prop · GY03165 · 2011-09-20 00:00:00 — För juridiska personer med brutet räkenskapsår som beskattningsår ska skatteförfarandelagens bestämmelser om preliminär skatt tillämpas första gången på beskattningsår som börjar . ska alltså skatteförfarandelagens bestämmelser om beräkning och betalning av preliminär skatt för beskattningsår tillämpas även i fråga om beskattningsår som har påbörjats men avslutas efter nämnda datum om inte en särskild övergångsbestämmelse införs. En sådan bestämmelse behövs dock enligt regeringens mening eftersom ett företag inte ska behöva betala preliminär skatt för två beskattningsår . Mot denna bakgrund föreslår regeringen att ska pre- liminär skatt betalas enligt skattebetalningslagen för de månader som återstår av beskattningsåret vid ingången av (förkortat inkomstår). Den som t.ex. har räkenskapsåret den 1 maj 2011den som beskattningsår ska alltså betala preliminär skatt enligt skattebetalningslagen för det förkortade inkomståret den 1 januariden . ska preliminär skatt betalas enligt skatteförfarandelagens bestämmelser. Av förenklingsskäl bör inte någon ny beräkning göras för det förkortade inkomståret utan debiteringen bör utan uppräkning baseras på föregående års debitering av preliminär skatt. Aktuella övergångsbestämmelser finns i punkten 19. Tillämplig lagstiftning samt tidpunkterna för deklaration och betalning av slutlig skatt framgår sammanfattningsvis av följande tabell. Övergången kommer att innebära en ökad belastning för revisions- byråer och andra som lämnar deklarationshjälp under slutet av och . Den ökade arbetsbelastningen infaller dock utanför de perioder då övriga företag och enskilda ska lämna inkomstdeklaration och bör därför kunna hanteras. För den som t.ex. har räkenskapsåret den 1 maj 2011den innebär övergången att betalningen av slutlig skatt avser ett beskattningsår för vilket preliminär skatt bara har betalats . När det däremot gäller betalningen har preliminär skatt betalats för hela beskattningsåret. Den slutliga skatten ska alltså i huvudsak redan vara betald. Flera remissinstanser har förordat en längre betalningsfrist övergångsvis för betalning av slutlig skatt än de som utredningen har föreslagit. 21 Förfallodagen är angiven under förutsättningen att fattar beslut i slutet av tidsfristen. Om beslut fattas tidigare kommer också förfallodagen att infalla tidigare. Betalningsfristen räknas för beslut om slutlig skatt och är alltid minst (16 kap. 6 § SBL och 62 kap. 8 § SFL). Med hänsyn till att regeringen har föreslagit att betalningsfristen även Prop. 2010/11:165 fortsättningsvis generellt ska vara minst (se avsnitt 19.6.3) anser regeringen att några särskilda övergångsbestämmelser inte behövs. De skattekrediter som det nuvarande systemet leder till måste avvecklas och enligt regeringens bedömning finns det inte skäl att göra den processen längre. Det föreslagna införandet innebär att de nya bestämmelserna träder i kraft och får genomslag fullt ut först , respektive beroende på vilket brutet räkenskapsår som tillämpas. Några förslag för att underlätta övergången För att underlätta övergången från dagens ordning med F-skattsedel och F-skattebevis till skatteförfarandelagens ordning med godkännande för F-skatt föreslås att den som vid utgången av har en F-skattsedel ska vid ingången av anses vara godkänd för F-skatt enligt 9 kap. 1 § SFL. En liknande bestämmelse föreslås för dem som är registrerade som deklarationsombud enligt lagen (2005:1117) om deklarationsombud. Som redan har sagts ska det av förenklingsskäl bara finnas ett skattekontosystem. För att underlätta över- gången ytterligare föreslår regeringen att de nya och något generösare reglerna om anstånd i skatteförfarandelagen ska gälla från och med ikraftträdandet, dvs. även för skatter och avgifter som avser redovisningsperioder som har avslutats före ikraftträdandet och för beskattningsår som har påbörjats före . Detsamma gäller de åtgärder som regeringen föreslår i avsnitt 19.5 och 21.2 för att motverka s.k. skattebyten. Aktuella övergångsbestämmelser finns i punkterna 58 och 11. Regeringen föreslår att skatteförfarandelagen ska tillämpas första gången på beskattningsår som börjar och på redovisnings- perioder som börjar . Det innebär inte bara att skatten eller avgiften ska redovisas och betalas enligt äldre bestämmelser utan även att skattetillägg och förseningsavgift avseende sådana år och perioder ska följa äldre regler. Några undantag bör dock göras för att de lindringar av sanktionssystemet som regeringen föreslår ska få genomslag . Detta gäller undantaget från skattetillägg för oriktig uppgift som kan rättas med ledning av kontrollmaterial som normalt är tillgängligt för och som har varit tillgängligt för verket från utgången av beskattningsåret (49 kap. 10 § 1 SFL). Kontrollmaterial som normalt är tillgängligt för och som har varit tillgängligt för verket från utgången av beskattningsåret ska även beaktas vid beräkning av skattetillägg som tas ut vid skönsbeskattning (49 kap. 15 § första stycket 1 b SFL). Delvis befrielse från en särskild avgift ska kunna beviljas på annat sätt än till hälften eller en fjärdedel (51 kap. 1 § SFL). Även dessa lindringar bör få genomslag . Regeringen föreslår därför att ovan nämnda bestämmelser ska Prop. tillämpas från och med ikraftträdandet i fråga om uppgifter som ska lämnas efter ikraftträdandet. Bestämmelsen om rättelse på eget initiativ i 49 kap. 10 § 2 SFL är också generösare än nuvarande regler. Den bör också tillämpas på rättelser som den uppgiftsskyldige vidtar efter ikraftträdandet även om rättelsen avser uppgifter som har lämnats eller skulle ha lämnats före Regeringen föreslår att skatteförfarandelagen ska tillämpas på skatt som ska dras av från ersättningar som betalas ut efter utgången av 2011. Det innebär att de nya bestämmelserna om skattetillägg på grund av att skatteavdrag inte har gjorts ska tillämpas på skatt som skulle ha dragits Även för skatt som skulle ha dragits av tidigare bör den nya bestämmelsen om befrielse tillämpas. Bestämmelsen i 49 kap. 10 § 2 SFL om undantag från skattetillägg för den som på eget initiativ har lämnat uppgift om att skatteavdrag inte har gjorts, bör också tillämpas om åtgärden vidtas efter . Det gäller även om skatteavdraget skulle ha gjorts tidigare. Aktuella övergångsbestämmelser finns i punkten 10. Även vitesförelägganden enligt äldre bestämmelser ska få överklagas Regeringen föreslår i avsnitt 20.9 att vitesförelägganden i fortsättningen ska få överklagas. Motiveringen är att de effektivitetsskäl som låg bakom att ett överklagandeförbud infördes är giltiga och att den som har invändningar mot ett vitesföreläggande ska kunna få föreläggandet prövat utan att riskera att vitet döms ut. beslut enligt skatteförfarandelagen ska med vissa undantag gälla omedel- Möjligheterna att förhala processen genom att överklaga ett vitesföreläggande är därför begränsade. Eftersom besluten gäller omedel- bart förhalas processen bara om förvaltningsrätten beslutar att beslutet tills vidare inte ska gälla, s.k. inhibition. inte leda till inhibition och att överklaga bara i syfte att förhala går då Den nya möjligheten att överklaga vitesförelägganden bör få genom- slag direkt, dvs. även vitesförelägganden som meddelas enligt äldre lag- stiftning men efter ikraftträdandet av skatteförfarandelagen bör få över- För de fall föreläggandena inte gäller enligt den äldre lagen ska detta föreskrivas i övergångsbestämmelser till de ändringar som föranleds av att överklagandeförbudet slopas. får överklagas enligt aktuell lags bestämmelser om överklagande eller, om lagen inte innehåller några sådana bestämmelser, enligt för- valtningslagen (1986:223). Aktuella övergångsbestämmelse finns i punkterna 16 tredje stycket, 18 andra stycket, 21 andra stycket och 22 andra stycket. I avsnitt 20.2.3 gör regeringen bedömningen att skattenämnderna bör avskaffas och vid omprövning ersättas av en beslutsfattare (66 kap. 5 § SFL). De övergångsbestämmelser som Prop. 2010/11:165 regeringen har föreslagit innebär att skatteförfarandelagen ska tillämpas första gången på beskattningsår som börjar . Detta innebär, om inte en särskild övergångsbestämmelse införs att skattenämnderna måste finnas kvar vid kontor . Vid slutet av kan det dessutom antas bara förekomma ett fåtal ärenden som kräver medverkan av skattenämnd. Regeringen föreslår därför att bestämmelserna i taxeringslagen om skattenämnd och dess medverkan i skatteärenden inte ska gälla efter utgången av . I stället ska bestämmelserna i 66 kap. 5 § SFL om särskilt kvalificerad beslutsfattare tillämpas i tillämpliga delar. Aktuell övergångsbestämmelse finns i punkt 16 andra stycket. Skatteförfarandelagen, förkortad SFL, ersätter de tre stora skatteför- farandelagarna; taxeringslagen (1990:324), förkortad TL, skattebetal- ningslagen (1997:483), förkortad SBL, och lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter, förkortad LSK. Den ersätter också de lagar som innehåller bestämmelser inom skatteförfarandet om särskild dokumentationsskyldighet, tvångsåtgärder samt ersättning för kostnader i ärenden och mål. Bestämmelser i dessa frågor kommer i fortsättningen också att finnas i skatteförfarandelagen. Det innebär att bestämmelserna endast blir tillämpliga på skatter och avgifter som tas ut enligt skatteförfarandelagen, om inte något annat särskilt anges. Vissa av bestämmelserna ska dock även fortsättningsvis gälla för skatter, tull och avgifter som tas ut enligt andra lagar. För att det ska vara möjligt kompletteras respektive lag med hänvisningar till aktuella bestämmelser i skatteförfarandelagen. De skatter som inte kommer att omfattas av skatteförfarandelagen räknas upp i 2 kap. 1 § nämnda lag. Det gäller skatt enligt följande lagar: kupongskattelagen (1970:624), lagen (1984:404) om stämpelskatt vid inskrivningsmyndigheter, lagen (1990:676) om skatt på ränta på skogskontomedel m.m., tullagen (2000:1281), lagen (2004:629) om trängselskatt, och vägtrafikskattelagen (2006:227). Av 2 kap. 3 och 4 §§ SFL framgår att skatteförfarandelagen inte gäller för punktskattepliktiga varor i vissa fall och att den inte heller gäller för mervärdesskatt som ska redovisas och betalas enligt lagen (0000:000) om redovisning, betalning och kontroll av mervärdesskatt för elektroniska tjänster. Följdändringar som regeringen föreslår i denna proposition Regeringen lämnar i denna proposition inte förslag till alla de följdändringar som behöver göras när skatteförfarandereglerna samlas i Regeringen föreslår emellertid de följdändringar som behövs för att behålla möjligheten att bevilja ersättning för kostnader för ombud, biträde eller utredning samt att använda bevissäkring och betalnings- säkring för skatter, tull och avgifter som inte kommer att omfattas av Dessutom föreslår regeringen följdändringar för att förseningsavgift enligt fastighetstaxeringslagen (1979:1152) och transporttillägg som beslutas av enligt lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukter även fortsättningsvis ska kunna hanteras inom Regeringen föreslår också följdändringar som innebär att bestämmelser som inte får någon motsvarighet i skatteförfarandelagen förs över till Så är fallet med taxeringslagens bestämmelser om skattenämnd som förs över till fastighetstaxeringslagen och skatte- betalningslagens bestämmelser om bevarande av fakturor som förs över till mervärdesskattelagen (1994:200), förkortad ML. förfarandet med skattenämnd inom fastighetstaxeringsområdet. ändringen i mervärdesskattelagen förs skattebetalningslagens särskilda bestämmelser om bevarande av fakturor över till den lag som reglerar att fakturor ska utfärdas. Inkomstskattelagen (1999:1229), förkortad IL, har central betydelse på Regeringen föreslår därför i denna proposition följd- ändringar för denna lag. Följdändringar föreslås också för de lagar som tar över bestämmelser från författningar som ska upphävas. gäller för de lagar som ändå måste ändras för att bestämmelserna om ersättning för kostnader för ombud, biträde eller utredning, bevissäkring och betalningssäkring även fortsättningsvis ska gälla. Följdändringar som kommer att göras i det fortsatta lagstiftningsarbetet Det finns fler slag av följdändringar i andra lagar än dem som regeringen föreslår i denna proposition som behöver göras. ersätter hänvisningar till författningar som upphävs med hänvisningar till skatteförfarandelagen, tas inte med i propositionen. bestämmelse med en sådan hänvisning är 5 § lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader, enligt vilken bestämmelserna i taxeringslagen och skattebetalningslagen gäller för särskild löneskatt på Inte heller följdändringar i andra lagar som innebär att hänvisningar till en viss bestämmelse i en lag som upphävs ska ersättas med en hänvisning till motsvarande bestämmelse i skatteförfarandelagen, tas med i propositionen. Sådana bestämmelser finns i ett stort antal författningar, bl.a. i lagen (1995:575) mot skatteflykt och radio- och tv- lagen (2010:696). Ett tredje slag av följdändringar som inte omfattas av propositionen är de som är föranledda av att vissa begrepp och termer utmönstras och ersätts med en för hela förfarandeområdet gemensam begreppskatalog. Exempel på en sådan ändring är att termen taxeringsår byts ut. 2010/11:165 begrepp och termer som byts ut är taxering, inkomstår och själv- Dessa ändringar ska göras i ett stort antal lagar. Dessa nödvändiga ändringar kommer att föreslås i en separat proposition. 23.2Lagen om redovisning, betalning och kontroll av mervärdesskatt för elektroniska tjänster Regeringens förslag: Bestämmelserna om den särskilda ordningen för redovisning och betalning av mervärdesskatt i 10 a kap. skattebe- talningslagen (1997:483) ska med vissa justeringar tas in i en ny lag om redovisning, betalning och kontroll av mervärdesskatt för elek- troniska tjänster. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se betänkandet s. 1677 f.). Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft några invänd- ningar mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: kan en beskattningsbar person som inte är etablerad i eller annat EU-land välja att redovisa och betala mervärdesskatt för sådana tjänster som är elektroniska enligt 5 kap. 18 § 12 ML i de fall tjänsten tillhandahålls en icke beskattningsbar person som är etablerad, bosatt eller stadigvarande vistas i eller i ett annat EU-land. Denna särskilda ordning för redovisning och betalning av mervärdesskatt motsvarar den särskilda ordning som föreskrivs i artiklarna 357369 i rådets direktiv /112/EG om ett gemensamt system för mervärdesskatt av , benämnt mervärdesskatte- direktivet. Beskattningsordningen ska enligt rådets direktiv /8/EG tillämpas till och med . Avsikten är att medlems- staterna efter denna tidsperiod ska ha kommit överens om en ordning som bygger på långtgående tekniska lösningar. Den särskilda ordningen för redovisning och betalning av mervärdes- skatt har genomförts i svensk lagstiftning och har reglerats i 10 a kap. SBL. Skattebetalningslagen kommer att upphävas i samband med att skatteförfarandelagen införs. I förarbetena till skattebetalningslagen dis- kuterades aldrig om den särskilda ordningen borde regleras någon annanstans än i skattebetalningslagen. Att föra in reglerna i skattebe- talningslagen var en naturlig lösning eftersom de allmänna bestämmel- serna om redovisning och betalning av mervärdesskatt finns där. All mer- värdesskatt redovisas och betalas dock inte enligt bestämmelserna i skattebetalningslagen. Mervärdesskatt vid import av varor ska enligt 1 kap. 2 a § SBL betalas enligt tullagstiftningen. Sådan skatt föreslås inte heller omfattas av skatteförfarandelagen. Den som tillämpar den särskilda ordningen för att redovisa och betala mervärdesskatt berörs inte av de allmänna bestämmelserna om redovis- ning och betalning av skatt. Dessutom är det endast ett fåtal personer som använder den särskilda beskattningsordningen. Mot denna bakgrund är det svårt att se några administrativa fördelar Prop. 2010/11:165 med att föra över bestämmelserna om den särskilda ordningen för redovisning och betalning av mervärdesskatt till skatteförfarandelagen. Mot detta talar också att reglerna är tidsbegränsade. Regeringen föreslår därför att bestämmelserna om den särskilda ordningen ska tas in i en ny lag om redovisning, betalning och kontroll av mervärdesskatt för elektroniska tjänster. Innehållet i denna lag motsvarar i huvudsak bestämmelserna i 10 a kap. SBL. I 10 a kap. SBL finns hänvisningar till andra kapitel i skattebetalnings- lagen. Dessa ersätts med hänvisningar till motsvarande bestämmelser i skatteförfarandelagen. Skatteförfarandelagens bestämmelser har på grund av den översyn som har skett av bestämmelserna i skattebetalningslagen och andra förfarandebestämmelser i samband med överförandet till skatteförfarandelagen fått ett delvis ändrat innehåll. De paragrafer som inte har någon motsvarighet i 10 a kap. SBL och de som har fått ett i jämförelse med skattebetalningslagens bestämmelser ändrat innehåll, behandlas i kommentaren till respektive paragraf. 23.3Lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta Regeringens förslag: Särskild inkomstskatt för utomlands bosatta ska tas ut enligt bestämmelserna i skatteförfarandelagen. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se betänkandet s. 1703 f.). Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft några invänd- ningar mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Den som är bosatt utomlands och har inkomst av tjänst från ska beskattas enligt lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta, förkortad SINK. Med bosatt utomlands avses en fysisk person som är begränsat skattskyldig enligt inkomstskattelagen. Den särskilda inkomstskatten tas ut av den skattepliktiga inkomsten och är en definitiv källskatt. Skatten betalas i de flesta fall genom att den som betalar ut ersättningen gör ett skatteavdrag och betalar in skatten till . Fram till utgången av gällde skattebetalningslagen vid redovis- ning och betalning av skatt enligt SINK. Detta framgick av en uttrycklig bestämmelse i 1 kap. 1 b § SBL. I förarbetena till bestämmelsen uttalade regeringen att med redovisning och betalning av skatt (1023 kap. SBL) avsågs uppbördsbestämmelserna i en mer inskränkt mening (prop. 1996/97:100 del 1 s. 516 f.). Genom lagstiftning upphävdes dock 1 kap. 1 b § SBL och ersattes av hänvisningar i 21 § SINK till merparten av de bestämmelser som finns i 1023 kap. SBL (prop. 2004/05:19 s. 21 f. och 64 f.). Motivet för ändringen var att det inte längre skulle råda några tveksamheter om vilka bestämmelser i skattebetalningslagen som gällde i fråga om den särskilda inkomstskatten. I samband med att bestämmelserna om förfarandet för den särskilda inkomstskatten flyttades från skattebetalningslagen till 21 § SINK före- skrevs i 11 kap. 1 § andra stycket 7 SBL att beslut om betalningsskyldig- het för särskild inkomstskatt enligt SINK ska anses som beskattnings- beslut. I förararbetena anges att punkten infördes med anledning av den generella hänvisningen i 21 § SINK (prop. 2004/05:19 s. 66). Enligt gällande rätt är alltså inte förfarandet i skattebetalningslagen direkt tillämpligt på den särskilda inkomstskatten. Hänvisningen i 21 § SINK till skattebetalningslagens bestämmelser om skyldighet att lämna deklaration, beskattningsbeslut, utredning i skatteärenden, särskilda avgifter, inbetalning av skatt, anstånd med inbetalning av skatt, ränta, indrivning, omprövning och överklagande innebär dock att i praktiken tas den särskilda inkomstskatten ut enligt förfarandet i skattebetalnings- lagen. Det bör också nämnas att trots att det i 21 § SINK hänvisas till skatte- betalningslagens bestämmelser om deklarationsskyldighet i 10 kap. 9 § 2 SBL anges i nämnda paragraf att en skattedeklaration ska lämnas av den som har betalat ut sådan ersättning som skatteavdrag ska göras från enligt SINK. Redovisningsskyldigheten följer alltså direkt av skattebetalningslagen. Hänvisningen i 21 § SINK omfattar inte skattebetalningslagens kapitel om preliminär skatt och beräkning av arbetsgivaravgifter (49 kap.). Genom en hänvisning i 9 § SINK till 5 och 8 kap. SBL klargörs dock att om en utbetalare inte ska göra skatteavdrag för särskild inkomstskatt gäller bestämmelserna om skatteavdrag i skattebetalningslagen. Av 9 § SINK framgår även att vid beräkningen av underlaget för skatteavdrag ska förmåner värderas enligt bestämmelserna i 8 kap. 1417 §§ SBL. Hänvisningen i 21 § SINK omfattar inte heller skattebetalningslagens bestämmelser om ansvar för skatt och återbetalning av skatt (12 och 18 kap.). Skälet till det är att SINK har egna bestämmelser om detta (prop. 2004/05:19 s. 54). Bestämmelserna om återbetalning i SINK innehåller dock hänvisningar till några av skattebetalningslagens bestäm- melser om återbetalning. Skälet till att lagstiftningstekniken med hänvisningar valdes i SINK var att det var oklart med vad som avsågs med att skattebetalningslagen gäller vid redovisning och betalning av särskild inkomstskatt för utomlands bosatta. Det som ansågs tveksamt var om ordalydelsen redovisning och betalning även omfattade skattebetalningslagens bestämmelser om omprövning och efterbeskattning (prop. 2004/05:19 s. 53). Skatteförfarandelagen ska gälla för skatt med vissa undantag, som t.ex. vägtrafikskatt. Tillämpningsområdet anges genom att de skatter som ska undantas räknas upp. Om SINK inte undantas kommer alltså skatteför- farandelagen att gälla vid uttag av särskild inkomstskatt. En sådan reglering skapar inga oklarheter om huruvida bestämmelserna om omprövning och efterbeskattning i skatteförfarandelagen gäller för beslut om särskild inkomstskatt. Med hänsyn till det ovan sagda och till att det inte förefaller finnas några problem med att låta skatteförfarandelagen gälla för särskild inkomstskatt för utomlands bosatta undantas inte SINK från skatteför- farandelagens tillämpningsområde (se 2 kap. 1 § SFL). Beslut om att ta ut skatt enligt SINK ska i fortsättningen fattas enligt skatte- Prop. 2010/11:165 förfarandelagen. Eftersom skatteförfarandelagen redan innehåller bestämmelser om skatteavdrag och ansvar för skatt när skatteavdrag inte har gjorts med rätt belopp förs motsvarande bestämmelser i över till skatteförfarande- lagen. Regelverken hänger nämligen ihop och det finns därför fördelar med att regleringen ges i en lag i stället för två. I likhet med gällande rätt ska den skattskyldige själv redovisa och betala skatten om utbetalaren är hemmahörande i utlandet. Redovis- ningen och betalningen ska även i denna del regleras i skatteförfarande- lagen. Bestämmelsen i 17 § SINK ersätts därför av bestämmelser i 26 kap. 9 § SFL om att den som själv ska betala särskild inomskatt ska lämna en särskild skattedeklaration för varje skattepliktig ersättning. Bestämmelsen i 10 kap. 9 § SBL om att den som är skyldig att göra skatteavdrag för särskild inkomstskatt ska lämna skattedeklaration har flyttats över till 26 kap. 2 § SFL. Slutligen förs bestämmelserna om återbetalning över till skatteförfaran- delagen. Genom de ändringar som görs blir SINK en renodlat materiell lag, dvs. den kommer enbart att innehålla bestämmelser om vem som är skatt- skyldig, vilka inkomster som är skattepliktiga och skattesatsen. 23.4Lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl. Regeringens förslag: Särskild inkomstskatt för utomlands bosatta ar- tister m.fl. ska tas ut enligt skatteförfarandelagen. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se promemorian s. 15 f.). Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft några invänd- ningar mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Skattskyldiga enligt lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl., förkortad A-SINK, är fysiska personer som är bosatta utomlands och juridiska personer som är hemmahörande i utlandet och som uppbär enligt nämnda lag skattepliktig inkomst.