prop · GZ031 · 2011-09-20 00:00:00 — Ett system med skattereduktion för gåvor har inte tillämpats tidigare i , vilket innebär att det inte finns något statistikunderlag för en analys av förslagets fördelningseffekter. Eventuellt kommer höginkomsttagare att använda sig av reglerna i större utsträckning eftersom denna kategori generellt sett har mer resurser. Givandet är dock utbrett i alla inkomstgrupper och då relativt låga nivåer föreslås innebär det att även de som inte tjänar så mycket kan använda sig av reglerna till skillnad mot vad som bör ha blivit fallet om höga miniminivåer föreslagits. Att ett skatte- incitament ges genom skattereduktion i stället för genom avdrag leder till att marginal- skatteeffekter uteblir. Om skatteincitamentet i stället hade getts i form av ett avdrag skulle reglerna ha gynnat höginkomsttagare mer. Trots att det finns inkomstskillnader mellan män och kvinnor bör förslaget alltså inte på ett generellt plan gynna män i förhållande till kvinnor. Denna fråga kan eventuellt prövas när systemet med skattereduktion för gåvor varit i bruk en period. Det bör även tas i beaktande att undersök- ningar tyder på att det är fler kvinnor än män som ger gåvor till ideell verksamhet, åtminstone till hjälporganisationer. Mot den bakgrunden skulle det kunna antas att fler kvinnor än män kan komma att ges skattereduktion för gåvor. Detta är dock inte helt klart, eftersom frågan även hänger samman med till vilka ändamål kvinnor respektive män ger, samt hur stora belopp som ges. Det är med andra ord svårt att helt förutse konsekvenserna i detta avseende för kvinnor respektive män. Skattereduktionen för gåvor kommer att innebära ökade kostnader för för hanteringen av dels frågor om godkännande av gåvomottagare, dels själva skattereduktionen som sådan. Därutöver tillkommer kostnader för systemanpassningar, anpassning av blanketter och broschyrer samt andra informationsinsatser. kostnader för hanteringen av ansökningar om godkännande kan uppskattas till , vilket beräknas täckas genom uttaget av ansöknings- och årsavgifter. kostnader i övrigt kan uppskattas till i engångskostnader och i årliga kostnader. ekonomi behandlas i volym 2, utgiftsområde 3, avsnitt 3.4. Effekter för de allmänna förvaltningsdomstolarna Skattereduktionen för gåvor kommer att ge upphov till en viss ökning av arbetsbelastningen hos de allmänna förvaltningsdomstolarna, vilket i sin tur ökar domstolarnas kostnader. Det är svårt att beräkna storleken av ökningarna, bland annat eftersom den nu aktuella reformen inte har någon tidigare förebild. Domstolarnas kostnader kan beräknas uppgå till ca . Domstolarnas ekonomi behandlas i volym 3, utgiftsområde 4, avsnitt 2.6. remissammanställning finns tillgänglig i lag- stiftningsärendet (dnr Fi2011/1936). I detta avsnitt behandlas promemorians förslag om förlängning av lättnadsreglerna i förhållande till s.k. oäkta bostadsföretag. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Förslaget om förlängning av lättnadsreglerna i förhållande till s.k. oäkta bostadsföretag har inte remitterats till Lagrådet. Förslaget är av sådan enkel beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. 6.17.1.2 Överväganden och förslag Regeringens förslag: Lättnadsreglerna i förhål- lande till s.k. oäkta bostadsföretag förlängs till och med utgången av . Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som har yttrat sig tillstyrker eller har inget att erinra mot förslaget. , , och betonar att översynen av skattereglerna för oäkta bostadsföretag och dess medlemmar bör ske skyndsamt. Skälen för regeringens förslag: I propositio- nen 2005/06:40 Reformerade beskattningsregler 6.17Vissa bostadsbeskattningsfrågor för ägare i fåmansföretag föreslogs att bestäm- 6.17.1Lättnadsreglernas tillämpning på oäkta bostadsföretag 6.17.1.1 Ärendet och dess beredning För att möjliggöra en samlad behandling av skatteförslag med budgeteffekter i budgetpropo- sitionen remitterade Finansdeparte- mentet en promemoria med olika förslag, Vissa skattefrågor inför budgetpropositionen (dnr Fi2011/1936). Promemorian innehöll bland annat förslag om förlängning av lättnadsreglerna i förhållande till s.k. oäkta bostadsföretag. Promemorians lagförslag finns i bilaga 4, avsnitt 2. Förslagen har remiss- behandlats. En förteckning över remiss- instanserna finns i bilaga 4, avsnitt 3. melserna i 43 kap. IL om utdelning och kapital- vinst på andelar i onoterade företag skulle upp- hävas. antog dock skatteutskottets förslag att andelar i s.k. oäkta bostadsrättsföre- ningar inte skulle omfattas av de reformerade reglerna för onoterade företag (bet. 2005/06:SkU10, rskr. 2005/06:116). Lagtekniskt skedde detta genom en övergångsbestämmelse med innebörd att lättnadsreglerna tillämpas till och med utgången av för s.k. oäkta bostadsföretag (se punkt 2 i ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna till lagen [2005:1136] om ändring i IL). Utskottet ansåg att det var lämpligt att vänta med ett ställningstagande i avvaktan på den översyn av skattesituationen för de oäkta bostadsrättsföreningarna som regeringen, enligt vad utskottet hade erfarit, hade för avsikt att vidta. 2007/08:156 konstaterades att någon översyn av skattereglerna för bostadsrättsföre- ningar och andra bostadsföretag inte hade kom- mit till stånd. Regeringen ansåg att de äldre bestämmelser, som enligt den dåvarande regleringen skulle tillämpas till utgången av , borde fortsätta tillämpas i avvaktan på att en översyn av dessa skatteregler kunde genom- föras. Det bedömdes som lämpligt att tillämp- ningen skulle ske till och med utgången av 2011. antog regeringens förslag (bet. 2008/09:SkU3, rskr. 2008/09:5, SFS 2008:829). , , och har betonat vikten av att en översyn sker. Någon översyn av skattereglerna för bostads- rättsföreningar och andra bostadsföretag har ännu inte kommit till stånd. Lättnadsreglerna bör därför på nytt förlängas i förhållande till s.k. oäkta bostadsföretag i avvaktan på att en översyn av dessa skatteregler kommer till stånd. Det bedöms som lämpligt att de äldre bestämmelser som enligt nuvarande reglering ska tillämpas till och med utgången av , ska fortsätta tillämpas till och med utgången av . Förslaget föranleder ändring i punkt 2 i över- gångsbestämmelserna till lagen (2005:1136) om ändring i IL, se avsnitt 3.4. Kostnaden för att förlänga lättnadsreglerna beräknas uppgå till . Effekter för enskilda skattskyldiga Konsekvenserna av förlängningen av tillämp- ningen av lättnadsreglerna är i allt väsentligt positiva för berörda skattskyldiga. har haft att tillämpa bestämmelserna i det upphävda 43 kap. IL. Sammantaget bedöms de eventuellt ökade kost- nader som förslaget om förlängd tillämpning av 43 kap. medför rymmas inom befintliga anslag. Även de eventuellt ökade kostnaderna för de allmänna förvaltningsdomstolarna som kan föranledas av förslaget om förlängd tillämpning av det upphävda 43 kap. IL bedöms rymmas inom befintliga anslag. 6.17.2Höjt schablonavdrag vid andra- handsuthyrning av bostäder 6.17.2.1 Ärendet och dess beredning Inom utarbetades en promemoria innehållande förslag om höjt schablonavdrag vid andrahands- uthyrning av bostäder. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 5, avsnitt 1. Promemorians lagförslag finns i bilaga 5, avsnitt 2. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning av remissinstanserna finns i bilaga 5, avsnitt 3. En sammanställning av remiss- yttrandena finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr Fi2011/3575). Förslaget om höjt schablonavdrag vid andra- handsuthyrning av bostäder har inte remitterats till Lagrådet. Förslaget är av sådan enkel beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Innebörden av vissa begrepp vid inkomstbeskattningen Fastigheter delas i inkomstskattehänseende upp i privatbostadsfastigheter och näringsfastigheter. Med privatbostadsfastighet avses bland annat ett småhus med tillhörande mark, under förutsättning att småhuset är en privatbostad. En fastighet som inte är en privatbostadsfastighet anses som en näringsfastighet. Med privatbostad avses ett småhus, dvs. en byggnad inrättad till bostad åt en eller två familjer, som till övervägande del för en tvåfamiljsfastighet till väsentlig del används eller är avsett att användas av ägaren eller någon närstående till honom för permanent boende eller som fritidsbostad. Med privatbostad avses också en ägarlägenhet som till övervägande del används eller är avsedd att användas av ägaren eller någon närstående till honom för permanent boende eller som fritidsbostad. Som privatbostad räknas också en bostad som innehas av en delägare i ett privatbostadsföretag och som till övervägande del används eller är avsedd att användas av ägaren eller någon närstående till honom för permanent boende eller som fritidsbostad. avses i huvudsak en svensk ekonomisk förening eller ett svenskt aktiebolag vars verksamhet till klart övervägande del består i att åt sina medlemmar eller delägare tillhandahålla bostäder i byggnader som ägs av föreningen eller bolaget. För definitionen av privatbostad likställs med privatbostadsföretag en motsvarande utländsk juridisk person. En bostad som innehas med hyresrätt är däremot inte en privatbostad i den mening som avses i inkomstskattelagen. Bestämmelser om beskattning vid andrahandsuthyrning m.m. Bestämmelser om beskattning av ersättningar vid upplåtelse av privatbostadsfastigheter och privat- bostäder samt ersättningar när produkter från sådana fastigheter eller bostäder avyttras finns i 42 kap. 3032 §§ inkomstskattelagen (1999:1229). Samma bestämmelser gäller ersättningar när en bostad som innehas med hyresrätt (hyreslägenhet) upplåts. Enligt 42 kap. 30 § inkomstskattelagen ska ersättningar för nämnda upplåtelser respektive avyttringar redovisas i inkomstslaget kapital. Utgifter för upplåtelsen eller produkterna får inte dras av. I stället ska avdrag göras med ett fast schablonbelopp som uppgår till . Om ersättningen gäller upplåtelse får, enligt 42 kap. 31 § inkomstskattelagen, ytterligare avdrag utöver schablonbeloppet göras enligt följande. Vid upplåtelse av en privat- bostadsfastighet ska ett rörligt belopp som motsvarar av hyresintäkten dras av. För en bostad som innehas med bostadsrätt eller liknande besittningsrätt gäller att avdrag ska göras med ett belopp som motsvarar inne- havarens avgift eller hyra för den upplåtna delen, dock endast till den del avgiften inte motsvarar kapitaltillskott till föreningen eller bolaget. Vid upplåtelse av en bostad som innehas med hyresrätt gäller att avdrag ska göras med den del av upplåtarens hyra som avser den upplåtna delen av bostaden. Avdraget får inte i något fall vara högre än intäkten. Av 42 kap. 32 § inkomstskattelagen framgår att de ovan angivna bestämmelserna inte gäller vid upplåtelse till ett svenskt handelsbolag av en delägare i handelsbolaget eller av en närstående Bestämmelserna gäller inte heller vid upplåtelse till den skattskyldiges arbetsgivare, en arbetsgivare till någon som är närstående till den skattskyldige eller till någon som kan anses ingå i samma intressegemenskap som en sådan arbetsgivare. I dessa fall ges i stället ett skäligt avdrag för den skattskyldiges faktiska utgifter för upplåtelsen. Regeringens förslag: Schablonavdraget vid upplåtelse av privatbostadsfastighet, privatbostad eller hyresrätt höjs från till . Av förenklingsskäl gäller höjningen även schablonavdraget vid försäljning av produkter från den egna bostaden. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Kammarrätten i , Förvaltningsrätten i , Statskontoret, , , , , , , , , och allmännyttiga bostadsföretag har inget att anmärka mot förslaget. i , , och tillstyrker förslaget. Fastighetsägarna anför att organisationen välkomnar åtgärder som bidrar till en bättre fungerande bostadsmarknad och ett bättre utnyttjande av det befintliga beståndet. tillstyrker förslaget men gör bedömningen att effekterna inte kommer att bli särskilt påtagliga. Förbundet anser att schablonavdraget bör ersättas med en regel som innebär att alla hyresintäkter från uthyrning av upp till halva bostadsytan ska vara skattefria. välkomnar förslaget men anser att andrahands- uthyrning av upp till halva bostaden ska vara skattefri. ställer sig positiv till förslaget men anför att det behövs fler och större satsningar för unga på bostadsmarknaden. (SBC) har i och för sig inget att erinra mot förslaget även om föreningen inte tror att det har någon som helst effekt på viljan att hyra ut i andra hand. Enligt SBC:s uppfattning bör sådan uthyrning vara helt befriad från skatt då det är fråga om permanent- bostad. bedömer att den önskvärda effekten om en ökad andrahandsuthyrning inte kommer att uppnås i tillräcklig omfattning. Företagarna anser att satsningen behöver vara större för att ha någon märkbar effekt på antalet tillgängliga studentbostäder. Jagvillhabostad.nu anser att andrahands- marknaden inte bör utökas utan strategier för hur problemen på andrahandsmarknaden ska hanteras samt hur nyproduktionen av bostäder ska öka och bli mer varierad i syfte att matcha ungas efterfrågan. anför att förslaget bör ses som ett tillfälligt och kortsiktigt stöd i den akuta situation som föreligger. En översyn av effekterna av ett höjt schablonavdrag bör göras omgående. Skälen för regeringens förslag Vikten av en väl fungerande andrahandsmarknad Privatpersoners upplåtelse av privatbostad, vilket inkluderar såväl uthyrning av hela bostaden som delar av bostaden (dvs. till inneboende), är ett viktigt komplement till den ordinarie bostadsmarknaden. Särskilt i tider av stigande bostadsbrist går det fortare att öka utbudet av boendetillfällen inom denna sektor i stället för att bygga nytt. Andrahandsmarknaden kan även vara ett alternativ för den som tillfälligt på grund av arbete eller studier på annan ort behöver ett boende . För den som snabbt behöver få en bostad för att kunna börja ett nytt arbete eller studier på annan ort kan någon form av andrahandsboende också vara en möjlig lösning. Brist på bostäder och boendetillfällen är en begränsande faktor för såväl en fungerande arbetsmarknad som en väl fungerande studie- marknad och därmed begränsande för tillväxten både i ett kortare och i ett längre perspektiv. Det är därför viktigt med en väl fungerande marknad för andrahandsboende i olika former. Schablonavdraget vid andrahandsuthyrning bör höjas Som nämnts ovan gäller att avdrag får göras vid upplåtelse av privatbostadsfastigheter, privat- bostäder och hyreslägenheter med ett fast schablonbelopp som uppgår till . Beloppets storlek höjdes från till med motiveringen att det hade varit oförändrat och att det fanns mycket som talade för att en större skattelättnad skulle komma att stimulera andrahandsmarknaden för bostäder (prop. 2008/09:47, s. 18 f). höjdes avdraget från till nuvarande nivå (prop. 2010/11:1, Förslag till statsbudget , finansplan och skattefrågor m.m.). Som konstaterats i förarbetena till 2009 och höjningar av schablonbeloppet (prop. 2009/08:47, s. 18, och prop. 2010/11, Förslag till statsbudget , finansplan och skattefrågor m.m., s. 141) är frågan om vilka effekter som ett höjt schablonbelopp kan ge svårbedömd, bland annat eftersom fler parametrar än skattelättnad spelar in när det gäller benägenheten att hyra ut hela eller delar av sin egen bostad. Att hyra ut en bostad i andra hand är alltid förenat med en viss risk. För en privatperson kan denna risk upplevas som större än vad den gör för en professionell hyresvärd. Till detta kommer komplikationer av att ha andra människor boende i sin egen bostad, något som inte är fallet för en professionell hyresvärd. För att underlätta och stimulera marknaden för andrahandsboende måste den ekonomiska ersättningen vid andra- handsuthyrning stå i rimlig proportion till den risk uthyraren tar. En höjning av schablon- avdraget vid andrahandsuthyrning utgör ett positivt ekonomiskt incitament för den som överväger att hyra ut. Även om det är svårt att bedöma exakt hur bostadsutbudet kommer att påverkas till följd av detta, måste utgångs- punkten vara att ett höjt schablonbelopp stimulerar till ökad andrahandsuthyrning av bostäder. Förutom att kunna stimulera till ökad andrahandsuthyrning torde ett höjt schablon- belopp även i viss mån kunna inverka positivt på de skattskyldigas benägenhet att över huvud taget redovisa inkomster av uthyrning av den egna bostaden. En lämplig höjning nu är att höja avdraget till . har anfört att schablonavdraget bör ersättas med en regel som innebär att alla hyresintäkter från uthyrning av upp till halva bostadsytan ska vara skattefria. Även har förordat denna modell. Ett sådant förslag har dock inte varit föremål för beredning i detta sammanhang. Det skulle därtill innebära ett större skatte- bortfall än i det remitterade förslaget och är därför inte aktuellt. Det är inte heller aktuellt att, som SBC ek. förordat, helt skattebefria intäkter från uthyrning. Schablonavdrag vid försäljning av produkter från den egna bostaden Enligt nuvarande bestämmelser gäller att schablonavdraget även får göras vid beskattning av ersättningar när produkter avyttras från privatbostadsfastigheter eller privatbostäder. Det kan t.ex. röra sig om försäljning av ved eller bär från den egna fastigheten. Av förenklingsskäl bör schablonavdraget vid sådan försäljning höjas till samma nivå som schablonavdraget vid andrahandsuthyrning. På samma sätt som bör det således finnas ett gemensamt avdrag vid beskattning av intäkter från dels andrahands- uthyrning, dels försäljning av produkter från privatbostadsfastigheter eller privatbostäder. I enlighet med vad som sagts ovan bör detta avdrag uppgå till . Den föreslagna höjningen av schablonavdraget ska gälla och medför en ändring i 42 kap. 30 § inkomstskattelagen. Lagförslag i ärendet finns i avsnitt 3.4. Förslaget att höja schablonavdraget från dagens till beräknas ge upphov till ett skattebortfall på . Konsekvenser för och de allmänna förvaltningsdomstolarna Förslaget bedöms inte medföra några ökade kostnader eller ökad arbetsbörda för vare sig eller de allmänna förvaltnings- domstolarna. Skatt på kapitalanvändning företagsskatter 6.18Utökad avdragsrätt för företags utgifter för forskning och utveckling 6.18.1 Ärendet och dess beredning För att möjliggöra en samlad behandling av skatteförslag med budgeteffekter i budgetpropo- sitionen remitterade Finansdeparte- mentet en promemoria med olika förslag, Vissa skattefrågor inför budgetpropositionen (dnr Fi2011/1936). Promemorian innehöll bland annat ett förslag om utökad avdragsrätt för företags utgifter för forskning och utveckling, se bilaga 4, avsnitt 1. Promemorians lagförslag finns i bilaga 4, avsnitt 2. Förslaget har remiss- behandlats. En förteckning över remiss- instanserna finns i bilaga 4, avsnitt 3. En remiss- sammanställning finns tillgänglig i lagstiftnings- ärendet (dnr Fi2011/1936). I detta avsnitt behandlas denna del av promemorians förslag. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över det förslag till lag om ändring i (såvitt här är aktuellt 16 kap. 9 §) inkomstskattelagen (1999:1229) som finns i bilaga 4, avsnitt 4. Lagrådet har lämnat förslaget utan erinran. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4, avsnitt 5. Dagens reglering och motiven bakom den Enligt en allmän regel (16 kap. 1 §) i inkomst- skattelagen (1999:1229), förkortad IL, har företag rätt till avdrag i inkomstslaget närings- verksamhet för vad som i bland kallas drifts- kostnader, dvs. utgifter för att förvärva och bibehålla inkomster. Utan särskild reglering skulle utgifter för forskning och utvecklingsarbete i många fall kunna dras av med stöd av denna allmänna regel. För utgifter för forskning och utveckling finns emellertid en särskild bestämmelse som reglerar avdragsrätten, 16 kap. 9 § IL. Den har följande lydelse: Utgifter för forskning och utveckling som har eller kan antas få betydelse för näringsverk- samheten ska dras av. Detta gäller även utgifter för att få information om sådan forskning och utveckling. Bestämmelserna i denna lag om att utgifter för anskaffning av vissa tillgångar skall dras av genom årliga värdeminskningsavdrag tillämpas också på utgifter som avses i första stycket. Den särskilda bestämmelsen om avdragsrätt för forskningsbidrag infördes genom lagstiftning 1970, i dåvarande kommunalskattelagen (1928:370). Enligt förarbetena var avsikten att åstadkomma en utvidgning av avdragsrätten (prop. 1970:135, s. 30). Innan avdragsregeln in- fördes bedömdes avdragsrätten enligt den numera upphävda kommunalskattelagens allmänna regler om vad som var att hänföra till driftskostnad. Äldre praxis var tämligen restriktiv varvid avdrag i huvudsak endast medgavs om den vetenskapliga forskningen hade karaktär av s.k. målforskning (i motsats till grundforskning) eller annars hade en mer direkt eller påtaglig betydelse för den skattskyldiges intäktsförvärv (a. prop. s. 5). En förutsättning för avdragsrätten syntes vara att mottagaren drev verksamhet av sådan art, att kostnaderna för verksamheten skulle ha varit avdragsgilla för bidragsgivaren om denne själv utövat verksamheten. Mottagarens verksamhet fick alltså inte vara av alltför allmän natur. I förarbetena till bestämmelse anges att goda skäl talar för en utvidgning av avdragsrätten för företagens forsknings- kostnader. Det hänvisas till den snabba utvecklingen på teknikens områden och den hårdnande konkurrensen inom och utom landet, vilket framtvingar en ökad satsning från företagens sida på forskningsverksamhet av olika slag. Det uppges vidare att det ligger i sakens natur att forskningen i betydande omfattning måste avse även grundforskning och annan forskning av allmän natur som inte kan utnyttjas av företagen. Det anses ohållbart att i avdragshänseende göra åtskillnad mellan olika slags forskning, som t.ex. målforskning och grundforskning. Därtill kommer att denna gränsdragning lätt blir godtycklig. Vidare noteras att företagen i allt större utsträckning har kommit att satsa på kollektiv forskning. Detta uppges vara av allmänt intresse och något som inte borde hämmas av skattelagstiftningen. Det var för den kollektiva forskningsverksamheten som den utvidgade avdragsrätten bedömdes komma att få störst betydelse. Lagstiftaren avstod från att försöka definiera vad som avses med forsknings- och utvecklings- arbete eller vari sambandet mellan företagets verksamhet och forsknings- och utvecklings- arbetet skulle bestå. Det förhållandet att avdragsrätten avses omfatta kostnaderna även för sådan forskning vars resultat endast indirekt och först på kan antas ge något utbyte för den skattskyldige ansågs omöjliggöra några exakta gränsdragningar i det ena eller andra hänseendet. Efter att ändå ha redogjort något (a. prop. s. 32) för vari forskning kan bestå (mål- forskning eller grundforskning) och vad som normalt kännetecknar utvecklingsarbete konstaterades att det väsentliga för avdragsrätten är att forskningen eller utvecklingsarbetet har eller kan antas få betydelse för den skatt- skyldiges rörelse. Rätt till avdrag ska inte kräva mer än att företaget har ett rimligt intresse av forskningen eller utvecklingsarbetet i närings- verksamheten. Däremot föreligger inte avdrags- rätt för sådant som normalt helt faller utanför näringsverksamheten. I förarbetena uppges vidare att förslaget, trots att de många slagen av forsknings- och utvecklingsarbeten som omfattas av avdrags- rätten inte går att precisera närmare, ändå förutsätter ett visst samband mellan företagets verksamhet och det utförda forsknings- eller utvecklingsarbetet. Frågan om forskningens samband med den skattskyldiges närings- verksamhet uppges vara något som måste prövas från fall till fall och som knappast torde vålla några större svårigheter i praktiken. De ekono- miska lagarna uppges nämligen innebära en viss garanti för att företagen inte annat än undantagsvis anser sig böra bekosta forskning som helt saknar betydelse för deras verksamhet.