prop · GY03160 · 2011-07-06 00:00:00 — Enligt utredningens förslag ska emellertid bestämmelsen införas i järnvägsförordningen i stället för i järnvägslagen. Remissinstanserna: Har inte yttrat sig över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 26.3 ska fordon som överensstämmer med ett typgodkänt fordon, godkännas utan ytterligare kontroller om sökanden uppvisar en s.k. förklaring av överensstämmelse. Det gäller emellertid endast typgodkännanden som beviljats i den medlemsstat där den efterföljande godkännandeprövningen ska ske. innebär att här i är det endast typgodkännanden som beviljats av Transportstyrelsen och som förts in i det Europeiska registret över typgodkända fordon som ska beaktas. Regeringen anser till skillnad från utredningen att bestämmelsen av tydlighetsskäl bör införas i järnvägs- Prop. 2010/11:160 lagen i stället för i järnvägsförordningen. Hur en försäkran om typöverensstämmelse ska se ut i olika fall framgår av kommissionens förordning (EU) nr 201/2011 av om utformning och försäkran om överensstämmelse med en godkänd typ av järnvägsfordon. Redan av direktivet (art 26.5) framgår dock att för fordon som överensstämmer med TSD, ska typöverensstämmelsen fast- ställas i enlighet med kontrollförfarandena i relevanta TSD:er. För fordon som inte överensstämmer med TSD ska försäkran om typöverens- stämmelse i stället fastställas i enlighet med kontrollförfarandena i modulerna D eller E i rådets beslut av (93/465/EEG)8om moduler för olika stadier i förfaranden vid bedömning av överens- stämmelse samt regler för anbringande och användning av EG-märkning om överensstämmelse, avsedda att användas i tekniska harmoniserings- direktiv. Regeringens förslag: Järnvägsfordon ska vara märkta med ett europeiskt fordonsnummer, en innehavarbeteckning och en beteckning om driftskompatibilitet. ska tilldela fordonet ett sådant nummer och sådana beteckningar i samband med att det godkänns för att tas i bruk. Den som ansöker om godkännande att ta ett fordon i bruk ska ansvara för att märka fordonet. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: Har inte yttrat sig över förslaget. Skälen för regeringens förslag: I nuvarande reglering i järnvägslagen (2 kap. 13 § b) finns en bestämmelse som stadgar att järnvägsfordon ska vara märkta med en identifikationskod med en innehavarbeteckning. Genom paragrafen genomfördes artikel 11.4 i de båda tidigare drifts- kompatibilitetsdirektiven enligt deras lydelse i direktiv /50/EG, där det stadgas att när medlemsstaterna godkänner att rullande materiel tas i bruk, ska de ansvara för att se till att varje fordon förses med identifika- tionskod i alfanumerisk form. Koden ska anbringas på varje fordon och föras in i det . Enligt artikel 32 i det nya driftskompatibilitetsdirektivet anges i stället att ett fordon som tas i bruk i gemenskapens järnvägssystem ska vara försett med ett europeiskt fordonsnummer som ska specificeras i TSD:n Drift och trafikledning (Europeiska gemenskapernas kommissions beslut /920/EG av om teknisk specifikation för drifts- kompatibilitet (TSD) avseenden delsystemet drift och trafikledning hos det transeuropeiska järnvägssystemet för konventionella tåg9). I bilaga P till TSD:n anges att fordon ska vara försedda med en beteckning för 8EGT L 220, 30.8.1993, s. 23 (Celex 31993D0465). 9EUT L 359, 18.12.2006, s. 1 (Celex 2006D0920). fordonsinnehavaren, innehavarbeteckning och en beteckning som anger Prop. 2010/11:160 fordonets tekniska egenskaper och driftskompatibilitet. koden ska därmed bestå av ett tolvsiffrigt europeiskt fordonsnummer, en innehavarbeteckning samt, för godsvagnar, ytterligare en beteckning som anger godsvagnens tekniska egenskaper och driftskompatibilitet. Beteck- ningarna ska föras in både i det och i det europeiska registret över godkända fordonstyper. För att terminologin i järnvägslagen ska överensstämma med den som anges i EU-regleringen anser regeringen att bestämmelsen i järnvägslagen bör ändras. Närmare regleringar som rör direktivets krav, som exempelvis att även äldre redan godkända fordon behöver märkas samt hur och när detta ska ske, bör regleras i förordning och myndighetsföreskrifter. Som Lagrådet anfört i sitt yttrande över lagförslaget bör sådana föreskrifter som kan förutses i detta avseende utgöra verkställighetsföreskrifter. Det bemyn- digande som föreslås i lagrådsremissen bör därför, som Lagrådet anfört, utgå i den del som avser själva märkningen. Däremot krävs ett bemyn- digande för att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om undantag från kravet på märkning i lagen. Det gäller t.ex. föreskrifter som innebär att det endast är för godsvagnar som beteckning om driftskompatibilitet behöver införas. Ett sådant bemyndigande finns redan i nuvarande lydelse av järnvägslagen, 2 kap. 14 § 7 som föreslås få beteck- ningen 2 kap. 25 § 9. 6 Enheter med ansvar för fordonsunderhåll Inom och Europeiska järnvägsbyrån (ERA) har diskussioner förts om möjligheterna att certifiera verkstäder som utför säkerhetsrelaterat underhåll på järnvägsfordon. I samband med inrättandet av järnvägsbyrån uppmärksammades bl.a. i järnvägsbyråförordningen (881/2004)10 att underhåll av rullande materiel är en viktig del i säkerhetsarbetet. Det konstaterades också att någon i verklig mening europaomfattande marknad för underhåll av järnvägsutrustning inte fanns, vilket ansågs bero på att det saknades ett system för certifiering av järnvägsverkstäder för underhåll. Det fram- fördes att ett europeiskt system för certifiering av järnvägsverkstäder för underhåll därför successivt borde utformas. Tanken med certifiering har varit att stärka kontrollen av att järnvägs- fordon underhålls på ett ändamålsenligt och säkert sätt och att därigenom ytterligare förbättra järnvägssäkerheten. En certifiering skulle också kunna bidra till att utjämna skillnader mellan medlemsstaterna och därmed skapa mera jämlika konkurrensförhållanden mellan aktörerna 10 och rådets förordning (EG) nr 881/2004 av om inrättande av en europeisk järnvägsbyrå. liksom gentemot andra trafikslag. Detta skulle i synnerhet kunna gynna Prop. 2010/11:160 den internationella godstrafiken. 6.1.1Dagens reglering av fordonsunderhållet Den grundläggande trafiksäkerhetsmässiga regleringen av styrning och utförande av underhåll på järnvägsfordon återfinns i järnvägslagen och järnvägsförordningen. Regelverket kompletteras och konkretiseras genom föreskrifter från Transportstyrelsen. Regler och föreskrifter för fordonsunderhåll förekommer inte fristående utan ingår som delar av större regelkomplex. Fordonsunderhåll utgör sålunda en delmängd av det övergripande järnvägssäkerhetsansvaret. Regelsystemet innehåller bland annat krav på beskaffenheten hos infrastruktur, järnvägsfordon och annan materiel som används. Vidare finns föreskrifter om hur järnvägsföretags och infrastrukturförvaltares verksamhet ska vara organiserad. Personal som utför arbetsuppgifter av betydelse för säkerheten ska motsvara krav på yrkeskunnande och utbildning samt i övrigt anses lämplig med hänsyn till hälsotillstånd och personliga förhållanden. Verksamheten ska omfattas av ett säkerhets- styrningssystem som fastställer vilken organisation och vilka förfaranden som ska tillämpas för att trygga säkerheten. Till säkerhetsstyrnings- systemet ska också höra de övriga säkerhetsbestämmelser som behövs. Den som vill utföra järnvägstrafik måste inneha tillstånd utfärdat av Transportstyrelsen. Tillståndet omfattar enligt huvudregeln licens och säkerhetsintyg. För att beviljas säkerhetsintyg måste järnvägsföretaget visa att man uppfyller gällande krav om säkerhetsstyrningssystem, övriga säkerhetskrav, använder fordon som uppfyller kraven samt har erforder- liga försäkringar. Säkerhetsintyg har en del A och en del B. Företagets övergripande rutiner och dokumentation av styrningen av säkerhetsarbetet omfattas av säkerhetsintygets del A. De detaljrutiner som är specifika för det egna landet eller det land där företaget avser att operera omfattas av intygets del B. I Transportstyrelsens vägledning för ansökan om säkerhetstillstånd återfinns en punkt som avser besiktning, funktionskontroll och underhåll av fordon med en förteckning över detaljerade krav på fordonsunderhåll som ska uppfyllas för att man ska kunna erhålla säkerhetsintygets del B. Där nämns bl.a. underhålls- och besiktningsintervall, säkerhets- besiktningar utöver periodiska besiktningar, kontroller och gränsvärden vid säkerhetsbesiktning, åtgärder vid periodiskt underhåll, funktions- kontroller, avvikelserapportering, åtgärder vid påtalade brister, dokumentation av säkerhetsbesiktning och underhåll, säkerställande att fordon som används är godkända, besiktade och underhållna enligt före- tagets krav samt beskrivning av vilka verkstadsresurser som används för underhållet. I bedriver flertalet järnvägsföretag inte fordonsunderhåll i egen regi. De dominerande företagen skiljdes organisatoriskt från underhållsverksamheten i och med bolagiseringen av det gamla affärsverket SJ. Det tunga underhållet bolagiserades och det lätta underhållet . upphandlar både och underhåll externt. På samma sätt gör övriga operatörer och fordonsinnehavare, inklusive . Det bör dock nämnas att det finns exempel på järnvägsföretag med egentrafik som bedriver underhåll i egen regi. Till dessa hör TGOJ Trafik och Tågåkeriet i Bergslagen samt flertalet museiföreningar. På mark- naden för upphandlad persontrafik råder en liknande situation. I de flesta fall lämnar upphandlande trafikhuvudmän åt de kontrakterade trafik- operatörerna att upphandla, säkerställa och styra fordonsunderhållet som en del av trafikeringsuppdraget. Underhåll upphandlas i regel i anslut- ning till anbuds- och kontraktsprocessen. Det finns emellertid exempel på trafikoperatörer som utför underhåll i egen organisation, till exempel Roslagståg. Några trafikhuvudmän har valt att själva svara för upphandlingen av fordonsunderhåll och ställer då underhållna trafikfordon till operatörens förfogande. Ett sådant exempel är X-trafik. Ansvaret för trafiksäkerheten inklusive underhållet åvilar emellertid även i den situationen trafik- operatören, dvs. järnvägsföretaget, även om man saknar egna direkta kommersiella relationer med underhållsleverantören. Operatörens styrning av underhållet är i en sådan situation något mer komplicerad än om operatören själv kontrakterat underleverantören. I det aktuella fallet med X-trafik föreligger ett trepartsavtal som ger järnvägsföretaget rätten att revidera och överpröva underhållet. 6.2För varje fordon ska det finnas en underhållsansvarig enhet Regeringens förslag: För att ett järnvägsfordon ska få tas i bruk, ska det ha utsetts en underhållsansvarig enhet för fordonet. En underhållsansvarig enhet definieras som den enhet som har ansvaret för underhållet av ett järnvägsfordon och är registrerad som sådan i fordonsregistret. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om underhållsansvariga enheter. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: anser att författningsförslaget kunde genomgå vissa språkliga förbättringar för att öka förståelsen och närheten till vanligt svenskt språkbruk. Det gäller bland annat formuleringen Järnvägsfordon ska tilldelas en enhet som ansvarar för underhåll. Bättre vore att tala om att varje fordon ska ha en underhållsansvarig. Skälen för regeringens förslag Ansvaret för järnvägssäkerheten ligger på järnvägsföretag och Detta innefattar ansvar för att de fordon som används i verksamheten uppfyller föreskrivna krav på säkerhet, tillför- litlighet, tillgänglighet, hälsa, miljöskydd och teknisk kompatibilitet. det senare ligger kontroll av att fordonen i förekommande fall överens- stämmer med TSD. Att ansvara för fordonsunderhåll är emellertid resurskrävande och kräver hög teknisk kompetens även i de fall det konkreta underhållsarbetet läggs ut på ett annat företag. I många fall kan styrningen och kontrollen av underhållsverksamheten ta en inte obetydlig del av järnvägsföretagets ledningskapacitet. Enligt artikel 14 a i och rådets direktiv /110/EG av om ändring av direktiv /49/EG om säker- het på gemenskapens järnvägar (järnvägssäkerhetsdirektivet) ska ett järnvägsfordon innan det tas i bruk eller används i järnvägsnätet tilldelas en enhet med ansvar för underhåll. Enheten ska registreras i det När det gäller godsvagnar ska enheten ha certifikat från ett ackrediterat certifieringsorgan eller erkännande från den Syftet med att inrätta enheter med ansvar för fordonsunderhåll är att man härigenom ska identifiera särskilda enheter som har den tekniska kompetens som krävs för att underhålla järnvägsfordon. funktionen innebär att ett gemensamt system för styrning av fordons- Det kan förväntas underlätta för järnvägsföretagen att ta sitt lagstadgade ansvar för järnvägssäkerheten som det skapas instrument som kan användas för att ytterligare utveckla säker- En mer detaljerad reglering av enheter med ansvar för underhåll av godsvagnar återfinns i kommissionens förordning (EU) nr 445/2011 av om ett certifieringssystem för enheter som ansvarar för underhåll av godsvagnar och om ändring av förordning (EG) nr 653/2007, se bilaga 4. Förordningen träder i kraft den tjugonde dagen efter publiceringen i Europeiska unionens officiella tidning (EUT), dvs. Enligt övergångsbestämmelserna till förordningen ska certifikat eller erkännande senast utfärdas i enlighet med bestämmelserna i förordningen. För att genomföra direktivets reglering föreslår regeringen att det i järn- vägslagen (2004:519) föreskrivs att ett järnvägsfordon får tas i bruk endast om det för fordonet har utsetts en underhållsansvarig enhet. om begreppet inte helt överensstämmer med det begrepp som används i direktivet bör det, som påpekat, anpassas till svenskt språk- bruk för att underlätta förståelsen. Kravet i direktivet på att uppgifter om enheten även ska ha förts in i det Prop. 2010/11:160 kommer i den svenska regleringen följa av att en underhållsansvarig enhet enligt 1 kap. 4 § järnvägslagen definieras som den enhet som har ansvaret för underhållet av ett järnvägsfordon och är registrerad som sådan i fordonsregistret. Sammanfattningsvis betyder det att för att ett järnvägsfordon ska få tas i bruk krävs dels ett godkännande i enlighet med de i avsnitt 5 behand- lade bestämmelserna, dels att det utsetts en underhållsansvarig enhet för fordonet och att denna finns registrerad i fordonsregistret. Kravet gäller även för fordon som vid lagens ikraftträdande redan är tagna i bruk. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreslås få meddela föreskrifter om när sådana fordon senast ska ha tilldelats en underhållsansvarig enhet (jfr avsnitt 9). 6.2.1Undantag från kraven på underhållsansvarig enhet Regeringens förslag: Kraven på att det ska ha utsetts en enhet med ansvar för fordonsunderhåll gäller inte för museijärnvägsfordon eller för järnvägsfordon som endast används vid lokala och regionala järn- vägsnät som är fristående och enbart avsedda för persontrafik eller för järnvägsnät som inte förvaltas av staten och som endast används av infrastrukturförvaltaren för transporter av eget gods. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om undantag från kravet på underhållsansvarig enhet. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Har inte yttrat sig över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 2.2 i järnvägssäkerhets- direktivet i dess lydelse enligt ändringsdirektivet 2008/110/EG får medlemsstaterna från direktivets tillämpningsområde undanta 1.tunnelbanor, spårvägar och andra snabbspårvägssystem, 2.verksamhet vid järnvägsnät som är funktionellt åtskilda från resten av järnvägssystemet och endast är avsedda för persontransporter i lokal-, stads- eller förortstrafik, 3.privatägd järnvägsinfrastruktur som används enbart för infrastruktur- förvaltarens egna godstransporter, 4.museimateriel som utnyttjar nationella nät, under förutsättning att den uppfyller nationella säkerhetsregler och säkerhetsföreskrifter för att säkerställa att dessa fordon ska kunna rulla säkert, samt 5.musei- och turistjärnvägar som utnyttjar sina egna nät, inbegripet verkstäder, fordon och personal. I likhet med tidigare införlivande av EU-rätt på järnvägssäkerhets- området bör de undantag som medges i direktivet utnyttjas. Det gäller främst fordon som endast används på lokala nät och där harmonisering med övriga inte är av samma betydelse. Ett utnyttjande av undantagen medför också en viss flexibilitet i regleringen och ger möjlighet att anpassa kravnivåerna utifrån behov och förutsättningar i de aktuella verksamheterna. Det finns inget som hindrar att en verksamhets- utövare som omfattas av undantagen på frivillig basis ändå väljer att utse Prop. 2010/11:160 enhet med ansvar för fordonsunderhåll för sina fordon. När det gäller tunnelbanor och spårvägar undantas dessa redan i nuvarande reglering från järnvägslagens tillämpning genom bestämmel- sen i 1 kap. 1 § andra stycket. Det bör enligt regeringen inte heller införas krav på enheter med ansvar för underhåll i lagen (1990:1157) om säkerhet vid tunnelbana och spårväg. För övriga undantag (p. 25 ovan) bör det i likhet med vad utredningen föreslagit införas en särskild undantagsbestämmelse i järnvägslagen. Fordon som kommer att omfattas av undantaget blir då museijärnvägsfordon och fordon som endast används vid sådana järnvägsnät som avses i 1 kap. 1 a §. Det betyder dels fordon som endast används på järnvägsnät som inte förvaltas av staten för transporter av eget gods (industrispår), dels fordon som enbart används vid lokala och regionala järnvägsnät som är fristående från det övriga nätet och enbart avsedda för persontrafik. Som exempel på sådana nät brukar nämnas , och i . För att ytterligare kunna anpassa regleringen efter de krav och möjlig- heter till undantag som följer av nuvarande och kommande EU-rätt, bör det därutöver även införas ett bemyndigande i lagen för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om undantag från kravet på underhållsansvarig enhet. 6.3Krav som ställs på den som ska vara underhållsansvarig enhet 6.3.1Vem som kan bli underhållsansvarig enhet Regeringens bedömning: Alla fysiska och juridiska personer som uppfyller de krav på underhållsansvariga enheter som ställs i lag och i övriga föreskrifter, bör kunna bli en sådan enhet. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- Remissinstanserna: och Transportstyrelsen delar utredningens bedömning att inte bara järnvägsföretag och infrastruktur- förvaltare, utan alla fysiska och juridiska personer som uppfyller kraven på kompetens och resurser, ska kunna registreras och certifieras som en enhet med ansvar för underhåll. Detta torde, enligt dessa myndigheter, bidra till ett bättre utbud och därmed till en effektivare funktion. Skälen för regeringens bedömning: Av artikel 14 a p. säkerhetsdirektivet i lydelsen enligt ändringsdirektivet 2008/110/EG framgår att ett järnvägsföretag, en infrastrukturförvaltare eller en fordonsinnehavare kan vara en enhet med ansvar för underhåll. Bestämmelsen har varit föremål för skilda tolkningar vilka kommit att kallas för den exkluderande respektive inkluderande tolkningen. exkluderande tolkningen innebär att endast de företag och organisationer som omnämns i bestämmelsen (järnvägsföretag, infrastrukturförvaltare och fordonsinnehavare) ska ha rätt att vara enhet med ansvar för under- håll, medan den inkluderande tolkningen innebär att alla som uppfyller kraven på en enhet med ansvar för underhåll kan fylla denna funktion Prop. 2010/11:160 och att skrivningen i direktivet endast utgör exempel på verksamhets- utövare som kan vara det. Både inom EU-arbetet (t.ex. Europeiska järnvägsbyrån, ERA) och inom den svenska järnvägsbranschen har den inkluderande tolkningen kommit att dominera. Det har också framkommit att det finns intresse för att åta sig uppgiften hos andra företag och organisationer än de som räknas upp i direktivsbestämmelsen. Det gäller t.ex. underhållsleveran- törer, fordonstillverkare och teknikkonsulter. En exkluderande tolkning skulle innebära att det infördes etableringshinder av rent formell karaktär för sådana aktörer. Regeringen gör i likhet med utredningen bedömningen, vilken och Transportstyrelsen delat, att bestämmelsen i järn- vägslagen om vem som har rätt att vara enhet med ansvar för underhåll bör utgå ifrån att alla fysiska och juridiska personer som uppfyller kraven i lag och övriga föreskrifter har rätt att vara en enhet med ansvar för underhåll. För underhållsansvariga enheter som ansvarar för underhållet av gods- vagnar kommer även krävas tillstånd av tillsynsmyndigheten eller certifikat utfärdat av ett ackrediterat organ. Dessa enheter ska utöver lagens krav även uppfylla kraven i kommissionens förordning (EU) nr 445/2011 av om ett certifieringssystem för enheter som ansvarar för underhåll av godsvagnar (jfr avsnitt 6.3.3. 6.3.2Kraven på underhållsansvariga enheter varierar Regeringens bedömning: Kraven på underhållsansvariga enheter bör variera beroende på om det är fråga om underhåll av godsvagnar eller av andra järnvägsfordon. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens utredningens bedömning att kravet på godkänd eller certifierad enhet med ansvar för underhåll enbart ska gälla för godsvagnar. Skälen för regeringens bedömning: Genom ändringarna i järnvägs- säkerhetsdirektivet (2008/110/EG) slås fast att alla järnvägsfordon ska tilldelas en enhet med ansvar för underhåll och att enheter med ansvar för underhåll av godsvagnar ska vara certifierade eller ha tillstånd. Bakgrunden är att behovet av en sådan ordning här ansetts störst. Godsvagnar är ojämförligt vanligast i internationell trafik och det är vanligt att vagnarna i ett godståg har olika innehavare. eller tillståndssystem som garanterar att vagnarna underhålls i veder- börlig ordning och är i säkert skick kan i dessa fall förväntas underlätta för järnvägsföretaget att ta sitt lagstadgade ansvar för säkerheten och för myndigheterna att utöva tillsyn och kontroll. För enheter med ansvar för underhåll som inte certifieras eller tillståndsprövas uppställs i direktivet inte några krav utöver de relativt övergripande villkor som gäller enligt artikel 14 a.3. enheten ska se till att de fordon för vars underhåll den ansvarar är i säkert skick genom ett system för underhåll. Detta ska ske genom att Prop. 2010/11:160 fordonen underhålls i enlighet med underhållsjournalen för varje fordon och gällande krav inklusive underhållsregler och bestämmelser om tekniska specifikationer för driftskompatibilitet (TSD). Det certifieringssystem och den struktur som Europeiska järnvägsbyrån (ERA) tagit fram för enheter med ansvar för underhåll, och som antagits av genom förordningen (EU) nr 445/2011, gäller enbart för godsvagnar. Andra enheter med ansvar för fordonsunderhåll kan emellertid frivilligt ansluta sig till systemet och därigenom erhålla en certifiering eller ett tillstånd. Enligt förordningen 445/2011 ska en underhållsansvarig enhet omfatta fyra delfunktioner: 1.En ledningsfunktion som styr och samordnar de operativa funktio- nerna. 2.En funktion för utveckling av underhållet med ansvar för under- hållsdokumentation baserad på konstruktionsuppgifter, gångdata, under- hållsdata och beprövad erfarenhet. 3.En funktion för styrning av fordonsflottan med ansvar för att fordon sänds till underhåll och återgår i drift efter underhåll. 4.En funktion för utförande av underhåll med ansvar för det operativa underhållet på fordon och komponenter samt för utfärdande av redo- visande dokument och underhållsintyg. Ledningsfunktionen betraktas som avgörande och överordnad de tre operativa funktionerna.