prop · GZ0315 · 2011-10-19 00:00:00 — 2.borgen: att den genast får utsökas och att bestämmelserna om indrivning i denna lag då gäller samt att utmätning av lön med företrädesrätt enligt 2 § får äga rum om det är medgivet för den fordran som säkerheten avser, 3. företagshypotek: att utmät- 3. företagshypotek: att utmät- ning genast får ske i den egendom ning genast får ske i den egendom som omfattas av företagshypote- som omfattas av företagshypote- ket, även när denna gäller i annan ket, även när detta gäller i annan näringsverksamhet än gäldenärens. näringsverksamhet än gäldenärens. Denna lag träder i kraft . 1Jfr rådets direktiv /24/EU av om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som avser skatter, avgifter och andra åtgärder (EUT L 84, 31.3.2010, s. 1, Celex 32010L0024). 2EUT L 84, 31.3.2010, s. 1, Celex 32010L0024. 3Senaste lydelse 2008:996. 2.5Förslag till lag om ändring i lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift dels att 2 och 4 §§ ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas en ny paragraf, 4 a §, av följande lydelse. Dröjsmålsavgift tas, om inte annat sägs nedan eller i 3 eller 4 §, ut med 1. på belopp som betalas före utgången av den månad då beloppet skall betalas (förfallomånaden), Dröjsmålsavgift tas, om inte annat sägs nedan eller i 3, 4 eller 4 a §, ut med 1. på belopp som betalas före utgången av den månad då beloppet ska betalas (förfallomånaden), på belopp som betalas under efter förfallomånaden, på belopp som betalas under andra månaden efter förfallomånaden, , med tillägg av en procentenhet för varje påbörjad ytterligare månad, på belopp som betalas efter andra månaden efter förfallomånaden. Dröjsmålsavgift tas ut på belopp som betalas från den dag då beloppet skulle ha betalats. Om den betalningsskyldige skriftligen påmints om sin betalningsskyldighet och betalning sker senast viss i påminnelsen angiven dag, skall dröjsmålsavgift tas ut som om betalning skett den dag påminnelsen sändes. Första stycket tillämpas inte i fråga om påminnelse av kronofogdemyndigheten sedan myndigheten beviljat uppskov med betalningen. Om den betalningsskyldige skriftligen påmints om sin betalningsskyldighet och betalning sker senast viss i påminnelsen angiven dag, ska dröjsmålsavgift tas ut som om betalning skett den dag påminnelsen sändes. Dröjsmålsavgift tas inte ut sedan beloppet överlämnats till för indrivning. Efter överlämnandet för indrivning tas i stället ränta ut på kapitalbeloppet efter en räntesats som för varje kalenderår beräknas med ledning av emissionsräntorna för statsskuldväxlar och statsobligationer . Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om ränta enligt denna paragraf. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Lagen tillämpas även på fordringar som har överlämnats till för indrivning . 3.Dröjsmålsavgift som är upplupen vid ikraftträdandet kvarstår. Förslag till lag om ändring i lagen (2000:1219) om Härigenom föreskrivs1 att 1 kap. 1 § lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete ska ha följande lydelse. Denna lag tillämpas på internationellt tullsamarbete som 1.följer av en internationell överenskommelse med en annan stat eller mellanfolklig organisation som har tillträtt eller annars är förpliktat att följa och 2.har till syfte att förhindra, upptäcka, utreda eller beivra överträdelser av tullbestämmelser. Lagen tillämpas inte på sådant Lagen tillämpas inte på sådant samarbete som avses i lagen samarbete som avses i lagen (1969:200) om uttagande av utländsk tull, annan skatt, avgift indrivning av skatter och avgifter eller pålaga eller lagen (1959:590) om gränstullsamarbete med annan (1990:314) om ömsesidig hand- lagen (1959:590) om gränstull- samarbete med annan stat. Denna lag träder i kraft . 1Jfr rådets direktiv /24/EU av om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som avser skatter, avgifter och andra åtgärder (EUT L 84, 31.3.2010, s. 1, Celex 32010L0024). 2Senaste lydelse 2005:789. Förslag till lag om ändring i lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i Härigenom föreskrivs1 att 2 kap. 2 och 5 §§ lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i verksamhet2 ska ha Uppgifter får behandlas i databasen för tillhandahållande av information som behövs i och verksamhet för 1.verkställighet eller annan åtgärd som särskilt åligger enligt utsökningsbalken eller annan författning, 2.indrivning av statliga fordringar m.m., 3.avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter, 4.ansökan om och tillsyn över näringsförbud, 5. förebyggande av överskuld- 6. fullgörande av som följer av ett för bindande internationellt åtagande, 6. tillsyn, kontroll, uppföljning 7. tillsyn, kontroll, uppföljning och planering av verksamheten. och planering av verksamheten För de ändamål som anges i 2 § får följande uppgifter behandlas i databasen: 1.en fysisk persons identitet, bosättning och familjeförhållanden, 2.en juridisk persons identitet, säte, firmatecknare och andra företrädare, 3.en enskilds ekonomiska förhållanden, 5.egendom som berörs i ett mål, 6.yrkanden och grunder i ett mål eller ärende, 7.beslut, betalning, redovisning och övriga åtgärder i ett mål eller ärende, och 1Jfr rådets direktiv /24/EU av om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som avser skatter, avgifter och andra åtgärder (EUT L 84, 31.3.2010, s. 1, Celex 32010L0024). 2Senaste lydelse av lagens rubrik 2006:733. 3Senaste lydelse 2011:532. 4Senaste lydelse 2006:733. anmälan av misstanke om brott samt, om uppgifterna utgör grund för en begäran om verkställighet, uppgifter om lagöverträdelser som innefattar brott eller domar i brottmål. I databasen får även andra uppgifter behandlas som behövs för fullgörande av ett åliggande som följer av ett för bindande internationellt åtagande. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om vilka uppgifter som får behandlas i databasen enligt första stycket. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Härigenom föreskrivs1 att 9 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) ska ha följande lydelse. Bestämmelser som begränsar möjligheten att använda vissa uppgifter som en svensk myndighet har fått från en myndighet i en annan stat finns i 1. lagen (1990:314) om ömsesi- 1. lagen (2000:343) om inter- dig handräckning i skatteärenden, 2. lagen (2000:343) om inter- nationellt polisiärt samarbete, nationellt polisiärt samarbete, 3. lagen (2000:562) om inter- 4. lagen (2000:562) om inter- nationell rättslig hjälp i brottmål, nationell rättslig hjälp i brottmål, 4. lagen (2000:1219) om inter- 5. lagen (2000:1219) om inter- nationellt tullsamarbete, och 5. lagen (2003:1174) om vissa 6. lagen (2003:1174) om vissa former av internationellt samarbe- former av internationellt samarbe- te i brottsutredningar. te i brottsutredningar, och 7. lagen (2011:000) om bistånd med indrivning av skatter och avgifter inom Europeiska unionen. Denna lag träder i kraft . 1 Jfr rådets direktiv /24/EU av om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som avser skatter, avgifter och andra åtgärder (EUT L 84, 31.3.2010, s. 1, Celex 32010L0024). Förslag till lag om ändring i skatteförfarandelagen Härigenom föreskrivs1 att 46 kap. 4 § samt rubriken närmast före 46 kap. 4 § skatteförfarandelagen (2011:000) ska ha följande lydelse. Lydelse enligt prop. Betalningssäkring enligt överenskommelse med en annan stat Om det följer av en överenskommelse mellan och en annan stat, får betalningssäkring även användas för att säkerställa betalning av utländsk skatt, avgift, särskild avgift eller ränta. Betalningssäkring enligt överenskommelse med en annan stat m.m. Om det följer av en överenskommelse mellan och en annan stat eller av lagen (2011:000) om bistånd med indrivning av skatter och avgifter inom Europeiska unionen, får betalningssäkring även användas för att säkerställa betalning av utländsk skatt, avgift, särskild avgift eller ränta. 1 Jfr rådets direktiv /24/EU av om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som avser skatter, avgifter och andra åtgärder (EUT L 84, 31.3.2010, s. 1, Celex 32010L0024). Ärendet och dess beredning Europeiska kommissionen lade fram ett förslag till nytt direktiv om bistånd med indrivning av skatt m.m., avsett att ersätta det nuvarande direktivet 2008/55/EG. Det nya direktivet antogs vid och börjar tillämpas i medlemsstaterna . Direktivet finns i bilaga 1. Inom har upprättats en promemoria med förslag till författningsreglering för att genomföra det nya direktivet. Promemorians lagförslag finns i bilaga 2. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. Remissvaren finns tillgängliga i ärendet (dnr Fi2009/3125). I propositionen lämnas vidare förslag till ändringar i lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift. hemställde i en skrivelse till om ändringar i lagen av innebörden att dröjsmålsavgift inte ska beräknas på en fordran efter det att den har överlämnats för indrivning. I stället ska ränta beräknas på samma sätt som i fråga om fordringar avseende underhållsstöd. En sammanfattning av förslaget och lagförslag finns i bilaga 4. Förslaget har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 5. Remissvaren finns tillgängliga i ärendet (dnr Fi2011/2650). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 6. Efter Lagrådets granskning har det uppmärksammats att en ändring behöver göras även i lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete. Ändringen är av sådan enkel beskaffenhet att Lagrådets yttrande ansetts obehövligt. Lagrådets yttrande finns i bilaga 7. Regeringen har i allt väsentligt följt Lagrådets synpunkter. Regeringen behandlar Lagrådets synpunkter i författningskommentaren. När blev medlem i Europeiska unionen genomfördes det dåvarande indrivningsdirektivet, rådets direktiv /308/EEG av om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar uppkomna till följd av verksamhet som utgör en del av finansieringssystemet för Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket och av jordbruksavgifter och tullar samt med avseende på mervärdesskatt och vissa punktskatter, genom att det i lagen (1969:200) om uttagande av utländsk tull, annan skatt, avgift eller pålaga (i fortsättningen kallad lag) föreskrevs att de båda direktiven gäller som svensk lag (dvs. genom inkorporering). Detsamma gäller kommissionens direktiv (77/794/EEG) med tillämpningsföreskrifter till det nu nämnda direktivet. Direktivens text togs in i en bilaga till lagen. Samma metod användes för genomförandet av de omfattande ändringar i indrivningsdirektivet som började tillämpas vid utgången av (rådets direktiv /44/EG av om ändring i rådets direktiv /308/EEG om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar uppkomna till följd av verksamhet som utgör en del av finansieringssystemet för Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket och av jordbruksavgifter och tullar samt med avseende på mervärdesskatt och vissa punktskatter). Vid det tillfället fanns inte någon officiell, konsoliderad version av direktivet i dess ändrade skick, utan ändringsdirektivet fick läggas till som en ytterligare rättsakt i bilagan till lag. Ett nytt tillämpningsdirektiv (2002/94/EG), som började tillämpas vid utgången av , genomfördes även det med den nu beskrivna metoden. har en kodifierad version av direktivet antagits, 2008/55/EG. Inga genomförandeåtgärder har vidtagits med anledning av detta. Kommissionens tillämpningsdirektiv ersattes av en förordning i samma ämne, kommissionens förordning (EG) nr 1179/2008 av om tillämpningsföreskrifter för vissa bestämmelser i rådets direktiv /55/EG om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som har avseende på vissa avgifter, tullar, skatter och andra åtgärder. Någon lagstiftningsåtgärd vidtogs inte heller med anledning av detta, dvs. tillämpningsdirektiv togs inte bort från bilagan till lag. 4.2 Det nya indrivningsdirektivet Ett nytt indrivningsdirektiv antogs vid 2010 och börjar tillämpas i medlemsstaterna (rådets direktiv /24/EU av om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som avser skatter, avgifter och andra åtgärder, i fortsättningen kallat det nya indrivningsdirektivet). En ny förordning med tillämpningsföreskrifter är under utarbetande och kommer att beslutas av kommissionen efter avslutande av den beredning som pågår i den genom artikel 20 i det nuvarande indrivningsdirektivet inrättade . Vissa frågor om den elektroniska kommunikationen mellan berörda myndigheter, bl.a. formulär för ansökningar m.m., kommer att regleras i ett beslut av kommissionen. Det nya direktivet har ett vidare tillämpningsområde än det nuvarande och är tillämpligt på alla slags skatter och avgifter, med undantag av obligatoriska socialavgifter. Det innehåller vidare bestämmelser om delegerat samarbete, med förordningarna om administrativt samarbete på mervärdesskattens respektive punktskatternas område som förebild. Det rör sig i denna del om en relativt utförlig reglering som öppnar för att flera olika myndigheter kan delta i samarbetet med en uppdelning utifrån sitt ansvar för indrivning av olika skatter, geografisk kompetens eller speciell operativ kompetens. Bestämmelserna om utbyte av upplysningar för indrivningsändamål har utformats i enlighet med den internationellt accepterade standarden för informationsutbyte på skatteområdet, såtillvida att den anmodade myndigheten inte kan vägra att lämna upplysningar enbart på grund av att dessa innehas av en bank eller ett annat finansinstitut, en förvaltare eller en person som agerar i egenskap av ombud eller förvaltare, eller på grund av att de rör ägarintressen i en person (se artikel 26 i modellavtal för beskattning av inkomst och kapital). Det nya direktivet innehåller också en fakultativ bestämmelse om spontant utbyte av upplysningar om förestående återbetalningar av skatt och om närvarorätt på en annan medlemsstats territorium (något som är vanligt i instrument som reglerar administrativt samarbete på skatteområdet men som inte har förekommit tidigare när det gäller indrivning). En viktig nyhet är införandet av ett s.k. enhetligt dokument som ska ligga till grund för indrivningsåtgärder i den anmodade medlemsstaten utan någon form av åtgärd för erkännande, komplettering eller ersättande i den staten. Genom datorstödda rutiner för automatisk konvertering av bl.a. detta dokument mellan olika språkversioner ska man komma ifrån mycket av dagens kostsamma och tidsödande arbete med översättning av handlingar. I kombination med en ökad tonvikt på användning av elektronisk kommunikation väntas detta innebära en avsevärd rationalisering av samarbetet mellan medlemsstaterna. Enligt det nya direktivet kan säkerhetsåtgärder begäras även när det ännu inte föreligger någon exekutionstitel i den sökande medlemsstaten, något som har ansetts inte vara möjligt enligt det nuvarande direktivet. En ytterligare nyhet är en viss harmonisering av metoderna för delgivning av handlingar. Allmänna utgångspunkter för genomförandet av det nya indrivningsdirektivet Regeringens bedömning: Sådant bistånd som avses i direktivet bör regleras i en särskild lag om bistånd med indrivning av skatter och avgifter inom Europeiska unionen. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: tillstyrker att biståndet regleras i en särskild lag. Ingen av de övriga remissinstanserna uttalar sig om placeringen av bestämmelserna. Skälen för regeringens bedömning: Den metod som använts för genomförandet av det nuvarande direktivet har kritiserats i olika sammanhang. Ett problem med metoden är att den inte skapar tillräcklig klarhet i hur direktivets bestämmelser förhåller sig till andra bestämmelser på indrivningsområdet. Syftet med huvuddelen av förslagen i denna proposition är att genomföra det nya indrivningsdirektivet på ett sådant sätt att det är klart vad som gäller vid sådant bistånd som avses i direktivet, såväl i fall där begär bistånd i en annan medlemsstat i Europeiska unionen som i fall där en myndighet i en annan medlemsstat begär bistånd i . Det ska inte införas några nya bestämmelser i svensk lagstiftning om det som föreskrivs i direktivet redan gäller på grund av bestämmelser i vår nationella rätt. Regleringen i det nya direktivet (liksom i det nuvarande) är dock i vissa avseenden så specifik och detaljerad att den inte har eller att det åtminstone kan ifrågasättas om den har någon exakt motsvarighet i befintliga svenska bestämmelser. En viss särreglering av sådant bistånd som avses i direktivet är därför nödvändig. Det återstår att ta ställning till om bestämmelserna ska föras in i någon eller några befintliga författningar, och i så fall vilka, eller i en särskild lag om sådant bistånd som avses i indrivningsdirektivet. Till att börja med kan konstateras att det knappast finns något som talar för att behålla den placering som bestämmelserna har . Att det nuvarande direktivet genomfördes genom en reglering lag har historiska orsaker och förklaras av att indrivningsdirektivet från början bara omfattade tull och jordbruksavgifter, och av det skälet inom EU:s institutioner hänfördes till tullområdet. Det nya direktivet omfattar som redan nämnts alla slags skatter och avgifter. Tullar och jordbruksavgifter utgör bara en liten och ständigt minskande del av de fordringar för vilka det begärs bistånd med indrivning med stöd av direktivet1. Det finns alltså skäl att överväga en annan placering av de nationella bestämmelserna. Den befintliga lag som närmast kommer i fråga är lagen (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteärenden, förkortad LÖHS. Den innehåller ett antal bestämmelser som behandlar samma frågor som regleras i direktivet och kommissionens tillämpnings- 1 Statistikuppgifter som har samlats in av kommissionen (DG Taxud) visar att andelen 2008 var . Den hade sjunkit ytterligare 2009 för att åter stiga något 2010. förordning, och är tillämplig på bl.a. indrivningssamarbete i allmänhet Prop. 2011/12:15 på skatteområdet. Valet står i första hand mellan att placera de bestämmelser som krävs för genomförandet av det nya indrivningsdirektivet i LÖHS eller i en ny lag som enbart reglerar det bistånd som avses i direktivet. Om man enbart ser till tillämpningen av indrivningsdirektivet framstår det som en attraktiv lösning att ta in de bestämmelser som behövs för genomförandet i en särskild lag som bara behandlar samarbete med stöd av direktivet. En nackdel med den lösningen kan naturligtvis sägas vara att den behöriga myndigheten, dvs. , får olika författningar att tillämpa beroende på om det gäller sådant bistånd som avses i indrivningsdirektivet eller bistånd med stöd av något annat instrument. Detta är dock bara en fråga om den formella uppdelningen, eftersom det i sak under alla förhållanden kommer att gälla delvis olika regler beroende på vilket instrument som åberopas. Något avgörande skäl mot att ta in bestämmelserna i en särskild lag kan detta inte anses vara. En annan faktor att beakta är bestämmelsernas omfång. En omfattande särreglering av det bistånd som avses i direktivet skulle riskera att rubba strukturen i LÖHS om bestämmelserna placeras där. Vid en samlad bedömning talar det mesta för att placera den reglering som krävs för genomförande av direktivet i en särskild lag. Det bör betonas att de bestämmelser om indrivning som finns i LÖHS kommer att finnas kvar i princip oförändrade, eftersom de är tillämpliga på bistånd för indrivning med stöd av exempelvis det nordiska skattehandräckningsavtalet, Europaråds- och om ömsesidig handräckning i skatteärenden och olika bilaterala skatteavtal och tullsamarbetsavtal med bestämmelser om bistånd med indrivning. 6Närmare om förslaget till genomförande av direktivet 6.1Kapitel 1, Allmänna bestämmelser 6.1.1Artikel 1, Syfte Regeringens bedömning: Den nya lagen bör innehålla en för handräckningsformerna utbyte av upplysningar, delgivning samt indrivning och verkställighet av säkerhetsåtgärder gemensam bestämmelse som klargör att bistånd i dessa former får begäras hos en behörig myndighet i en annan medlemsstat och ska lämnas en sådan myndighet. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna uttalar sig särskilt om genomförandet ar artikel 1 i direktivet. Skälen för regeringens bedömning: Artikeln är en portalbestämmelse utan egentligt materiellt innehåll och kräver därför inte i sig något genomförande i nationell rätt. Skyldigheten att lämna biträde regleras längre fram i direktivet för varje form av handräckning för sig (utbyte av upplysningar, delgivning av handlingar, indrivning och säkerhetsåtgärder). För svenskt vidkommande kan den grundläggande skyldigheten att lämna respektive möjligheten att begära bistånd som avses i direktivet lämpligen slås fast i en gemensam bestämmelse som omfattar alla dessa former av bistånd. 6.1.2Artikel 2, Tillämpningsområde Regeringens bedömning: Direktivets bestämmelser om tillämpningsområdet bör i sin helhet tas in i den nya lagen. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: påpekar att ordet alla som finns i artikel 2.1 a) i direktivet saknas i 3 § a) i den nya lagen, och anser att det bör läggas till där. Ingen av de övriga remissinstanserna uttalar sig särskilt om regleringen av tillämpningsområdet. Skälen för regeringens bedömning: En tydlig reglering av direktivets tillämpningsområde är av grundläggande betydelse för såväl tillämpande myndigheter som enskilda som berörs av samarbetet. Detta gäller även de närmare avgränsningar som görs i artikeln, t.ex. mot straffrättsliga sanktionsavgifter som inte ska omfattas av direktivet. Det är därför viktigt att lätt kunna ta del av bestämmelserna om direktivets tillämpningsområde och någon annan lösning kan knappast komma i fråga än att återge dessa i princip ordagrant i den nya lagen. Genom tillägget i artikel 2.2 a) av tilläggsavgifter, som gjordes under rådets behandling av förslaget, klargörs att bl.a. de svenska skatte- och avgiftstilläggen omfattas av direktivet. Som påpekat saknas ordet alla i promemorians förslag till 3 § första stycket a) i den nya lagen, och bör läggas till där. 6.1.3Artikel 3, Definitioner. Regeringens förslag: De definitioner som anges i artikel 3 i direktivet ska tas in i den nya lagen utan några ändringar i sak. Regeringens bedömning: Från detta bör definitionen av det gemensamma kommunikationsnätet och av uttrycket på elektronisk väg undantas. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna uttalar sig om förslaget till genomförande av artikel 3. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Listan på definitioner i artikel 3 i direktivet är inte särskilt omfattande. Många av definitionerna är tämligen självklara men det underlättar formuleringen av bestämmelserna i den nya lagen att definitionerna återges där. Definitionen av det gemensamma kommunikationsnätet CCN bör uteslutas då den saknar betydelse för regleringen i svensk lag. gäller definitionen av på elektronisk väg, ett uttryck som inte används Prop. 2011/12:15 i den nya lagen. 6.1.4Artikel 4, Organisation Regeringens bedömning: Bestämmelserna i artikel 4 om behörig myndighet, delegering av samarbetet m.m. behöver inte genomföras i lagform. Promemorians bedömning: Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Promemorian innehåller därutöver förslag till den reglering i förordningsform som har bedömts vara nödvändig. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna uttalar sig om hur artikel 4 bör genomföras. Skälen för regeringens bedömning: Artikeln innehåller bestämmelser av tre skilda slag. I punkterna 1 och 6 föreskrivs viss underrättelseskyldighet för medlemsstaterna respektive den behöriga myndigheten, och för kommissionen.