prop · GY03167 · 2011-09-13 00:00:00 — En tekniskt väl utarbetad insats har små möjligheter att lyckas om det inte finns ett politiskt åtagande från beslutsfattare i mottagarlandet som ansvarar för genomförandet. Framgång kräver en tydlig vilja och ett aktivt ägarskap hos samarbetspartners, ett långsiktigt engagemang och ökad samverkan bland givare och finansiärer, aktiva och starka förändringsaktörer på alla nivåer samt fungerande institutioner som stödjer dessa aktörer. Regeringen avser därför att fortsatt stärka arbetet med att identifiera, stödja och påverka potentiella förändringsaktörer på olika nivåer för att öka kunskap om kvinnors och flickors rättigheter och vilja till förändring vad gäller framsteg mot jämställdhet. Det innebär bl.a. fortsatt fokus på insatser för stärkt kapacitetsuppbyggnad och institutionsutveckling. 3.Sverige är en av flera finansiärer av insatser som drivs av samarbetsländers regeringar, myndigheter, universitet, multilaterala organisationer, civilsamhällesorganisationer, tematiska fonder m.fl. Det är våra samarbetspartners som planerar, genomför och följer upp de insatser som erhåller svenskt stöd. Relevanta och väl förankrade system för uppföljning av resultat och tydliga mål är en förutsättning för att lyckas i arbetet med att främja jämställdhet och kvinnors rättigheter, villkor och roll i utvecklingsländer. Regeringen avser därför förtydliga sina mål och resultatförväntningar på detta område. Det är centralt att utveckla kapaciteten i samarbetsländerna att efterfråga och använda sig av statistisk och resultatuppföljning på ett konstruktivt sätt i deras fortsatta planering. En grundförutsättning för att kunna bidra till stärkandet av samarbetspartners uppföljningssystem är att den politiska viljan att stärka de egna systemen finns hos våra samarbetspartner. Regeringen avser att fortsätta stödja och föra dialog med våra samarbetspartners om vikten att stärka och utveckla relevanta institutioner och systematiska mål- och resultatstyrningssystem i arbetet Skr. 2010/11:167 med att främja jämställdhet. Därutöver är följande slutsatser värda att lyftas fram: -Det är viktigt att samarbeta med andra givare och biståndsfinansiärer för att undvika att ett ökat resultatfokus medför ökade transaktionskostnader för våra samarbetspartners. avser fortsatt att delta aktivt i det pågående internationella arbetet kring att förtydliga vad ett ökat resultatfokus innebär för utvecklingssamarbetet och hur det ska genomföras på bästa sätt. -Ett ökat resultatfokus innebär inte att endast fokusera på verksamhet där resultat är lätta att följa upp. Regeringen avser att fortsätta arbeta med att definiera tydliga kvantitativa mål på områden som går att mäta. Därutöver avser regeringen fortsätta utveckla kvalitativa metoder för uppföljning och bedömning av insatser som är svåra att mäta kvantitativt, utveckla riskanalys samt tydligt definiera mål och förväntade resultat av insatser i svåra landkontexter. -Sida har , i enlighet med regeringens uppdrag, gjort framsteg när det gäller införandet av ett enhetligt mål- och resultatstyrningssystem och därigenom förbättrat möjligheten att redovisa resultat. Regeringen anser att Sida bör fortsätta sitt strategiska arbete på området, bl.a. genom att implementera sitt insatsuppföljningssystem samt att åtgärda bristerna i statistiksystemet. Sidas nya system för insatsuppföljning kommer att möjliggöra en systematisk och mer enhetlig uppföljning av resultat på insatsnivå. -Regeringen avser att ge uppdrag till andra myndigheter som stödjer biståndsfinansierad verksamhet att se över sina insatsuppföljningssytem och inkomma med utförligare resultatredovisningar. -De tre metoderna för jämställdhetsintegrering, dvs. riktade insatser, integrerade insatser och dialog har sammantaget visat sig effektiva för att utforma ett bistånd inom jämställdhetsområdet av hög kvalitet. Metoderna kan användas var för sig eller i olika kombinationer för att förstärka varandra beroende på den specifika kontexten i landet eller regionen där insatsen genomförs. Regeringen avser därför att även fortsättningsvis tillämpa de tre metoderna för att främja jämställdhet och kvinnors rättigheter och roll i utvecklingssamarbetet samt att stärka kompetensutveckling i biståndsförvaltningen vad gäller hanteringen av jämställdhetsfrågor. -prioritering av jämställdhet i utvecklingssamarbetet måste i ännu högre grad preciseras i termer av inriktning, val av sektor samt identifiering av tydliga mål för insatser. -Resultatredovisningen visar på att det svenska biståndet har en viktig funktion i främjandet av framsteg på jämställdhetsområdet i samarbetsländerna. Regeringen betonar inom ramen för jämställdhetsprioriteringen i biståndet vikten av att sätta tydligare fokus på kvinnors viktiga roll i livsmedelsförsörjning, jordbruk och naturresurshantering, tillgång till marknader, landrättigheter och annan egendom, mödrahälsa inom ramen för kvinnors sexuella och reproduktiva hälsa och rättigheter, säkerhet, samt bekämpning av Skr. 2010/11:167 könsrelaterat våld och människohandel. -Erfarenheter från de senaste årens förhandlingar inom det multilaterala utvecklingssamarbetet, exempelvis vid etablerandet av UN Women och förhandlingen i , visar att har fått genomslag för sitt påverkansarbete med jämställdhetsfrågor i avgörande institutionella sammanhang på global nivå. I skrivelsen konstateras dock att det saknas ett internationellt samförstånd kring vikten av att främja jämställdhet för att nå framsteg i arbetet för fattigdomsbekämpning och en hållbar utveckling. Regeringen anser därför att jämställdhet och frågor om kvinnors rättigheter och roll i utveckling ska ha en fortsatt central roll i den svenska dialogen med multilaterala organisationer inklusive EU. -bör fortsätta att aktivt arbeta för att stärka de multilaterala organisationernas mål- och resultatstyrningssystem och kontinuerligt efterfråga resultat av organisationernas verksamhet. Arbetet med att aggregerat redovisa mer långsiktiga resultat på effektnivå behöver stärkas i samtliga organisationer. -arbete med att främja jämställdhet i utvecklingssamarbetet bör även i fortsättningen ske på olika nivåer, dvs. lokalt, nationellt, regionalt och globalt, och genom stöd till olika typer av aktörer, exempelvis till regeringar, multilaterala organisationer och civilsamhällesorganisationer. Regeringen avser att stärka incitamenten för att den svenska biståndsförvaltningen aktivt ska främja och analysera potentiella synergier mellan insatser på olika nivåer och med olika typer av samarbetspartner. Det finns en överenskommen internationell dagordning för global utveckling. FN:s Millenniedeklaration , millenniemålen, konferensen om utvecklingsfinansiering i och Parisdeklarationen (2005) och Handlingsplanen från (2008) utgör ett ramverk för det internationella utvecklingssamarbetet. Detta ramverk innebär bl.a. åtaganden om ökade biståndsvolymer, att samarbetsländerna tar ansvar för sin egen utveckling och åtgärder för att göra utvecklingssamarbetet mer effektivt. FN:s mål att av givarländernas bruttonationalinkomst (BNI) ska gå till bistånd nämndes i en resolution som beslutades i 1970. Målet har sedan återbekräftats ett antal gånger, bl.a. i slutdokumentet från konferensen om utvecklingsfinansiering i , i (2002) och dess uppföljningskonferens i , , 2008. För att nå målet om av BNI till 2015 enades EU:s medlemsstater 2005 om ett gemensamt delmål om av BNI till 2010. fattades beslut om individuella delmål för EU:s gamla medlemsstater om av BNI till 2010, medan de länder som inträdde i EU efter 2002 fick ett lägre delmål om av BNI till . De länder som redan ger av BNI eller mer i bistånd åtog sig att bibehålla denna nivå. Diagram 1.1 Internationellt bistånd i löpande priser samt som andel av Tabell 1.1 Bistånd per bilateral givare efter andel av BNI samt inom parentes efter absoluta tal, 2010 Fördelning på regioner och inkomstkategorier Den största andelen av det internationella biståndet går till söder om . Enligt FN:s uppföljning av millenniemålen är den region som har svårast att nå millenniemålen och i vissa delar av går utvecklingen till och med bakåt. Givarländerna har därför beslutat att särskilt fokusera sitt utvecklingssamarbete på . beslutade EU:s medlemsstater att minst hälften av EU:s ökade bistånd ska gå till . Även G8-länderna (stats- och regeringschefer från , , , , , , och ) satte upp ett mål om att biståndet till ska fördubblas, vilket EU senare anslöt sig till. Som ett delmål ska biståndet ha ökat med 2010. Uppgifter tyder på att biståndet till ökar men att det inte sker i den takt som utlovats. Enligt preliminära uppgifter saknades det för att målet om en ökning med skulle ha uppnåtts. Diagram 1.2 Bilateralt bistånd per region, 20022009 Procent av bilateralt bistånd från /DAC Världens utvecklingsländer delas in efter inkomstkategorier. 49 av världens fattiga länder tillhör en kategori länder med väldigt låg inkomst per capita, ett svagt humankapital och en hög ekonomisk sårbarhet. Det är de s.k. minst utvecklade länderna. Av dessa ligger 33 i . De minst utvecklade länderna anses ha ett extra stort behov av hjälp från det internationella samfundet. FN har därför beslutat att minst 0,15-0,av givarländernas BNI ska gå till dessa länder. Trots FN:s beslut visar statistik från /DAC att endast en liten andel av givarländernas BNI går till de minst utvecklade länderna. fördelades av det totala bilaterala biståndet till de minst utvecklade länderna. Om det multilaterala biståndet inkluderas uppgår denna andel till uppskattningsvis enligt /DAC:s beräkningar. Diagram 1.3 Bilateralt bistånd per inkomstkategori som andel av BNI, Bilateralt och multilateralt bistånd /DAC delar in givarnas utvecklingssamarbete i bilateralt och multilateralt bistånd. Bilateralt bistånd är ett samarbete mellan ett givarland och ett mottagarland (samarbetsland). I det bilaterala biståndet ingår s.k. multibi-bistånd. Med multibi-bistånd avses insatser som kanaliseras via en multilateral organisation men där insatsen är öronmärkt för ett specifikt ändamål eller till ett specifikt land. Multilateralt bistånd är enligt /DAC det stöd som kanaliseras till utvecklingsländerna genom basbudgetstöd till multilaterala organisationer som FN, , regionala utvecklingsbanker och utvecklingsfonder. I det multilaterala biståndet inkluderas även stödet genom EU. Basbudgetstöd går till organisationernas verksamhet i sin helhet. Det är sedan organisationernas styrelse och ledning som beslutar om hur medlen ska användas. Ungefär två tredjedelar av givarländernas bistånd är bilateralt och en tredjedel är multilateralt. Fördelningen mellan det bilaterala och multilaterala biståndet har varit relativt , om man bortser års stora skuldavskrivningar till och som medförde en uppgång för det bilaterala biståndet. De tre största mottagarna av multilateralt stöd från givarländerna 2009 stod för av givarnas multilaterala stöd: Europeiska kommissionen (), Världsbanksgruppen () och FN- systemet (). Diagram 1.4 Bilateralt respektive multilateralt bistånd, 2001-2010 utvecklingspolitik består av samstämmighetspolitiken (politiken för global utveckling), internationellt utvecklingssamarbete (bistånd) och reformsamarbete i . Samstämmighetspolitiken handlar om att alla politikområden ska samverka och gemensamt bidra till målet om en rättvis och hållbar global utveckling. Samstämmighetspolitiken utgår från två perspektiv: fattiga människors perspektiv på utveckling och rättighetsperspektivet. Det innebär att fattiga människors behov, intressen och förutsättningar ska sättas i centrum samt att de mänskliga rättigheterna ska utgöra en grund för utvecklingssamarbetet. Målet för internationella utvecklingssamarbete är att bidra till att skapa förutsättningar för fattiga människor att förbättra sina levnadsvillkor. Målet för reformsamarbetet i är stärkt demokrati, rättvis och hållbar utveckling samt närmande till EU och dess värdegrunder. Fördelning på landkategorier och regioner inledde regeringen den så kallade landfokuseringen som innebar att de länder som bedriver ett fördjupat utvecklingssamarbete med skulle minska från 67 till 33 länder. tog regeringen beslut om att ytterligare fyra samarbetsländer skulle fasas ut (, , och ). De återstående 29 länderna delas in i tre samarbetskategorier för att tydliggöra motiven för närvaro. Nedan följer en tabell med förteckning över de länder har ett prioriterat samarbete med . Tabell 2.1 Prioriterade samarbetsländer Länder och områden i konflikt- och/eller postkonfliktsituation Länder och områden i Utöver de 29 länder med vilka bedriver ett prioriterat utvecklingssamarbete förstärks det svenska arbetet för demokrati och mänskliga rättigheter i ett mindre antal länder. Det svenska samarbetet fasas också ut i några länder. Dessa övriga samarbetsländer framgår av följande tabell: Tabell 2.2 Övriga länder Skr. Länder där bedriver insatser som främjar demokrati och mänskliga rättigheter under alternativa former , , , och relationerna främjas på annat sätt än via det bilaterala , , , , , Sri , , , , bidrar även med stöd till ytterligare ett antal länder genom exempelvis humanitärt bistånd och stöd via svenska civilsamhällesorganisationer. Majoriteten av samarbetsländer ligger i söder om . gick av det bilaterala utvecklingssamarbetet genom Sida till . Av de fem största svenska samarbetsländerna 2010 ligger fyra länder i söder om . Diagram 2.1 Utvecklingssamarbete genom Sida per region, 2010 Diagram 2.2 Svenskt bistånd rapporterat till /DAC, 20002010 beslutar om biståndsbudgetens storlek. har en procent av bruttonationalinkomsten (BNI) utgjort den s.k. biståndsramen. var utfallet av det svenska biståndet , vilket motsvarar av BNI. Skillnaden mellan beslutad biståndsram i budgetpropositionen och det utfall som rapporteras till /DAC beror bl. a. på förändringar av BNI och skillnader mellan belopp som budgeteras och belopp som rapporteras enligt /DAC:s riktlinjer. I den svenska biståndsramen ingår kostnader, s.k. avräkningar, från andra delar av statsbudgeten som klassificeras som bistånd av /DAC. Det är bl. a. kostnader för flyktingar från utvecklingsländer i . Dessa kostnader motiveras utifrån såväl ett biståndsperspektiv som internationell humanitär rätt. ska kunna hjälpa en person i behov av skydd såväl i ett flyktingläger i som att bekosta omhändertagandet av en flykting han eller hon befinner sig i . Tabell 2.3 Utfall för utgifter inom andra utgiftsområden som inkluderas i biståndsramen, 2010 bistånd (%) Kostnader för mottagande av asylsökanden Övrigt (MSB:s biståndsverksamhet, vissa FN- organs reguljära budget, vissa insatser i Bilateralt och multilateralt bistånd utvecklingssamarbete kanaliseras till samarbetsländerna i form av bilateralt och multilateralt bistånd. Fördelningen mellan bilateralt och multilateralt har varit i stort sett oförändrad . Tabell 2.4 Svenskt utvecklingssamarbete per biståndskanal, 2010 Andel av totalt bistånd (%) Det bilaterala biståndet hanteras i huvudsak av Sida, som bl. a. har till uppgift att genomföra de samarbetsstrategier som regeringen beslutar om. En del av bilaterala bistånd kanaliseras genom multilaterala organisationer och organisationer i det civila samhället. I länder med auktoritära regimer eller i sviktande stater innebär samarbetet med organisationer i det civila samhället en särskilt värdefull tillgång till kanaler och information. Det multilaterala biståndet, som sker i form av s.k. basbudgetstöd till FN, , regionala utvecklingsbanker och utvecklingsfonder, hanteras till stor del av . I det multilaterala biståndet ingår också bidrag till EU:s gemensamma bistånd, det s.k. EU- biståndet. uppgick bidrag till EU-biståndet till ca , varav finansierades via Europeiska utvecklingsfonden (). var andel av EU-budgeten . uppgick bidrag till EG-biståndet till (inget stöd till utbetalades ). Även andra myndigheter bedriver utvecklingssamarbete inom sina kompetensområden. 1 Enligt redovisning till /DAC. Enligt DAC:s direktiv för rapportering av bistånd ska lagda skuldsedlar till multilaterala organisationer redovisas. Regeln innebär att det uppstår skillnader mellan lagda skuldsedlar och faktiska utbetalningar. 2010 lades skuldsedlar för mer än vad som utbetalades. Tabell 2.5 Svenskt utvecklingssamarbete per myndighet, 2010 Rapporterat till /DAC 2010 Myndigheten för samhällsskydd och beredskap En annan aktör i det svenska biståndet är (). erbjuder finansiering och kompetens för investeringar i utvecklingsländer, inklusive länder i som inte är EU-medlemmar samt . har regeringen fortsatt arbetet med att koncentrera det bilaterala utvecklingssamarbetet till högst tre sektorer per land. Utöver de tre sektorerna kan generellt budgetstöd, stöd till det civila samhället, humanitärt bistånd samt stöd till forskning ges. Verksamheten koncentreras även inom dessa sektorer genom att minska antalet insatser, öka volymen på insatserna samt öka andelen programbaserat bistånd. Den enskilt största sektorn i utvecklingssamarbetet genom Sida 2010 var demokrati, mänskliga rättigheter och jämställdhet. Denna sektor svarade för över en fjärdedel av stödet. Det humanitära biståndet står för . Diagram 2.3 Svenskt utvecklingssamarbete genom Sida per huvudsektor, 2010 En ökad andel av det svenska utvecklingssamarbetet genom Sida förmedlas i form av program. förmedlades av det totala utvecklingssamarbetet genom Sida via program. Av dessa var generellt budgetstöd, sektorbudgetstöd och sektorprogramstöd med poolfinansiering. av det totala utvecklingssamarbetet genom Sida förmedlades via projekt och via experter. Tabell 2.6 Svenskt utvecklingssamarbete genom Sida per samarbetsform, 2010 9 263 () varav generellt budgetstöd för fattigdomsbekämpning varav sektorprogramstöd med poolfinansiering varav stöd till specifikt program genom en organisation Projekt (projektstöd) 5 455 () varav utbildningsprogram i samarbetsländer Totalt utvecklingssamarbete genom Sida Convention on the elimination of all forms of United Nations Commission on the Status of Women Division for the Advancement of Women World Gender Gap Index for Reconstruction and Development Office of the Special Adviser on Gender Issues and the politik för global utveckling Sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter on Trade and Development United Nations Development Programme United Nations Environment Programme UN Entity for Gender Equality and Empowerment of Womens Economic Opportunity Index Basbudgetstöd Stöd som går till en organisations verksamhet i sin helhet vilket innebär att organisationens styrelse och ledning beslutar om hur medlen ska användas. Bilateralt utvecklingssamarbete Samarbete mellan ett givarland och ett mottagarland (samarbetsland). Hit räknas också bistånd genom enskilda organisationer, enligt /DAC godkända kostnader förknippade med biståndshantering samt insatser som kanaliseras via en multilateral organisation men där insatsen är öronmärkt för ett specifikt ändamål eller land (s.k. multi-bi). Genomförandekanal Den typ av organisation som sköter det praktiska genomförandet av utvecklingssamarbetet. Sida klassificerar kanalerna i följande fem kategorier: i.Multilaterala organisationer Bl.a. FN-organisationer, och regionala utvecklingsbanker iii.Svenska organisationer Genomförare i , bl.a. myndigheter, företag, enskilda organisationer samt universitet och skolor iv.Samarbetslandets organisationer Genomförare i samarbetslandet, bl.a. myndigheter, företag, enskilda organisationer samt universitet och skolor v.Övriga länders organisationer Genomförare från andra länder, bl.a. myndigheter, företag, enskilda organisationer samt universitet och skolor Millenniemålen Åtta mål om globala utvecklingsfrågor som antagits av och som ska uppnås . Multilateralt utvecklingssamarbete Stöd som kanaliseras till utvecklingsländerna genom basbudgetstöd till multilaterala organisationer som FN-organisationer, och regionala utvecklingsbanker. Parisdeklarationen om biståndseffektivitet Gemensamt åtagande för bilaterala och multilaterala givare och samarbetsländer om att effektivisera det internationella biståndet. Programansats Till stödformer med programansats räknas programstöd samt andra insatser som stödjer hela eller delar av ett utvecklingsprogram och som i väsentlig utsträckning använder sig av samarbetsländernas system för genomförande. Samarbetsform införde Sida en ny klassificering av insatser på samarbetsform (tidigare kallad biståndsform). De tio nya samarbetsformerna består av tre huvudgrupper och är följande: i.Program (Generellt budgetstöd för fattigdomsbekämpning, Organisationsstöd, Sektorbudgetstöd, Sektorprogramstöd med poolfinansiering och Stöd till specifikt program genom en organisation) ii.Projekt (Projektstöd) iii.Experter (Personalbistånd, Utbildningsprogram i , Utbildningsprogram i samarbetsländer och Resursbasutveckling) Samarbetsstrategi Strategi (beslutad av regeringen) som styr det svenska utvecklingssamarbetet med ett enskilt samarbetsland eller en region. Strategi för fattigdomsminskning Samarbetslandets nationella strategi för att minska fattigdomen och uppnå millenniemålen. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet , ordförande, och statsråden , , , , , , , , , , Adelsohn , , , , , , , , och . Regeringen beslutar skrivelse 2010/11:167 Biståndets resultat tema jämställdhet och kvinnors roll för utveckling.