prop · GY03165d3 · 2011-09-20 00:00:00 — Med andra styckets formulering En granskningsledares beslut om bevissäkring eller betalningssäkring som ska prövas av förvaltningsrätten enligt särskilda bestämmelser avses enligt författningskommentaren beslut enligt 45 kap. 14 § och 46 kap. 16 §. Detta bör enligt Lagrådets mening tydliggöras i andra stycket. Vad granskningsledaren kan fatta beslut om enligt 46 kap. 16 § första stycket är att ta egendom i förvar. Motsvarande uttryckssätt bör användas i förevarande paragraf. Vidare bör orden som ska prövas av förvaltningsrätten utgå, eftersom beslut enligt 45 kap. 14 § första stycket och 46 kap. 16 § första stycket inte överprövas av förvaltningsrätten. I stället har granskningsledaren (45 kap. 14 §) respektive (46 kap. 16 §) att senast ansöka om bevissäkring respektive betalningssäkring hos förvaltningsrätten. Om sådan ansökan inte görs eller om förvaltningsrätten avslår ansökan ska omhändertagna handlingar och omhändertagen egendom lämnas tillbaka. Mot bakgrund av vad nu anförts föreslår Lagrådet att andra stycket ges följande lydelse: En granskningsledares beslut om bevissäkring enligt 45 kap. 14 § första stycket och beslut om ett ta egendom i förvar enligt 46 kap. 16 § första stycket får inte överklagas. 67 kap. 12 § Lagrådet hänvisar till det som anförts under 66 kap. 7 § när det gäller behovet av precisering av de olika punkterna. 67 kap. 16 § I paragrafen regleras möjligheten för den som ett beslut om preliminär A- skatt gäller att överklaga beslutet . I 66 kap. 14 § finns en motsvarande bestämmelse som gäller omprövning av beslut om preliminär A-skatt och därtill en särskild bestämmelse i 66 kap. 15 § som reglerar ett konkursbos och möjlighet att begära omprövning av ett beslut om preliminär A-skatt. Detta väcker frågan om det föreligger skäl att ge ett konkursbo och befogenhet att också överklaga beslut om preliminär A-skatt. Frågan bör belysas i det fortsatta lagstiftningsarbetet. 67 kap. 17 § Efter ordet skatteavdrag bör infogas för särskild inkomstskatt (jfr 66 kap. 16 §). 67 kap. 19 § Med hänvisning till vad ovan anförts under 66 kap. 18 § föreslår Lagrådet att det infogas en ny paragraf och rubrik till paragrafen med följande lydelse: Överklagande som lämnas till domstol 19 § Om ett överklagande kommer in till allmän förvaltningsdomstol ska domstolen sända överklagandet till och lämna uppgift om vilken dag överklagandet kom in till domstolen. Om Lagrådets förslag godtas kommer remissens föreslagna 1939 §§ att betecknas 2040 §§. 67 kap. 21 § De två första meningarna innehåller regler som förts över från 6 kap. 6 § andra och tredje styckena taxeringslagen. Regeln i den tredje meningen är däremot ny. I den sistnämnda bestämmelsen regleras det fall att omprövar det överklagade beslutet med det resultat att ett nytt beslut blir till nackdel för klaganden i en fråga som omfattas av överklagandet. Regeln har ansetts nödvändig därför att Regeringsrätten i RÅ 2008 ref. 37 har förklarat att skattemyndigheten saknar rätt att inom ramen för den obligatoriska omprövningen med anledning av ett överklagande fatta ett beslut som i förhållande till det överklagade beslutet är till nackdel för den skattskyldige. Däremot medger Regeringsrätten att skattemyndigheten är oförhindrad att fatta ett sådant beslut i ett omprövningsärende på eget initiativ. I remissen sägs att man velat undvika att omprövningen till följd av att den görs på initiativ ska ge upphov till ett beslut som måste bli föremål för nytt överklagande om det inte ska vinna laga kraft. Lagrådet anser att detta syfte är mycket lovvärt och att en regel härom kan antas komma att bidra till att en klagande inte gör rättsförluster. Det slags omprövning som görs på initiativ förutsätter inte att det redan föreligger ett beslut som överklagats. Den regel som föreslås i tredje meningen innehåller däremot denna förutsättning, vilket gör att regeln får ett naturligt samband med bestämmelsen i andra meningen. Enligt sin ordalydelse skulle andra meningen kunna omfatta även det fall att det nya beslutet helt eller delvis blir till klagandens nackdel (märk förutsättningen att beslutet ändras på annat sätt än vad klaganden begär). Vad som hindrar en tillämpning av regeln i andra meningen skulle enligt Regeringsrättens synsätt vara att omprövningen inte får leda till ett visst negativt resultat för klaganden. Från denna synpunkt sett kommer regeln i tredje meningen att klargöra att denna effekt av omprövningen inte ska spela någon roll. Det är också att märka att eftersom regeln i tredje meningen förutsätter att beslutet i fråga har överklagats bestämmelsen i 20 § om obligatorisk omprövning kommer att bli tillämplig i vilket fall som helst. härtill torde det vara lämpligast att formulera regeln i tredje meningen som ett förtydligande av bestämmelsen i andra meningen och således avstå från att försöka upprätthålla ett slags formellt samband med rättsinstitutet omprövning på initiativ. meningen skulle kunna ges följande lydelse: Även i det fall att omprövningen av det överklagade beslutet föranleder ett nytt beslut i en fråga, som omfattas av överklagandet, till nackdel för den som beslutet gäller, ska överklagandet anses omfatta det nya beslutet. 67 kap. 25 § Orden till nackdel för den som beslutet gäller har placerats så långt från sitt huvudord att betydelsen inte framgår tydligt. Bestämmelsen kan förslagsvis ges följande lydelse: Om det allmänna ombudet överklagar ett beslut i en fråga som har föranlett att skattetillägg har tagits ut, och överklagandet är till nackdel för den som beslutet gäller, ska ombudet även ta upp frågan om skattetillägg. 67 kap. 26 § Lagrådet föreslår att första punkten förtydligas och ges följande lydelse: Följande beslut av en förvaltningsrätt får inte överklagas: 1.beslut genom vilket prövats ett överklagande av beslut att avvisa en begäran om omprövning såsom för sent inkommen, och 67 kap. 27 § Lagrådet hänvisar till det som anförts under 66 kap. 7 § när det gäller behovet av precisering av de olika punkterna. Ny huvudrubrik till 67 kap. 3137 §§ Möjligen skulle det vara på sin plats att föra in en huvudrubrik före rubriken av talan med lydelsen: 67 kap. 32 § I punkten 3 andra stycket har de nuvarande orden utan olägenhet bytts ut mot orden utan problem. Ordet problem passar dock inte in i detta sammanhang, ty varje prövning av en fråga eller ett mål i en domstol innesluter problem av olika slag; att tala om en problemfri prövning är knappast möjligt. Om man nödvändigtvis ska ta bort ordet olägenhet, som just uttrycker vad det är fråga om, kan besvär vara ett bättre utbytesord än problem. Lagrådet vill dock påpeka att i en senare bestämmelse i 69 kap. 4 § används ordet olägenheter, men vill klargöra att det också här framstår som omöjligt att sätta in ordet 67 kap. 33 § Vad som anförts under 67 kap. 32 § om uttrycket utan problem gäller 67 kap. 38 och 39 §§ Vid föredragningen har framkommit att beslut enligt 39 § inte ska få överklagas och att detsamma avses gälla beslut om anstånd enligt 63 kap. 4 § andra stycket (se Lagrådets förslag till ett förtydligande av andra Med den utformning bestämmelsen i 38 § har omfattar den regeringens beslut enligt såväl 39 § som 63 kap. 4 § andra stycket. Däremot krävs en ny bestämmelse som avser förbud mot att överklaga beslut av den myndighet till vilken regeringen har delegerat Från systematisk synpunkt föreslås att nämnda överklagandebestämmelser regleras i 39 § i stället för i 38 §, vilket får till följd att remissens 39 § i stället bör betecknas 38 §. Lagrådet har anfört under 19 § i fråga om beteckningen av paragraferna. I 39 § i remissen regleras ändringar på grund av en bestämmelse i ett I paragrafen, liksom i rubriken till denna, anges både skatt Avgifter kan emellertid knappast förekomma i detta Orden eller avgift bör strykas i såväl paragrafen som De föreslagna paragraferna och rubrikerna till dessa skulle kunna ges Ändring i beslut om skatt på grund av skatteavtal 38 § Om en bestämmelse i ett skatteavtal som har ingått med en annan stat leder till att ett beslut om skatt ska ändras, får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer vidta sådan ändring. Beslut som inte får överklagas 39 § Beslut som meddelas av regeringen får inte överklagas. Detsamma gäller beslut som meddelas enligt 38 § och 63 kap. 4 § andra stycket av den myndighet regeringen bestämmer. 69 kap. 5 § Av första stycket följer att beslut om bevissäkring enligt 45 kap. 4, 5 och 12 §§ får verkställas utan att den som beslutet gäller har underrättats om inte har skett innan beslutet verkställs ska, enligt andra stycket, Bestämmelser om underrättelse av nämnda beslut om bevissäkring finns även i 45 kap. 16 §. I denna paragraf föreskrivs att den som ett beslut om bevissäkring gäller ska underrättas om Underrättelse får dock ske i samband med att åtgärden verkställs om det finns en påtaglig risk för sabotage om den som beslutet gäller underrättas i förväg. Enligt den nu aktuella paragrafen får dock underrättelse ske efter verkställigheten utan något krav på att det ska Nämnda förhållanden väcker frågan om hur nämnda bestämmelser förhåller sig till varandra och hur de ska tillämpas. Frågan bör klargöras i det fortsatta lagstiftningsarbetet. 69 kap. 8 § När en handling tas om hand får, enligt första stycket, även pärm, mapp eller liknande förvaringsmaterial tas med. uppgetts att det som anses som förvaringsmaterial inte omfattas av själva beslutet om omhändertagande av handlingar. handlingar bara tas om hand tillsammans med ett datamedium blir det, enligt författningskommentaren, om de elektroniska handlingarna inte kan kopieras på plats aktuellt att även ta hand om datamedia, t.ex. en hårddisk eller CD-skiva. Med andra ord är det, enligt kommentaren, i sådana fall nödvändigt att även ta om hand förvaringsmaterialet. anges där att var gränsen mellan själva den elektroniska handlingen och förvaringsmaterialet går är ofta svårt att fastställa, vilket dock spelar mindre roll eftersom förevarande paragraf medger att även förvaringsmaterial får tas med (s. 1137). Lagrådet gör dock inte samma bedömning utan anser att det är nödvändigt att i varje enskilt fall klargöra vad som är att anse som förvaringsmaterial och vilka handlingar som omfattas av ett beslut om omhändertagande, eftersom omhändertagandet omfattas av särskilda skyddsregler. Det vore från rättssäkerhetssynpunkt högst betänkligt att i detta sammanhang hänföra en hårddisk till Frågan bör klargöras i det fortsatta lagstiftnings- 69 kap. 12 § Första stycket innehåller en text som i huvudsak överflyttats från 26 § lagen om särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet. reglerna i 26 § har emellertid utelämnats. Det är regeln om att gransk- ningsledaren i samband med sitt beslut om återlämnande av omhändertaget material även ska beakta i vilken utsträckning detta behövs i bevishänseende i ärende eller mål om skatt [, tull] eller avgift. Åtgärden att stryka denna viktiga regel kan, enligt Lagrådets mening, lätt komma att ge fel signaler. 69 kap. 14 § När den egendom som avses i paragrafens första mening återlämnas är den inte längre betalningssäkrad. Valet av ordet betalningssäkrad förefaller också mindre lämpligt. Lagrådet föreslår att paragrafen i stället får följande lydelse: Om ett beslut om betalningssäkring upphävs, ska den egendom som beslutet avser lämnas tillbaka. Förvaltningsrätten eller kammarrätten får dock besluta att egendomen ska omfattas av betalningssäkring till dess att beslutet om upphävande har fått laga kraft. 69 kap. 15 § Tredje strecksatsen innehåller bl.a. en hänvisning till 4 kap. 29 § andra stycket utsökningsbalken. Sistnämnda bestämmelse inleds med orden Första stycket utgör ej hinder mot pantsättning av pantbrev. Hänvisningen är enligt Lagrådets mening svår att förstå. Det bör övervägas om hänvisningen ska omfatta även första stycket i 4 kap. 29 § utsökningsbalken, eller om hänvisningen till paragrafen helt kan utgå. 70 kap. 1 § Av bestämmelsen i andra stycket framgår inte uttryckligen att förutsättningen i punkten 2 första stycket (den betalningsskyldige har uppmanats att betala beloppet) också ska vara uppfylld. Om så skulle vara avsikten, skulle villkorsbisatsen i andra stycket kunna ges följande lydelse: om ett belopp på har varit obetalt trots att den betalningsskyldige har uppmanats att betala beloppet. 70 kap. 4 § I förtydligande syfte föreslås att paragrafen kompletteras med en hänvisning till 65 kap. 13 § andra stycket som reglerar hur räntan ska beräknas. 70 kap. 5 § I punkten 2 anges bl.a. att en fordran tas bort helt. Från språklig synpunkt vore det att föredra att de citerade orden ersattes med ordet undanröjs. 71 kap. 3 § Andra stycket bör inledas på följande sätt: Om fordran avser skatt eller avgift som ska betalas tillbaka enligt 64 kap. 2 § första stycket 2 a), får utmätning dock göras . Punkten 1 d) Bestämmelsen i andra strecksatsen bör i såväl vänstersom högerspalten rätteligen omfatta även mervärdesskattepliktiga förvärv. Lagrådet föreslår att vänsterspalten inleds med orden för förvärv och för händelser. Vidare föreslås att högerspalten får lydelsen skatt som avser förvärv och händelser som genomförs respektive inträffar efter utgången av 2011. När det gäller åtaganden enligt 23 kap. 6 § skatteförfarandelagen ska, enligt vad som framkommit vid föredragningen, lagen tillämpas första gången på försäkringsavtal som har ingåtts efter utgången av 2012. Lagrådet föreslår att detta regleras i en ny punkt ) som får följande lydelse: försäkringsavtal som har ingåtts efter Om förslaget godtas bör de följande föreskrifterna i punkten 1, dvs. g), h) och i) betecknas h), i) och j). Punkten 1 h) Lagrådet föreslår att föreskriften i högerspalten kompletteras och får följande lydelse: uppgifter som avser första kalendermånaden eller första kalenderkvartalet 2012 I första stycket bör från ikraftträdandet ersättas av från och med ikraftträdandet. Andra och tredje styckena bör lyda på följande sätt: Bestämmelsen i 49 kap. 10 § 2 ska tillämpas på åtgärder som den uppgiftsskyldige vidtar efter ikraftträdandet. Det som föreskrivs i första stycket c) gäller även skattetillägg på grund av att skatteavdrag, som ska göras efter utgången av 2011, inte har gjorts. Bestämmelsen kan med fördel ges följande lydelse: Bestämmelserna om skattekonton i 61 kap. 3 och 7 §§, om betalning av skatter och avgifter i 62 kap. 1016 §§, om anstånd med betalning av skatter och avgifter i 63 kap., om återbetalning av skatter och avgifter i 64 kap. och om återtagande av fordran från indrivning i 70 kap. 5 § ska tillämpas från och med ikraftträdandet. Punkten bör rätteligen omfatta även mervärdesskattepliktiga förvärv. Vidare föreslås att vissa preciseringar görs och att andra och tredje meningarna förtydligas på följande sätt: Den upphävda lagen gäller dock fortfarande för betalningssäkring som avser beskattningsår, redovisningsperioder, förvärv och skattepliktiga händelser som har avslutats, genomförts eller inträffat före den tidpunkt då skatteförfarandelagen enligt punkten 1 ska tillämpas . Den upphävda lagen gäller också fortfarande för skatter, tullar, avgifter, särskilda avgifter och ränta som inte ska tas ut enligt skatteförfarandelagen och som avser beskattningsår, redovisningsperioder, förvärv och skattepliktiga händelser som har avslutats, genomförts eller inträffat före utgången av 2011. I fråga om första stycket a) och andra stycket hänvisas i tillämpliga delar till vad som anförts under punkten 14. När det gäller första stycket hänvisas i tillämpliga delar till vad som anförts under punkten 14. Vid föredragningen har framkommit att den som före utgången av 2011 har gett in en skriftlig förbindelse enligt 13 kap. 1 § lagen om självdeklarationer och kontrolluppgifter ska vid ingången av 2012 anses ha gett in en förbindelse enligt skatteförfarandelagen. Vidare har uppgetts att motsvarande synsätt ska gälla i fråga om ett åtagande som har getts in enligt lagen om självdeklarationer och kontrolluppgifter före utgången av 2012. Lagrådet föreslår därför att föreskrifter av denna innebörd tas in i ett nytt tredje respektive fjärde stycke som får följande lydelse: Den som före utgången av 2011 har gett in en skriftlig förbindelse enligt 13 kap. 1 § lagen om självdeklarationer och kontrolluppgifter ska vid ingången av 2012 anses ha gett in en förbindelse enligt 23 kap. 5 §. Den som före utgången av 2012 har gett in ett åtagande enligt 3 kap. 2 § lagen om självdeklarationer och kontrolluppgifter ska vid ingången av 2013 anses ha gett in ett åtagande enligt 23 kap. 6 §. Enligt denna punkt ska lagen om deklarationsombud upphöra att gälla vid utgången av . Detta kommer att gälla bl.a. överklagandebestämmelserna i lagens 9 §. Om ett beslut, som meddelats , ännu inte vunnit laga kraft vid utgången av detta år, tycks det finnas behov av en övergångsbestämmelse om hur ett överklagande ska hanteras. Förslaget till lag om redovisning, betalning och kontroll av mervärdesskatt för elektroniska tjänster I paragrafen hänvisas till vissa bestämmelser i skatteförfarandelagen. I fråga om de uppräknade bestämmelserna bör vissa korrigeringar göras. Paragrafen föreslås få följande lydelse: Beslut om skatt enligt mervärdesskattelagen (1994:200) som redovisas enligt denna lag eller enligt motsvarande bestämmelser i ett annat EU-land omprövas enligt bestämmelserna i 66 kap. 28, 19, 21, 22 och 2729 §§, 30 § första stycket samt 3134 §§ skatteförfarandelagen (0000:000). I tredje stycket ska hänvisningen till 2 § i 67 kap. skatteförfarandelagen utgå. Andra stycket bör efter vissa korrigeringar ges följande lydelse: I fråga om överklagandet tillämpas bestämmelserna i 67 kap. 2 § andra stycket, 5 §, 6 § andra meningen, 12, 13 och 1925 §§, 26 § 1, 2737 §§ samt 39 § skatteförfarandelagen (0000:000). I punkten 13 hänvisas till bestämmelsen om återbetalning av skatter och avgifter i 64 kap. 10 § första stycket skatteförfarandelagen. För att uppnå en bättre överensstämmelse med ordalydelsen i sistnämnda bestämmelse föreslås att punkten ges följande lydelse: 13. överskott som inte har kunnat betalas tillbaka i 64 kap. 10 § första stycket, Förslaget till lag om ändring i kupongskattelagen 23 och 24 §§ Lagrådet har noterat att det i det remitterade förslaget inte finns någon bestämmelse om att ett beslut om föreläggande vid vite enligt 23 eller 24 § ska gälla (jfr 68 kap. 1 § skatteförfarandelagen). Om avsikten är att ett sådant beslut ska gälla utan hinder av förd talan krävs ett uttryckligt författningsstöd i kupongskattelagen. En sådan föreskrift kan antingen bilda en egen paragraf eller tas in som ett nytt andra stycke i nämnda paragrafer. Bestämmelsen i andra meningen i lagrådsremissens förslag till 24 § bör förtydligas och förslagsvis ges följande lydelse: Då gäller bestämmelserna om revision i 41 kap. och vitesföreläggande i 44 kap. skatteförfarandelagen (0000:000). Enligt förslaget ska andra stycket behållas oförändrat. Hänvisningen till den nya 24 § i dess helhet medför dock att ett beslut om vitesföreläggande som meddelas under en revision inte skulle bli överklagbart. Det får dock antas att avsikten inte varit att just detta slags beslut till skillnad från andra beslut om vitesföreläggande i skatteförfarandelagen skulle vara undantaget från överklagbarhet. Om antagandet är riktigt, bör andra stycket tillföras följande precisering i fråga om 24 §: beslut enligt 22 § första stycket och beslut om revision enligt 24 § får inte överklagas. När det gäller 4 § tredje stycket och 27 § sjunde stycket föreslår Lagrådet en ny föreskrift som klargör när bestämmelserna i sin nya lydelse ska tillämpas första gången och vad som gäller i fråga om förlängda respektive förkortade räkenskapsår. Den nya föreskriften, som bör bli punkten 3, kan ges följande lydelse: 3.De nya lydelserna av 4 § tredje stycket och 27 § sjunde stycket tillämpas på beskattningsår som börjar efter . De nya lydelserna tillämpas även på förlängda räkenskapsår som avslutas efter utgången av 2012 och på förkortade räkenskapsår som både påbörjas och avslutas . Om förslaget godtas bör remissens punkt 3 i stället bli punkten 4. Förslaget till lag om ändring i skattebrottslagen Om orden skatte- eller taxeringsrevision byts ut mot endast ordet revision, kommer den nödvändiga anknytningen till skatteförfarandet att gå förlorad. Någon precisering av vad för slags revision det är fråga om bör därför göras. Detta skulle kunna uttryckas på så sätt att efter ordet revision angavs som utförs av eller i förkortat skick av När det gäller 7 § andra stycket föreslås en föreskrift som tydliggör när den nya lydelsen ska tillämpas första gången och vad som gäller i fråga om förlängda respektive förkortade räkenskapsår. som bör bilda punkten 3 kan ges följande lydelse: 3.Den nya bestämmelsen i 7 § andra stycket tillämpas på beskattningsår som börjar efter . Bestämmelsen tillämpas även på förlängda räkenskapsår som avslutas efter utgången av 2012 och på förkortade räkenskapsår som både påbörjas och avslutas . Punkten 3 (det remitterade förslaget) Mot bakgrund av att Lagrådet föreslagit en ny punkt 3 bör punkten 3 i remissen bli punkten 4. Vidare föreslås att den får följande lydelse: 4.Bestämmelserna i 12 § i dess nya lydelse tillämpas på åtgärder som vidtas efter ikraftträdandet, oavsett när gärningen har begåtts. Förslaget till lag om ändring i fastighetstaxeringslagen 18 kap. 46 § För att underlätta tillämpningen av paragrafen föreslås att det i andra stycket anges vilket/vilka kapitel om förseningsavgift i skatteförfarandelagen som gäller i förevarande fall. Uttrycket debitering ---- av förseningsavgift är enligt Lagrådets mening mindre väl valt då detta uttryck inte förekommer i skatteförfarandelagen. 22 kap. 3 § Under föredragningen har framkommit att hänvisningen till 12 och 23 §§ i 67 kap. skatteförfarandelagen bör utgå och ersättas med en hänvisning till enbart 11 § i samma kapitel. Förslaget till lag om ändring i lagen om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter 3 a och 3 b §§ Bestämmelserna har i förslaget placerats under . Enligt Lagrådets mening är den valda placeringen mindre lämplig. Bestämmelsen i 3 a § skulle förslagsvis kunna placeras i en ny 40 a §, med egen rubrik. En möjlig placering av bestämmelsen i 3 b § kunde vara i en ny 35 a §. Förslaget till lag om ändring i lagen om skatt på ränta på skogskontomedel m.m. I andra stycket punkten 3 ska hänvisas även till 69 kap. 18 §. Förslaget till lag om ändring i lagen om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl. I första dels-satsen anges att 1223 §§ ska upphöra att gälla. Bestämmelserna i 13 och 22 §§ är emellertid redan upphävda. Vidare noteras att nuvarande 14 § föregås av endast en rubrik vilket får till följd att tredje dels-satsen bör utgå och paragrafen i stället ska tas in i andra dels-satsen. Lagrådet föreslår mot denna bakgrund att ingressen får följande lydelse: Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl. dels att 3 a, 6, 12 och 1421 §§ samt 23 § ska upphöra att gälla, dels att rubrikerna närmast före 3 a, 6, 12, 14, 19, 20, 21 och 23 §§ ska utgå, dels att 2 och 10 §§ samt rubriken närmast före 10 § ska ha följande lydelse. Förslaget till lag om ändring i mervärdesskattelagen 7 kap. 4 § I paragrafen hänvisas på två ställen till 2 kap. 10 a10 c §§ socialavgiftslagen. Hänvisningarna ska rätteligen lyda 2 kap. 10 a och 10 b §§ socialavgiftslagen. 9 kap. 11 § I första styckets fjärde mening bör orden av regeringen utgå, eftersom det i 65 kap. 3 § skatteförfarandelagen inte föreskrivs att basräntan fastställs av regeringen. 9 a kap. 11 § I första stycket hänvisas till 26 kap. skatteförfarandelagen, vilket bär rubriken och endast till viss del innehåller bestämmelser om redovisningsperioder. Eftersom inte hela kapitlet avses, borde de aktuella paragraferna anges. Lagrådet föreslår därför att hänvisningen ges lydelsen 26 kap. 1016 §§. 20 kap. 6 §