prop · GZ033 · 2011-09-23 00:00:00 — En kvinna eller man, flicka eller pojke som har utsatts för våld av en närstående behöver ett omfattande stöd och skydd från samhället eller hjälp av ideella organisationer för att komma ur sin situa- tion och klara av att gå vidare i livet. Det är därför viktigt att det utöver en effektiv lagstiftning, tillräckliga personella resurser och kompetens också finns en fysisk miljö där lokaler, teknisk utrustning för förhör m.m. är anpassade till offrets situation och de arbetsmetoder som tillämpas. Långtgående samverkan mellan berörda myndigheter och organisationer är också av avgörande vikt för ett gott resultat. Under föregående mandatperiod gjordes en satsning för att utveckla och bygga upp en fysisk miljö särskilt anpassad för brottsutredningar av våld och andra övergrepp mot kvinnor. Resultatet blev Projekt i , en målgruppsanpassad polisstation där allt är utformat kring den våldsutsatta kvinnans behov och samlat under ett tak i en omhänder- tagande miljö. Myndigheterna bör nu verka för att goda erfarenheter av projektet tas tillvara och sprids nationellt. Regeringen avser att låta ut- värdera hur arbetsmodellen vid Projekt fungerar ur de sam- verkande myndigheternas perspektiv. Regeringen har i propositionen Vissa dödsfallsutredningar (prop 2011/12:4) föreslagit att det utredningssystem som finns för barn som avlidit med anledning av brott utvidgas till att avse också fall när kvinnor och män har avlidit med anledning av brott mot närstående. I avlider i genomsnitt 21 kvinnor och 8 män på grund av våld av en närstående. har dödsfallet föregåtts av hot och våld , och samhällets aktörer har i flera fall känt till att det funnits behov av stöd och skydd. Utredningssystemet syftar till att utifrån ett helhetsperspektiv försöka identifiera brister i samhället på ett över- gripande plan. Tanken är att den kunskap som tas fram ska ligga till grund för förebyggande åtgärder. , som ansva- rar för utredningar som rör barn, föreslås ansvara också för denna utred- ningsverksamhet. Förebygga och bekämpa hedersrelaterat våld och förtryck, inklusive äktenskap mot en parts vilja Hedersrelaterat våld och förtryck drabbar barn, ungdomar och vuxna av båda könen. Även personer som är homosexuella, bisexuella eller perso- ner med könsöverskridande identitet eller uttryck kan drabbas. Enligt olika enkätstudier finns det ett samband mellan att unga utsätts för he- dersrelaterat våld och förtryck och att de riskerar att bli och blir gifta mot Det finns indikationer på att de som drabbas inte får tillgång till det stöd och det skydd som de har rätt till. Arbetet för att förebygga he- dersrelaterat våld och förtryck och att unga blir gifta mot sin vilja har därför fortsatt hög prioritet. I centrum står barnets rätt och samhällets ansvar att tillgodose barns och ungas behov och rätt till kroppslig inte- gritet. Regeringen gav under föregående mandatperiod en särskild utredare i uppdrag att göra en samlad översyn av relevant straffrättslig, civilrättslig och internationellt privaträttslig lagstiftning och lägga fram de förslag till författningsändringar som behövs för att ytterligare stärka skyddet mot tvångsäktenskap och barnäktenskap (dir. 2010:54). I uppdraget ingår även att inhämta ytterligare kunskap och föreslå andra åtgärder för att motverka tvångsäktenskap och barnäktenskap. Utredningens slutsatser, som ska redovisas , kommer att utgöra viktiga underlag för regeringens fortsatta överväganden. Det långsiktiga uppdrag som har att fortsätta att stimu- lera utvecklingen av verksamhet för våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnar våld omfattar även insatser till dem som utsatts för hedersrelaterat våld och förtryck. har identifierat behov av förbättrad kunskap och åtgärder på området, t.ex. när det gäller utvärderingar av de insatser som ges under och efter tiden på skyddat boende samt behandlingsinsatser som riktar sig till hela familjen. Det är också viktigt att uppmärksamma att detta våld och förtryck drabbar barn, ungdomar och vuxna av båda könen. lyfter särskilt fram ungdomsmottagningarna och elevhälsan som viktiga aktörer. Flera regeringsuppdrag syftar till att öka kunskapen om unga som blir gifta mot sin vilja och hur det kan förebyggas. och Migra- tionsverket har fått i uppdrag att föra statistik över antalet barnäktenskap, tvångsäktenskap och fullmaktsäktenskap (dvs. ett äktenskap som har ingåtts genom ombud utan att båda parter varit personligen närvarande) som kommer till deras kännedom mellan och (dnr IJ2010/1155/UF respektive IJ2010/2222/UF). Uppdragen ska redovisas till regeringen . har vidare fått i uppdrag att göra en kunskapssamman- ställning om förekomsten av traditionella vigselliknande ceremonier som inte utgör vigslar i rättslig mening och förekomsten av ekonomiska för- bindelser mellan blivande makars familjer (dnr U2011/1431/UC). Upp- draget ska redovisas till regeringen . För att stärka det förebyggande arbetet kring hedersrelaterat våld och förtryck har det nationella kunskapscentrumet för frågor om mäns våld mot kvinnor vid på regeringens uppdrag utarbetat en handledning för hälso- och sjukvårdens personal avseende bemötandet av flickor och unga kvinnor som söker hjälp för att få intyg på att de inte har haft samlag eller för att medicinskt rekonstruera den s.k. mödomshinnan. har fått i uppdrag att fortsätta en utbildningssatsning som påbörjades och som syftar till att öka kunskapen om hur äktenskap mot någons vilja kan förebyggas (dnr IJ2010/2268/JÄM). Målgruppen är personer som i sin yrkesutövning möter ungdomar. Uppdraget ska slutredovisas . En annan fortsatt insats är att i Östergöt- lands län ska genomföra en nationell spridning av satsningen Dina rättig- heter kärleken är fri, som riktar sig direkt till unga. Den finns i 20 Skr. 2011/12:3 kommuner i landet och på internet. Under 20112014 tillförs länsstyrelserna för fortsatta insatser mot hedersrelaterat våld och förtryck (dnr IJ2010/2268/JÄM). Myndigheter med uppdrag att förebygga våld mot kvinnor har fått förtydliganden att detta även inkluderar insatser till per- soner som drabbas av hedersrelaterat våld och förtryck. Förebyggande arbete riktat mot män som utövar våld För att förebygga mäns våld mot kvinnor måste även insatser riktas till män som utövar våld, eller som kan komma att göra det. Under ung- domsåren formas många av de värderingar och beteenden som en män- niska bär med sig livet igenom. Unga är därför en viktig målgrupp i det förebyggande arbetet mot mäns våld mot kvinnor. Statistik visar också att ungdomar är en särskild riskgrupp både när det gäller utsatthet för och utövande av våld. För den kvinna som har fallit offer för våldet innebär det både ett stort lidande och en begränsning i det dagliga livet. Oron att utsättas för våld betyder också att tryggheten hotas och friheten beskärs. Enligt den officiella rättsstatistiken är unga män mellan den grupp i samhället som är mest utsatt för våld, medan flickor och unga kvinnor mellan är särskilt i riskzonen för sexuellt våld. Det finns ett flertal aktörer som riktar insatser till flickor och kvinnor som är offer för pojkars och mäns våld. Det finns dock få insat- ser för pojkar och unga män som utsatts för våld, och det saknas också kunskap om våldets koppling till föreställningar om maskulinitet och om hur våld och våldsutsatthet påverkar pojkars och unga mäns liv, både och senare i livet i deras nära relationer. Ungdoms- styrelsen har därför fått i uppdrag att genomföra en studie som ska analy- sera pojkars och unga mäns attityder och värderingar kring jämställdhet, maskulinitet och våld samt beskriva pojkars och unga mäns utsatthet för, och användning av, olika typer av våld (dnr U2011/2232/UC). Studien ska redovisas för att därefter spridas genom utbildningsinsatser för personal i verksamheter som har ungdomar som målgrupp. Uppdraget ska slutredovisas . Ytterligare tre myndigheter har uppdrag som rör insatser riktade mot män. genomför en förstudie inför ett arbete med utveck- ling av kunskapsstöd, metodutveckling och vägledning för socialtjäns- tens arbete med våldsutövare (dnr S2011/1233/FST). ska initiera en pilotverksamhet med sociala insatsgrupper för unga som riskerar att bli kriminella (dnr JU2011/4431/), och Brå ska utifrån en kunskapssammanställning om strategiska brott bland unga visa hur den kunskapen kan användas i arbetet med att förhindra att unga hamnar i kriminalitet (dnr JU2011/4788/). Uppdraget ska redovisas . Förebygga och bekämpa prostitution och människohandel för sexuella Prostitution och människohandel för sexuella ändamål är ett allvarligt hinder för social jämlikhet, jämställdhet mellan könen och för utsatta personers möjlighet att åtnjuta sina mänskliga rättigheter. del är en allvarlig kränkning av den enskilde individens människovärde och rätt att bestämma över sitt liv och sin kropp. Kampen mot prostitution och människohandel är ett angeläget sam- hälleligt intresse och utgör också en viktig del av regeringens strategi för att bekämpa den organiserade brottsligheten. period genomfördes en rad åtgärder som syftade till att ge ökat skydd och stöd till utsatta personer, stärka det förebyggande arbetet, stärka kvalitet och effektivitet i rättsväsendet, öka nationell och internationell samver- kan samt till att bidra till ökad kunskap om prostitution och människo- handel för sexuella ändamål. Arbetet är dock långt ifrån avslutat, utan kräver en fortsatt hög ambi- Flera myndigheter har därför fått uppdrag som bedöms strate- giskt viktiga för att skapa förutsättningar för samverkan, kunskapsut- veckling och god spridning på nationell och regional nivå. i har fått i uppdrag att på nationell nivå samordna det arbete som bedrivs av myndigheter mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål samt att verka för stärkt samverkan mellan myndig- heter och andra berörda aktörer på området (dnr IJ2010/2268/JÄM). för utveckling i staten har fått i uppdrag att med en särskild kompetenssatsning i statsförvaltningen stödja och stärka myndigheternas förebyggande arbete på området, för att förhindra att anställda t.ex. konsumerar pornografi eller köper sex i samband med tjänsteutövning (dnr IJ2010/2268/JÄM). Internationell samverkan och utbyte är en viktig del i arbetet mot pro- stitution och människohandel. För att stödja och stärka internationellt erfarenhetsutbyte har regeringen gett i uppdrag att genomföra besöksprogram för utländska nyckelaktörer som vill studera arbete med att förebygga och bekämpa prostitution och männi- skohandel för sexuella ändamål, bl.a. den svenska prostitutionslagstift- ningen (dnr IJ2010/2268/JÄM). också genom bidrag till Östersjöstaternas råds Aktionsgrupp mot männi- skohandel3 (dnr IJ2010/2268/JÄM). höjdes straffmaximum för köp av sexuell tjänst från fängelse till fängelse (prop. 2010/11:77, bet. 2010/11:101). Syftet med skärpningen är att skapa ytterligare ut- rymme för en mer nyanserad bedömning av straffvärdet vid allvarliga fall av köp av sexuell tjänst. Exempel på en omständighet som bör tala för en strängare bedömning är att den som utför en sexuell tjänst kan befinna sig i en skyddslös eller annars utsatt situation. Så kan t.ex. vara fallet när den som utför den sexuella tjänsten är ett offer för människohandel. 3 Aktionsgruppen är en samverkan mellan statliga experter i och EU- kommissionen för informationsutbyte, kunskapsöverföring och genomförande av gemensamma projekt. Internationellt samarbete och samarbete inom Skr. På samma sätt som i den nationella politiken berör jämställdhetsfrågorna ett stort antal politikområden också i samarbetet inom internationella organisationer och inom EU. I det följande redovisas några av prioriterade, med utgångspunkt i hanteringen av dessa i olika forum. Vi- dare redovisas regeringens övergripande strategi för respektive område. Internationell samverkan och erfarenhetsutbyte är av stor betydelse för verksamheter på dessa områden. De prioriterade frågorna är prostitution och människohandel för sexuella ändamål, sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter, mäns våld mot kvinnor, och jämställdhet på arbetsmarknaden. 4.1Prostitution och människohandel för sexuella ändamål Prostitution och handel med människor för sexuella ändamål är enligt regeringen ett allvarligt hinder för social jämlikhet, jämställdhet och möjligheten att åtnjuta mänskliga rättigheter. Det är främst kvinnor och flickor som drabbas men även män och pojkar utnyttjas. Insatser för att bekämpa prostitution och människohandel för sexuella ändamål måste göras utifrån ett rättsligt, socialt och jämställdhetsperspektiv samt ha sin utgångspunkt i de mänskliga rättigheterna. åtaganden inom ramen för EU, och FN är grunden för regeringens insatser. Arbetet med att motverka människohandel för sexuella ändamål förut- sätter både globalt och interregionalt samarbete och ett sektorsövergri- pande angreppssätt som involverar myndigheter, frivilligorganisationer, forskare och allmänheten. I EU:s fleråriga program för området frihet, säkerhet och rättvisa (Stockholmsprogrammet) som antogs 2009 återkommer frågan om män- niskohandel i flera sammanhang, bl.a. när det gäller barns rättigheter och organiserad brottslighet som utgör hot mot EU:s inre säkerhet samt också som en särskilt allvarlig brottstyp som bör vara föremål för viss harmoni- serad lagstiftning. Problemet bör enligt programmet angripas genom en samordnad och enhetlig hantering som också bör innefatta yttre förbin- delser, utvecklingssamarbete, sociala frågor och sysselsättning. En EU- samordnare mot människohandel utsågs . Att minska gränsöverskridande brottslighet, bl.a. människohandel, är också ett prio- riterat område i . Strategin, som antogs under Sveri- ges ordförandeskap i ministerråd 2009, syftar till att fördjupa samarbetet om miljön, transporter, företagande och säkerhet i regionen. har flera internationella och regionala människorätts- instrument antagits för att bekämpa människohandeln samt för att skydda offrens rättigheter. Ett viktigt steg togs 2000 när FN beslutade om Tilläggsprotokollet om förebyggande, bekämpande och bestraffande av Skr. 2011/12:3 handel med människor, särskilt kvinnor och barn (Palermoprotokollet)4. antog 2004 protokollet, som också syftar till att främja mellan- statligt samarbete. Ett exempel på ett mellanstatligt samarbete är UN Global Initiative to Fight Human Trafficking (UNGIFT) 2007. antog en handlingsplan mot människohandel. Handlingsplanen innebär att FN etablerar en fond för personer som är utsatta för människohandel, särskilt kvinnor och barn. finns en fond som rör moderna former av slaveri. Fonden administreras av FN:s kontor för mänskliga rättigheter i . ratificerade konvention om bekäm- pande av människohandel. Syftet med konventionen är att bekämpa människohandel genom att konstruera ett fullständigt regelverk när det gäller skydd och hjälp till offer för människohandel, att garantera effek- tiva brottsutredningar och åtal samt att främja internationellt samarbete. För att säkerställa ett effektivt genomförande av bestämmelserna till- handahåller konventionen också en övervakningsmekanism (). Inom sker ett samarbete med de baltiska län- derna och nordvästra . Lägesavstämningar och åtgärdsdiskus- sioner sker kontinuerligt både på tjänstemannanivå och i samband med att de nordiska och baltiska jämställdhetsministrarna möts. 4.2Sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter Sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter (SRHR) syftar på sexuell hälsa, sexuella rättigheter, reproduktiv hälsa och reproduktiva rättigheter. Sexuell hälsa handlar om livskvalitet och personliga relationer samt om rådgivning och hälsovård. Sexuella rättigheter innefattar rätten för alla människor att bestämma över sin egen kropp och sexualitet. Reproduktiv hälsa är ett tillstånd av fullständigt fysiskt, psykiskt och socialt välbefin- nande kring det reproduktiva systemet och alla dess funktioner och inte bara frånvaro av sjukdom. Reproduktiva rättigheter omfattar den enskilda individens rätt att bestämma antalet barn och hur nära i ålder dessa ska vara. Dessa rättigheter ska varje människa kunna hävda utan risk för diskriminering, våld eller tvång. SRHR omnämns i bl.a. Europeiska kon- ventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna (den s.k. ), FN:s konvention om avskaf- fande av all diskriminering av kvinnor (CEDAW) och FN:s konvention om barnets rättigheter (CRC). Regeringen lyfter kontinuerligt fram frågan om de mänskliga rättighe- terna, inklusive sexuella och reproduktiva rättigheter i utformningen av nationell och internationell politik och i internationella förhandlingar, ofta i samband med att frågor om jämställdhet och kvinnors ställning finns på dagordningen. Globalt sett är meningsskiljaktigheterna på områ- det stora. Särskilt kontroversiella är frågor som rör kvinnors och ungdo- 4 Enligt protokollet kan människohandel förekomma för prostitution eller andra former av sexuellt utnyttjande, tvångsarbete eller tvångstjänst, slaveri eller med slaveri jämförbara bruk och sedvänjor, träldom eller avlägsnande av organ. mars sexualitet, homosexuella, bisexuella och transpersoners rättigheter Skr. 2011/12:3 samt frågan om kvinnors tillgång till aborter. Det finns såväl religiösa och traditionella som politiska motiv till motståndet. Det civila samhället har enligt regeringen en viktig roll när det gäller att bidra till att bilda opinion och öka medvetenheten hos allmänheten om SRHR-frågor. Inom EU faller de flesta SRHR-frågorna inom nationell kompetens. De återkommer dock regelbundet inom ramen för uppföljningen av Peking- plattformen5 och i frågor om kvinnors hälsa. Inom EU finns vissa motsättningar när det gäller abort. Formuleringar som innehåller ordet services i relation till SRHR uppfattas t.ex. av vissa medlemsstater som ett indirekt uttryck för abort. SRHR-frågan har tenderat att dela EU i tre grupperingar: de som delar inställning i frågan, de som föredrar en gemensam EU-position och är mycket flexibla när det gäller konkreta formuleringar om SRHR samt slutligen de länder som motsätter sig skrivningar om SRHR med motiveringen att dessa kan omfatta tillgång till abort. SRHR-frågorna är ständigt aktuella också i FN. En rad FN-organ har mandat att arbeta med SRHR, som t.ex. UNFPA6, WHO7, UNAIDS8, UNICEF9, , barnkommittén samt UN Women10. Dessutom har flera andra FN-organ verksamhet som rör SRHR-relate- rade frågor. Som exempel kan nämnas UNESCO11 som har mandat att leda det globala initiativet om utbildning om hiv och aids, samt UNODC12 som arbetar mot människohandel och narkotikamissbruk. I det årliga mötet med (Commission on the Status of Women, CSW13) är SRHR återkommande ämne vid en eller flera resolu- tionsförhandlingar, t.ex. resolutioner om hiv/aids, mödradödlighet och könsstympning. SRHR kommer också upp i samband med att frågor om säkerhetspolitik och kvinnors roll i konflikter diskuteras. EU förhandlar samordnat i CSW och i CDP14 vars mandat omfattar uppföljning av handlingsprogrammet om befolkningsfrågor och utveckling, ICDP15. har EU:s medlemsländer haft ökade svårigheter att komma överens i SRHR-frågor, eftersom kret- sen länder som står långt ifrån den svenska positionen har ökat. Lås- ningen innebär problem att flytta fram positionerna, men regeringen 5Pekingplattformen är ett tilläggsdokument till CEDAW. Det tillkom 1995 under FN:s fjärde kvinnokonferens i . Plattformen upptar 12 kritiska områden som rör kvinnors livssituation och som FN:s medlemsstater bör arbeta aktivt för att påskynda utvecklingen av. 8Joint United Nation Programme on HIV/AIDS 10United Nations Entity for Gender Equality and the Empowerment of Women 11Unitied Nations Educational, Scientific and 12United Nations Office on Drugs and Crime 13CSW är en funktionell kommitté under ECOSOC (Economic and ), som har ett grundläggande ansvar för policyutvecklingen i fråga om jämställdhet mellan kvinnor och män. Kommittén träffas en gång för att värdera utvecklingen inom området, identifiera nya utmaningar samt formulera nya policyinitiativ för att stärka jämställdheten mellan kvinnor och män samt kvinnors egenmakt. 14Commission on Population and Development 15International Conference on Population and Development lägger stor vikt vid att tillsammans med likasinnade länder försvara Skr. 2011/12:3 SRHR frågorna och inte släppa efter på uppnådda positioner. Inom sker samarbetet främst genom erfarenhetsutbyte samt integrerade och tvärsektoriella åtgärder. Inom olika kommittéer för kvinnofrågor, befolkningsfrågor, folkhälsa m.m. utarbetas studier, indi- katorer, riktlinjer och rekommendationer för att vägleda medlemsstaterna i deras arbete med nationella hälsostrategier som främjar bl.a. SRHR. Här har t.ex. slagits fast att SRHR utgör en del av jämställdhetsintegre- ringen. Mäns våld mot kvinnor Mäns våld mot kvinnor är regeringens mest prioriterade jämställdhets- fråga på nationell nivå, vilket också innebär ett aktivt deltagande i denna fråga i EU-samarbetet och i olika internationella organisationer. ringen utgår i samarbetet från ett brett angreppssätt som innefattar samt- liga typer av våld mot kvinnor. Förebyggande insatser, effektivitet i rättsväsendet, ökade insatser riktade till våldsutövare, samverkan mellan olika aktörer samt ökade kunskaper är frågor som enligt regeringen bör Inom EU sker samarbetet främst genom erfarenhetsutbyte, eftersom åtgärderna framför allt baseras på nationell kompetens. och rådet har drivit på att arbeta mer strategiskt med frågan. bidrog under sitt ordförandeskap i rådet 2009 genom att anordna en expertkonferens. Under det spanska ord- förandeskapet som därpå följde antog rådet slutsatser med bl.a. en upp- maning till kommissionen att utarbeta en gemensam strategi. svenska ordförandeskapet 2009 antog rådet också slutsatser som syftade till att generellt höja ambitionsnivån i fråga om brottsoffers rättigheter i Ett avsnitt om brottsoffers rättigheter är även inkluderat i Inom FN är frågan om våld mot kvinnor återkommande såväl i gene- ralförsamlingen som i CSW. Frågan har också uppmärksammats i rela- tion till millenniemålen och den har också hög prioritet inom ramen för FN:s arbete för fred och säkerhet. CEDAW innehåller ingen uttrycklig hänvisning till mäns våld mot kvinnor, men , som har till uppgift att övervaka staternas förverkligande av konventionen, har tagit fram en särskild rekommendation som anger att könsrelaterat våld är en form av diskriminering som allvarligt inskränker kvinnors möjligheter att komma i åtnjutande av rättigheter och friheter på jämlik basis med män. Enligt CEDAW-kommitténs tolkning av konventionen är alltså staterna skyldiga att motverka könsrelaterat våld. framfört att enskilda stater som ratificerat konventionen bör vidta åtgärder för att förhindra våld mot kvinnor. 1993 antog generalförsamlingen deklarationen om avskaffande av våld Deklarationen definierar våld mot kvinnor och anger rikt- linjer för det ansvar som åligger såväl medlemsstaterna som FN. mot kvinnor utgör också ett av de 12 kritiska områdena i Pekingplattfor- FN har inrättat en särskild FN-rapportör om våld mot samt en särskild representant för att bevaka kvinnors utsatta situation i krig och andra konflikter. FN:s generalsekreterare lanserade Skr. 2011/12:3 2009 en särskild kampanj om våld mot kvinnor, kallad UNiTE to End Violence against Women, som ska pågå . I samband med detta startades även en databas med information om medlemsstaternas åtgärder för att eliminera våld mot kvinnor. Våld mot kvinnor är ett av det nyetablerade sju fokusområden. Våld mot kvinnor har alltid var en svårförhandlad fråga i FN. Konser- vativa krafter brukar motarbeta referenser till flickor i sådana texter och vill inte heller vidga våldsbegreppet till att också inbegripa t.ex. tvångs- äktenskap, hedersvåld förtryck och våld inom äktenskapet. har frågor om våld mot kvinnor återkommande varit ett tema vid tredje utskottet i generalförsamlingen.