prop · GY03144 · 2011-01-01 00:00:00 — Vid saluföring av sälprodukter som är resultatet av sådan tillåten skyddsjakt i land utanför EU får inte heller i detta fall sälprodukten saluföras till ett pris som är högre än att det täcker jägarens kostnader. Ett par remissinstanser har pekat på att det är förenat med svåra rättsliga tolkningar att fastställa gränser för vad som i enskilda fall ska betraktas som legitim saluförsel. Bland annat har framhållits att det är oklart hur man ska se på vinstförbudet och vilka kostnader som jägaren ska kunna ta ut ersättning för. Även frågan om hur sälar som fångats och dött i fiskeredskap ska klassificeras har lyfts fram. Regeringen har för- ståelse för dessa synpunkter. Det bör dock vara en fråga för tillsyns- myndigheten att i den utsträckning det behövs komma med vägledning i dessa frågor för att få en enhetlig tillämpning hos länsstyrelserna vid utfärdande av intyg. I det enskilda fallet får den rättsliga bedömningen göras av domstol. I sista hand görs den slutliga tolkningen av EU- domstolen. Artikel 3 i och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 är inte begränsad till saluföring som sker i näringsverksamhet utan gäller även privatpersoners, t.ex. jägares olagliga saluförande av sälprodukter. Såväl saluföring som sker i kommersiell verksamhet som privatpersoners saluförande bör därför kriminaliseras. Straffansvaret bör först och främst omfatta uppsåtligt saluförande av sälprodukter som strider mot artikel 3 i och rådets förordning (EG) nr 1007/2009. Syftet med förordningen är att inom unionen harmonisera reglerna för kommersiell verksamhet med sälpro- dukter och på så sätt förhindra störningar på den inre marknaden för de berörda produkterna, inklusive produkter som är likvärdiga med eller utbytbara mot sälprodukter. Om det skulle ställas krav på enbart uppsåt för ett straffbart handlande finns det en risk att regleringen blir tandlös, vilket skulle få till följd att förordningens krav på effektiva, proportio- nerliga och avskräckande sanktioner inte kan uppfyllas. Mot den bak- grunden och för att uppnå enhetlighet med smugglingslagens straffbe- stämmelser bör även oaktsamt handlande vara förenat med straffansvar. En överträdelse av artikel 3 bör förutsätta grov oaktsamhet. I den mån någon undgår ansvar för uppsåtligt brott genom att inte ha känt till saluföringsvillkoren bör denne i regel kunna anses ha varit grovt oaktsam. Det bör vidare kunna ställas krav på att den som yrkesmässigt importerar och saluför produkter som skulle kunna vara av säl, t.ex. oljekapslar där det är oklart om oljan över huvud taget härrör från säl, genom aktiva åtgärder försäkrar sig om att dessa inte är sälprodukter som är otillåtna att saluföra. En underlåtenhet att göra detta får i vart fall anses vara en straffbar oaktsamhet. Straffvärdet för att saluföra sälprodukter i strid mot Europaparla- mentets och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 kan bedömas motsvara böter. Resenärer tillåts enligt artikel 3.2 a att importera sälprodukter oavsett ursprung för sitt eller sin familjs personliga bruk. Däremot är det inte tillåtet att saluföra produkten med mindre än att det är en tillåten säl- produkt. En sådan saluföring omfattas av den föreslagna lagens straff- bestämmelse. Det är dock inte rimligt att varje obetydlig överträdelse av och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 ska leda till straffrättsligt ansvar. Ett undantag för ringa brott bör därför föras in i straffbestämmelsen. En gärning kan t.ex. vara att bedöma som ringa om en resenär saluför en enstaka produkt som tidigare tagits in med stöd av undantaget i artikel 3.2 a eller överlåter sådana sälprodukter till en begränsad krets i ett icke kommersiellt sammanhang. Straffbestämmelserna i den nya lagen bör vidare endast vara tillämp- liga i de fall inte samma gärning är belagd med straff i smugglingslagen eller jaktlagen. I är endast jakt på säl tillåten för att förhindra skador på fisket, s.k. skyddsjakt. Det innebär att annan jakt på säl utgör jaktbrott. Den som obehörigen tar befattning med en sådan säl som han vet eller har skälig anledning att anta har dödats eller åtkommits genom jaktbrott kan dömas för jakthäleribrott enligt 46 § jaktlagen. Straffet är böter eller fängelse i högst . Om brottet är grovt är straffskalan lägst fängelse eller högst fängelse . En jägares saluföring av en säl- produkt som härrör från olovlig jakt i kan därmed komma att omfattas av jaktlagen. I 12 § smugglingslagen föreskrivs likaledes om straff för olovlig be- fattning med smuggelgods för den som uppsåtligen emballerar, trans- porterar, förvarar, döljer, bearbetar, förvärvar, överlåter eller ingår avtal om upplåtelse av panträtt i en vara som varit föremål för bl.a. smugg- lingsbrott. Straffet är böter eller fängelse i högst . Om gärnings- mannen inte inser men har skälig anledning att anta att varan varit före- mål för brott döms till böter. brott medför inte ansvar. En impor- Prop. 2010/11:144 törs saluföring av otillåtna sälprodukter kan således komma att omfattas En förutsättning för att tillämpa jaktlagen och smugglingslagen är att det går att påvisa olaglig jakt respektive smuggling. Om en sälprodukt saluförs, t.ex. på en lokal marknad och produktens ursprung är oklart kommer därmed den nu föreslagna lagens straffbestämmelser i stället vara tillämpliga. Straff för överträdelse i samband med import Regeringens bedömning: Import av sälprodukter i strid mot Europa- parlamentets och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 omfattas av straffansvar enligt lagen (2000:1225) om straff för smuggling. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna berör inte frågan särskilt. Skälen för regeringens bedömning: En stor del av jakten av säl sker För att effektivt förhindra införsel av sådana sälprodukter till unionen som inte uppfyller villkoren i och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 är det viktigt att sådan import av sälpro- Enligt artikel 3.1 i och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 är det tillåtet att saluföra sälprodukter på unionsmarknaden endast om sälprodukterna härrör från inuiternas eller andra ursprungs- befolkningars traditionella jakt som bidrar till deras självhushållning. importerade produkter ska dessa villkor vara tillämpliga vid importtill- fället eller importstället. I artikel 3.2 b görs ett undantag från artikel 3.1 varför även sådana sälprodukter som är baserade på biprodukter från jakt som regleras i nationell lagstiftning och vars enda syfte är en hållbar förvaltning av resurser kan importeras. De får dock inte vara av sådan art eller förekomma i sådan mängd att det kan förmodas att de kommer att salu- föras i kommersiellt syfte. För det fall en sälprodukt förs in från tredje land i avsikt att sättas i fri omsättning på unionsmarknaden måste således något av dessa villkor Enligt artikel 7.6 i kommissionens förordning (EU) nr 737/2010 ska utfärdat intyg som åtföljer sådan sälprodukt som är tillåten att saluföra inom unionen uppvisas för att en tulldeklaration för övergång till fri omsättning ska godtas. ska behålla en kopia av intyget. Enligt artikel 3.2 a i och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 är även import av sälprodukter tillåten om den är av tillfällig art och uteslutande består av varor för resenärers eller deras familjers Sådana varor får inte vara av sådan art eller förekomma i sådan mängd att det kan förmodas att de importeras i kommersiellt I artikel 4 i kommissionens förordning (EU) nr 737/2010 anges närmare vilka krav som ställs för sådan import. Överträdelse av villkoren för import av sälprodukter omfattas av straffbestämmelsen i 3 § lagen (2000:1225) om straff för smuggling (smugglingslagen). I bestämmelsen föreskrivs straff bl.a. för den som för Prop. 2010/11:144 in en vara som omfattas av villkor för införsel och uppsåtligen bryter mot Straffet för smugglingen är böter eller fängelse i högst . Om brottet är ringa är straffet penningböter. Vid oaktsamhetsbrott krävs för ansvar enligt smugglingslagen grov oaktsamhet. Straffet är böter eller fängelse i högst . Om gärningen är ringa ska den inte medföra ansvar. I upplysningssyfte bör det i den nya lagen tas in en bestämmelse om att till den del och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 innehåller villkor som ska vara uppfyllda vid import av sälprodukter omfattas överträdelse av dessa villkor av straffansvar enligt smugglings- lagen. Regeringens förslag: Om det inte är uppenbart oskäligt ska följande egendom förklaras förverkad: en sälprodukt som varit föremål för brott enligt denna lag eller produktens värde, och utbyte av brott enligt denna lag. Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens för- slag. I promemorian framgår inte av lagtexten att sälprodukt som varit föremål för brott eller dess värde ska kunna förverkas. Remissinstanserna: Remissinstanserna berör inte frågan särskilt. Skälen för regeringens förslag: De grundläggande reglerna om för- verkande finns i 36 kap. (BrB). Där regleras bl.a. under vilka förutsättningar som förverkande får beslutas och mot vem som en talan om förverkande kan riktas. Enligt 36 kap. 1 § BrB ska utbyte av brott förverkas om det inte är uppenbart oskäligt. Utbyte av brott är både konkret egendom som någon kommit över genom brott och det till penningbelopp uppskattade värdet av vad som har åtkommits. I 36 kap. 2 § BrB finns regler om förverkande av hjälpmedel m.m. Bestämmelsen möjliggör även förverkande av egendom som frambragts genom brott, egendom vars användande utgör sådant brott samt egendom som någon annars tagit befattning med på ett sätt som utgör sådant brott förklaras förverkad. Istället för egendomen kan dess värde förklaras förverkat. I 36 kap. 3 § BrB finns bestämmelser som reglerar förverkande i vissa fall av föremål som riskerar att komma till brottslig användning. Bestämmelsen avser typiska brottsverktyg. Inom specialstraffrätten finns regler om förverkande som helt eller delvis ersätter reglerna i 36 kap. BrB. Här finns bl.a. regler som innebär att förverkande beslutas på annan grund eller riktas mot annan person än vad som är fallet enligt . Även om dessa regler ibland skiljer sig i olika avseenden från reglering så fungerar bestäm- melserna i som riktlinjer vid tillämpningen av de special- straffrättsliga reglerna. Genom en ändring 2005 i 36 kap. BrB gjordes reglerna om förver- kande i samband med brott generellt tillämpliga inom specialstraffrätten om det för brottet föreskrivs fängelse . Ändringen tog sikte Prop. 2010/11:144 på författningar som saknade bestämmelser om förverkande. positionen Utökade möjligheter att förverka utbyte av och hjälpmedel vid brott m.m. (prop. 2004/05:135 s. 97) bör för sådana brott som har ett straffmaximum eller lägre krävas särskilda skäl i de enskilda fallen för att bestämmelser om utbytesförverkande ska anses vara moti- verade. Eftersom brott mot och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 endast ska föranleda böter är regler om för- verkande inte direkt tillämpliga. Det måste därför finnas särskilda skäl som motiverar en förverkandebestämmelse i den föreslagna lagen. Sanktionerna för överträdelser vid import och bestämmelser om förverkande med anledning av sådan överträdelse finns i smugglings- lagen. Om det inte är uppenbart oskäligt ska enligt 16 § smugglingslagen följande egendom förklaras förverkad: vara som har varit föremål för brott enligt lagen eller en sådan varas värde, utbyte av brott enligt lagen och vad någon tagit emot som ersättning för kostnader i samband med ett brott enligt lagen eller värdet av det mottagna. Även i jaktlagen finns bestämmelser om förverkande vid jaktbrott och jakthäleri. Intresset av enhetlighet i förhållande till smugglingslagen och jaktlagen talar för att saluförande av sälprodukter i strid mot och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 bör förenas med möjlighet till förverkande i den föreslagna särskilda lagen. Eftersom det inte är tillåtet att saluföra sälprodukter på unionsmark- naden i andra fall än de som anges i artikel 3 i och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 är det angeläget att sådana säl- produkter som varit föremål för brott ska kunna förverkas. Förverkande är en särskild rättsverkan av brott och inte något straff. Förverkandet är emellertid en del av den samlade reaktionen på brottet. Utgångspunkten vid förverkande av utbyte är att den som har begått ett brott inte ska göra någon vinst på sin brottslighet. Den som eventuellt kan upp- komma vid otillåtet bedriven verksamhet bör därför kunna bli föremål för förverkande, trots att straffmaximum enligt den föreslagna lagen är böter. En motsvarande bestämmelse till smugglingslagens föreskrift om för- verkande av vad någon tagit emot som ersättning för kostnader i sam- band med ett brott enligt lagen, eller värdet av det mottagna bör däremot inte föras in i den föreslagna särskilda lagen om handel med sälpro- dukter. En förutsättning för förverkande av sådan kostnadsersättning är att mottagandet utgör brott. Främst avses fall när mottagandet utgör straffbar förberedelse till brott (jfr prop. 1999/2000:124 s. 154). I den nu föreslagna lagen straffbeläggs inte förberedelsebrott och förverkande av kostnadsersättning är därför inte aktuellt. Regeringens förslag: beslut om föreläggande enligt den nya lagen ska kunna överklagas hos allmän förvaltnings- Detsamma gäller tillsynsmyndighetens beslut att ta hand om och beslut om att förstöra en sälprodukt. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens I promemorian framgår inte tydligt att även tillsynsmyndighetens beslut att förstöra en sälprodukt ska kunna överklagas. Remissinstanserna: Remissinstanserna tillstyrker eller lämnar försla- get utan erinran. Kammarrätten i menar att det kan övervägas att beslut ska kunna överklagas enligt motsvarande instansordning som gäller enligt artskyddsförordningen (2007:845) och . Skälen för regeringens förslag: beslut om föreläggande eller förbud är av sådan art att de måste kunna överklagas Detsamma gäller tillsynsmyndighetens beslut om att ta hand om och beslut om att förstöra en sälprodukt som saluförts eller som är avsedd att saluföras på unionsmarknaden i strid mot artikel 3 i Europa- parlamentets och rådets förordning (EG) nr 1007/2009. I avsnitt 6 har bedömningen gjorts att det inte är lämpligt att ta in de nya bestämmelserna i artskyddsförordningen (2007:845) utan att dessa bör införas i en ny lag. Av detta följer att inte heller den instansordning som föreskrivs i är aktuell för överklaganden av tillsyns- besluten i den nu föreslagna lagen. Överklaganden bör istället ske till I enlighet med vad som i allmänhet gäller för likartade mål bör det dessutom krävas prövningstillstånd vid över- klagande till kammarrätten. Bestämmelser om detta bör föras in i den nya Regeringens förslag: Lagen om handel med sälprodukter ska träda i kraft . Promemorians förslag: I promemorian föreslås att lagen om handel med sälprodukter ska träda i kraft . Remissinstanserna: Remissinstanserna berör inte frågan särskilt med undantag för som anför att de svenska reglerna bör antas utan dröjsmål. Skälen för regeringens förslag: Den föreslagna lagen kompletterar och rådets förordning (EG) nr 1007/2009. Enligt artikel 6 i denna EU-förordning åläggs medlemsstaterna att införa regler om sanktioner för överträdelser av förordningen och att se till att bestämmelserna efterlevs. Artikel 3 i EU-förordningen ska enligt artikel 8 tillämpas då även de nationella kompletterande bestämmelserna ska anmälas till kommissionen. Mot denna bakgrund bör den föreslagna lagen träda i kraft möjligt vilket bör vara . 12.1Lagens syfte och alternativa lösningar Förslaget innehåller bestämmelser om tillsyn och straff som kompletterar och rådets förordning (EG) nr 1007/2009. Medlems- staterna åläggs i denna EU-förordning att fastställa bestämmelser om sanktioner och att vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att bestäm- melserna efterlevs. En reglering är alltså nödvändig eftersom det annars finns risk för att Europeiska kommissionen inleder ett överträdelse- förfarande mot . Det ställs i och rådets för- ordning (EG) nr 1007/2009 inte något uttryckligt krav på att utse en särskild tillsynsmyndighet. Bedömningen har dock gjorts att detta är nöd- vändigt för att tillförsäkra ett effektivt efterlevande av EU-förordningen. Det bidrar också till ökad tydlighet att peka ut en särskild tillsynsmyn- dighet. Regeringens bedömning: De kostnader som uppstår för länsstyrel- serna och är ringa och ryms inom befintliga anslag. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna har tillstyrkt be- dömningen eller lämnat den utan erinran. Av de berörda länsstyrelserna anser något fler än hälften att medel bör tillföras dem för uppgiften att Arbetsbördan och därmed kostnaden för denna uppgift bedöms av ett flertal länsstyrelser som svår att uppskatta. anför att dess anslag bör ökas med eftersom ska tillföras medel om högst från framhäver att en sådan ökning av verkets anslag bör genomföras även för åren efter 2011 med hänsyn taget till utfallet av kostnader . Skälen för regeringens bedömning: I skjuts inom ramen för skyddsjakt ett mindre antal sälar , varav flertalet tas om hand av Det är alltså endast ett fåtal sälar från denna jakt som kommer ut på unionsmarknaden och där behov av intyg utfärdade av Någon inspektion av fälld säl eller sälprodukt innan utfärdande av intyg förutses inte. Uppgift om fälld säl vidarebefordras från till och ett eventuellt intyg får i första hand stämmas av mot rapporterad fälld säl. finns som bilaga till kommissionens förordning (EU) nr 737/2010. bakgrund av det ringa antal sälar som det rör sig om bör de berörda länsstyrelserna kunna utföra uppgiften att utfärda intyg inom ramen för Länsstyrelsernas kostnader för uppgiften bör emellertid Med beaktande av att endast ett fåtal intyg kommer att utfärdas av länsstyrelserna och då importen av sälprodukter till från tredje land är begränsad bör även kunna agera kontrollmyn- Prop. 2010/11:144 dighet för utfärdade intyg inom ramen för befintliga anslag. Mot bakgrund av de få sälprodukter som kommer att saluföras i bör uppgift som tillsynsmyndighet enligt den nya lagen inte heller bli särskilt resurskrävande. Även denna uppgift bör kunna utföras inom ramen för nuvarande anslag. Regeringens bedömning: bör tillföras medel motsvarande uppkomna kostnader med anledning av bestämmelserna i parlamentets och rådets förordning (EG) nr 1007/2009. Kostnaderna bör belasta anslaget 1:9 under utgiftsområde 23. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna: Remissinstanserna har i allmänhet inte något att erinra mot bedömningen. gör samma bedömning som i pro- memorian gällande ökade kostnader för . Skälen för regeringens bedömning: De nya reglerna om import i förordningen (EG) nr 1007/2009 om handel med sälprodukter och de genomförandebestämmelser och sanktionsregler som föreslås komplet- tera förordningen kommer att beröra . Den som vill föra in en sälprodukt på unionsmarknaden ansvarar för att se till att ett intyg åtföljer produkten. Detta moment innebär alltså inte något extra arbete för . uppskattar att det maximalt kan komma att krävas drygt 5 000 dokumentkontroller för att urskilja sändningar som kan innehålla produkter av säl. Merparten av dessa kon- troller kommer att ske längs gränsen till . sker inte någon automatklarering av importärenden vid gränsen utan transportören måste stanna och lämna en deklaration samt fordonsanmälan. Varje kontroll beräknas ta maximalt i genomsnitt. Med stor sannolikhet kan kontrollen gå snabbare eftersom nödvändiga handlingar ska finnas på plats vid tillfället för kontroll. På grund av stor osäkerhet i beräkningarna av antalet nödvändiga kontroller av försändelser med sälprodukter bör medel inte direkt tillföras det anslag som disponeras av . Uppkomna särkostnader för gjorda kontroller får i stället ersättas halvårsvis mot kostnadsredovisning till , förslagsvis dock högst . Ersätt- ningen ska belasta anslaget 1:9 under utgiftsområde 23. då förordningen har tillämpats bör en noggrannare uppskattning av kostnaderna kunna tas fram. Baserat på denna uppskatt- ning kan en omfördelning av anslagsmedel till genomföras för att gälla . Med utgångspunkt från den lista med tullkoder, s.k. taricnummer, för sälprodukter som har utarbetats hos kommissionen kommer att kunna göra bedömningen av vilka taricnummer som föranleder störst möjlighet att hitta rätt ärende. Genom denna prioritering utifrån ett risk- perspektiv kommer färre antal ärenden att falla ut för kontroll och där- Prop. 2010/11:144 med resultera i en lägre totalkostnad. I kommissionens förordning (EU) nr 737/2010 finns ytterligare be- stämmelser som påverkar såsom skriftlig anmälan av import av sälprodukt , arkivering av kopior på intyg och kontakt med behörig myndighet om det råder tvivel om intygs äkthet. Med den begränsade ärendemängd som kan komma i fråga kommer dessa regler inte att leda till något nämnvärt merarbete. kostnadsberäkning omfattar inte kostnader för eventuella brottsutredningar. Antalet brottsutredningar till följd av bestämmelserna i förordningen torde dock bli mycket få. bedöms klara den brottsutredande uppgiften utan resursförstärkning. Regeringens bedömning: Förslagen medför endast marginella eko- nomiska konsekvenser för Polisen, och domstolar. De kostnadsökningar som uppstår kan rymmas inom ramen för befintliga anslag. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- ning. Remissinstanserna: Remissinstanserna har i allmänhet inte något att erinra mot bedömningen. Förvaltningsrätten i gör i likhet med utredningen bedömningen att antalet mål i domstol kommer att bli få och att det inte behövs resurstillskott för dessa. Det bör dock uppmärk- sammas att många mindre måltyper tillförs domstolarna utan resurs- tillskott vilket sammantaget föranleder ett behov av att se över resurstill- delningen. Skälen för regeringens bedömning: Den nya bestämmelsen om straffansvar i lagen om handel med sälprodukter innebär nya brott för polis och åklagare att hantera och nya ärenden vid de allmänna dom- stolarna. Antalet anmälningar och överträdelser av och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 som kan leda till polisanmälan med påföljande brottsutredning kommer dock sannolikt att bli mycket få. De aktuella bestämmelserna innebär således en mycket liten belastning på rättsväsendets myndigheter, polis, och domstolar. Kostnaderna bör kunna bäras av de berörda myndig- heterna inom ramen för oförändrade anslag. Antalet överklaganden till allmän förvaltningsdomstol med anledning av tillsynsmyndighetens beslut om föreläggande och förbud respektive beslut om att ta hand om och beslut om förstörande av en sälprodukt bedöms också bli mycket litet och kostnaderna bör likaledes kunna bäras av domstolarna inom ramen för oförändrade anslag. Lag om handel med sälprodukter I paragrafen klargörs att lagen kompletterar och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 om handel med sälprodukter samt att de begrepp som används i lagen har samma betydelse som i denna EU-förordning. I paragrafen föreskrivs att ska utöva tillsyn över efterlevnaden av och rådets förordning (EG) nr 1007/2009. I paragrafen anges vilka befogenheter som tillsynsmyndigheten har. kan enligt paragrafen i den utsträckning som behövs för tillsynen enligt punkten 1 begära att få upplysningar och ta del av handlingar. Enligt punkten 2 har myndigheten även rätt till tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen där det kan antas att produkter som är eller kan vara av säl bjuds ut till försäljning eller förvaras i försäljningssyfte och där göra undersökningar och ta prover. Uttrycket försäljning är vidare än saluföra som definieras i Europa- parlamentets och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 och som endast omfattar det första tillhandahållandet på unionsmarknaden.