prop · GY03116 · 2011-04-06 00:00:00 — d)internationella konventioner: den internationella konventionen om säkerhet för människoliv till sjöss av (Solas 74) utom kapitel XI-2 i dess bilaga, den inter nationella lastlinjekonventionen av och den internationella konventionen till förhindrande av förorening från fartyg av (Marpol), inklusive protokoll och ändringar till dessa, samt därmed förknippade koder av tvingande karaktär i alla medlemsstater, i uppdate rad version. (3) Se sidan 11 i detta nummer av EUT. L 131/50 Europeiska unionens officiella tidning e)organisation: en rättslig enhet, dess dotterbolag och andra organ under dess kontroll, som i samarbete eller enskilt utför uppgifter som omfattas av detta direktivs tillämpningsom råde. f)kontroll: vid tillämpningen av e) avses med kontroll rättigheter, avtal eller andra rättsliga eller praktiska medel som enskilt eller i kombination ger möjlighet att utöva ett avgörande inflytande över en juridisk person eller bemyndigar en juri disk person att utföra uppgifter som omfattas av detta direkt ivs tillämpningsområde. g)erkänd organisation: en organisation som har erkänts i enlighet med förordning (EG) nr 391/2009. h)bemyndigande: ett förfarande genom vilket en medlemsstat ger ett bemyndigande eller delegerar befogenheter till en erkänd organisation. i)föreskrivet certifikat: ett certifikat utfärdat av en flaggstat eller på dess vägnar i enlighet med internationella konventioner. j)regler och förfaranden: de krav som en erkänd organisation ställer på hur fartygen ska vara konstruerade, byggda, utrus tade, underhållna och besiktigade. k)klasscertifikat: ett av en erkänd organisation utfärdat doku ment som intygar ett fartygs lämplighet för en viss använd ning eller tjänst i enlighet med de regler och förfaranden som organisationen har fastställt och offentliggjort. l)radiosäkerhetscertifikat för lastfartyg: det certifikat som infördes genom protokoll om ändring av Solas antaget av Internationella sjöfartsorganisationen (IMO). 1.När medlemsstaterna tar på sig ansvar och förpliktelser inom ramen för de internationella konventionerna, ska de se till att deras behöriga administrationer kan säkerställa att be stämmelserna i dessa tillämpas på ett effektivt sätt, särskilt av seende inspektion och besiktning av fartyg samt utfärdandet av föreskrivna certifikat och dispenscertifikat i enlighet med de internationella konventionerna. Medlemsstaterna ska agera i en lighet med tillämpliga bestämmelser i bilagan och i bihanget till IMO:s resolution A.847(20) om riktlinjer för att bistå flaggstater vid genomförandet av IMO:s instrument. 2.När en medlemsstat vid tillämpningen av punkt 1 beslutar att med avseende på fartyg som seglar under dess flagg i)bemyndiga organisationer att helt eller delvis utföra inspek tioner och besiktningar avseende föreskrivna certifikat, inklu sive sådana som gör det möjligt att bedöma om de regler som avses i artikel 11.2 efterlevs samt, i tillämpliga fall, att utfärda eller förnya därtill hörande certifikat, eller ii)att helt eller delvis överlåta de inspektioner och besiktningar som avses i led i på organisationer, ska den anförtro dessa uppgifter endast åt erkända organisatio ner. Den behöriga administrationen ska i samtliga fall godkänna det första utfärdandet av dispenscertifikat. För radiosäkerhetscertifikatet för lastfartyg får emellertid dessa uppgifter anförtros åt ett privat organ som har erkänts av en behörig administration och som har tillräcklig sakkunskap och kvalificerad personal för att på administrationens vägnar utföra särskilda säkerhetsbedömningar rörande radiokommunikation. Denna artikel avser inte certifiering av specifika delar av marin utrustning på ett fartyg. Vid tillämpningen av artikel 3.2 ska medlemsstaterna i princip inte vägra att bemyndiga någon av de erkända organi sationerna att åta sig uppgifterna, om inte annat följer av be stämmelserna i punkt 2 i den här artikeln samt i artiklarna 5 och 9. De får emellertid begränsa det antal organisationer som de bemyndigar i enlighet med sina behov, förutsatt att det finns klara och objektiva skäl till att göra så. På en medlemsstats begäran ska kommissionen anta lämpliga åtgärder i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 6.2 för att säkerställa en korrekt tillämpning av första stycket i den här punkten beträffande vägran av ett bemyndi gande och av artikel 8 beträffande de fall där ett bemyndigande tillfälligt dras in eller återkallas. För att en medlemsstat ska godta att en erkänd organisa tion som har sin hemvist i ett tredjeland helt eller delvis utför de uppgifter som anges i artikel 3 får den begära att tredjelandet i fråga beviljar en motsvarande behandling av de erkända orga nisationer som har sin hemvist i gemenskapen. Dessutom får gemenskapen begära att ett tredjeland där en erkänd organisation har sin hemvist beviljar en motsvarande behandling av de erkända organisationer som har sin hemvist inom gemenskapen. Europeiska unionens officiella tidning L 131/51 1.Medlemsstater som beslutar i enlighet med artikel 3.2 ska upprätta en arbetsförbindelse mellan sin behöriga administra tion och de organisationer som agerar för deras räkning. 2.Arbetsförbindelsen ska regleras genom ett formaliserat, skriftligt och icke-diskriminerande avtal eller ett likvärdigt rätts ligt arrangemang som fastställer de särskilda uppgifter och funk tioner som organisationerna har åtagit sig och som åtminstone omfattar följande: a)Bestämmelserna i bihang II till IMO:s resolution A.739(18) om riktlinjer för bemyndigande av organisationer som agerar för administrationens räkning, med beaktande av bilagan, bihangen och tillägget till IMO:s MSC/cirkulär 710 och MEPC/cirkulär 307 om avtalsmall för bemyndigande av er kända organisationer som agerar för administrationens räk ning. b)Följande bestämmelser om ekonomiskt ansvar: i)Om det till följd av en sjöolycka genom lagakraftvunnen dom eller skiljedomsförfarande fastställs att administra tionen har ett ersättningsansvar samt att den ska utge ersättning till de skadelidande för sakförlust eller sak skada, personskada eller dödsfall, och det kan bevisas inför domstolen att förlusten, skadan eller dödsfallet or sakats av en uppsåtlig handling eller underlåtelse eller grov vårdslöshet från den erkända organisationens sida, eller från dess organ, anställda, agenter eller andra som agerar för den erkända organisationens räkning, ska ad ministrationen ha rätt till ekonomisk ersättning från den erkända organisationen, i den utsträckning domstolen slår fast att sagda förlust, skada eller dödsfall vållats av den erkända organisationen. ii)Om det till följd av en sjöolycka genom lagakraftvunnen dom eller skiljedomsförfarande fastställs att administra tionen har ett ersättningsansvar samt att den ska utge ersättning till de skadelidande för personskada eller döds fall, och det kan bevisas inför domstolen att personska dan eller dödsfallet orsakats av en försumlig eller vårds lös handling eller underlåtelse från den erkända organi sationens sida, eller från dess anställda, agenter eller andra som agerar för den erkända organisationens räk ning, ska administrationen ha rätt till ekonomisk ersätt ning från den erkända organisationen, i den utsträckning domstolen slår fast att sagda personskada eller dödsfall vållats av den erkända organisationen. Medlemsstaterna får begränsa det högsta belopp som ska betalas av den erkända organisationen, men detta belopp får inte under stiga . iii)Om det till följd av en sjöolycka genom lagakraftvunnen dom eller skiljedomsförfarande fastställs att administra tionen har ett ersättningsansvar samt att den ska utge ersättning till de skadelidande för sakförlust eller sak skada, och det kan bevisas inför domstolen att förlusten eller skadan orsakats av en försumlig eller vårdslös hand ling eller underlåtelse från den erkända organisationens sida, eller från dess anställda, agenter eller andra som agerar för den erkända organisationens räkning, ska ad ministrationen ha rätt till ekonomisk ersättning från den erkända organisationen, i den utsträckning domstolen slår fast att sagda förlust eller skada vållats av den er kända organisationen. Medlemsstaterna får begränsa det högsta belopp som ska betalas av den erkända organisa tionen, men detta belopp får inte understiga . c)Bestämmelser om en regelbundet återkommande granskning som utförs av administrationen eller av ett opartiskt utom stående organ som har utsetts av administrationen och som avser de uppgifter som organisationerna utför för administ rationens räkning enligt artikel 9.1. d)Möjligheten att genomföra slumpvisa och ingående inspek tioner av fartygen. e)Bestämmelser om obligatorisk rapportering av väsentlig in formation om organisationernas klassade flotta, ändringar av fartygs klass, tillfälliga avstängningar och tillbakadraganden från klass. 3.I avtalet eller genom det likvärdiga rättsliga arrangemanget kan det krävas att den erkända organisationen har ett lokalt ombud på den medlemsstats territorium för vars räkning den utför de uppgifter som avses i artikel 3. Detta krav kan upp fyllas av ett lokalt ombud som är juridisk person enligt med lemsstatens lagar och som omfattas av de nationella domstolar nas behörighet. 4.Varje enskild medlemsstat ska förse kommissionen med exakta uppgifter om den arbetsförbindelse som har etablerats i enlighet med denna artikel. Kommissionen ska därefter meddela de andra medlemsstaterna om detta. 1.Kommissionen ska biträdas av kommittén för sjösäkerhet och förhindrande av förorening från fartyg (Coss), inrättad ge nom och rådets förordning (EG) nr 2099/2002 (1). 2.När det hänvisas till denna punkt ska artiklarna 5 och 7 i beslut /468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmel serna i artikel 8 i det beslutet. Den tid som avses i artikel 5.6 i beslut /468/EG ska vara . (1) EGT L 324, 29.11.2002, s. 1. L 131/52 Europeiska unionens officiella tidning När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5a.15a.4 och artikel 7 i beslut /468/EG tillämpas, med beaktande av bestämmelserna i artikel 8 i det beslutet. Detta direktiv får, utan att dess tillämpningsområde ut ökas, ändras i syfte att a)med avseende på tillämpningen av detta direktiv införliva senare ikraftträdda ändringar av de internationella konven tioner och tillhörande protokoll, koder och resolutioner som avses i artiklarna 2 d, 3.1 och 5.2, b)ändra de belopp som anges i artikel 5.2 b ii och iii. Dessa åtgärder, som avser att ändra icke väsentliga delar i detta direktiv, ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 6.3. När nya instrument eller protokoll till de internationella konventioner som avses i artikel 2 d antas ska rådet, på förslag av kommissionen samt med hänsyn till medlemsstaternas par lamentariska förfaranden och relevanta förfaranden inom IMO, besluta om närmare arrangemang för ratificering av dessa nya instrument eller protokoll, och säkerställa att de till lämpas enhetligt och i medlemsstaterna. Ändringarna av de internationella instrument som avses i arti kel 2 d och artikel 5 får undantas från detta direktivs tillämp ningsområde i enlighet med artikel 5 i förordning (EG) nr 2099/2002. Trots de minimikriterier som anges i bilaga I till förordning (EG) nr 391/2009 får en medlemsstat, om den anser att en erkänd organisation kan bemyndigas att för dess räkning utföra de uppgifter som anges i artikel 3, tillfälligt dra in eller återkalla ett bemyndigande. I ett sådant fall ska medlemsstaten utan dröjsmål underrätta kommissionen och de andra medlems staterna om sitt beslut och ange de skäl som ligger till grund för beslutet. 1.Varje medlemsstat ska försäkra sig om att de erkända organisationer som utför uppdrag för dess räkning enligt arti kel 3.2 på ett effektivt sätt utför de uppgifter som avses i den artikeln till belåtenhet för dess behöriga administration. 2.För att utföra den uppgift som avses i punkt 1, ska varje medlemsstat, åtminstone , kontrollera alla erkända organisationer som utför uppgifter för dess räkning och ska tillhandahålla de andra medlemsstaterna och kommissionen en rapport om resultaten från dessa kontroller året då kontrollerna utfördes. När medlemsstaterna i egenskap av hamnstater utövar sina in spektionsrättigheter och inspektionsförpliktelser och upptäcker att erkända organisationer som agerar för en flaggstats räkning har utfärdat giltiga föreskrivna certifikat till ett fartyg som inte uppfyller de relevanta kraven i de internationella konventio nerna eller att ett fartyg med ett giltigt klasscertifikat har någon brist med avseende på de punkter som certifikatet omfattar, ska de rapportera detta till kommissionen och övriga medlemsstater samt underrätta den berörda flaggstaten. Endast fall med fartyg som utgör ett allvarligt hot mot säkerheten och miljön eller som uppvisar tecken på särskild försumlighet hos de erkända organisationerna ska rapporteras i enlighet med denna artikel. Den berörda erkända organisationen ska underrättas om fallet vid tiden för den första inspektionen så att den kan vidta lämpliga uppföljningsåtgärder. 1.Varje medlemsstat ska säkerställa att fartyg som seglar under dess flagg är konstruerade, byggda, utrustade och under hållna i enlighet med en erkänd organisations regler och för faranden beträffande skrov, maskineri samt el- och kontrollin stallationer. 2.En medlemsstat kan besluta att använda sådana regler som den anser vara likvärdiga med en erkänd organisations regler och förfaranden endast om den anmäler dem till kommissionen i överensstämmelse med förfarandet i direktiv 98/34/EG och till de andra medlemsstaterna, samt förutsatt att ingen annan medlemsstat eller kommissionen har invänd ningar mot dem och att de befinns vara likvärdiga i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 6.2 i detta direktiv. Medlemsstaterna ska samarbeta med de erkända organisa tioner de har bemyndigat i utformningen av organisationens regler och förfaranden. De ska samråda med de erkända orga nisationerna för att uppnå en enhetlig tolkning av de interna konventionerna. Kommissionen ska informera och rådet om hur genomförandet av detta direktiv fortgår i medlemsstaterna. Europeiska unionens officiella tidning L 131/53 Medlemsstaterna ska sätta i kraft de lagar och andra för fattningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv . De ska genast underrätta kommissionen om detta. När en medlemsstat antar dessa bestämmelser ska de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvis ning när de offentliggörs. De ska även innehålla en uppgift om att hänvisningar i befintliga lagar och andra författningar till de direktiv som upphävts genom detta direktiv ska anses som hänvisningar till detta direktiv. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen ska göras ska varje medlemsstat själv utfärda. Medlemsstaterna ska till kommissionen överlämna tex terna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Direktiv /57/EG, i dess lydelse enligt de direktiv som anges i bilaga I del A, ska upphöra att gälla med verkan , dock utan att det påverkar medlemsstaternas skyldigheter när det gäller den tidsfrist för införlivande i natio nell lagstiftning av dessa direktiv som anges i bilaga I del B. Hänvisningar till de upphävda direktiven ska anses som hänvis ningar till det här direktivet och ska läsas i enlighet med jäm förelsetabellen i bilaga II. Detta direktiv träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning. Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. L 131/54 Europeiska unionens officiella tidning Upphävt direktiv med dess ändringar (som det hänvisas till i artikel 14) Rådets direktiv /57/EG EGT L 319, 12.12.1994, s. 20 Kommissionens direktiv /58/EG EGT L 274, 7.10.1997, s. 8 och rådets direktiv /105/EG EGT L 19, 22.1.2002, s. 9 och rådets direktiv /84/EG EGT L 324, 29.11.2002, s. 53 Tidsfrister för införlivande i nationell rätt (som det hänvisas till i artikel 14) 94/57/EG 97/58/EG 2001/105/EG 2002/84/EG Europeiska unionens officiella tidning L 131/55 Direktiv /57/EG Förordning (EG) nr 000/2009 Artikel 4.2, 4.3 och 4.4 Artikel 6.1, 6.2, 6.3 och 6.4 Artikel 5.1, 5.2, 5.3 och 5.4 Artikel 7.1 första stycket a Artikel 7.1 första stycket b Artikel 7.1 andra stycket Artikel 13.1 andra stycket Artikel 10.1 a, b och c, 10.2, 10.3 och Artikel 11.1 och 11.2 Artikel 9.1 och 9.2 L 131/56 Europeiska unionens officiella tidning Direktiv /57/EG Förordning (EG) nr 000/2009 Artikel 11.3 och 11.4 Artikel 8.1 och 8.2 Artikel 11.1 och 11.2 Artikel 10.1 och 10.2 Artikel 10.6 första, andra, tredje och Artikel 10.6 fjärde stycket L 131/114 Europeiska unionens officiella tidning OCH RÅDETS DIREKTIV 2009/18/EG om grundläggande principer för utredning av olyckor i sjötransportsektorn och om ändring av rådets direktiv /35/EG och och rådets direktiv /59/EG (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR sådana olyckor som resulterar i förlust av och fartyg samt förorening av den miljön. med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 80.2, med beaktande av kommissionens förslag, (3)I sin resolution av om ökad sjösäker het (4) uppmanar med kraft kommis sionen att lägga fram ett förslag till direktiv om utredning av fartygsolyckor. med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit téns yttrande (1), med beaktande av yttrande (2), i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (3), mot bakgrund av det gemensamma utkast som godkändes av förlik ningskommittén , och av följande skäl: (1)En hög allmän säkerhetsnivå bör upprätthållas inom sjö transporten i och alla ansträngningar bör göras för att minska antalet sjöolyckor och tillbud till sjöss. (2)En snabb teknisk utredning av sjöolyckor ökar sjösäker heten genom att bidra till att förhindra en upprepning av (1) EUT C 318, 23.12.2006, s. 195. (2) EUT C 229, 22.9.2006, s. 38. (3) Europarlamentets yttrande av (EUT C 74 E, 30.3.2008, s. 546), rådets gemensamma ståndpunkt av (EUT C 184 E, 22.7.2008, s. 23). stånd punkt av (ännu ej offentliggjord i EUT), rådets beslut av och lag stiftningsresolution av (ännu ej offentliggjord i EUT). (4)Enligt artikel 2 i havsrättskonvention av (nedan kallad Unclos) har kuststaterna rätt att utreda orsakerna till alla sjöolyckor som inträffar i deras territorialhav och som kan komma att utgöra fara för liv eller miljön, beröra kuststatens räddningstjänst eller på annat sätt påverka kuststaten. (5)Enligt artikel 94 i Unclos ska flaggstaterna låta en eller flera sakkunniga personer utreda vissa sjöolyckor eller navigeringsincidenter på det fria havet. (6)I regel I/21 i internationella konventionen av den 1 no vember 1974 om säkerheten för människoliv till sjöss (nedan kallad Solas 74), i internationella lastlinjekonven tionen av och i internationella konven tionen av rörande förhindrande av havsföroreningar från fartyg fastställs att flaggstaterna an svarar för att olyckor utreds och att relevanta resultat överlämnas till Internationella sjöfartsorganisationen (IMO). (7)I koden för genomförandet av bindande IMO-instrument, som utgör en bilaga till IMO-församlingens resolution A.996(25) av påminns det om att flaggstaterna är skyldiga att se till att sjösäkerhetsut redningar genomförs av sakkunniga utredare med kom petens i frågor som rör sjöolyckor och tillbud till sjöss. Enligt den koden ska flaggstaterna dessutom kunna till handahålla sakkunniga utredare för detta ändamål, obe roende av platsen för olyckan eller tillbudet. (4) EUT C 104 E, 30.4.2004, s. 730. Europeiska unionens officiella tidning L 131/115 (8)Det bör tas hänsyn till den kod för utredning av olyckor och tillbud till sjöss som utgör en bilaga till IMO-försam lingens resolution A.849(20) av (nedan kallad IMO-koden för utredning av olyckor och tillbud till sjöss) och som föreskriver att en gemensam metod ska användas vid säkerhetsutredningar av sjöolyckor och till bud till sjöss och att staterna ska samarbeta när de kart lägger de faktorer som bidrog till att olyckan eller till budet inträffade. Beaktas bör också IMO-församlingens resolution A.861(20) av och IMO:s sjösäkerhetskommittés resolution MSC.163(78) av , som innehåller en definition av färdskrivare (VDR). (9)Sjöfolk har erkänts utgöra en särskild kategori arbetsta gare och de behöver särskilt skydd mot bakgrund av sjötransportsektorns globala natur och de olika jurisdik tioner som de kan komma i kontakt med, särskilt när det gäller kontakter med offentliga myndigheter. För att öka sjösäkerheten bör sjöfolk kunna räkna med rättvis be handling vid sjöolyckor. Deras mänskliga rättigheter och deras värdighet bör upprätthållas och alla säkerhetsutredningar bör utföras rättvist och skyndsamt. Vidare bör medlemsstaterna i detta syfte be akta, i enlighet med nationell lagstiftning, tillämpliga be stämmelser i IMO:s riktlinjer för rättvis behandling av sjöfolk vid sjöolyckor. (10)Medlemsstaterna bör, inom ramen för sina rättssystem, skydda vittnesutlåtanden efter en olycka och hindra att de används för andra syften än säkerhetsutredningar, i syfte att undvika diskriminerande åtgärder eller vedergäll ningsåtgärder mot vittnen på grund av deras deltagande i utredningarna. (11)Enligt rådets direktiv /35/EG av om ett system med obligatoriska besiktningar för en säker drift av ro-ro-passagerarfartyg och höghastighets passagerarfartyg i reguljär trafik (1) ska medlemsstaterna, inom ramen för sina rättssystem, definiera en rättsstatus som gör det möjligt för dem och varje annan medlems stat med väsentligt intresse att delta i, samarbeta i eller, där så föreskrivs i IMO-koden för utredning av olyckor och tillbud till sjöss, leda varje utredning av olyckor eller tillbud till sjöss där ett ro-ro-passagerarfartyg eller ett höghastighetspassagerarfartyg är inblandat. (12)Enligt och rådets direktiv /59/EG av om inrättande av ett övervaknings- och informationssystem för sjötrafik i ge menskapen (2) ska medlemsstaterna följa bestämmelserna (1) EGT L 138, , s. 1. (2) EGT L 208, , s. 10. i IMO-koden för utredning av olyckor och tillbud till sjöss och se till att resultaten av utredningen offentliggörs efter det att den har avslutats. (13)Det är av största vikt att en säkerhetsutredning av olyckor och tillbud med inblandning av havsgående far tyg, eller av andra fartyg i hamnar eller i andra begrän sade havsområden, genomförs på ett opartiskt sätt för att omständigheterna kring och orsakerna till sådana olyckor eller tillbud effektivt ska kunna fastställas. Sådana utred ningar bör därför genomföras av sakkunniga utredare under överinseende av ett oberoende organ eller institut med nödvändiga befogenheter så att eventuella intresse konflikter undviks. (14)Medlemsstaterna bör, i enlighet med sin lagstiftning be träffande befogenheterna för de myndigheter som ansva rar för den rättsliga undersökningen, och i samarbete med dessa myndigheter, när så är lämpligt, se till att de som ansvarar för den tekniska undersökningen kan ge nomföra sina uppgifter under bästa möjliga förutsätt ningar. (15)Detta direktiv bör inte påverka tillämpningen av parlamentets och rådets direktiv /46/EG av den 24 ok tober 1995 om skydd för enskilda personer med avse ende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (3). (16)Medlemsstaterna bör säkerställa att deras rättssystem gör det möjligt för dem och för varje annan medlemsstat med väsentligt intresse att delta i, samarbeta i eller leda utredningar av sjöolyckor på grundval av bestämmelserna i för utredning av olyckor och tillbud till sjöss. (17)I princip bör varje sjöolycka eller tillbud till sjöss endast omfattas av en utredning genomförd av en medlemsstat eller en medlemsstat som leder utredningen med delta gande av eventuella andra stater med väsentligt intresse.