga oavsett investeringssparkontot har innehafts och oavsett när under kalenderåret det har införskaffats eller avslutats eller om det har innehafts under hela kalenderåret. Den som ska schablonbeskattas på grund av innehav av ett investeringssparkonto ska ta upp en schablonintäkt. Schablonintäkten bör beräk- nas genom att en räntefaktor multipliceras med ett kapitalunderlag. Det föreslås att schablonin- täkten ska tas upp som en inkomst i inkomstsla- get kapital. Kostnader i samma inkomstslag, t.ex. skuldräntor, kan därmed kvittas mot intäkten. Schablonintäkten bör beräknas genom att ett kapitalunderlag multipliceras med en schablon- ränta. och Aktiespararna för- ordar att schablonintäkten ska tas ut som en avkastningsskatt i stället för att beskattas som en intäkt i inkomstslaget kapital. Enligt Fondbola- gens förening skulle det medföra att institutet skulle ta ut skatten och att intäkten inte skulle behöva redovisas i deklarationen. För den som har en kapitalförsäkring hos ett svenskt livförsäkringsbolag är det bolaget som är skattskyldigt till avkastningsskatt och alltså ansvarar för att leverera in skatten till Skattever- ket. För investeringssparkontot är det i stället den enskilde kontoinnehavaren som är skatt- skyldig. För att institutet ska kunna hantera skatteinbetalningen avseende ett investerings- sparkonto krävs att det införs bestämmelser om att skatteavdrag ska göras. Detta gäller oavsett om skatten skulle tas ut som avkastningsskatt eller på en intäkt i inkomstslaget kapital. Ett preliminärskatteavdrag skulle i vissa fall under- lätta för spararen som slipper ansvara för att skatten betalas in till . Ett sådant system riskerar dock i många fall att skapa problem för såväl sparare som det investerings- företag som skulle hantera skatteinbetalningen. Om kontanta medel saknas på investeringsspar- kontot krävs att finansiella instrument säljs för att täcka skatten. Kontoinnehavaren kan ha synpunkter på vilka instrument som bör avyttras vilket kan leda till en omfattande administration. När schablonintäkten ska tas upp i inkomstsla- get kapital, där den kan kvittas mot t.ex. kapital- förluster, kan det också i efterhand visa sig att inget överskott i kapital återstår och att avytt- ringen därför var onödig. Av bland annat dessa skäl föreslår regeringen inte att skatteavdrag ska ske på investeringssparkonto. anser att beskattning av schablonintäkten med avkastningsskatt skulle medföra att intäkten inte behöver redovisas i deklarationen. Regeringen konstaterar att även avkastnings- skatt måste redovisas i deklaration. Däremot föreslås i denna proposition att schablonintäkt avseende innehav av investeringssparkonto ska undantas från deklarationsskyldighet för fysiska personer och dödsbon i de fall då den skattskyl- dige saknar andra deklarationspliktiga intäkter och då kontrolluppgift har lämnats avseende intäkten, se avsnitt 6.13.5.4. Som en följd av att inget förslag lämnas om att skatteavdrag ska ske på investeringssparkonto kommer skatten att betalas i efterhand av konto- innehavaren, oavsett om det rör sig om en avkastningsskatt eller en skatt i kapital. Reger- ingen anser att det principiellt mest riktiga är att schablonintäkten ska tas upp som en intäkt i inkomstslaget kapital och föreslår därför ingen förändring av förslaget i detta avseende. I 42 kap. 36 § inkomstskattelagen (1999:1229) finns en bestämmelse om vem som ska ta upp en schablonintäkt och beräkningen av denna intäkt, se avsnitt 3.4. Regeringens förslag: Kapitalunderlaget utgörs av en fjärdedel av summan av marknadsvärdet av fyra olika delposter. Den första posten är till- gångar som vid ingången av varje kvartal under kalenderåret förvaras på investeringssparkontot. Kontofrämmande tillgångar som förvaras på investeringssparkontot med stöd av 18 § lagen om investeringssparkonto, tillgångar som omfattas av ägarbegränsningen i 7 § första stycket samma lag, kvalificerade andelar och till- gångar som förvaras på kontot i strid med 17 § samma lag ska dock inte ingå i denna post. Den andra posten är kontanta medel som betalas in till investeringssparkontot under kalenderåret. Följande inbetalningar ska dock inte ingå i denna post: inbetalningar av ränta, utdelning och annan avkastning än ersättning vid överlåtelse på till- gångar som förvaras på investeringssparkontot, ersättning vid sådan överlåtelse som avses i 22 § första stycket 17 lagen om investeringsspar- konto av tillgångar som förvaras på investerings- sparkontot och kontanta medel som invester- ingsföretaget som för investeringssparkontot har växlat mot valuta som har förvarats på kontot. Den tredje posten är investeringstillgångar som kontoinnehavaren överför till investeringsspar- kontot, om tillgångarna inte överförs från ett annat eget investeringssparkonto. Den fjärde och sista posten är investeringstillgångar som överförs från någon annans investeringsspar- konto om tillgångarna inte har överförts i samband med förvärv på en reglerad marknad eller en motsvarande marknad utanför EES eller en handelsplattform. Det är marknadsvärdet vid ingången av varje kvartal av de tillgångar som förvaras på invester- ingssparkontot respektive marknadsvärdet av varje inbetald eller överförd tillgång när de förtecknas på kontot som ska beaktas vid beräk- ningen av kapitalunderlaget. Om en överföring av tillgångar från ett inve- steringssparkonto till ett annat investeringsspar- konto medför att tillgångarna inte förvaras på något av dessa konton efter det då tillgångarna avfördes från det överfö- rande kontot, ska de överförda tillgångarnas marknadsvärde när de förtecknas på det motta- gande kontot hänföras till det mottagande kontot vid beräkning av kapitalunderlaget. Marknadsvärdet av de delposter som nämns ovan ska bara öka kapitalunderlaget om konto- innehavaren var obegränsat skattskyldig när situationerna som ligger till grund för delposterna inträffar. Sådana överföringar mellan två investeringssparkonton som avses i föregående stycke ska bara öka kapitalunderlaget för det mottagande kontot om kontoinnehava- ren vid överföringen var obegränsat skattskyldig. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorians förslag anges inte uttryckligen att det är mark- nadsvärdet av tillgångar som förvaras på eller inbetalas eller överförs till ett investeringssparkonto som ska tas med vid beräkningen av kapitalunderlaget. Promemorian innehåller inte heller något förslag om att till- gångar som omfattas av ägarbegränsningen i 7 § första stycket lagen om investeringssparkonto eller som förvaras på investeringssparkontot i strid med 17 § denna lag inte ska beaktas vid beräkningen av kapitalunderlaget. Remissinstanserna: Av de remissinstanser som har yttrat sig är de flesta negativa till försla- get. Kritiken avser i första hand förslaget att inbetalningar till ett investeringssparkonto ska beaktas vid beräkningen av kapitalunderlaget. poängterar att sättet att beräkna skatteunderlaget inte får vara alltför invecklat eftersom innehavaren själv måste kunna beräkna detta. anser att det är viktigt att reglerna blir så enkla och enhetliga som möjligt. föreslår därför att underlaget för investeringssparkontot beräknas till värdet vid årets början i stället för att räknas fram vid fyra olika tillfällen . Prome- förslag innebär att tillgångarna på kontot ska värderas vid ett antal tillfällen . anser att, för att underlätta för den som ska göra värderingen, det bör anges tydligare vilket värde som ska användas. När det gäller beräkningen av kapitalunderlaget anser () att denna bör konstrueras på det sätt som föreslås för kapital- försäkringar. Även om beräkningen i denna del främst hanteras av finansiella institut med stora resurser i form av datasystem etc. är det viktigt att man även beaktar spararens möjligheter till förutsebarhet. Dessutom bör skattesystemet inte kompliceras med två olika metoder för att beräkna en likvärdig schabloninkomst. LRF anser vidare att en möjlighet till kredit inom investeringssparkontot bör införas. och Svenska Fondhandlarefö- reningen avstyrker förslaget i den del som inne- bär att belopp som betalats in till kontot adderas till kapitalunderlaget för skatteutta- get. Om insättningar medräknas innebär det en fiktiv beskattning som inte motsvarar det faktiska innehavet. Föreningarna vänder sig mot denna typ av beskattning. Att använda insätt- ningar som en del av beräkningsunderlaget för skatteuttaget missgynnar dessutom särskilt kort- och medelsiktigt sparande eftersom en skatt på insättningar äter upp hela eller en orimligt stor del av den förväntade avkastningen under spar- perioden. Så kallat buffertsparande utgör en mycket stor del av sparmarknaden. slagna modellen kommer därför utestänga en stor del av svenska sparare. Föreningarna föreslår att kapitalunderlaget i stället enbart grundas på kvartalsvisa mätpunkter av det faktiska innehavet på kontot. Som princip kan man också allvarligt invända mot det pedagogiska i att önskat bete- ende, dvs. sparande, innebär en omedelbar beskattning. Det faktum att spararen måste betala courtage vid köp och försäljning, kostnad för skillnad mellan köp- och säljkurs (s.k. spread) liksom att stå marknadsrisken när han säljer av ett innehav som han sedan vill köpa till- baka bör ha en tillräckligt avhållande effekt mot en försäljning inför kvartalsvisa mättidpunkter. För att ytterligare motverka att sparare inför varje mättidpunkt säljer av innehav för att minska skatteunderlaget kan diskuteras om inte antalet mättillfällen ska göras fler, t.ex. månads- vis beräkning. Många aktiva investerare nyttjar möjligheten till kredit med värdepapperna som säkerhet. Med kreditmöjlighet har investe- rarna själva kunnat bestämma risk och hävstång för sina värdepappersaffärer. Genom att dess- utom använda kapitalförsäkringen, med beskatt- ning grundat på marknadsvärden, har man åstad- kommit ett modernt, effektivt och lättadmini- strerbart sätt att göra aktieaffärer. Detta har sammantaget inneburit ett bidrag till likviditeten på marknaden och tillgången på riskvilligt kapital. Detta har varit till nytta inte minst för kapitalförsörjning av småföretag. Ska aktiva investerare som tar krediter för att kunna göra sina aktieaffärer och som har en enkel hantering av sina aktieaffärer genom kapitalför- säkringen fråntas dessa möjligheter skulle aktie- handeln påverkas negativt. Det bör understrykas att aktiva privatsparare står för en icke oansenlig del av börsomsättningen, vilket inne- bär att börslikviditeten ytterst kan påverkas. Skulle insättningar ingå i kapitalunderlaget är det helt nödvändigt att kredit kan tas upp inom investeringssparkontot. Med detta menas att en kredit ska kunna tas upp respektive lösas inom kontot utan att detta påverkar kapitalunderlaget. tillstyrker förslaget att sparkapitalet baseras på behållningen vid varje kvartal, dock utan tillägg för insättningar vilket skulle leda till dubbelbeskattning. Föreningen tillstyrker att beskattningen utformas så att skatten inte kan undgås genom att medel uttas och sätts in strax därefter. När kapitalunderlag mäts är det emellertid inte nödvändigt att dessutom beskatta nyinsättningar, vilket betyder att samma till- gångar ingår dubbelt i underlaget. Föreningen anser att ett mer godtagbart alternativ vore fler mättillfällen. Föreningen kan inte heller se beho- vet av extra skatteuttag när någon för över till- gångar till en annans investeringssparkonto. Staten borde kunna nöja sig med att när det har gjorts en insättning kommer det värdet att finnas med i skatteunderlaget det kommande kvartals- skiftet. Banks uppfattning är att det föreslagna sättet att beräkna kapitalunderlaget för investeringssparkontot är konsumentovän- ligt och att det hämmar god likviditet på värde- pappersmarknaden. Detta främst på grund av att beräkningssättet är svårförståeligt och komplice- rat, särskilt för de kontoinnehavare som är aktiva sparare, samt att det hämmar löpande sparande och sparande på kort- och medellång sikt. Vidare leder denna typ av beskattning till att innehaven inom ramen för investeringssparkontot i viss mån dubbelbeskattas. Dubbelbeskattningen uppkommer i och med att insättningarna beskattas både vid insättningen och att de ingår i kapitalunderlaget vid nästkommande värde- ringstidpunkt. förespråkar att kapitalunderlaget i stället ska beräknas utifrån ett visst antal angivna mättidpunkter. anser inte att detta förfarande komplicerar för kontoinnehavaren att tillse så att korrekta uppgifter lämnas i självdeklarationen. Tvärtom så borde det vara enklare för såväl kontoinnehava- ren som det kontoförande institutet att kontrollera och ange värdet vid fler mättid- punkter än att hänsyn även ska tas till samtliga insättningar som görs till investeringssparkon- tot, särskilt gäller detta för kontoinnehavare som gör många insättningar. Att kontoinnehavaren skulle gå in och ur investeringssparkontot respektive strax efter en värderingstid- punkt tror inte är sannolikt. Kostnaden för kontoinnehavaren att växla mellan ett vanligt bankkonto respektive ett investeringssparkonto är mycket högre än vad kontoinnehavare tjänar på att undandra sig skatt. Att kunna utnyttja de värdepapper som ingår i investeringssparkontot som säkerhet för kredit är något som kommer att gynna likviditeten och handel på värdepappersmarknaden. Vidare är det ur konsumentens synvinkel önskvärt att möjlig- heten att utnyttja kredit finns. anser att bör åläggas att tillhan- dahålla ett värdepappersregister med värden för de tillgångar som kan finnas på kontot. tillgångar där ett marknadsvärde inte finns ska nominellt värde, om det finns, eller ett substans- värde alternativt ett annat värde, föreskrivet av , kunna tillämpas. advokat- samfund framför att det av förslaget framgår att en inbetalning av kontanta medel från ett inve- steringssparkonto till ett annat investeringsspar- konto i vissa fall ska öka kapitalunderlaget och att detta medför att samma belopp ökar kapital- underlaget på två olika investeringssparkonton och sålunda medför dubbelbeskattning. Enligt samfundets mening är det olyckligt med en reglering som är så utformad att den tillåter dubbelbeskattning. Far anför att till kapitalun- derlaget ska läggas bland annat de belopp som har betalats in till kontot . Eventuella uttag av kontanter påverkar inte beräkningen av kapitalunderlaget. Det innebär att en skattskyl- dig, som av något skäl behöver göra ett uttag av kontanter att använda för annat bruk, kommer att beskattas för en schablonintäkt beräknat på ett kapitalunderlag som inte justeras för uttag av kontanter. Till kapitalunderlaget ska också läggas finansiella instrument som med visst undantag förs över till kontot.