prop · GZ031 · 2011-09-20 00:00:00 — Enligt fjärde punkten får överföring ske av tillgångar som har förvärvats direkt från invester- ingsföretaget som vid förvärvet förde invester- ingssparkontot. Av femte punkten följer att överföringar får ske om kontoinnehavaren har förvärvat tillgång- arna som fusions- eller delningsvederlag i samband med fusion eller delning som leder till att bolaget vars aktier vid förvärvet förvarades på kontot upplöses. I sådana fall får vederlag i form av finansiella instrument som är investerings- tillgångar överföras i den utsträckning vederlaget är hänförligt till aktier som har förvarats på kontot. Om kontoinnehavaren exempelvis har förvarat 50 aktier i aktiebolaget A på invester- ingssparkontot och 50 aktier i samma bolag på ett värdepapperskonto, får bara hälften av det sammanlagda vederlaget som denne får vid en fusion eller delning som leder till att bolaget A upplöses överföras till investeringssparkontot. I 37 kap. 3 § IL, finns en definition av termen fusion. Förevarande paragraf reglerar dock överföring vid olika typer av civilrättsliga förvärv. Det får därför anses framgå av samman- hanget att det inte är den inkomstskatterättsliga definitionen av fusion som avses här (jfr 2 §). Beträffande delning så förekommer detta uttryck inte i IL i förhållande till aktiebolag. Även för detta uttryck är det således den civil- rättsliga innebörden som är avgörande för tillämpligheten av paragrafen. I 23 kap. aktiebo- lagslagen (2005:551) finns bestämmelser om fusion av svenska aktiebolag och i 24 kap. samma lag om delning av svenska aktiebolag. Enligt sjätte punkten får överföring även ske om förvärvet var ett led i ett förfarande om andelsbyte och om tillgångarna förvärvades på grund av andelar som vid förvärvet förvarades på kontot. Liksom för överföring av fusions- och delningsvederlag gäller alltså vid överföring vid andelsbyte att bara så stor del av kontoinnehava- rens förvärvade tillgångar som är hänförlig till andelar på investeringssparkontot får överföras till kontot. Andelsbyte är ett skatterättsligt förfarande som definieras i 48 a kap. IL. Ytterligare förvärv som ger rätt till överföring är enligt sjunde punkten förvärv från en annan kontoinnehavare av tillgångar som förvaras på Punkten omfattar såväl onerösa som benefika fång. Av 22 § första stycket 8 framgår att den överlåtande kontoin- nehavaren måste överföra de överlåtna tillgång- arna direkt till den förvärvande kontoinnehava- rens konto. Det kan tilläggas att överföringar vid förvärv av investeringstillgångar som förvaras på annans investeringssparkonto även kan ske enligt första punkten om tillgångarna förvärvas på viss marknad. Slutligen anges i åttonde punkten att överfö- ring får ske i samband med förvärv genom utdelning på tillgångar som vid förvärvet förva- rades på investeringssparkontot. På samma sätt som för överföringar enligt tredje, femte och sjätte punkterna gäller här att tillgångar som har förvärvats genom utdelning bara får överföras till investeringssparkontot i den utsträckning utdel- ningen härrör från tillgångar som vid förvärvet förvarades på kontot. Enligt 26 § ska utdelning på tillgångar som förvaras på ett investerings- sparkonto enligt huvudregeln överföras till inve- steringssparkontot. I andra stycket anges att investeringstillgångar som har förvärvats på grund av kontofrämmande tillgångar som avses i 7 §, dvs. tillgångar som omfattas av ägarbegränsningen i denna paragraf och kvalificerade andelar, eller på grund av kontofrämmande tillgångar som vid förvärvet förvarades på ett investeringssparkonto med stöd av 18 §, inte får överföras till kontot. Kontofrämmande tillgångar som avses i 7 § får bara förvaras på kontot under den trettiodagars- frist som stadgas i 19 §. Kontofrämmande till- gångar som förvaras på ett investeringssparkonto med stöd av 18 § får förvaras på kontot till och med den sextionde dagen efter den dag då tillgångarna emitterades. Om kontoinnehavaren t.ex. får utdelning på sådana tillgångar som avses i andra stycket under trettiodagarsfristen respektive sextiodagarsfristen får utdelningen inte överföras till kontot. Paragrafen föranleds av förslaget i 6.13.2.12.2 om investeringssparkonto. Paragrafen reglerar uttömmande de situationer i vilka kontofrämmande tillgångar får överföras till ett investeringssparkonto från någon annan än kontoinnehavaren. Som en första förutsättning för att paragrafen ska vara tillämplig gäller alltså att överföringen sker från någon annan än kontoinnehavaren. omfattar exempelvis inte överföringar till ett investeringssparkonto som sker via ett annat konto som innehas av kontoinnehavaren. En sådan överföring ska anses vara en överföring mellan kontoinnehavarens egna konton. En ytterligare förutsättning för att överföring av kontofrämmande tillgångar till ett investeringssparkonto ska få ske är att tillgång- arna överförs till kontot i samband med att de förvärvas. Med överföring i samband med förvärvet avses att överföringen inte får dröja utöver den tid som krävs för att överföring av tillgångar ska kunna genomföras i de nedan redovisade situationerna. Avsikten med detta krav är att förhindra eventuella möjligheter till skatteundandragande genom att den som förvär- var tillgångar därefter inväntar en värdeuppgång innan tillgångarna överförs till investeringsspar- kontot, och därefter avyttrar tillgångarna på kontot utan att värdeuppgången beskattas som en kapitalvinst. Härutöver förutsätter en tillämpning av para- grafen att kontoinnehavaren har förvärvat de aktuella tillgångarna i enlighet med första stycket. För att tillgångarna ska få överföras till invester- ingssparkontot krävs att förvärvet, dvs. ägande- rättsövergången, är fullbordat. I paragrafen ställs inget krav på att överföringen sker från det subjekt som har överlåtit tillgångarna till konto- innehavaren, utan paragrafen omfattar alla över- föringar som sker från någon annan än konto- innehavaren. Paragrafen kan således t.ex. vara tillämplig även om överföringen från den som har överlåtit tillgångarna till kontoinnehavaren sker via ett institut. Enligt första stycket första punkten får överfö- ring av kontofrämmande tillgångar ske om de har förvärvats från den som har emitterat tillgångarna om avsikten är att tillgångarna ska bli investeringstillgångar senast den trettionde dagen efter den dag då de emitterades. Härige- nom ges kontoinnehavare möjlighet att delta i nyemissioner av t.ex. aktier eller obligationer som syftar till att de utgivna tillgångarna ska bli föremål för handel på sådan marknadsplats som gör att de ska anses vara investeringstillgångar. Överföring får även, enligt andra punkten, ske i samband med förvärv av teckningsrätter, fond- aktierätter, säljrätter eller liknande finansiella instrument från den som har emitterat tillgång- arna om förvärvet grundades på tillgångar som vid förvärvet förvarades på investeringsspar- kontot. Gemensamt för denna typ av finansiella instrument är dels att de ges ut av aktiebolag till dem som redan innehar aktier i bolaget, dels att mottagaren av instrumenten normalt inte förväntas vara aktiv på något sätt för att få förvärva dem. När instrumenten har getts ut kan handel med dem komma igång och de kan först därefter komma att betraktas som investerings- tillgångar. Överföring av förvärvade tecknings- rätter m.m. får bara ske i proportion till inneha- vet på det aktuella investeringssparkontot. Om kontoinnehavaren har 30 aktier i ett aktiebolag, som ger ut teckningsrätter, på investeringsspar- konto 1, 30 aktier i samma bolag på investerings- sparkonto 2 och 30 aktier i bolaget på sitt värde- papperskonto, får enbart en tredjedel av de förvärvade teckningsrätterna överföras till vardera investeringssparkonto. Av tredje punkten följer att överföringar får ske om kontoinnehavaren har förvärvat tillgång- arna som fusions- eller delningsvederlag i samband med fusion eller delning som leder till att bolaget vars aktier vid förvärvet förvarades på kontot upplöses. I sådana fall får vederlag i form av finansiella instrument som är kontofräm- mande tillgångar överföras i den utsträckning vederlaget är hänförligt till aktier som har förva- rats på kontot. Om kontoinnehavaren exempel- vis har förvarat 50 aktier i aktiebolaget A på investeringssparkontot och 50 aktier i samma bolag på ett värdepapperskonto, får bara hälften av det sammanlagda vederlaget som denne får vid en fusion eller delning som leder till att bola- get A upplöses överföras till investeringsspar- kontot. I 37 kap. 3 § IL finns en definition av termen fusion. Förevarande paragraf reglerar dock överföring vid olika typer av civilrättsliga förvärv. Det får därför anses framgå av samman- hanget att det inte är den inkomstskatterättsliga definitionen av fusion som avses här (jfr 2 §). Beträffande delning så förekommer detta uttryck inte i IL i förhållande till aktiebolag. Även för detta uttryck är det således den civil- rättsliga innebörden som är avgörande för tillämpligheten av paragrafen. I 23 kap. aktiebo- lagslagen finns bestämmelser om fusion av svenska aktiebolag och i 24 kap. samma lag om delning av svenska aktiebolag. Enligt fjärde punkten får överföring även ske om förvärvet var ett led i ett förfarande om andelsbyte och om tillgångarna förvärvades på grund av andelar som vid förvärvet förvarades på kontot. Liksom för överföring av fusions- och delningsvederlag gäller alltså vid överföring vid andelsbyte att bara så stor del av kontoinnehava- rens förvärvade tillgångar som är hänförlig till andelar på investeringssparkontot får överföras till kontot. Andelsbyte är ett skatterättsligt förfarande som definieras i 48 a kap. IL. Slutligen anges i femte punkten att överföring får ske i samband med förvärv genom utdelning på tillgångar som vid förvärvet förvarades på investeringssparkontot. På samma sätt som för överföringar enligt andra, tredje och fjärde punkterna gäller här att tillgångar som har förvärvats genom utdelning bara får överföras till investeringssparkontot i den utsträckning utdel- ningen härrör från tillgångar som vid förvärvet förvarades på kontot. Enligt 26 § ska utdelning på tillgångar som förvaras på ett investerings- sparkonto enligt huvudregeln överföras till inve- steringssparkontot. Av andra stycket framgår att kontofrämmande tillgångar som avses i 7 §, dvs. tillgångar som omfattas av ägarbegränsningen i denna paragraf och kvalificerade andelar, inte får överföras till investeringssparkontot med tillämpning av för- sta stycket 1. Vidare framgår av detta stycke att inte heller kontofrämmande tillgångar som har förvärvats på grund av kontofrämmande till- gångar som avses i 7 § eller sådana andelar som förvaras på ett investeringssparkonto med stöd av 18 § får överföras till kontot. Kontofräm- mande tillgångar som avses i 7 § får bara förvaras på kontot under den trettiodagarsfrist som stad- gas i 19 §. Kontofrämmande tillgångar som för- varas på ett investeringssparkonto med stöd av 18 § får förvaras på kontot till och med den sextionde dagen efter den dag då tillgångarna emitterades. Om kontoinnehavaren t.ex. får utdelning på sådana tillgångar som avses i andra stycket under trettiodagarsfristen respektive sextiodagarsfristen får utdelningen inte överföras till kontot. De tillgångar som får överföras enligt para- grafen får bara, så länge de är kontofrämmande tillgångar, förvaras på kontot under den över- gångsperiod som anges i 17 och 18 §§. För kontofrämmande tillgångar som avses i 7 § gäller bestämmelserna i 19 §. Paragrafen föranleds av förslaget i 6.13.2.15 om investeringssparkonto. Enligt paragrafen ska förvärv av finansiella instrument som ska förvaras på ett investerings- sparkonto betalas med tillgångar som förvaras på Det innebär att i de fall ersättning ska lämnas för de förvärvade tillgångarna ska ersätt- ningen tas från investeringssparkontot. Ersätt- ningen kan bestå i kontanta medel eller finansi- ella instrument eller båda. Om ersättningen utgörs av finansiella instrument, dvs. om det är fråga om ett byte, ses detta som en överlåtelse av de tillgångar som ersättningen utgör. För att sådan ersättning ska kunna lämnas till säljaren av de förvärvade tillgångarna krävs därför att förut- sättningarna i 22 § om överföring av finansiella instrument är uppfyllda. Paragrafen föranleds av förslaget i 6.13.2.17 om investeringssparkonto. I paragrafen föreskrivs att bara investerings- tillgångar och kontanta medel får förvaras på ett investeringssparkonto om inte något annat anges i 1719 §§. Undantagen i 1719 §§ är uttöm- mande. Bestämmelserna i 17 och 18 §§ gäller kontofrämmande tillgångar, utom kontofräm- mande tillgångar som avses i 7 §, medan 19 § bara gäller för kontofrämmande tillgångar som avses i 7 §. Av IL följer att kontofrämmande tillgångar som förvaras på kontot i strid med 17 § inte omfattas av schablonbeskattningen. Så fort tillgångar på ett investeringssparkonto förvaras på kontot i strid med 18 eller 19 § upphör kontot som investeringssparkonto enligt 28 §. Kontanta medel får förvaras på ett inve- steringssparkonto utan begränsning. Det gäller oavsett om det är fråga om svenska kronor eller utländsk valuta. Lagrådet har föreslagit att paragrafen, jämte den rubrik som föregår paragrafen, placeras i anslutning till definitionsbestämmelserna i lagen. Detta på grund av att bestämmelsen närmast har karaktär av definitionsbestämmelse. Regeringen anser dock att bestämmelserna i lagen om förva- ring av tillgångar på ett investeringssparkonto bör stå samlade. Det är därför inte lämpligt att flytta förevarande paragraf. Regeringen har därför inte följt Lagrådets förslag. Paragrafen föranleds av förslaget i 6.13.2.17 om investeringssparkonto. I paragrafen regleras under vilken period vissa kontofrämmande tillgångar får förvaras på ett investeringssparkonto. Av första stycket framgår att paragrafen omfattar såväl tillgångar som var investeringstillgångar när de överfördes till kontot, och som alltså under förvaringen på kontot har bytt karaktär till kontofrämmande tillgångar, som kontofrämmande tillgångar som har överförts enligt 14 § första stycket 25. De förstnämnda tillgångarna får förvaras på kontot till och med den sextionde dagen efter utgången av det kvartal under vilket tillgångarna blev kontofrämmande och de senare får förvaras på kontot till och med den sextionde dagen efter utgången av det kvartal under vilket de blev förtecknade på kontot. Detta innebär att de nu aktuella kontofrämmande tillgångarna ska avfö- ras från investeringssparkontot senast efter utgången av det kvartal under vilket tillgångarna först förvarades på kontot i egenskap av kontofrämmande till- gångar. Av 28 § framgår dock att investerings- sparkontot inte upphör enbart av den anled- ningen att kontofrämmande tillgångar förvaras på kontot i strid med förevarande paragraf. Av andra stycket följer att om kontofräm- mande tillgångar övergår till att klassificeras som investeringstillgångar får de förvaras på kontot på de villkor som uppställs i lagen för invester- ingstillgångar. Innebörden av detta är att om sådana kontofrämmande tillgångar som avses i första stycket byter karaktär till investeringstill- gångar så följer av 16 § att de får förvaras på investeringssparkontot tills vidare. Om de därefter på nytt blir kontofrämmande tillgångar gäller tidsfristen i första stycket eller, om de blir sådana kontofrämmande tillgångar som avses i 7 §, tidsfristen i 19 §. Paragrafen föranleds av förslaget i 6.13.2.17 om investeringssparkonto. I första stycket regleras hur länge kontofräm- mande tillgångar som har överförts till ett inve- steringssparkonto med stöd av 14 § första stycket 1, dvs. kontofrämmande tillgångar som från den dag då de emittera- des avses bli föremål för handel på viss mark- nadsplats, får förvaras på kontot. Sådana tillgångar får förvaras på kontot till och med den sextionde dagen efter den dag då de emitterades. Senast måste tillgångarna avföras från kontot. Av andra stycket följer att om tillgångar som avses i första stycket övergår till att klassificeras som investeringstillgångar under övergångsperi- oden får de förvaras på kontot på de villkor som uppställs i lagen för investeringstillgångar. Innebörden av detta är att om sådana kontofrämmande tillgångar som avses i första stycket byter karaktär till investeringstillgångar inom den frist som nämns där så följer av 16 § att de får förvaras på investeringssparkontot tills vidare. Om de därefter på nytt blir kontofrämmande tillgångar gäller tidsfristen i 17 § eller, om de blir sådana kontofrämmande tillgångar som avses i 7 §, tidsfristen i 19 §. Paragrafen föranleds av förslaget i 6.13.2.17 om investeringssparkonto. Av paragrafen framgår att kontofrämmande tillgångar som avses i 7 § ska avföras från kontot senast från det att de blev sådana tillgångar eller blev förtecknade på kontot. Tillgångarna ska avföras från invester- ingssparkontot inom denna tidsfrist även om de byter karaktär till investeringstillgångar eller andra kontofrämmande tillgångar. Paragrafen föranleds av förslaget i 6.13 om investeringssparkonto. Av första stycket framgår att en kontoinne- havare bara får överföra finansiella instrument som förvaras på ett investeringssparkonto till ett annat eget konto under de förutsättningar som framgår av 21 §. Av andra stycket följer att kontoinnehavaren bara får överföra finansiella instrument som förvaras på ett investeringssparkonto till någon annan under de förutsättningar som framgår av 22, 24 eller 25 §. Detta innebär att tillgångar bara får överföras till annan om de har överlåtits genom försäljning, byte eller liknande överlåtelse i enlighet med 22 § eller genom arv, testamente, gåva, bodelning eller liknande överlåtelse enligt 24 eller 25 §. Tillgångar på ett investeringsspar- konto som kontoinnehavaren är ägare till får således inte överföras till någon annan enligt förevarande stycke. Paragrafen föranleds av förslaget i 6.13.2.14 om investeringssparkonto. I paragrafen regleras uttömmande de överfö- ringar av finansiella instrument en kontoinneha- vare får göra från ett eget investeringssparkonto till andra egna konton. Enligt första punkten får en kontoinnehavare överföra investeringstill- gångar som kontoinnehavaren själv äger från ett investeringssparkonto till ett annat eget inve- steringssparkonto. Det följer av 12 § att de överförda tillgångarna får tas emot på det motta- gande investeringssparkontot. Vad gäller kontofrämmande tillgångar får de bara överföras mellan två egna konton i ett fall, nämligen det som anges i andra punkten. Här anges att konto- innehavaren får överföra kontofrämmande tillgångar från ett eget investeringssparkonto till ett annat eget konto som inte är ett investerings- sparkonto. Av paragrafen framgår motsatsvis att konto- innehavaren inte får överföra investeringstill- gångar till ett annat eget konto som inte är ett investeringssparkonto och att kontoinnehavaren inte får överföra kontofrämmande tillgångar till ett annat eget investeringssparkonto. Paragrafen föranleds av förslaget i 6.13.2.13 om investeringssparkonto. I paragrafen regleras uttömmande under vilka förutsättningar finansiella instrument som har överlåtits genom försäljning, byte eller liknande överlåtelser får överföras till någon annan än kontoinnehavaren. En tillämpning av paragrafen förutsätter alltså att överföringen sker till någon annan än kontoinnehavaren. Paragrafen omfattar exempelvis inte överföringar från investerings- sparkontot till den slutliga mottagaren som sker via ett annat konto som innehas av kontoinneha- varen. En sådan överföring ska anses vara en överföring mellan kontoinnehavarens egna konton. Härutöver förutsätter en tillämpning av para- grafen att kontoinnehavaren har överlåtit de aktuella tillgångarna genom försäljning, byte eller liknande överlåtelser i enlighet med första stycket. För att tillgångarna ska få överföras från investeringssparkontot krävs att överlåtelsen, dvs. äganderättsövergången, är fullbordad. Normalt torde en överlåtelse av tillgångar som förvaras på ett investeringssparkonto följas av en överföring av dessa tillgångar till förvärvarens konto. I paragrafen ställs dock inget krav på tidsmässigt samband mellan överlåtelsen och överföringen. Således finns inget hinder mot att överföringen sker först efter överlåtel- sen. I paragrafen ställs, med undantag av åttonde punkten, heller inget krav på att överföringen sker till det subjekt som har förvärvat tillgång- arna av kontoinnehavaren, utan paragrafen omfattar alla överföringar som sker till någon annan än kontoinnehavaren. Paragrafen kan således t.ex. vara tillämplig även om överföringen från kontoinnehavaren till den som har förvärvat tillgångarna sker via ett institut. De första sju punkterna i första stycket avser såväl överföring av investeringstillgångar som kontofrämmande tillgångar. Åttonde punkten reglerar endast överföring av investeringstill- gångar. Första och andra punkterna torde dock inte kunna bli aktuella för kontofrämmande tillgångar. Överföring får, enligt första stycket första punkten, ske av tillgångar som har överlåtits på en reglerad marknad eller en motsvarande mark- nadsplats utanför EES eller på en handelsplatt- form. Termerna reglerad marknad och handels- plattform definieras i VML. Av denna lag framgår att termerna avser marknadsplatser inom EES. I första punkten anges dock att även överlåtelse på en marknad utanför EES som motsvarar en reglerad marknad omfattas. Det innebär att investeringstillgångar som överlåts på marknadsplatser i t.ex. eller får överföras till förvärvaren om marknadsplatserna motsvarar en reglerad marknad. Omfattas gör däremot inte överlåtelser på en marknadsplats utanför EES som, utöver den omständigheten att den inte är hemmahörande inom EES, motsvarar en handelsplattform. Enligt andra punkten får överföring ske om kontoinnehavaren har överlåtit andelar i en inve- steringsfond på så sätt att fondandelarna löses in i fonden. Fondandelar får även överföras enligt övriga punkter i förevarande stycke om förut- sättningarna i respektive punkt är uppfyllda. Enligt tredje punkten får överföring ske om kontoinnehavaren har överlåtit tillgångarna direkt till den som har emitterat dem. Det inne- bär t.ex. att överföring kan ske av aktier eller obligationer som har överlåtits till aktiebolaget respektive företaget som har gett ut dessa. Av fjärde punkten framgår att överföring även får ske vid överlåtelse direkt till investeringsfö- retaget som vid överföringen förde investerings- sparkontot. Vidare får överföring ske, enligt femte punk- ten, vid överlåtelse till budgivaren om överlåtel- sen var ett led i ett offentligt uppköpserbju- dande. Sådana uppköpserbjudanden regleras i lagen (2006:451) om offentliga uppköpserbju- danden på aktiemarknaden. Överföring får, enligt sjätte punkten, även ske vid överlåtelse till köpande företag om avytt- ringen var ett led i ett förfarande om andelsbyte. Andelsbyte är ett skatterättsligt förfarande som definieras i 48 a kap. IL. Av sjunde punkten framgår att överföring av finansiella instrument får ske vid överlåtelse till majoritetsaktieägaren i ett bolag om avyttringen var ett led i ett förfarande om inlösen av mino- ritetsaktier i samma bolag. I 22 kap. aktiebolags- lagen regleras förfaranden genom inlösen av minoritetsaktier i svenska aktiebolag. Slutligen får finansiella instrument, enligt åttonde punkten, överföras om de har överlåtits till en annan kontoinnehavare om tillgångarna förs över till dennes investeringssparkonto. Kravet på att tillgångarna ska överföras till annans investeringssparkonto innebär att till- gångarna inte får lämna den schablonbeskattade sfären på sin väg till förvärvarens investerings- sparkonto, utan överföringen ska ske direkt mellan de två inblandade investeringssparkon- tona. 13 § första stycket 7 reglerar förvärvarens rätt att ta emot de överförda tillgångarna.