prop · GY03135 · 2011-05-05 00:00:00 — Enligt samfundet medför förslaget en risk för att den svenska regleringen kommer att strida mot diskrimineringsförbud, eftersom förslaget inte är påkallat av UCITS IV- direktivet utan är en svensk särreglering. framhåller även att en ändring av tidpunkten för anmälnings- respektive tillståndsplikten inte bör genomföras förrän det står klart hur EU- direktivet om förvaltare av alternativa investeringsfonder ska implementeras i svensk rätt. Skälen för regeringens förslag Underrättelsepliktens inträde vid marknadsföring i av andelar i fondföretag som omfattas av UCITS IV-direktivet I förarbetena till LIF anges att verksamhet som endast består av marknadsföring inte träffas av den svenska fondlagstiftningen. enligt 1 kap. 7 § LIF förutsätter att andelar i fondföretaget säljs i 2002/03:150 s. 268 f.). Det innebär att ett fondföretag som omfattas av UCITS IV-direktivet enligt gällande rätt i princip inte behöver anmäla till när företaget endast avser att marknadsföra andelar i företaget i . stället när fondandelar ska säljas i . därmed befogenhet att utöva tillsyn över fondföretag som endast marknadsför fondandelar i . Även om marknadsföringen leder till försäljning av fondandelar till svenska investerare så behövs ingen anmälan om försäljningen inte anses äga rum i , vilket kan vara fallet om investeraren ombeds att skicka sin order utomlands. Gränsdragningen mellan vad som är anmälningspliktig och inte anmälningspliktig verksamhet kan inte minst ur ett konsumentperspektiv upplevas som godtycklig. Det kan ifrågasättas om nuvarande reglering uppfyller rimliga krav på konsumentskydd på fondområdet och om den står i överensstämmelse med UCITS IV-direktivet. UCITS IV-direktivet har inte ändrats när det gäller vilken verksamhet som kräver att värdlandet underrättas. I den engelska versionen av direktivet anges alltjämt att det som kräver anmälan är marketing. franska versionen används begreppet commercialiser, i den danska markedsføre, i den tyska vertreiben och i den svenska versionen används begreppet marknadsföring. Det engelska begreppet marketing synes ha en vidare mening än det svenska marknadsföra och innefatta såväl försäljning som marknadsföringsåtgärder. anmälningsförfarandet i direktivet synes inte ha varit att endast reglera försäljningen av fondandelar. I stället torde syftet vara att tillhandahålla information till tillsynsmyndigheten i det land där ett fondföretag ska finnas på marknaden. ska t.ex. kunna kontrollera att fondföretaget vidtagit de åtgärder som enligt direktivet krävs i ett värdland, såsom åtgärder för att lämna faktablad till den som avser att köpa fondandelar, och att information tillhandahålls på det sätt som föreskrivs i värdlandet. Myndigheten ska till och med kunna kontrollera marknadsföringskommunikation innan den får användas (se skäl 64 i Det förefaller därför uppenbart att underrättelse till behörig myndighet i värdlandet inte ska ske först när försäljning ska äga rum, utan redan när marknadsföring av fondandelar ska inledas. Marknadsföringens syfte torde också vara att leda till försäljning i värdlandet och en ordning där orderblanketter skickas utomlands innebär att syftet med underrättelseförfarandet förfelas. Detta är också den tolkning som enligt utredningen har gjorts i länder som , , Huruvida försäljning faktiskt äger rum i eller inte bör således inte längre vara avgörande för underrättelsepliktens inträde. Regeringen delar således inte Advokatsamfunds uppfattning att en sådan reglering skulle strida mot diskrimineringsförbud. Regeringen anser inte heller att den svenska fondmarknaden inte kan anses vara en konsumentmarknad. Investeringsfonder är i hög utsträckning konsumentprodukter och fondregleringen ska därför kännetecknas av ett gott konsumentskydd. UCITS IV-direktivet utgör en produktreglering som karaktäriseras av ett gott konsumentskydd. Regleringen kan i flera avseenden inte jämställas med annan reglering på värdepappersmarknadsområdet. Den möjlighet som ges i direktivet att marknadsföra fondföretag inom EES är omgärdad av särskilda krav. Regeringen anser därför inte att det, såsom anfört, är olämpligt att införa en särskild regel för marknadsföring på just fondområdet. I lagtexten bör tidigareläggningen av underrättelseskyldigheten tydliggöras genom att begreppet marknadsföra och sälja i 1 kap. 7 § LIF ändras till enbart marknadsföra. Det fondföretag som efter underrättelseförfarandet i nämnda paragraf får marknadsföra andelar i företaget här i landet får självfallet även sälja andelarna här. kommer genom tidigareläggningen av underrättelseskyldigheten att få kännedom om vilka fondföretag som marknadsför sig mot svenska investerare och kunna utöva tillsyn över dessa fondföretag samt ingripa om nödvändigt. Detta innebär ett förstärkt konsumentskydd. Tillståndspliktens inträde vid marknadsföring av andelar i fondföretag som inte omfattas av UCITS IV-direktivet Ett fondföretag som inte hör hemma inom EES eller som, om det hör hemma inom EES, inte omfattas av UCITS IV-direktivet får efter tillstånd av marknadsföra och sälja andelar i företaget här i landet enligt 1 kap. 9 § LIF. På motsvarande sätt som beträffande de fondföretag som omfattas av direktivet inträder tillståndsplikten först om försäljning ska äga rum i . I än högre grad än beträffande de fondföretag som omfattas av direktivet finns behov av att tidigarelägga tillståndsplikten. Eftersom det rör sig om oharmoniserade fondföretag kan de i hög grad avvika från investerings- fonder som tillåts enligt svensk rätt. Tillstånd att marknadsföra och sälja andelar i ett sådant fondföretag på den svenska marknaden får därför enligt gällande rätt endast ges om fondföretaget bl.a. står under betryggande tillsyn i hemlandet och drivs på ett sätt som motsvarar en svensk investeringsfond (1 kap. 1 § första stycket 8 och 9 § LIF). Motsvarande villkor kan således sägas gälla för utländska fondföretag som för svenska investeringsfonder som får marknadsföras mot svenska konsumenter. Regleringen fyller emellertid inte sitt syfte om fondföretag som inte lever upp till dessa krav ändå kan marknadsföras mot svenska investerare så länge försäljningen anses äga rum utomlands, t.ex. genom att investeraren uppmanas att skicka en orderblankett utomlands. Kraven bör därför skärpas så att fondföretag som inte omfattas av UCITS IV- direktivet ska ha meddelats tillstånd av innan marknadsföring får inledas i . I lagtexten bör, på motsvarande sätt som i 1 kap. 7 § LIF, begreppet marknadsföra och sälja ändras till enbart marknadsföra (1 kap. 9 § LIF). Enligt kan det hållas för visst att ett stort antal fondföretag som inte omfattas av tillståndsplikten kommer att upphöra med sin marknadsföring mot svenska investerare om tillståndsplikt införs. Även har framhållit att införandet av en tillståndsplikt kommer att innebära stora konsekvenser för dessa fondföretag. Regeringen anser dock att konsumentskyddet i det här fallet väger tyngre än fondföretagens möjlighet att marknadsföra sig mot svenska investerare. har vidare framhållit att en ändring av tidpunkten för tillståndsplikten inte bör genomföras förrän det står klart hur direktivet om förvaltare av alternativa investeringsfonder ska implementeras i svensk rätt. Regeringen noterar att nämnda direktiv reglerar förvaltare av fonder som vänder sig mot professionella investerare och således inte reglerar konsumentskydds- frågor. Genomförandet av det direktivet kommer att innebära förändringar i fondlagstiftningen, men det finns inte skäl att i nu aktuell fråga avvakta med en förändring. Frågor om övergångsbestämmelser behandlas i avsnitt 16. Bör det införas undantag för marknadsföring som riktar sig till professionella investerare? För det fall utredningens förslag genomförs har och förordat att det från underrättelse- respektive tillståndsplikten görs undantag för marknadsföring som uteslutande riktar sig till professionella investerare. Föreningen och riksförbundet framhåller att de konsumentskyddsaspekter som anförs som skäl för utredningens förslag inte gör sig gällande vid marknadsföring som uteslutande riktar sig till professionella investerare. Utredningen har behandlat frågan om det bör införas ett undantag för marknadsföring som riktar sig till professionella investerare (se avsnitt 8.2 i betänkandet, SOU 2010:78). Enligt utredningen finns det flera fördelar med ett sådant undantag, bl.a. kan professionella investerare få tillgång till en viss typ av utländska fondföretag som, om fondföretaget skulle omfattas av underrättelse- eller tillståndsplikt, inte skulle förekomma på den svenska marknaden. Utredningen har dock gjort bedömningen att ett sådant undantag inte bör införas med hänsyn till att det i UCITS IV-direktivet inte görs någon skillnad mellan professionella investerare och konsumenter samt att en sådan kategoriuppdelning skulle kunna leda till gränsdragningsproblem i den praktiska tillämpningen. I den svenska fondlagstiftningen finns ingen särreglering för fondverksamhet som riktar sig till professionella investerare. förslag i den riktningen har mötts av kritik. föreslog att specialfonder som enbart riktar sig till särskilt kapitalstarka investerare skulle få ha bl.a. friare placeringsbestämmelser än andra fonder (se SOU 2002:56 s. 473 ff.). Förslaget kritiserades emellertid av flera remissinstanser och genomfördes inte. Som skäl anfördes bl.a. att såväl värdepappersfonder som specialfonder måste leva upp till fondlagstiftningens krav på ett gott konsumentskydd. Vidare angavs att det kan vara svårt att dra en gräns mellan investerare som bör omfattas av konsumentskyddet och investerare som av olika anledningar inte kan anses vara i behov av ett lika långtgående skydd (se prop. 2002/03:150 s. 247 f.). Enligt regeringens mening kan det finnas fördelar med ett undantag från underrättelse- respektive tillståndsplikten vid marknadsföring som uteslutande riktar sig till professionella investerare. Frågan om det bör införas särregler för fonder som riktar sig mot professionella investerare är dock komplex och om en sådan reglering skulle införas bör ett helhetsgrepp tas i LIF. Regeringen gör därför samma bedömning som utredningen, nämligen att det inte nu bör införas en sådan särreglering vad gäller utländska fondföretags marknadsföring i . Vad som avses med marknadsföring Med marknadsföring avses enligt 3 § marknadsföringslagen (2008:486) reklam och andra åtgärder i näringsverksamhet som är ägnade att främja avsättningen av och tillgången till produkter, inbegripet en närings- idkares handlande, underlåtenhet eller någon annan åtgärd eller beteende i övrigt före, under eller efter försäljning eller leverans av produkter till konsumenter och näringsidkare. I fondlagstiftningen bör underrättelse- respektive tillståndsplikten för fondföretag vid marknadsföring av dess andelar i omfatta alla former av främjande av försäljning här i landet, t.ex. reklam i massmedia, marknadsföring per telefon, post och Internet samt särskilda evenemang för investerare. Även muntlig information som ges på ett fondföretags eller dess ombuds kontor bör omfattas av underrättelse- respektive tillståndsplikten. Om fondföretaget inte på något sätt vidtar åtgärder i eller försöker värva kunder hemmahörande i föreligger ingen underrättelse- eller tillståndsplikt. Det innebär att det varken på fondföretagets webbplats eller i något annat material får finnas anvisningar eller uppgifter som uttryckligen riktar sig till kunder i . Om en webbplats är avfattad på svenska får den i normalfallet anses rikta sig till investerare hemmahörande i . Det bör dock inte gälla finska fondföretag som på sina webbplatser har text på finska och svenska språket. Det bör vidare inte anses som marknadsföring här i landet om en svensk investerare på eget initiativ tar kontakt med ett fondföretag eller ett förvaltningsbolag och tecknar fondandelar, t.ex. via fondföretagets eller förvaltningsbolagets webbplats. Det bör inte heller anses som marknadsföring om en investerare på eget initiativ tar kontakt med ett värdepappersbolag och ber bolaget förmedla en order avseende ett fondföretag som inte ingår i bolagets erbjudande (jfr 8 kap. 25 § lagen [2007:528] om värdepappersmarknaden, prop. 2006/07:115 s. 441 ff. och 587). Om värdepappersbolaget i ett sådant fall uteslutande bidrar med själva förmedlingstjänsten kan bolaget inte anses ha marknadsfört fondföretaget i . Något hinder för värdepappersbolaget att på uppdrag av investeraren förteckna andelarna i fondföretaget på depå hos bolaget bör inte föreligga i ett sådant fall. Någon underrättelse- respektive tillståndsplikt kan inte heller anses uppkomma enbart på den grunden att t.ex. en bank, inom ramen för ett Prop. 2010/11:135 diskretionärt portföljförvaltningsuppdrag, placerar en kunds medel i ett fondföretag (se 2 kap. 1 § 4 lagen om värdepappersmarknaden). Även om en definition av begreppet marknadsföring skulle tas in i LIF, såsom förordas av , riskerar den att bli så allmänt hållen att den inte ger tydlig vägledning i alla de olika praktiska situationer som kan tänkas uppkomma. Vid avgörande i ett enskilt fall av vad som utgör marknadsföring i LIF:s mening bör hänsyn tas till syftet bakom regleringen om underrättelse- respektive tillståndsplikt såsom uttryckts i det tidigare anförda. har påtalat att fondbolags marknadsföring enligt LIF inte ska sammanblandas med värdepappersbolags investeringsrådgivning till kund enligt lagen om värdepappers- marknaden. Regeringen konstaterar att ansvaret för att fullgöra underrättelse- respektive tillståndsplikten enligt LIF åvilar fondföretaget i fråga. Värdepappersbolag och andra som tillhandahåller investerings- rådgivning följer i den verksamheten de bestämmelser som gäller enligt lagen om värdepappersmarknaden. Tidigareläggningen av underrättelse- respektive tillståndsplikten innebär att samtliga aktörer som marknadsför andelar i fondföretag i , oavsett i vilken legal form verksamheten bedrivs, kommer att behöva kontrollera att fondföretaget har uppfyllt sin underrättelse- respektive tillståndsskyldighet innan en marknadsföringsåtgärd påbörjas. Detta gäller oberoende av om det föreligger någon avtalsrelation mellan den fysiska eller juridiska person som marknadsför produkten och fondbolaget, förvaltningsbolaget eller fondföretaget. Den som marknadsför andelar i fondföretag måste även fortsättningsvis beakta i vilken utsträckning planerade marknadsföringsåtgärder kan komma att övergå i t.ex. förmedling eller investeringsrådgivning avseende fondandelar som är tillståndspliktiga investeringstjänster enligt lagen om värdepappersmarknaden. kommer att kunna marknadsföra andelar i fondföretag med stöd av sitt tillstånd att driva fondverksamhet. Om fondbolaget avser att tillhandahålla rådgivning avseende fondföretagen krävs det dock tillstånd för diskretionär portföljförvaltning och investeringsrådgivning (se 1 kap. 4 § och 7 kap. 1 § 3 LIF). För svenska investeringsfonder ska det upprättas och tillhandahållas faktablad, som ska innehålla grundläggande och konsumentvänlig information om fonden i fråga. Fondföretag som omfattas av UCITS IV- direktivet och marknadsförs i uppfyller motsvarande krav enligt reglering i hemlandet eftersom detta följer av direktivet. När det gäller fondföretag som inte omfattas av direktivet och som marknadsförs i är det inte säkerställt att motsvarande krav gäller. Dessa bör därför åläggas att i sin verksamhet här i landet tillämpa svenska bestämmelser om faktablad. Bestämmelserna om faktablad i lagen (2004:46) om investeringsfonder (LIF) genomför motsvarande regler UCITS-direktiv. De svenska bestämmelserna gäller för såväl värdepappersfonder som specialfonder. För varje investeringsfond ska det finnas ett aktuellt faktablad, som på ett lättbegripligt sätt och i sammanfattning innehåller den grundläggande information som behövs för att man ska kunna bedöma fonden och den risk som är förenad med att investera i den (4 kap. 15 § LIF). har utfärdat föreskrifter som närmare anger faktabladets innehåll (författnings- samling, FFFS 2008:11). ska på begäran lämnas eller skickas kostnadsfritt till den som avser att köpa andelar i en investeringsfond samt även utan begäran erbjudas denne innan avtal ingås (4 kap. 20 § första stycket LIF). ska ges in till så snart det färdigställts (4 kap. 21 § LIF). 7.2Nya regler i UCITS IV-direktivet I UCITS IV-direktivet har nya regler om faktablad införts. Huvudprinciperna för vad som ska ingå i faktabladet och på vilket sätt informationen ska lämnas till investerarna framgår av direktivet (se artiklarna 7882). I direktivet benämns informationen basfakta för investerare (key investor information i den engelska versionen). Detaljerade regler om faktabladets innehåll och form finns i kommissionens förordning (EU) nr 583/2010. Det innebär att reglerna fullharmoniseras. Syftet med det är att faktabladen ska få en enhetlig utformning vilket underlättar jämförelser mellan fondföretag i olika länder. CESR beslutade riktlinjer som ansluter till reglerna om faktablad (Ref: CESR/10-673 och CESR/10-674). Dessa riktlinjer är inte bindande för medlemsstaterna, utan är att se som vägledning för fondföretagen. Regeringens förslag: Innehållet i faktabladet ska vara rättvisande och tydligt och får inte vara vilseledande. Det ska stämma överens med relevanta delar i informationsbroschyren. Det som anges om faktabladets form och innehåll i kommissionens förordning (EU) nr 583/2010 ska i tillämpliga delar gälla också för faktablad för en specialfond. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningens författningsförslag innehåller emellertid inte något krav på att faktabladet ska vara rättvisande och tydligt och inte får vara Prop. 2010/11:135 vilseledande. Remissinstanserna: anser att kraven på faktabladets innehåll i artikel 78.278.6 i UCITS IV-direktivet bör framgå av lag. Övriga remissinstanser har tillstyrkt förslaget eller inte haft några invändningar mot det. Skälen för regeringens förslag: I UCITS IV-direktivet anges att basfakta för investerare ska innehålla lämplig information avseende de viktigaste särdragen hos fondföretaget i fråga och ska tillhandahållas investerarna på ett sätt som gör det möjligt för dem att förstå vilken investeringsprodukt de erbjuds och vilka risker som är förenade med den (artikel 78.2). De yttre ramarna för vad som ska ingå i faktabladet som anges i nu gällande 4 kap. 15 § tredje stycket LIF får anses omfatta UCITS IV-direktivets beskrivning av basfakta för investerare och bör således kvarstå. Benämningen på den information som är i fråga har ändrats från förenklat prospekt UCITS-direktiv till basfakta för investerare i UCITS IV-direktivet. I kommissionens förordning (EU) nr 583/2010 används begreppet faktablad för själva informationshandlingen medan basfakta för investerare används för att beskriva innehållet i handlingen (se artikel 3). I LIF bör det inarbetade begreppet faktablad kvarstå. I artikel 78.378.6 i UCITS IV-direktivet anges de övergripande krav som ställs på faktabladets innehåll och form. I kommissionens förordning finns uttömmande (se artikel 3.1) bestämmelser om vad som ska ingå i faktabladet och hur det ska utformas. Även de övergripande krav som anges i direktivet återfinns i EU-förordningen. Det behöver därför inte, såsom föreslår, införas några ytterligare bestämmelser i om faktabladets innehåll och form. Däremot bör det i nya 4 kap. 16 a § LIF som en upplysning om att faktabladets innehåll och form regleras i EU-förordningen tas in en hänvisning till denna. För specialfonder gäller samma regler om faktablad som för värdepappersfonder. Faktabladen för alla svenska investeringsfonder bör vara utformade på ett enhetligt sätt för att underlätta för investerare att bl.a. jämföra olika fonder. Det som anges i EU-förordningen bör därför i tillämpliga delar även gälla faktablad för specialfonder. Vidare bör bestämmelsen i LIF som anger att det av faktabladet ska framgå att fonden är en specialfond kvarstå (nu gällande 4 kap. 16 § tredje stycket). Regleringen i EU-förordningen är såvitt gäller specialfonder därmed inte att se som uttömmande (jfr artikel 3.1). Enligt artikel 79.1 i UCITS IV-direktivet ska innehållet i faktabladet vara rättvisande, tydligt och icke vilseledande samt förenligt med de relevanta delarna i informationsbroschyren. Det bör i LIF införas en bestämmelse som motsvarar direktivets (4 kap. 16 a § tredje stycket). Fondbolagets ansvar för faktablad Regeringens bedömning: Någon lagändring krävs inte med anledning av artikel 79.2 i UCITS IV-direktivet om ansvar för innehållet i faktabladet. Utredningens förslag: Till skillnad från regeringen föreslår utredningen att en ny bestämmelse införs där det framgår att fondbolag endast ska kunna ställas till ansvar för innehållet i faktabladet och för översättning av faktabladet om innehållet är vilseledande, oriktigt eller inte stämmer överens med informationsbroschyren. Remissinstanserna: anmärker att utredningens författningsförslag varken omfattar ett förvaltningsbolag som förvaltar en värdepappersfond eller ett värdepappersinstitut som förvaltar en specialfond. Övriga remissinstanser har inte några invändningar mot utredningens förslag. Skälen för regeringens bedömning: I artikel 79.2 i UCITS IV- direktivet anges att medlemsstaterna ska säkerställa att ingen kan ställas till civilrättsligt ansvar endast på grund av basfakta, inbegripet översättningar av dem, såvida de inte är vilseledande, oriktiga eller inte överensstämmer med de relevanta delarna av prospektet (informationsbroschyren). Basfakta ska innehålla en tydlig varning om detta. skadeståndsansvar gentemot fondandelsägare regleras i 2 kap. 21 § LIF. Där anges att om en fondandelsägare tillfogats skada genom att fondbolaget överträtt LIF eller fondbestämmelserna, ska fondbolaget ersätta skadan. Som anges i avsnitt 7.3 föreslås en uttrycklig bestämmelse i LIF om att innehållet i faktabladet ska vara rättvisande, tydligt och inte vilseledande samt att det ska överensstämma med relevanta delar i informationsbroschyren. Fondbolaget ska således, enligt 2 kap. 21 § LIF, ersätta skada om dessa krav i lagen inte uppfylls. Det torde inte förekomma skadestånd enligt allmänna skadeståndsrättsliga principer till följd av innehållet i ett faktablad, om innehållet inte är vilseledande eller oriktigt. Någon begränsning av skadeståndsansvaret behöver därför inte införas för att genomföra artikel 79.2 i direktivet. Tillhandahållande av faktablad och informations- Regeringens förslag: och försäkrings- förmedlare som förmedlar fondandelar eller ger råd till en kund om fondandelar ska, utan att kunden begär det, tillhandahålla kunden faktablad innan avtal ingås. Motsvarande ska gälla för fondbolag som distribuerar andelar i fonder som fondbolaget inte Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om tillhandahållande av informationsbroschyr och faktablad samt på vilket språk informationen ska tillhandahållas. Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Utredningens förslag innehåller emellertid inte något bemyndigande avseende meddelande av föreskrifter om tillhandahållande av informationsbroschyr och faktablad samt på vilket språk informationen ska tillhandahållas. Regeringen föreslår också att det i LIF införs en hänvisning till marknadsföringslagen (2008:486). Remissinstanserna: anser att en definition av begreppet varaktigt medium bör införas i lagtexten. anser att det bör införas en hänvisning till marknadsföringslagen i LIF. Övriga remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inte några invändningar mot det. Skälen för regeringens förslag: När det gäller distribution (försäljning) av fondandelar är det enligt LIF fondbolagets ansvar att erbjuda investerare faktablad innan avtal ingås (4 kap. 20 § första stycket LIF).