prop · GY03135 · 2011-05-05 00:00:00 — Den nuvarande tidsfristen tas bort. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vad underrättelsen till andelsägare ska innehålla och på vilket sätt underrättelse ska ske. Utredningens förslag: Utredningen föreslår att ändringar i fondbestämmelser ska godkännas om bestämmelserna är skäliga för Bedömningen ska således bara avse fondbestämmelserna som sådana och inte om det är skäligt att göra viss ändring i dem. När det gäller underrättelse till andelsägarna och möjligheten att lösa in fondandelar överensstämmer utredningens förslag i huvudsak med regeringens. Utredningen har dock inte föreslagit att kraven på innehållet i underrättelsen ska regleras i lag. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att erinra mot det. avstyrker förslaget och anför i huvudsak följande. Förslaget innebär en avsevärd försämring av konsumentskyddet på fondområdet. De föreslagna bestämmelserna om information och kostnadsfritt utträde är inte tillräckliga för att uppfylla syftet att skydda konsumenten. En effekt av förslaget kan bli att en fond kan komma att ändra karaktär på ett sådant sätt att den inte längre uppfyller det ursprungliga syftet med investeringen eller är att anse som lämplig eller passande för andelsägaren. Beträffande möjligheten att kringgå reglerna genom ett fusionsförfarande bör beaktas att fusion är ett administrativt krävande och kostsamt förfarande, varför det är långt ifrån säkert att fondbolagen kommer att utnyttja fusionsförfarandet i syfte att kringgå regelverket, i vart fall inte i den utsträckning som utredningen förutsätter. Påståendet att nuvarande regelverk innebär en konkurrensnackdel för fondbolagen har inte underbyggts. I vissa länder finns, vid sidan om ändring av fondbestämmelserna, kompletterande ordningar till skydd för andelsägarna, t.ex. andelsägarstämmor och krav på majoritetsbeslut. När det gäller underrättelse till fondandelsägarna bör det klargöras om ska granska underrättelsen. Det är rimligt att beslut om godkännande fattas först när inspektionen är nöjd med underrättelsens innehåll och utformning. Skyldigheten att tillhandahålla informationen till investerare som köper andelar efter det att beslut fattats bör framgå av lag. vid anser sig inte kunna tillstyrka förslaget utan att ytterligare överväganden sker beträffande möjligheten att bibehålla det nuvarande skyddet för investerare och konsumenter, t.ex. att samordna bestämmelserna om ändring av fondbestämmelser med bestämmelserna om fusion. Nämnden pekar på att man i aktiebolagslagen (2005:551) infört regler som innebär att reglerna för inlösen av minoritetsaktieägare (22 kap. 1 §) inte ska kunna kringgås beträffande ett publikt bolag genom en fusion. En fusion där det överlåtande bolaget är ett publikt bolag kan då inte genomföras utan att beslutet biträds av aktieägare som tillsammans företräder minst nio tiondelar av aktierna i det publika bolaget (23 kap. 17 § tredje stycket aktiebolagslagen). anser att den föreslagna regleringen kan leda till en obalans i förhållandet mellan konsumenten och näringsidkaren och därmed ett försämrat konsumentskydd. Enligt verket krävs därför en noggrann analys av vilken information som ska lämnas till konsumenten och på vilket sätt underrättelsen ska lämnas. Verket ser särskilt att det skulle kunna uppstå problem om konsumenten av olika anledningar inte hinner fatta ett beslut om inlösen eller om kraftiga kursförändringar inträffar precis innan eller under de . Verket påpekar också att det skulle kunna övervägas om konsumenten borde få lösa in sina fondandelar utan kostnad, eftersom försäljningen inte sker frivilligt i en situation där förutsättningarna för fonden drastiskt Prop. 2010/11:135 ändras. Skälen för regeringens förslag Svårigheten att ändra fondbestämmelser förekommer situationer där ett fondbolag vill ändra en investeringsfonds fondbestämmelser så att fonden i större utsträckning överensstämmer med vad fondbolaget tror att fondspararna i allmänhet efterfrågar. Enligt rådande praxis tillåts i många fall inte sådana ändringar. I skrivelse till pekar bl.a. på svårigheterna att få tillstånd till användande av derivatinstrument när LIF i enlighet med och rådets direktiv /108/EG ändrades så att derivatinstrument kunde användas som ett led i placeringsinriktningen. Detta har enligt föreningen lett till att nya fonder har startats i syfte att kunna utnyttja de möjligheter som den nya lagstiftningen ger. Även i yttrande över slutbetänkande (SOU 2002:104) anförde föreningen att det vid prövningen av om en ändring kan anses skälig bör göras en helhetsbedömning av marknadsutvecklingen och andra omständigheter, såsom ändrad lagstiftning, sedan fondens tillkomst. Även en väsentlig ändring bör enligt föreningen i vissa fall anses skälig för andelsägarna, särskilt som alternativet kan vara att lägga ned en fond som är lönsam eller attraktiv. Nya möjligheter att förändra en fond som en följd av UCITS IV-direktivet UCITS IV-direktivet anger att ändringar i fondbestämmelserna ska godkännas av den behöriga myndigheten men inga kriterier för när eller hur ändringar får ske (artikel 5.6). Detta är således en nationell fråga. Det finns dock andra bestämmelser i direktivet som indirekt påverkar möjligheten att ändra fondbestämmelser. I enlighet med UCITS IV-direktivet ska en värdepappersfond kunna omvandlas till en matarfond. Det krävs då att fondbestämmelserna ändras så att de medger de önskade placeringarna. Av direktivet framgår att den behöriga myndigheten ska ge tillstånd till en placering av medel i ett mottagarfondföretag om vissa förutsättningar är uppfyllda. Direktivet ger inte utrymme för att förhindra ändringar i fondbestämmelser så att möjligheterna för befintliga värdepappersfonder att bli matarfonder försvåras. Det framgår nämligen att de villkor som måste uppfyllas för att en värdepappersfond ska få omvandlas till en matarfond är uttömmande (skäl 52). De nya reglerna om matarfonder och mottagarfonder innebär därför att ändringar i fondbestämmelserna i vissa fall måste godkännas även om de innebär att fondens placerings- inriktning ändras på ett grundläggande sätt. Även UCITS IV-direktivets bestämmelser om fusioner innebär att en värdepappersfond kommer att kunna förändras avsevärt och utan att det finns möjlighet att begränsa detta genom nationella bestämmelser av det slag som finns i LIF vad avser fondbestämmelseändringar. UCITS IV- direktivet innehåller inga bestämmelser om att en fusion endast får ske om de fonder som ska ingå i fusionen har likartad placeringsinriktning. Enligt regeringens uppfattning kan fusionsreglerna inte tolkas på annat sätt än att fusioner mellan fonder med vitt skilda placeringsinriktningar är tillåtna enligt direktivet och följaktligen måste accepteras av medlemsstaterna. I stället för att ansöka om ändring av fondbestämmelserna kan ett fondbolag därför låta en fond absorberas av en nystartad fond med önskad placeringsinriktning. Resultatet av fusionen blir då bl.a. att det föreligger en fond med den önskade placeringsinriktningen, utan att den ändrade placeringsinriktningen har underställts någon skälighetsbedömning inom ramen för en prövning av ändringar i fondbestämmelser. Om fusionen sker med en nystartad fond som ännu inte har några fondandelsägare är förfarandet förhållandevis enkelt. Det ska påpekas att syftet med de nya reglerna om matar- och mottagarfonder samt om fusioner är att stordriftsfördelar ska kunna uppnås. Dessa nya möjligheter förutsätts komma fondandelsägarna till godo. En gräns för möjligheten att ändra fondbestämmelser Enligt regeringens mening kan det i många fall finnas goda skäl för en ändring av en investeringsfonds fondbestämmelser. Förutsättningarna för att erhålla god avkastning i fonden kan ha förändrats på grund av nya förhållanden eller nya regler. Möjligheten att använda nya typer av finansiella instrument för att effektivisera förvaltningen eller att ett bolag i vilket en betydande del av fondmedlen placeras flyttar till ett annat land eller avnoteras från viss börs kan t.ex. medföra att placeringsinriktningen behöver ändras. En annan viktig aspekt är att UCITS IV-direktivets syfte att uppnå stordriftsfördelar bättre uppfylls om ett fondbolag kan ändra fondbestämmelserna för en fond i stället för att starta en ny fond som t.ex. kan anses bättre tillgodose andelsägarnas befogade krav på god avkastning. Ett alltför stort antal fonder med likartad placeringsinriktning är inte till fördel för fondsparare i stort då förvaltningskostnaderna kan förväntas bli högre. Svårighet att ändra fondbestämmelser kan även leda till att fondbolaget väljer att avveckla fonden. Ett beslut att avveckla fonden är fondbolagets eget och det kan inte påverkas av andelsägarna. När en fond avvecklas får det som regel till följd att andelsägaren får sitt innehav avyttrat. Ett större perspektiv bör därför antas när det gäller godkännande av ändringar i fondbestämmelserna än enbart en jämförelse mellan de gällande och de önskade fondbestämmelserna. Det skydd för konsumenterna som svårigheten att ändra fondbestämmelser innebär riskerar annars att motverka sitt syfte. En större möjlighet att ändra fondbestämmelser än den nuvarande bör därför anses vara till gagn för de konsumenter som investerar i fonder. Regeringen har dock förståelse för de remissinstanser som kritiserar utredningens förslag för att det inte i tillräcklig grad tillvaratar vid påpekat skulle det i viss utsträckning vara möjligt att uppställa särskilda krav på att en fusion liksom en ändring av fondbestämmelserna ska få ske. Även har påpekat att det i andra länder kan förekomma alternativa sätt att uppnå ett högt konsumentskydd, t.ex. andelsägarstämmor. En reglering av möjligheten att ändra fondbestämmelser kan inte, om den är avsedd att även påverka fusionsmöjligheten, gå ut på en skälighetsbedömning från behörig myndighets sida, såsom är fallet. Detta skulle innebära att medlemsstaterna kunde begränsa tillämpningen av fusionsreglerna avsevärt och måste anses stå i strid med direktivet. Däremot skulle det kunna införas krav på samtycke från ett visst antal fondandelsägare, vare sig det rör sig om en fusion eller om en ändring av fondbestämmelser. En ordning där fondandelsägarna ska samtycka till väsentliga ändringar av fondbestämmelserna övervägdes i samband med införandet av de nuvarande reglerna. Sådana förfaranden ansågs kunna bli omständliga och kostsamma. Det erinrades om att fondbolaget var underkastat regler som innebar en viss garanti för att beslut angående bolagets verksamhet skedde på ett lagligt och ändamålsenligt sätt, och att fondbolaget fick anses ha den bästa överblicken över verksamheten och besitta den största sakkunskapen i frågor som rörde verksamheten (prop. 1974:128 s. 114). Situationen är inte helt jämförbar med aktiebolagets, eftersom i det senare fallet aktieägarna fattar de stora besluten beträffande aktiebolaget och dess drift. En fondandelsägare däremot kan aldrig tvinga ett fondbolag att fortsätta förvalta fonden; fondandelsägarna kan t.ex. inte hindra att fondbolaget avvecklar fonden. Detta är en konsekvens av att en investeringsfond inte är en juridisk person och att det är fondbolaget som förvaltar fonden och företräder andelsägarna i alla frågor (4 kap. 2 § första stycket LIF). Fondbolaget har således av andelsägarna anförtrotts förvaltningen och har en lagstadgad skyldighet att agera i andelsägarnas intresse vid förvaltningen av fonden. Regeringen anser mot den bakgrunden att fondbolaget bör få besluta om ändring av fondbestämmelser så länge dessa inte strider mot andelsägarnas intresse. Regeringen anser dock, till skillnad mot vad som föreslås av utredningen, att frågan om en ändring kan anses strida mot andelsägarnas intresse bör vara föremål för prövning av . En möjlighet att vägra godkännande av fondbestämmelser som anses strida mot fondandelsägarnas gemensamma intresse innebär att fondbolagen alltjämt tvingas motivera sina önskemål om ändringar i fondbestämmelserna. Fondbolagets bedömning bör dock godtas om den inte förefaller oriktig. Även vad som kan betraktas som väsentliga ändringar bör kunna godtas. Däremot bör genomgripande ändringar av bestämmelser som typiskt sett får anses ha varit avgörande för att andelsägare investerat i fonden inte få göras. Sådana ändringar får anses strida mot andelsägarnas intresse. Som exempel på sådana ändringar kan nämnas att fondens placeringsinriktning förändras fundamentalt, t.ex. från räntefond till aktiefond, att ändringen medför att risknivån förändras markant eller att en fond som profileras som etisk övergår till att bli en fond utan sådan inriktning. Behovet av att skydda konsumenterna tillgodoses enligt regeringens mening genom denna begränsning, samt genom att fondandelsägarna får begriplig information om förändringen och en möjlighet att begära inlösen av sina fondandelar innan ändringarna i fondbestämmelserna börjar tillämpas (se vidare i följande avsnitt). En särskild fråga är hur ska behandla ett fondbolags ansökan om att få omvandla en värdepappersfond till en matarfond och tvärtom. Som anförts ovan kan inte vägra godkännande av ändrade fondbestämmelser som innebär att en värdepappersfond omvandlas till en matarfond. Bedömningen såvitt avser ändringen av placeringsinriktning kan nämligen inte gå utöver de krav som UCITS IV-direktivet uppställer. Om mottagarfonden upplöses eller mottagarfondens placeringsinriktning förändras på grund av en fusion eller delning måste fondbolaget för värdepappersfonden överväga hur matarfondens medel fortsättningsvis ska placeras. I likhet med när värdepappersfonden blev en matarfond kan matarfonden bli matarfond till en ny mottagarfond, som i teorin kan ha en helt annan placeringsinriktning än den tidigare. Inte heller en sådan förändring av fondbestämmelserna kan vägras. Fondbolaget för värdepappersfonden kan även välja att fortsättningsvis förvalta medlen aktivt. UCITS IV- direktivet innehåller inga regler som inverkar på möjligheten att godkänna fondbestämmelser som innebär att en matarfond blir en vanlig värdepappersfond. ska således godkänna sådana fondbestämmelser om de inte strider mot fondandelsägarnas gemensamma intresse. Eftersom den tidigare placeringen i en viss mottagarfond inte är tillgänglig längre, kan en större förändring än vad som skulle accepteras i vanliga fall behöva godtas. Det kan dock finnas fall då den föreslagna nya placeringsinriktningen innebär så stora förändringar för fondandelsägarna att det är bättre att fonden upplöses. Underrättelse till andelsägare och rätt till inlösen av fondandelar Möjligheten att göra fondbestämmelseändringar av väsentlig betydelse bör kompletteras med krav på information till andelsägarna om innebörden av förändringen. Dessutom bör andelsägarna ges möjlighet att lösa in fondandelarna innan de ändrade fondbestämmelserna börjar tillämpas. På samma sätt som i enlighet med UCITS IV-direktivet gäller vid fusion, omvandling till matarfond eller byte av mottagarfond bör några avgifter för sådan inlösen inte få tas ut. Däremot bör direkta kostnader för att avveckla värdepappersinnehav till följd av inlösen få debiteras andelsägare om sådana kostnader får tas ut enligt fondbestämmelserna och också normalt tas ut. Fondbestämmelseändringar av väsentlig betydelse för andelsägare kan avse t.ex. höjda avgifter eller betydande förändringar i placeringsinriktningen. Eftersom det ska kunna förekomma olika andelsklasser i en fond och ändringarna därmed inte behöver påverka samtliga andelsägare, bör det vara möjligt för att besluta att endast berörda andelsägare ska underrättas om ändringarna. Det kan förekomma situationer där ändringen i sig inte kan anses som väsentlig men där det ändå är viktigt att andelsägarna får skriftlig informationen om ändringen. Det gäller t.ex. namnbyte på en fond, eftersom fondandelsägarna utan den kunskapen inte kan ta del av information som publiceras om fonden. bör därför, liksom , ha möjlighet att besluta om underrättelse till andelsägare vid alla typer av fondbestämmelseändringar. Andelsägarna behöver då inte erbjudas möjlighet till inlösen av sina fondandelar innan ändringen börjar tillämpas. Det kommer även att förekomma fondbestämmelseändringar som inte kan anses ha någon betydelse för andelsägarna. Exempel på sådana ändringar kan vara språkliga eller redaktionella ändringar av fondbestämmelserna. I dessa situationer behöver inte besluta om någon särskild underrättelse till andelsägarna. Det räcker att ändringarna tillkännages på det sätt som framgår av fondbestämmelserna (jfr 4 kap. 8 § andra stycket 13). beslut om att fondbolaget måste underrätta andelsägare innebär också en skyldighet för fondbolaget att informera de andelsägare som tillkommer i tiden efter inspektionens beslut och fram till dess att ändringen träder i kraft. har föreslagit att det ska finnas en skyldighet att lämna information om ändringen av fondbestämmelser även till den som avser att köpa andelar i fonden (jfr 4 kap. 20 § första stycket om skyldighet att tillhandahålla faktablad). En sådan i och för sig rimlig förändring av nuvarande bestämmelser innebär en ny skyldighet för fondbolagen och kräver även övervägande av eventuella distributörers skyldigheter (jfr föreslagna 8 kap. 22 a §). Det finns inte utrymme att, med iakttagande av de beredningskrav som ställs, överväga denna fråga inom ramen för detta lagstiftningsarbete. Det kan dock förutsättas att fondbolag och distributörer av fondandelar, i syfte att ge en rättvisande bild av förutsättningarna för en investering, informerar presumtiva köpare av fondandelar om en förestående förändring av fondens placeringsinriktning. Utformningen av och sättet för underrättelse finns inga bestämmelser om vad underrättelsen till en fondandelsägare vid en ändring av fondbestämmelser ska innehålla. Som påpekat är det viktigt att utformningen av underrättelsen analyseras noga. Underrättelsen måste innehålla information som på ett begripligt sätt förklarar för fondandelsägarna vilka konsekvenser fondbestämmelseändringen får för deras investering. Om bedömer att underrättelsen inte är fullständig, bör inspektionen kunna begära att fondbolaget förtydligar informationen. Som påpekat bör det vara ett villkor för godkännande av fondbestämmelseändringar att en eventuell underrättelse har utformats på lämpligt sätt. Regeringen anser därför att det i LIF bör anges att en underrättelse ska innehålla lämplig information om syftet med fondbestämmelseändringen och vilka konsekvenser den kan få för andelsägarna, samt att en förutsättning för godkännande av ändringen är att underrättelsen uppfyller dessa krav. Om ändringen är av väsentlig betydelse för andelsägarna och därför ska medföra särskild rätt till inlösen ska underrättelsen innehålla information även om detta. Fondbolaget kan välja att ge in en tänkt underrättelse i Prop. 2010/11:135 samband med ansökan om godkännande, eller därefter på begäran om komplettering av ansökan när det står klart att en sådan underrättelse krävs. Det är särskilt viktigt att informationen beträffande rätten till inlösen är lättbegriplig. I samband med vissa typer av fondbestämmelseändringar kan det även finnas behov av annan särskild information. Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bör därför bemyndigas att meddela närmare föreskrifter om innehållet i underrättelsen. Möjligheten för att kräva underrättelse till andelsägarna innebär att inspektionen också ska ta ställning till på vilket sätt underrättelsen ska ske (jfr prop. 2002/03:150 s. 310). Det kommer dock att finnas behov av föreskrifter beträffande sättet för underrättelse i samband med omvandling till matarfond eller byte av mottagarfond (se avsnitt 8.5.4). Det bör finnas en möjlighet att införa föreskrifter om detta även för andra förändringar av en fond. Tidpunkten och kostnaderna för inlösen Vid väsentliga ändringar av fondbestämmelserna ska således andelsägarna innan ändringen börjar tillämpas ha rätt att lösa in sina andelar utan andra avgifter än vad som motsvarar kostnader för att avveckla värdepapper till följd av inlösen. Andelsägarna bör ha rätt att begära sådan inlösen under minst från det att fondbolaget underrättat andelsägarna om beslut att godkänna fondbestämmelseändringen. Tidsfristen bör räknas från den dag då informationen om åtgärden lämnades till andelsägarna. En värdepappersfond måste vara öppen för inlösen minst en gång (4 kap. 13 § första stycket jfrt med 4 kap. 10 § tredje stycket LIF). En specialfond behöver dock inte vara öppen för inlösen av andelar mer än en gång (6 kap. 1 § LIF). Det ska anges i fondbestämmelserna under vilka tidsperioder andelarna kan lösas in. Oavsett en investeringsfond är öppen för inlösen måste andelsägarna ha möjlighet att begära inlösen under minst från det att de mottar en underrättelse om rätten till inlösen. Det som anges i fondbestämmelserna om inlösenförfarande kan dock innebära att inlösen inte sker direkt när begäran kommer. Fondbestämmelse- ändringen får dock inte börja tillämpas förrän de andelsägare som inom fristen begärt inlösen har fått lösa in sina andelar. Inlösen av fondandelarna ska i föreskrivna situationer inte medföra några andra kostnader för andelsägarna än de som fondbolagen debiterar i syfte att täcka kostnader för avveckling av värdepappersinnehav. Detta betyder att en andelsägare ska kunna lösa in sina andelar utan särskild inlösenavgift. De kostnader som får tas ut är transaktionskostnader som är förknippade med den försäljning av värdepapper som blir nödvändig på grund av inlösen, t.ex. courtage. Det ska påpekas att bestämmelsen inte innebär att fondbolaget har rätt att kräva ersättning för kostnader i samband med inlösen om sådana avgifter inte tas ut i vanliga fall vid inlösen. Det krävs således såväl att sådana avgifter eller kostnader får tas ut enligt fondbestämmelserna och, med beaktande av likabehandlings- Prop. 2010/11:135 principen, att de också i vanliga fall tas ut. Som påpekat kan det övervägas om inte konsumenten borde få lösa in sina fondandelar helt utan kostnad eftersom försäljningen inte kan anses ske frivilligt. Om kostnaderna inte drabbar den som löser in fondandelar drabbar de emellertid i stället kvarvarande andelsägare i fonden eftersom kostnaderna belastar fonden. Möjligheten att låta den som begär inlösen stå för dessa kostnader innebär därmed ett skydd för de fondandelsägare som väljer att ha kvar sina innehav. Möjlighet att skjuta upp tillämpningen av nya eller ändrade fondbestämmelser Liksom bör gälla att ska ha rätt att besluta att vissa ändringar i fondbestämmelserna inte får tillämpas förrän . Möjligheten blir särskilt viktig vid väsentliga fondbestämmelseändringar, eftersom andelsägarna då måste få möjlighet att lösa in sina fondandelar innan ändringen börjar tillämpas. Om ändringen gäller en specialfond som har öppet för inlösen endast en gång , kan det behöva gå innan ändringen får börja tillämpas. Den nuvarande begränsningen som innebär att tillämpningen kan anstå längst bör därför tas bort. bör ha möjlighet att besluta det datum som den anser är lämpligt med hänsyn till behovet av att skydda fondandelsägarna och till vad fondbolaget anfört i sin ansökan om godkännande av fondbestämmelseändring. har påtalat att det kan finnas behov av att skjuta upp tillämpningen även av nya fondbestämmelser, t.ex. när nya fondbestämmelser godkänns på grund av att en fond ska delas men delningen inte ska träda i kraft förrän efter godkännandet. Regeringen instämmer i att det bör finnas en möjlighet för att besluta att även nya fondbestämmelser får börja tillämpas först . 13.1.3Handläggningstid för ärenden som avser fondbestämmelser Regeringens förslag: ska från det att en fullständig ansökan om godkännande av fondbestämmelser eller ändringar i dem lämnats in till myndigheten fatta beslut i frågan samt underrätta fondbolaget om sitt beslut. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens.