prop · GZ0326 · 2011-10-26 00:00:00 — Regeringens proposition 2011/12:26 Värdering till verkligt värde Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås att vissa bestämmelser om värdering av materiella och immateriella tillgångar till verkligt värde, som ännu inte har fått tillämpas, upphävs. Ändringarna föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut................................................................. Förslag till lag om ändring i årsredovisningslagen (1995:1554)........................................................................ 2.2Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappers- 2.3Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag.................................... Ärendet och dess beredning............................................................ Värdering av vissa tillgångar till verkligt värde.............................. Förslaget till lag om ändring i årsredovisningslagen (1995:1554)...................................................................... 7.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappers- 7.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag.................................. Förteckning över remissinstanserna ..................................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ...... Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1.lag om ändring i årsredovisningslagen (1995:1554), 2.lag om ändring i lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag, 3.lag om ändring i lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag. 2.1Förslag till lag om ändring i årsredovisningslagen (1995:1554) Härigenom föreskrivs1 i fråga om årsredovisningslagen (1995:1554)2 dels att 4 kap. 14 f och §§ ska upphöra att gälla, dels att rubriken närmast före 4 kap. 14 f § ska utgå, dels att 4 kap. 3 och 9 §§ ska ha följande lydelse. Anläggningstillgångar ska tas upp Anläggningstillgångar ska tas upp till belopp som motsvarar utgifter- till belopp som motsvarar utgifter- na för tillgångens förvärv eller till- na för tillgångens förvärv eller till- verkning (anskaffningsvärdet), om verkning (anskaffningsvärdet), om inte annat följer av 4, 5, 6, 12, inte annat följer av 4, 5, 6, 12, 13 a, 14 a, 14 e eller 14 f §. 13 a, 14 a eller 14 e §. I anskaffningsvärdet för en förvärvad tillgång ska räknas in, utöver inköpspriset, utgifter som är direkt hänförliga till förvärvet. I anskaffningsvärdet för en tillverkad tillgång får räknas in, utöver sådana kostnader som direkt kan hänföras till produktionen av tillgången, en skälig andel av indirekta tillverkningskostnader. Ränta på kapital som har lånats för att finansiera tillverkningen av en tillgång får räknas in i anskaffningsvärdet till den del räntan hänför sig till tillverkningsperioden. Om ränta har räknats in i anskaffningsvärdet, ska en upplysning om detta lämnas i en not. Utgifter för värdehöjande förbättringar av en tillgång får räknas in i anskaffningsvärdet, om de har lagts ned under räkenskapsåret eller balanserats . Omsättningstillgångar skall, om inte annat följer av 10 §, 12 §, 13 a §, 14 a §, 14 e § eller 14 f §, tas upp till det lägsta av anskaffningsvärdet och nettoförsäljningsvärdet på balans- Omsättningstillgångar ska, om inte annat följer av 10, 12, 13 a, 14 a eller 14 e § tas upp till det lägsta av anskaffningsvärdet och nettoförsäljningsvärdet på balans- 1Jfr och rådets direktiv /51/EG av om ändring av direktiven /660/EEG, 83/349/EEG, 86/635/EEG och 91/674/EEG om årsbokslut och sammanställd redovisning i vissa typer av bolag, banker och andra finansinstitut samt försäkringsföretag (EUT L 178, 17.7. 2003, s. 16, Celex 32003L0051). 4 kap. 14 f och §§ 2004:1173 rubriken närmast före 4 kap. 14 f § 2004:1173. 3Senaste lydelse 2010:1515. 4Senaste lydelse 2004:1173. Med anskaffningsvärde förstås, om inte annat följer av 11 §, utgifterna för tillgångens förvärv eller tillverkning. Vid bestämmandet av anskaffningsvärdet tillämpas 3 § andrafjärde styckena. Med nettoförsäljningsvärde avses försäljningsvärdet efter avdrag för beräknad försäljningskostnad. Om det finns särskilda skäl, får återanskaffningsvärdet, i förekommande fall med avdrag för inkurans, eller något annat värde som är förenligt med 2 kap. 2 och 3 §§ användas i stället för nettoförsäljningsvärdet. Med återanskaffningsvärde avses det belopp som motsvarar den utgift för anskaffandet som företaget skulle ha haft, om tillgången anskaffats på balansdagen. Om företaget drivs av en fysisk person eller ett dödsbo, får djur i jordbruk eller renskötsel värderas till det värde som fastställs av . Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag Härigenom föreskrivs1 att 4 kap. 1 och 2 §§ lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag ska ha följande lydelse. Med beaktande av vad som före- Med beaktande av vad som före- skrivs i 2 § skall följande bestäm- skrivs i 2 § ska följande bestäm- melser om värderingen i 4 kap. års- melser om värderingen i 4 kap. års- redovisningslagen (1995:1554) till- redovisningslagen (1995:1554) till- 1 § första stycket och 2 § om vad som är anläggningstillgångar och omsättningstillgångar, 3 § om anskaffningsvärde för anläggningstillgångar, 4 § om avskrivning av anläggningstillgångar, 5 § om nedskrivning av anläggningstillgångar, 68 §§ om uppskrivning av anläggningstillgångar, 9 § förstafjärde styckena om värdering av omsättningstillgångar, 10 § om värdering av pågående arbeten, 11 § om varulagrets anskaffningsvärde, 12 § om redovisning till bestämd mängd och fast värde, 13 a § om redovisning enligt kapitalandelsmetoden, 14 § om egna aktier, 14 a14 d §§ om värdering av finansiella instrument, 14 e § om värdering av säkrade poster, 14 f och §§ om värdering av vissa tillgångar till verkligt värde, 15 § om periodisering av vissa belopp vid upptagande av lån, samt 16 § om omräkning av förlagsinsatser. De i 1 § angivna bestämmelserna i 4 kap. årsredovisningslagen (1995:1554) ska tillämpas med följande avvikelser: 1.I en bank krävs för uppskrivning av anläggningstillgång enligt 6 § första stycket medgivande. 2.I en sparbank får uppskrivningsbeloppet, vid uppskrivning enligt 6 § första stycket, tas i anspråk för avsättning till reservfond, och uppskriv- 1Jfr och rådets direktiv /51/EG av om ändring av direktiven /660/EEG, 83/349/EEG, 86/635/EEG och 91/674/EEG om årsbokslut och sammanställd redovisning i vissa typer av bolag, banker och andra finansinstitut samt försäkringsföretag (EUT L 178, 17.7. 2003, s. 16, Celex 32003L0051). 2Senaste lydelse 2006:872. 3Senaste lydelse 2009:35. ningsfonden, i stället för vad som sägs i 7 §, tas i anspråk för avsättning Prop. 2011/12:26 till reservfond. 3.En bank får inte tillämpa 7 § första stycket 2 om användande av uppskrivningsfonden för täckande av förlust. 4.För ett kreditmarknadsbolag prövar allmän domstol ett ärende enligt 7 § andra stycket om att ta uppskrivningsfonden i anspråk. I fråga om domstolens tillstånd gäller 10 kap. 14 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse i tillämpliga delar. 5.Om det finns särskilda skäl, får medge att även andra kreditinstitut och värdepappersbolag än sådana företag som avses i 3 kap. 1 § tredje stycket denna lag får tillämpa bestämmelsen i 13 a §. 6.Finansiella instrument ska tas upp till sitt verkliga värde om det är förenligt med 14 a §. 7.Kreditinstitut och värdepappersbolag som omfattas av denna lag får tillämpa 14 b § tredje stycket. 8.Om det finns särskilda skäl, får medge att även andra kreditinstitut och värdepappersbolag än sådana företag som avses i 3 kap. 1 § tredje stycket denna lag får tillämpa bestämmelserna i 14 f och §§. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (1995:1560) om Härigenom föreskrivs1 att 4 kap. 1, 2, 5, 6 och 7 §§ lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag ska ha följande lydelse. Med beaktande av vad som före- Med beaktande av vad som före- skrivs i 2 § skall följande bestäm- skrivs i 2 § ska följande bestäm- melser om värderingen i 4 kap. års- melser om värderingen i 4 kap. års- redovisningslagen (1995:1554) till- redovisningslagen (1995:1554) 2 § om immateriella anläggningstillgångar, 3 § om anskaffningsvärde för anläggningstillgångar, 4 § om avskrivning av anläggningstillgångar, 5 § om nedskrivning av anläggningstillgångar, 68 §§ om uppskrivning av anläggningstillgångar, 9 § förstafjärde styckena om värdering av omsättningstillgångar, 10 § om värdering av pågående arbeten, 11 § om varulagrets anskaffningsvärde, 12 § om redovisning till bestämd mängd och fast värde, 13 § om omräkning av fordringar och skulder i utländsk valuta, 13 a § om redovisning enligt kapitalandelsmetoden, 14 § om egna aktier, 14 a14 d §§ om värdering av finansiella instrument, 14 e § om värdering av säkrade 14 e § om värdering av säkrade 14 f och §§ om värdering av vissa tillgångar till verkligt vär- 15 § om periodisering av vissa belopp vid upptagande av lån. De i 1 § angivna bestämmelserna i 4 kap. årsredovisningslagen (1995:1554) ska tillämpas med följande avvikelser: 1.2 § tillämpas på immateriella tillgångar (B). 2.3 § ska tillämpas på samtliga tillgångar, om inte annat följer av detta kapitel. 1Jfr och rådets direktiv /51/EG av om ändring av direktiven /660/EEG, 83/349/EEG, 86/635/EEG och 91/674/EEG om årsbokslut och sammanställd redovisning i vissa typer av bolag, banker och andra finansinstitut samt försäkringsföretag (EUT L 178, 17.7. 2003, s. 16, Celex 32003L0051). 2Senaste lydelse 2006:873. 3Senaste lydelse 2009:36. 4 § ska tillämpas på dels immateriella tillgångar (B), dels placerings- Prop. 2011/12:26 tillgångar (C) samt dels sådana materiella tillgångar och varulager (G.I) och övriga tillgångar (G.III) som stadigvarande ska brukas eller innehas, utom när sådana tillgångar tas upp till sitt verkliga värde. 4.a) 5 § ska tillämpas på dels immateriella tillgångar (B), dels placeringstillgångar (C) samt dels sådana materiella tillgångar och varulager (G.I) och övriga tillgångar (G.III) som stadigvarande ska brukas eller innehas, utom när sådana tillgångar tas upp till sitt verkliga värde. b) 5 § andra stycket ska tillämpas endast på placeringar i koncernföretag och intresseföretag (C.II), andra finansiella placeringstillgångar (C.III.17) samt depåer hos företag som avgivit återförsäkring (C.IV), utom när sådana tillgångar tas upp till sitt verkliga värde. 5.a) 6 och 8 §§ gäller endast skadeförsäkringsbolag och ska tillämpas på placeringstillgångar (C) samt på sådana tillgångar hänförliga till materiella tillgångar och varulager (G.I) som stadigvarande ska innehas eller brukas, utom när sådana tillgångar tas upp till sitt verkliga värde. b) Aktier och andelar i koncernföretag och intresseföretag får inte skrivas upp till högre värde än vad som medges av . 6.Uppskrivningsbelopp enligt 6 § får endast användas för ökning av aktiekapitalet genom fondemission eller för avsättning till en uppskrivningsfond (AA.III). 7.7 § första stycket 2 och andra stycket om användning av uppskrivningsfonden för att täcka förlust får inte tillämpas. 8.9 § ska tillämpas på dels fordringar (F), dels kassa och bank (G.II), dels sådana materiella tillgångar och varulager (G.I) och övriga tillgångar (G.III) som inte stadigvarande ska brukas eller innehas, utom när sådana tillgångar tas upp till sitt verkliga värde. 9.12 § ska tillämpas på materiella tillgångar och varulager (G.I). 10.13 a § får om det finns särskilda skäl och efter medgivande tillämpas även av andra försäkringsföretag än sådana företag som det hänvisas till i den bestämmelsen. 11.Finansiella instrument ska tas upp till sitt verkliga värde om det är förenligt med 14 a §. 12.Försäkringsföretag som omfattas av denna lag får tillämpa 14 b § tredje stycket. 13.Placeringstillgångar för vilka livförsäkringstagaren bär placeringsrisken (D) ska alltid tas upp till sitt verkliga värde. 14.14 f och §§ får om det finns särskilda skäl och efter medgivande tillämpas även av andra försäkringsföretag än sådana företag som det hänvisas till i de bestämmelserna. Andra placeringstillgångar (C) än finansiella instrument får tas upp till sitt verkliga värde även av Andra placeringstillgångar (C) än finansiella instrument får tas upp till sitt verkliga värde. 4 Senaste lydelse 2004:1177. andra försäkringsföretag än sådana företag som avses i 3 kap. 4 a § andra stycket årsredovisningslagen (1995:1554). Värdering enligt första stycket får ske bara om alla tillgångar som ingår i en och samma post som föregås av en arabisk siffra eller som tas upp under Byggnader och mark (C.I) värderas på samma sätt. Vinster eller förluster som uppkommer när tillgångar tas upp till sitt verkliga värde enligt 5 § denna lag eller 4 kap. 14 a, 14 e eller 14 f §§ årsredovisningslagen (1995:1554) skall redovisas som särskilda poster i resultaträkningen, om inte värdeförändringen skall redovisas i en fond för verkligt värde enligt 4 kap. 14 d § andra stycket eller § andra stycket samma lag. Vinster eller förluster som uppkommer när tillgångar tas upp till sitt verkliga värde enligt 5 § denna lag eller 4 kap. 14 a eller 14 e § årsredovisningslagen (1995:1554) ska redovisas som särskilda poster i resultaträkningen, om inte värdeförändringen ska redovisas i en fond för verkligt värde enligt 4 kap. 14 d § andra stycket samma lag. Om placeringstillgångar (C) i balansräkningen värderas med utgångspunkt i anskaffningsvärdet, skall upplysningar om en värdering till verkligt värde lämnas i en not. Upplysningarna skall lämnas fördelade på de i balansräkningen enligt bilaga 1 upptagna tillgångsposterna. När placeringstillgångar (C eller D) i balansräkningen värderas till verkligt värde enligt 5 § eller 4 kap. 14 a, 14 e eller 14 f §§ årsredovisningslagen (1995:1554), skall på samma sätt upplysningar om en värdering med utgångspunkt i anskaffningsvärdet lämnas i en not. Om placeringstillgångar (C) i balansräkningen värderas med utgångspunkt i anskaffningsvärdet, ska upplysningar om en värdering till verkligt värde lämnas i en not. Upplysningarna ska lämnas fördelade på de i balansräkningen enligt bilaga 1 upptagna tillgångsposterna. När placeringstillgångar (C eller D) i balansräkningen värderas till verkligt värde enligt 5 § eller 4 kap. 14 a eller 14 e § årsredovisningslagen (1995:1554), ska på samma sätt upplysningar om en värdering med utgångspunkt i anskaffningsvärdet lämnas i en not. Denna lag träder i kraft . 5Senaste lydelse 2004:1178. 6Senaste lydelse 2004:1178. Ärendet och dess beredning beslutades propositionen Internationell redovisning i svenska företag (prop. 2004/05:24). I propositionen föreslogs bl.a. att årsredovisningslagstiftningen skulle ändras så att svenska företag fick en möjlighet att tillämpa internationella redovisningsprinciper, bl.a. om värdering till verkligt värde, inom ramen för svensk lag. antog regeringens förslag (bet. 2004/05:LU3, rskr. 2004/05:89). I avvaktan på kompletterande lagstiftning har skjutit fram den tidpunkt då de aktuella värderingsbestämmelserna får börja tillämpas enligt den senaste lagändringen för det räkenskapsår som inleds närmast efter (se prop. 2009/10:208, bet. 2009/10:CU22, rskr. 2009/10:346). Sedan synpunkter inhämtats från vissa berörda organisationer och myndigheter upprättades inom en promemoria med förslag om att inskränka möjligheterna att värdera materiella och immateriella tillgångar till verkligt värde. Promemorian behandlades vid ett remissmöte . Promemorians lagförslag finns i bilaga 1. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. Promemorian, minnesanteckningar från remissmötet och de skriftliga synpunkter som lämnats över promemorian finns tillgängliga i lagstiftningsärendet (dnr Ju2011/3590/L1). De föreslagna lagändringarna är författningstekniskt och även i övrigt av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. 4Värdering av vissa tillgångar till verkligt värde Regeringens förslag: Den möjlighet att värdera materiella och immateriella tillgångar till verkligt värde som införts men som ännu inte fått tillämpas, tas bort. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser, bl.a. Svenskt Närings- liv, tillstyrker förslaget. Fastighetsägarna och () anser att möjligheten att värdera till verkligt värde i årsredovisningen bör vara kvar. Fastighetsägarna anser att materiella och immateriella tillgångar i vart fall bör få värderas till verkligt värde i koncernredovisningen, även i företag som inte tillämpar internationella redovisningsprinciper fullt ut. Skälen för regeringens förslag: Den första ändrades årsredovisningslagen (1995:1554) med anledning av ikraftträdandet av den s.k. IAS-förordningen, dvs. och rådets förordning (EG) nr 1606/2002 av om tillämpning av internationella redo- visningsstandarder1 och vissa beslutade ändringar i EU:s redovisnings- Prop. 2011/12:26 direktiv (prop. 2004/05:24). Genom ändringarna fick företagen möjlighet att tillämpa internationella redovisningsprinciper inom ramen för svensk lag. Lagändringarna innebar att möjligheten att värdera materiella och immateriella tillgångar till verkligt värde utökades. Syftet var att göra det möjligt för företagen att i årsredovisningen tillämpa internationella redovisningsstandarder om redovisning och värdering av bl.a. immateriella tillgångar, biologiska tillgångar och förvaltningsfastigheter. Värderingsreglerna finns i 4 kap. 14 f och §§ årsredovisningslagen. Genom hänvisningar i 4 kap. 1 § lagen (1995:1559) om årsredovisning i kreditinstitut och värdepappersbolag respektive 4 kap. 1 § lagen (1995:1560) om årsredovisning i försäkringsföretag gäller värderingsreglerna även för finansiella företag. Värderingsreglerna innebär att ett företag i större utsträckning än tidigare får redovisa orealiserade vinster. Som en följd av detta ökar utrymmet för vinstutdelning. Vid införandet övervägdes därför en bestämmelse om att orealiserade vinster ska överföras till en bunden fond. Det skulle förhindra att orealiserade vinster delas ut. En sådan lösning bedömdes dock vara alltför statisk (prop. 2004/05:24 s. 127 f.). Frågan togs på nytt upp i samband med tillkomsten av aktiebolagslag. Inte heller då var regeringen beredd att föreslå bestämmelser om att orealiserade vinster ska föras över till en bunden fond. I stället framhölls att en tillämpning av den s.k. försiktighetsregeln i 17 kap. 3 § aktiebolagslagen (2005:551) innebär att det alltid ska ske en prövning av om en redovisad värdeökning är tillräckligt säker för att kunna delas ut (prop. 2004/05:85 s. 379 f. och 752 f.). Reglerna om värdering till verkligt värde kan få skattemässiga konsekvenser trots att de inte syftar till att förändra skatteuttaget för de enskilda företagen. Enligt skattelagstiftningen gäller principen om ekonomisk dubbelbeskattning. Det innebär att ett företags vinster ska beskattas två gånger: en gång på bolagsnivå och en gång hos aktieägaren. Eftersom löpande värdeförändringar av det som skattemässigt klassificeras som kapitaltillgångar inte påverkar beskattningsunderlaget, skulle ändringen i redovisningslagstiftningen medföra att möjligheterna att dela ut obeskattade vinster skulle öka. Mot den bakgrunden fick Utredningen om sambandet mellan redovisning och beskattning (SamRoB) i uppdrag att överväga vilken kompletterande skattelagstiftning som behövs för att säkerställa att den ekonomiska dubbelbeskattningen kan upprätthållas. SamRoB har lämnat två förslag som förhindrar att obeskattade vinster delas ut och som således upprätthåller den ekonomiska dubbelbeskattningen. I sitt delbetänkande Beskattning när tillgångar värderas till verkligt värde (SOU 2005:53) presenterade utredningen en metod som innebär att en värdeförändring vid en värdering enligt 4 kap. 14 a eller 14 f §§ årsredovisningslagen ska tas upp som intäkt eller dras av som kostnad vid beskattningen. Utredningen rekommenderade dock att man skulle avvakta utredningens slutbetänkande innan några åtgärder vidtogs på skatteområdet. I sitt slutbetänkande Beskattningstidpunkten för näringsverksamhet 1 EGT L 243, , s.1 (Celex 32002R1606). (SOU 2008:80) föreslår utredningen en ny metod som innebär att om obeskattade vinster redovisas på ett sådant sätt att de kan delas ut, så ska beloppet beskattas. Om ett företag har blivit beskattad på denna grund, ska samma belopp dras av nästföljande beskattningsår för att undvika dubbelbeskattning på bolagsnivå. Förslaget tar sikte på alla obeskattade vinster, oavsett hur de uppkommit, utom sådana som är skattefria. Det senare förslaget är således betydligt bredare än förslaget i delbetänkandet, där avsikten var att hantera problematiken kring de nya värderingsreglerna. Förslaget i slutbetänkandet berör inte bara de företag som omfattas av reglerna om värdering till verkligt värde i årsredovisningslagen. Varken förslaget i delbetänkandet eller slutbetänkandet har lett till lagstiftning. I avvaktan på att beredningen av utredningens slutbetänkande avslutas inom har skjutit fram den tidpunkt då de ifrågavarande värderingsbestämmelserna i årsredovisningslagstiftningen får börja tillämpas enligt den senaste lagändringen till det räkenskapsår som inleds närmast efter (se prop. 2009/10:208). Under den fortsatta beredningen av det förslag för att förhindra att obeskattade vinster delas ut som SamRoB presenterar i sitt slutbetänkande, har det konstaterats att det behövs särskilda regler för att förhindra kringgående i syfte att undvika beskattning. Det har vidare framkommit att förslaget måste kompletteras för att de nu aktuella vinsterna ska behandlas på samma sätt som vanliga rörelsevinster. Dessa tillägg gör att SamRoB:s förslag i denna fråga riskerar att bli komplicerat att tillämpa. Det har därför övervägts alternativa metoder för att upprätthålla det första ledet av den ekonomiska dubbelbeskattningen. Ett sätt att förhindra att orealiserade vinster delas ut är att de tas upp som bundet eget kapital i balansräkningen. Inte heller en sådan lösning är utan nackdelar och har avvisats. En ytterligare inskränkning av möjligheterna att dela ut orealiserade vinster är inte heller behövlig för att åstadkomma ett från associationsrättsliga utgångspunkter ändamålsenligt borgenärsskydd. Ett annat sätt skulle vara att utvidga den skatterättsliga utdelningsspärr som finns i 17 kap. 21 § inkomstskattelagen (1999:1229) till att gälla även kapitaltillgångar och inventarier. Även en sådan lösning kan dock förväntas bli komplicerad, inte minst på grund av att anskaffningsvärdet på berörda tillgångar måste justeras för att undvika dubbelbeskattning på bolagsnivå. Nackdelarna med de lösningar som står till buds måste vägas mot behovet för företagen att kunna värdera materiella och immateriella tillgångar till verkligt värde fullt ut i årsredovisningen. Vid ett möte , organiserat av och , med vissa av de myndigheter och organisationer som berörs av frågan framkom att det bara finns ett begränsat behov av att i årsredovisningen värdera materiella och immateriella tillgångar till verkligt värde enligt 4 kap. 14 f och g §§ årsredovisningslagen. Vid ett remissmöte , organiserat av , har de flesta remissinstanser gett uttryck för samma uppfattning. Fastighetsägarna och anser dock att den förväntade utvecklingen av god redovisningssed som grundar sig på tillämpliga redovisningsbestämmelser kan bli kostsam att tillämpa och att värdering till verkligt värde då framstår som ett enklare alternativ. Enligt regeringens uppfattning står det inte nu klart att utvecklingen av Prop. 2011/12:26 god redovisningssed kommer att medföra sådana merkostnader att det är motiverat att införa den kompletterande lagstiftning som behövs för att bestämmelserna om värdering av materiella och immateriella tillgångar till verkligt värde ska kunna tillämpas.