prop · GY03115 · 2011-03-22 00:00:00 — drabbas av osedvanligt höga telefonräkningar. Det kan tilläggas att det på marknaden erbjuds tjänster med kontantkort Prop. 2010/11:115 samt med en fast avgift för en fast period oavsett förbrukning (t.ex. fast Detta kan också sägas innebära en form av kostnads- kontroll eftersom abonnenten har full kontroll över vilken summa som kan konsumeras. I likhet med vad som gäller för åtgärderna enligt 5 kap. 7 a och b §§ LEK kräver dock detta en aktiv insats från abonnentens sida. Bestämmelsen i punkt g i del A till bilagan utgör ett komplement till övriga bestämmelser i bilagan. Direktivstexten är utformad på sådant sätt att skyldigheten endast behöver införas när det är lämpligt. Dessutom innehåller lagen redan vissa bestämmelser om kostnadskontroll. Enligt vår sammanvägda bedömning bör det inte införas någon ytter- ligare skyldighet avseende kostnadskontroll. Det bör i stället införas en möjlighet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att när det finns behov av det meddela föreskrifter om att den som till- handahåller en allmänt tillgänglig telefonitjänst ska erbjuda andra sätt för abonnenter att kontrollera sina kostnader än genom specificerade telefon- räkningar, spärr av nummer eller samtal och angivande av spärrbelopp. Regeringens förslag: Den som tillhandahåller elektroniska kom- munikationstjänster ska se till att abonnenter med nummer ur en natio- nell nummerplan kan behålla sitt nummer vid byte av tjänsteleveran- tör. Överlämnande av nummer ska ske . Den mot- tagande tjänsteleverantören ska tillhandahålla tjänsten senast en ar- betsdag efter det att överlämnande har skett. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens I promemorian föreslogs dock inte någon lagreglering av när tjänsten ska tillhandahållas efter det att överlämnande har skett. Remissinstanserna: /KO anser att det ska anges i lagen inom vilken tid aktivering ska ske samt den längsta tiden för av- Även anser att det bör anges i lagen att överlämnandet ska ske inom en arbetsdag. slaget men vill att det klargörs vad som avses med uttrycket möj- påpekar att det kan ligga i konsumentens in- tresse att överlämnande av nummer inte genomförs . anser att det är oklart vilka tjänster som kommer att omfattas av bestämmelsen. Skälen för regeringens förslag: I artikel 30.1 i direktivet om sam- hällsomfattande tjänster föreskrivs att medlemsstaterna ska säkerställa att alla abonnenter med nummer från den nationella nummerplanen som kräver detta kan behålla sina nummer oberoende av vilket företag som Syftet med denna s.k. nummerportabilitet är att öka abonnenternas rör- lighet på marknaden till gagn för konkurrensen, genom att undanröja de hinder som kan medföra att en abonnent av mer eller mindre praktiska skäl avstår från att välja en konkurrerande ny tjänsteleverantör. Det finns dock vissa begränsningar i direktivet när det gäller skyldig- heten att säkerställa nummerportabilitet. Skyldigheten är begränsad till att se till att ett telefonnummer vars sifferstruktur har geografisk betydel- se kan behållas inom samma geografiska område. Dessutom omfattas nummer vars sifferstruktur saknar geografisk betydelse och icke-geogra- fiska nummer, på vilken plats som helst. Däremot finns det inget krav på att tillhandahålla nummerportabilitet mellan fasta nät och mobila nät. Artikel 30 i direktivet har fått en delvis ny utformning och förutom att skyldigheterna i fråga om nummerportabilitet har vidgats, behandlas nu- mera fler moment i bytet av leverantör än bara det faktiska överlämnan- det. Enligt punkt 1 i artikeln är rätten till nummerportabilitet inte längre knuten till allmänt tillgängliga telefonitjänster utan till att abonnenten nyttjar ett nummer ur den nationella nummerplanen. Bestämmelserna i 5 kap. 9 § LEK behöver därför ändras på motsvarande sätt. Det innebär att rätten till nummerportabilitet inte kommer att vara begränsad till all- mänt tillgängliga telefonitjänster, utan omfatta alla elektroniska kommu- nikationstjänster som använder nummer från den nationella nummer- planen. I artikel 30.4 finns en ny bestämmelse om tidsgränser för överlämnan- de av nummer. Den grundläggande bestämmelsen är att överlämnande av nummer och aktivering av det överlämnade numret ska utföras möjligt. Det anges vidare att den abonnent som ingått avtal om överläm- nande av nummer till ett nytt företag ska få numret aktiverat inom en arbetsdag samt att avbrott i tjänsten under överlämnandet inte får över- stiga en arbetsdag. Vidare får behöriga nationella myndigheter föreskriva om den övergripande processen för överlämnande av nummer. Begreppet aktivering är inte definierat i direktivet. Enligt vår bedöm- ning bör begreppet förstås så, att det är från och med aktiveringen som abonnenten genom den nya (mottagande) tjänsteleverantören kan använ- da det överlämnade numret. Med aktivering avses således inkopplingen av numret. Tidsfristen för aktivering av numret bör börja löpa när den överlämnande operatören kopplar ur numret och ett avbrott i tjänsten uppstår. Enligt de rutiner som tillämpas på marknaden varar avbrottet i tjänsten . Det dröjer dock något från det att aktivering har skett tills alla operatörer har uppdaterat sina nät och det finns full funktionalitet. PTS har inom ramen för bemyndigandena i 5 kap. 9 § LEK och 31 § FEK meddelat föreskrifter och allmänna råd om nummerportabilitet (PTSFS 2007:7). Enligt dessa föreskrifter får det ta att flytta privatnummer för fast telefoni och likaså att flytta privat- och företagsnummer för mobiltelefoni. För företags- nummer för fast telefoni gäller att det får ta . Tiden räknas från det att den mottagande tjänsteleverantören lämnar en fram- om överlämnande av numret till den överlämnande tjänsteleveran- tören. saknas regler eller vägledning om inom vilken tid aktivering av det överlämnade numret ska ske. Vissa remissinstanser har efterfrågat en reglering av tidsfristen för aktivering av och avbrott i tjänsten. Som anges i promemorian är det möjligt att genomföra direktivets bestämmelser om tidsgränser vid över- lämnande av nummer genom myndighetsföreskrifter. Kravet på att tids- fristen för både avbrott i tjänsten respektive numrets aktivering högst får uppgå till en arbetsdag är dock centralt för syftet med direktivsbestäm- Prop. 2010/11:115 melsen, att enkelt och användarvänligt kunna byta tjänsteleverantör samt att minimera risken att abonnenten står helt utan tjänst . Vidare är de nya bestämmelserna om införande av skadeståndsan- svar, vilka behandlas i följande avsnitt, kopplade till att aktivering sker . Enligt vår mening bör därför tidsfristen, en arbetsdag, komma till ut- tryck i lagtexten. Liksom tidigare bör övriga bestämmelser om den övergripande proces- sen meddelas genom myndighetsföreskrifter. Av 5 kap. 9 § tredje stycket följer att regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, tillsynsmyn- digheten får meddela föreskrifter om på vilket sätt skyldigheten ska full- göras. De föreskrifter som behövs kan meddelas med stöd av detta be- myndigande. 8.4.2Påföljd vid försening eller missbruk Regeringens förslag: Den som tillhandahåller elektroniska kommuni- kationstjänster ska vara skyldig att ersätta abonnenter skada som upp- kommer genom dröjsmål med överlämnande av nummer eller till- handahållande av en tjänst när nummer har överlämnats, om inte den som tillhandahåller tjänsten visar att dröjsmålet beror på ett hinder utanför dennes kontroll som denne inte skäligen kunde förväntas ha räknat med vid begäran om, eller överlämnandet av, nummer och vars följder denne inte heller skäligen kunde ha undvikit eller övervunnit. I förhållande till andra slutanvändare än konsumenter ska detta bara gälla om det inte av avtal följer att slutanvändaren på annat sätt har rätt till skälig ersättning. Abonnenter ska alltid ha rätt till ersättning för skada som upp- kommit genom missbruk när det gäller överlämnande av nummer. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens I promemorian föreslogs dock inte någon dispositiv regel i för- hållande till andra slutanvändare än konsumenter. Remissinstanserna: motsätter sig förslaget eftersom det riskerar att minska incitamenten att ta emot nya kunder. också att det finns otydligheter när det gäller operatörens ansvar samt att åtgärden är alltför ingripande. framför liknande synpunkter och ifrågasätter att skadeståndsskyldigheten ska gälla gentemot näringsidkare. och IT & Telekom- företagen anser att skadeståndsansvaret bör begränsas till den direkta anser att indirekt skada inte ska ersättas utan att ersättningen ska motsvara 1/30 av månadskostnaden för tjänsten för varje dags försening, dock högst ett prisbasbelopp. anser att ersättningen bör motsvara en proportionerlig del av kontrakts- Även och anser att det bör finnas ett tak för ersättningen. Skälen för regeringens förslag: I fråga om överlämnande av nummer anges i artikel 30.4 tredje stycket i direktivet om samhällsomfattande tjänster att medlemsstaterna ska se till att lämpliga påföljder för företag införs, däribland en skyldighet att ersätta abonnenter vid dröjsmål med överlämnande av nummer eller den därpå följande aktiveringen numret samt vid missbruk som de själva står för eller som sker på deras vägnar. Med missbruk torde med ledning av skäl 47 till ändringsdirektivet avses att byte av leverantör sker utan en användares samtycke. LEK utövar tillsynsmyndigheten tillsyn över efterlevna- den av lagen samt de föreskrifter som har meddelats med stöd av den. Om tillsynsmyndigheten misstänker att den som bedriver verksamhet som omfattas av lagen inte efterlever den ska myndigheten enligt 7 kap. 4 och 5 §§ ingripa genom underrättelser och förelägganden som kan komma att förenas med vite för att åstadkomma rättelse. Genom dessa bestämmelser uppfyller svensk rätt kravet att det ska finnas påföljder för företag vid förseningar vid överlämnande av nummer eller missbruk av sådant överlämnande. Det saknas dock bestämmelser om ersättning till abonnenter i de situationer som anges i direktivet. Den skada som abonnenterna kan åsamkas i fall av förseningar eller missbruk utgörs normalt av ren förmögenhetsskada, dvs. ekonomisk ska- da som uppkommer utan samband med en person- eller sakskada, se 1 kap. 2 § skadeståndslagen (1972:207). Skadeståndsrätten skiljer mellan skador som uppkommer i avtalsförhållanden och skador som uppkommer utanför avtalsförhållanden, s.k. utomobligatoriska förhållanden. Skade- ståndslagen innehåller en särskild bestämmelse om ersättning för ren för- mögenhetsskada i utomobligatoriska förhållanden. Enligt 2 kap. 2 § ska- deståndslagen ska den som vållar ren förmögenhetsskada genom brott ersätta skadan. Erfarenheten i vissa medlemsstater har visat att det finns en risk för att det kan ske byten av leverantör utan slutkundernas samtycke. Ett sådant förfarande skulle visserligen kunna vara brottsligt och i så fall enligt skadeståndslagen ge rätt till ersättning för skada, men detta får anses vara rena undantagsfall. Det är vidare svårt att föreställa sig en situation där dröjsmål i samband med överlämnande av nummer eller därpå följande aktivering av numret skulle vara brottsligt. Enligt artikel 30.4 i direktivet krävs att medlemsstaterna ser till att en skyldighet införs att ersätta abonnenter vid förseningar eller missbruk. En bestämmelse om detta bör därför tas in i LEK. En försening vid överlämnande och aktivering kan uppstå på grund av fel eller försummelse från någon av de inblandade tjänsteleverantörerna. I sådant fall bör ersättningsskyldighet föreligga. Förseningar kan dock uppstå på grund av fel och tekniska störningar hos en tjänsteleverantör utan att denne är försumlig. Det är endast den tjänsteleverantör som har tillgång till information om orsakerna till förseningen som har möjlighet att påverka förfarandet. Det ligger därför nära till hands att den leveran- tören får bära konsekvenserna av samtliga hinder för överlämnande respektive aktivering som ligger inom dennes kontroll. Bestämmelser om kontrollansvar finns i bl.a. 27 § köplagen (1990:931). Skadeståndsansvaret bör lämpligen utformas med dessa be- stämmelser som förebild. Innebörden av uttrycket missbruk vid portering i direktivet om sam- hällsomfattande tjänster tycks närmast vara att det är en medveten hand- ling eller underlåtenhet från operatörens sida som avses. Skada som upp- står i sådana situationer bör operatören alltid vara ansvarig för. I 7 kap 13 a § LEK finns en bestämmelse om skadeståndsskyldighet Prop. 2010/11:115 för operatörer med betydande inflytande på en marknad som inte följer skyldighetsbeslut enligt LEK. Den nya bestämmelsen kan lämpligen tas in i anslutning till denna bestämmelse. När det kommer till att bedöma ett skadestånds storlek ska man komma ihåg att abonnenter inte är någon homogen grupp. Abonnenter kan inne- fatta allt från företag som för sin överlevnad är helt beroende av att kommunikationen med omvärlden fungerar felfritt till konsumenter med restriktiva kommunikationsvanor. Det kan antas att den förstnämnda gruppen av abonnenter drabbas av relativt stor skada vid förseningar eller missbruk. Den sistnämnda gruppen drabbas däremot troligen av skador som är så små att det inte är praktiskt att driva skadeståndsanspråk i en process. I likhet med vad som uttalades beträffande 7 kap. 13 a § LEK (prop. 2006/07:119 s. 41) kan det vara möjligt att föra grupptalan be- träffande skadestånd vid försening eller missbruk vid överlämnande av nummer. På så vis kan möjligheten till skadestånd bidra till att konsu- menternas situation förbättras. På samma sätt som i fråga om skadestånd med stöd av 7 kap. 13 a § saknas det här skäl att införa andra forumregler än dem som följer av 10 kap. . Meningen med nummerportabilitet är att underlätta för abonnenter att byta leverantör genom att abonnenten får ta med sig sitt nummer vid bytet. Om det fungerar smärtfritt kommer rörligheten på marknaden inte att hindras av att det tar eller är riskabelt att byta operatör. Därför är det också lämpligt att koppla förseningar och missbruk av tjänsten till att leverantören blir ersättningsansvarig. Såsom flera remissinstanser har framfört så reglerar dock ofta leverantören och dennes kunder skade- ståndsanspråk m.m. i civilrättsliga avtal mellan sig. När det gäller dröjs- mål med överlämnande av nummer, till skillnad från fall av missbruk, förefaller det rimligt att det även fortsättningsvis ska vara möjligt att sluta avtal om vilken ersättning som ska utgå om det uppstår försening i tillhandahållandet av tjänsten. En enskild konsument har dock normalt sett ett svagare förhandlingsläge gentemot leverantören av tjänster än vad t.ex. en näringsidkare, organisation eller myndighet har. Det är därför rimligt att konsumenter åtnjuter ett starkare skydd än andra slutanvän- dare. Enligt vår bedömning bör det införas en skyldighet att ersätta kon- sumenter skada som uppkommer genom dröjsmål med överlämnande av nummer eller tillhandahållande av en tjänst när nummer har överlämnats. Vidare bör skadeståndsskyldigheten i förhållande till andra slutanvändare än konsumenter bara gälla om det inte av avtal följer att denne på annat sätt har rätt till skälig kompensation. 8.4.3Villkor och förfaranden vid uppsägning av avtal Regeringens bedömning: Gällande rätt uppfyller direktivets krav på att villkor och förfaranden vid uppsägning av avtal inte får hämma byte av leverantör. Promemorians bedömning: Överensstämmer med regeringens be- dömning. Remissinstanserna: /KO anser inte att hinder för rörlighet per automatik innebär en snedbelastning i avtalet och att det därför är motiverat med en särskild lagbestämmelse om att den längsta tillåtna uppsägningstiden för avtal om elektroniska kommunikations- tjänster ska vara en månad. PTS föreslår att myndigheten får möjlighet att vid behov ingripa om avtalsvillkor eller annat hämmar slutanvändar- nas möjligheter att byta tjänsteleverantör, eftersom direktivets målsätt- ning, förutom att skapa jämnstarka avtalsrelationer mellan parterna, också måste anses vara att främja konkurrensen och skapa goda förut- sättningar för rörlighet på marknaden. Skälen för regeringens bedömning: I artikel 30.6 i direktivet om samhällsomfattande tjänster anges att medlemsstaterna ska se till, utan att det påverkar tillämpningen av den kortaste avtalsperiod som medges, att villkor och förfaranden vid uppsägning av avtalet inte hämmar byte av tjänsteleverantör. Av skäl 47 till ändringsdirektivet framgår att bestäm- melsen i första hand syftar till att skydda konsumenters ställning. I lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden finns bestämmelser om avtalsvillkor som näringsidkare använder när de erbju- der varor, tjänster eller andra nyttigheter till konsumenter. För att skydda konsumenter mot oskäliga avtalsvillkor kan på ansökan av KO förbjuda att näringsidkare använder avtalsvillkor som med hänsyn till pris och övriga omständigheter är oskäliga mot konsu- menten. Förbudet ska vara påkallat från allmän synpunkt eller annars ligga i konsumenternas eller konkurrenternas intresse. En samman- slutning av näringsidkare som använder eller rekommenderar användning av ett oskäligt avtalsvillkor får förbjudas att använda eller rekommendera villkoret. Ett förbud ska normalt förenas med vite. En fråga om förbud får i fall som inte är av större vikt prövas av KO genom att den som antas ha använt ett oskäligt avtalsvillkor meddelas ett förbudsföreläggande som näringsidkaren ska godkänna. Ett förbud som meddelas enligt lagen är framåtsyftande. Redan ingång- na avtal påverkas således inte. Dessa får i stället angripas på civilrättslig väg. Av förarbetena till lagen framgår att ett avtalsvillkor typiskt sett får anses otillbörligt mot konsumenten, om det med avvikelse från disposi- tiva rättsregler ger näringsidkaren en förmån eller berövar konsumenten en rättighet och därigenom åstadkommer en sådan snedbelastning i fråga om parternas rättigheter och skyldigheter enligt avtalet, att en genom- snittligt sett rimlig balans mellan parterna är för handen (prop. 1994/95:17 s. 62 f och 89 f). Ledning för bedömningen av vad som kan utgöra oskäliga avtalsvillkor ska också hämtas från bilagan till rådets direktiv /13/EEG av om oskäliga villkor i konsument- avtal. För att skydda näringsidkare från oskäliga avtalsvillkor finns lagen (1984:292) om avtalsvillkor mellan näringsidkare. I lagen finns bestäm- melser som innebär att en näringsidkare som har ställt upp ett oskäligt villkor när denne ingår eller avser att ingå avtal med en annan närings- idkare kan förbjudas av att i fortsättningen använda villkoret i liknande fall om det är påkallat ur allmän synpunkt. Vid be- dömningen av om ett avtalsvillkor är att anse som oskäligt ska särskild hänsyn tas till behovet av skydd för den som intar en underlägsen ställ- ning i avtalsförhållandet. Ansökan om förbud hos får göras av en sammanslutning av näringsidkare eller av en enskild näringsidkare mot vilken det aktuella avtalsvillkoret har ställts upp. I lik- het med vad som gäller för konsumentförhållanden påverkar ett förbud inte redan ingångna avtal utan dessa får angripas på civilrättslig väg. Om leverantörer av elektroniska kommunikationstjänster tillämpar vill- kor vars huvudsakliga syfte är att hämma byte av tjänsteleverantör kan villkoren i de allra flesta fall komma att angripas med stöd av bestäm- melserna i ovan nämnda lagar. Vidare innebär de ändringar som rör över- lämnande av nummer (avsnitt 8.4.1 och 8.4.2) att byte av tjänsteleveran- tör underlättas. Av regleringen i LEK följer vidare att det i beslut om särskilda skyl- digheter för företag med betydande inflytande på en marknad kan införas bestämmelser som syftar till att förfaranden vid uppsägning av avtal inte ska hämma byte av tjänsteleverantör. Dessa regler är inte inriktade på det avtalsmässiga förhållandet mellan slutkunden och operatören utan i för- sta hand på förehavanden mellan operatörer, men är viktiga för att uppnå den effekt som avses i direktivet och är i relativt detaljerade. Av PTS beslut på marknaden för bredbandstillträde i grossistledet (, dnr 07-11741/23) framgår t.ex. hur migrering vid byte ska ske utan dröjsmål för slutkunden och utan att operatörens relation till slutkunden i övrigt påverkas, samt att operatörens stödsystem ska underlätta för grossistkunder att hantera ärenden då en slutkund flyttar eller byter operatör. För att förenkla förfarandet ska operatören enligt beslutet även ha klara och enhetliga administrativa rutiner som bl.a. omfattar uppsäg- ning. Av PTS beslut avseende marknaden för nätinfrastrukturtillträde (, dnr 07-11757/23) följer liknande skyldigheter. Mot denna bakgrund bedömdes i promemorian att tillräckliga åtgärder hade vidtagits för att se till att villkor och förfaranden som företagen tillämpar vid uppsägning av avtal inte hämmar byte av leverantör. Med anledning av synpunkterna från /KO och PTS vill vi anföra följande. I promemorian lämnades inte något förslag i frå- gan och något förslag har således inte heller remissbehandlats. Det sak- nas även utredning om konsekvenserna av en sådan lagreglering som myndigheterna efterlyst. PTS har vidare under arbetet med propositionen lämnat rapporten att byta (PTS-ER-2010:22). I rapporten görs en kartläggning och analys av villkor i konsumentavtal som påver- kar kundrörligheten på marknaden för elektronisk kommunikation. Det lämnas också förslag på åtgärder för att öka möjligheten för konsumenter att byta tjänsteleverantör. Mot denna bakgrund bör frågan beredas vidare. Vi är beredda att återkomma i frågan om det skulle finnas behov av det. Blockering av nummer och tjänster Regeringens förslag: får förplikta den som tillhandahåller ett allmänt kommunikationsnät eller en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst att hindra användares tillträde till ett nummer eller en tjänst, om marknadsföringen av num- ret eller tjänsten är otillbörlig eller om väsentlig information uteläm- nas vid marknadsföringen. Beslutet får förenas med skyldighet att hålla inne betalning för användningen av numret eller tjänsten tills ärendet har avgjorts slutligt. Om beslutet står fast har användarna rätt att återfå inbetalade belopp. Beslut får inte meddelas utan att den som har vidtagit marknads- föringsåtgärden har fått tillfälle att yttra sig. I brådskande fall får dock beslut meddelas att gälla till dess något annat förordnas. Promemorians förslag: får besluta att företag som tillhandahåller allmänna kommunikationsnät eller allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster ska blockera tillträdet till nummer eller tjänster vars marknadsföring är otillbörlig. Remissinstanserna: PTS, och /KO tillstyrker förslaget. /KO anser att beslut inte ska vara beroende av ingripande av för betalteletjänster. har motsatt uppfattning och anser vidare att spärr endast ska kunna ske av svenska nummer. anser att blockering endast ska kunna ske efter beslut av domstol vid fall av konstaterat be- drägeri eller missbruk. Om förslaget genomförs anser företaget att beslut ska fattas av PTS. för betalteletjänster ifrågasätter behovet av bestämmelsen mot bakgrund av den självreglering som finns på området. Rådet anser vidare att det bör förtydligas vem som ska bedöma om dess åtgärder är otillräckliga. anser att förslaget inte är klart avgränsat till spärrning av betalsamtal. ISOC-SE anser att förslaget bör anpassas till att telefonitjänster, som tjänst över Internet, inte alltid har nummer som adresser. Svenska anser att det bör övervägas att även låta ip-nummer omfattas av bestämmelsen. önskar ett för- tydligande av vilken part som bär ansvar för blockeringen. Det kompletterande förslaget: Överensstämmer i sak med rege- ringens förslag. Remissinstanserna: PTS, /KO och tillstyrker förslaget. anser, med instämmande av , att blockering endast ska kunna ske efter beslut av domstol vid fall av konstaterat bedrägeri eller missbruk.