prop · GY03101 · 2011-04-14 00:00:00 — I vissa fall har de aktuella delarna av företagens (de tidigare myndigheternas) pensionsskulder tryggats direkt genom statliga garantier. I andra fall finns försäkringar hos PRI Pensionsgaranti, som sedan garanteras indirekt genom en efterborgen från staten. åtagande är , varav Posten står för den större delen. Posten har fonderat den största delen av sina pensionsåtaganden i en pensionsstiftelse. Pensionsgarantierna har en varierande risk. Riskerna bedöms totalt sett som små på grund av den goda genomsnittliga kreditvärdigheten hos bolagen, tillgängligt buffertkapital hos PRI Pensionsgaranti och en konservativ placeringspolicy hos . 6.1.3Förväntade kostnader i statens samlade garantiportfölj Som ett mått på risken för garantiåtaganden som hanteras enligt garantimodellen värderar myndigheterna löpande de förväntade förlusterna. Myndigheterna gör avsättningar för de förväntade kostnaderna på skuldsidan i sina balansräkningar, som består av förväntade förluster samt administrativa kostnader för att hantera garantierna. Insättningsgarantin, investerarskyddet och bankgarantierna regleras inte av budgetlagen utan i särskild lagstiftning. Det görs därför varken någon värdering eller avsättning för den förväntade förlusten. Avgifterna för bankgarantierna förväntas överstiga de förväntade kostnaderna enligt Riksgälds- kontorets beräkningar. För dessa garantier är det också mycket svårt att beräkna den förväntade kostnaden och sannolikt behöver riskerna uppskattas utifrån andra angreppssätt och metoder än de som används för garantier som regleras av budgetlagen. Det finns flera anledningar till varför det är svårt att beräkna den förväntade kostnaden för exponering som staten har mot den svenska finanssektorn. Den största orsaken är att statens exponering mot den svensk finanssektor inte är begränsad till varken utestående belopp eller ramar. Oavsett garanti eller ej så behöver staten förhindra finansiell instabilitet. Risken kan därför inte härledas från dessa utestående garantivolymer. I avsnitt 6.3 förs en mer utvecklad diskussion angående detta. I tabell 6.3 redovisas avsättningar för förväntade kostnader för de garantier som hanteras enligt den statliga garantimodellen. I tabellen framgår också hur avsättningarna står i relation till respektive ansvarig myndighets totala åtaganden samt hur avsättningarna förändrats . Tabell 6.3 Avsättningar för förväntade garantikostnader (exklusive insättningsgarantin, investerar- skyddet, bankgarantier och garantikapital) 1I åtaganden för EKN ingår bundna utfästelser, vilket förklarar skillnaden mellan tabell 6.3 och tabell 6.1 samt not 53 till balansräkningen. I engagemangen för Sida ingår alla utfästelser. I åtagande ingår inte insättningsgarantin och investerarskyddet, bankgarantier, garantikapital eller andra åtaganden där avsättningar inte görs för förväntade förluster. 2EKN återförsäkrar en del av sitt åtagande. Genom återförsäkringar har EKN reducerat sina förväntade kostnader från till . EKN har alltså täckt förväntade kostnader om via återförsäkringar. Dessutom har EKN:s återförsäkringar reducerat den oförväntade förlusten med . Totalt redovisar EKN en långfristig fordran mot återförsäkrare för deras andel av försäkringstekniska avsättningar på (Se även not 28 till resultaträkningen). I beloppet ingår garantier (201 448) och bundna utfästelser (28 854) samt övrigt (-7 316) vilket förklarar avvikelsen från beloppen i tabell 6.1 och 6.3. Anm: EKN:s respektive Sidas totala avsättningar för förväntade och oförväntade förluster inklusive återförsäkringar är respektive ( se även not 44 till balansräkningen), Övriga avsättningar). De totala avsättningarna för förväntade kostnader, i den del av statens garantiportfölj som värderas enligt garantimodellen, ökade . Ökningen gäller främst exportgarantier och fordonsgarantier. Förutom avsättningar för nya sådana affärer påverkas avsättningsbehovet av exempelvis ränte- och valutakursförändringar. 2010 har inneburit oförändrade riskvärderingar för exportgarantierna, vilket kan jämföras med 2009 då () omvärderade många befintliga risker till en högre risknivå. Den grupp av garantier som har störst avsättning i förhållande till sitt åtagande är () bostadskredit- garantier. BKN:s avsättningar har däremot minskat med jämfört med . Minskningen beror på att garantibeloppet för ej avslutade skador är lägre och att vissa garantier har sagts upp . Dessutom har avsättningarna påverkats av marknadsför- ändringar och förändringar i garanterat belopp. Utfallet kan skilja sig från förväntade förluster Som framgår av avsnitt 6.1.3 görs avsättningar för förväntade förluster. Det slutliga utfallet av garantiverksamheten kan dock bli bättre eller sämre än det som förväntansmässigt beräknats även om utfallet över en mycket tenderar att röra sig mot det förväntade. Sämre utfall brukar benämnas oförväntade förluster. Med liten sannolikhet kan utfallet bli mycket sämre än förväntat, med andra ord kan oförväntade förluster bli stora speciellt med avseende på relativt korta tidsperioder. På grund av det behöver analysen av förväntade kostnader kompletteras med analyser av mycket negativa scenarier. har det endast genomförts övergripande beskrivningar av statens totala portfölj av garantier och krediter. I takt med att garantiåtaganden och utlåning med kreditrisk har ökat, har även behovet av en fördjupad analys av statens samlade risker blivit större. har på uppdrag av regeringen utrett hur en analys av statens samlade garantier och krediter skulle kunna genomföras. förslag sammanfattas i avsnitt 6.3. är EKN och Sida de enda myndigheterna som gör särskilda avsättningar för oförväntad förlust i sina årsredovisningar. Dessa avsättningar ger dock inte någon fullständig bild av statens oförväntade förluster eftersom övriga garantimyndigheter inte gör motsvarande beräkningar och enskilda myndigheters beräkningar inte heller går att addera var för sig. En samlad analys skulle sannolikt visa att den totala oförväntade förlusten är lägre än summan av de oförväntade förlusterna för respektive garantimyndighet. EKN har avsatt för oförväntade förluster, efter avdrag för avseende engagemang som EKN återförsäkrat. Sida har gjort särskilda avsättningar för oförväntade förluster avseende u-kreditgarantier på . EKN och Sida gör sådana avsättningar eftersom en stor del av deras engagemang är koncentrerad till ett begränsat antal länder, vilket gör att skadefall på dessa länder kan ge ett avsevärt mer negativt utfall än det förväntansmässiga. Beräkningarna görs med utgångspunkt från en statistisk säkerhetsgrad om . Redovisning av åtaganden utanför garantimodellen De garantiåtaganden som inte har riskbedömts enligt garantimodellen, och för vilka det därmed inte gjorts några avsättningar för förväntade förluster, redovisas som ansvarsförbindelser. Detta gäller för insättningsgarantin, investerar- skyddet och bankgarantierna, liksom för garantikapital till internationella finansierings- institutioner där eventuella infrianden för de senare belastar anslag. Tillsammans är de åtaganden som redovisas som ansvars- förbindelser (se även not 53 i kapitel 4). Garantiverksamheten finansieras i normalfallet av avgifter som betalas av garantitagarna. I vissa fall täcks avgiften dock av anvisade anslag. Avgiften ska motsvara statens ekonomiska risk i åtagandet. Avgifterna samlas på räntebärande konton i , på bankkonton eller i värdepapper som reserv för framtida infrianden och bokförs som en tillgång i myndigheternas balansräkningar. Staten har även tillgångar i form av regressfordringar från tidigare infriade garantier. Värdepappersinnehav och långfristiga placeringar Inkomsterna från avgifterna för insättningsgarantin placeras i statsobligationer som förvaltas av Kammarkollegiet på uppdrag av . Kammarkollegiet placerar avgifterna i statsobligationer som har en löptid . Placeringarna utgör den så kallade insättningsfonden vilken hade ett bokfört värde på vid utgången av året. För att höja avkastningen på portföljen fick Kammarkollegiet möjlighet att bedriva repoverksamhet med portföljens värdepapper. Det innebär att värdepapper lånas ut och likviden placeras i omvända repor på motsvarande löptid i statsskuldväxlar, nominella och reala statsobligationer. EKN och Sida placerar avgiftsmedel i utländsk valuta från exportgarantier och u-kreditgarantier på valutakonton samt i valutadepositioner och obligationer. En stor del av avgifterna redovisas på räntebärande konton i . Även återvinningar från tidigare infrianden tillförs kontona. Från de räntebärande kontona i hämtas medel för framtida infrianden och för myndigheternas administrationskostnader. En obegränsad kredit är kopplad till räntekontona. Överskott på ett konto ger ränteintäkter, medan en utnyttjad kredit medför räntekostnader. Behållningen på dessa räntekonton konsolideras med statens övriga finanser. Influtna avgifter avräknas direkt mot statens upplåningsbehov, vilket minskar lånebehovet och därmed också statsskulden. Konto- behållningarna i är således inte reserver med likvida medel för eventuella infrianden. Ett infriande belastar kontona, men det är enbart en redovisningsmässig hantering. Finansieringen av infrianden sker i praktiken genom statlig upplåning. Kortfristiga placeringar och banktillgodohavanden Myndigheterna har en mindre del av sina tillgångar som kortfristiga placeringar och banktillgodohavanden. Större delen av dessa fordringar får betraktas som osäkra men det bedömda värdet är för åtminstone exportgarantierna betydande. Det totala nettovärdet på regressfordringarna uppskattas till . Tabell 6.4 Tillgångar i garantiverksamheten (exklusive stabilitetsfonden) 1beloppet avser obligationerna som ingår i fonden till anskaffningsvärde. Insättningsgarantifonden uppgår till 22 599 (inkl räntekonton, obligationer och periodiserade intäkter). 2Avgifterna för bankgarantierna tillförs stabilitetsfonden. 6.1.5Jämförelse mellan avsättningar för förväntade kostnader och tillgångar i garantiverksamheten För att bedöma hur väl garantiverksamheten förväntas kunna hantera framtida infrianden analyseras förhållandet mellan dels avsättningarna för förväntade kostnader, dels de tillgångar som finns i form av både inbetalda och kommande garantiavgifter för att möta framtida infrianden och administrativa kostnader. Garantiverksamhetens skuld- och tillgångssida jämförs i tabell 6.5. Jämförelsen görs på myndighetsnivå, men insättningsgarantin, investerarskyddet, bankgarantierna samt garantikapital till internationella finansierings- institut ingår inte eftersom de förväntade kostnaderna i dessa garantier inte har värderats. Tabell 6.5 Jämförelse mellan avsättningar för förväntade kostnader och tillgångar i garantiverksamheten (exklusive insättningsgarantin, investerarskyddet, bankga- rantier och garantikapital) 1Summan för Garantitillgångar enligt tabell 6.4 () motsvarar de totala tillgångarna i garantiverksamheten enligt tabell 6.4 exklusive insättningsgarantins tillgångar på . 2I beloppet ingår garantier (201 448) och bundna utfästelser (28 854) samt övrigt (-7 316) vilket förklarar avvikelsen från beloppen i tabell 6.1 och 6.2. 3I engagemangen för Sida ingår alla utfästelser. Jämförelsen visar att för denna del av garantiportföljen täcks avsättningarna för förväntade kostnader väl av de avgifter som redan inbetalats (redovisas som garantitillgångar i tabell 6.5) och till det tillkommer nuvärdet av framtida avgifter. EKN:s garantiverksamhet utgör en väsentlig andel av detta överskott. Trots att precis genomgått en svår ekonomisk tid är därmed tillgångarna fortfarande större än avsättningarna. Avsättningarna har dock relativt sett ökat mer än garantitillgångarna på grund av den finansiella oron och en nedgång i konjunkturen. beslutade att anvisa medel till en stabilitetsfond i form av ett räntebärande konto hos som ska finansiera statens åtgärder för att stödja det finansiella systemet. Inledningsvis tillförde staten genom ett särskilt anslag. Stabilitetsfonden har därefter fylls på genom att banker och andra kreditinstitut betalar en årlig stabilitetsavgift. Utöver avgiften från bankerna läggs också intäkter som garantiavgifter, utdelningar och pengar för försäljningar in i fonden. Avgifterna för bankgarantierna ska också tillföras fonden och eventuella infrianden av dessa garantier ska belasta fonden. Målet är att stabilitetsfonden ska uppgå till motsvarande av BNP. Alla kostnader för stödåtgärderna ska bäras av stabilitetsfonden. Eventuella återvinningar för genomförda åtgärder kommer att gå tillbaka till fonden. Avgifter och kostnader för bankgarantiprogrammet påverkar resultatet för stabilitetsfonden men fondens resultat påverkas också av kapitaltillskott och andra statliga stödåtgärder till kreditinstitut. Fondens sammanlagda behållning var inklusive fakturerade garantiavgifter för de tre första kvartalen 2010. När man inkluderar de Nordea- aktier som ingår i fonden, värderade till anskaffningsvärde, var behållningen . Värderas aktierna i stället till marknadsvärde blir stabilitetsfondens behållning , vilket kan jämföras med 2009. 6.1.7Betalningsflöden och garantiverksamhetens påverkan på statens finanser I vissa fall kan besluta att subventionera hela eller delar av avgiften för en viss garanti. När detta inträffar anvisar normalt anslag för att betala avgiften. utbetalades i statliga subventioner för garantiavgifter. Det finns fortfarande några garantiåtaganden som vid infrianden helt eller delvis belastar anslag. Det gäller åtaganden i form av garantikapital, u- kreditgarantier och kapitaltäckningsgarantier. I tabell 6.6 visas vilka anslag som finansierat dessa subventioner samt vilka anslag i övrigt vars ändamål omfattar garantiverksamhet. Tabell 6.6 Anslag vars ändamål omfattade garantiverksam- het 2010 A/O Dom Shivetsii IV Bis och Cotonou- Garantiverksamheten påverkar i flera fall statens lånebehov och därmed statsskulden. Denna påverkan består av flöden in till och ut från statens konsoliderade centralkonto, t. ex. externa betalningar av garantiavgifter, infrianden, återvinningar och kostnader för administration. I den mån dessa betalningar går via räntekonton i påverkar de statens finanser direkt via statens centralkonto. I tabell 6.7 beskrivs dessa flöden. Garantitagarna betalade i avgifter varav huvuddelen var avgifter för insättningsgarantin, bankgarantierna och exportgarantierna. Avgifterna för bank- garantier innehåller inbetalningar som avser dels sista kvartalet 2009, dels de tre första kvartalen 2010. För bankgarantiprogrammet debiterades i avgifter . Från tidigare utbetalningar vid infrianden återvanns , varav huvuddelen gällde exportgarantier. Utbetalningarna för infriade garantier var , huvudsakligen för export- kreditgarantier. I förhållande till de totala åtagandena utgör administrationen en mycket liten del, men den varierar beroende på typ av garanti. Betalningarnas påverkan på lånebehovet Posterna avgifter, infrianden, återvinningar och administration har i olika grad påverkan på lånebehovet. Flöden i den del av garanti- verksamheten som enbart har tillgångar i form av räntekonton i , eller finansiering genom anslag, påverkar direkt statens lånebehov. Däremot har flöden i den del av garantiverksamheten som har tillgångar i form av utomstatliga placeringar inte någon påverkan på lånebehovet. En analys av flödena pekar på att nettoflödet i garantiverksamheten totalt sett innebar att inbetalningarna till garantiverksamheten över- steg utbetalningarna med ca 2010 . De statliga subventionerna av garantiavgifter har De avgifter som garantitagarna själva uppgått till mellan 1,1 och avgifterna från exportgarantierna som varierat över tiden. låg de årliga infriandena i början på för att sedan sjunka . kronor och 2010 till knappt successivt sjunkit från 2005 till 2010. Det är främst tidigare infriade exportgarantier som återvunnits. Diagram 6.3 Återvinningar, statliga subventioner, avgifter, infrianden och administrationskostnader samt saldo för betalningsflödet 20062010 garantiavgifterna ska täcka de förväntade kostnaderna. har inte några motsvarande regler funnits för statens utlåning med kreditrisk. Det har därför inte funnits något generellt krav på att en riskavspeglande avgift ska tas ut för lån eller att en reserv ska byggas upp för framtida kreditförluster. Kostnaderna för utlåning ska dock enligt regeringsbeslut motsvaras av dess intäkter över en längre tidsperiod genom att avgiftssättningen ska ske till försäkringsmässiga principer. Avgifterna för kreditrisken (exklusive administrativa kostnader) sätts in på ett räntebärande konto hos och disponeras för att täcka uteblivna amorteringar och räntor på utgivna lån. Den reformerade budgetlagen innebär att räntan för ett lån ska motsvara statens finansieringskostnad för ett lån med samma löptid samt ett räntepåslag som motsvarar förväntad förlust beräknad utifrån samma principer som gäller för statliga garantier. Statens utlåning till privatpersoner, företag och projekt, dvs. lån med kreditrisk, uppgick till före nedskrivning för osäkra fordringar. Den dominerande posten är studielånen från () på , vilket motsvarar av statens utlåning med kreditrisk. CSN har också beviljat 6.2Statlig utlåning med kreditrisk hemutrustningslån till flyktingar på 1,6 miljarder Statliga lån, liksom statsbidrag och statliga garantier, ges till verksamheter som staten finner angelägna. Den statliga kreditgivningen utgör ett komplement till den övriga kreditmarknaden. Riksdag och regering beslutar om all statlig utlåning, antingen genom särskilda beslut för ett enskilt lån eller genom lagar och förordningar om låneprogram, t. ex. studielån. Ett lån med kreditrisk innebär samma risk för staten som en kreditgaranti. Skillnaden är att finansieringen av lånet sköts av staten och vid garantier av en bank eller annat kreditinstitut. Merparten av statens utlåning finansieras direkt genom upplåning genom . Som nämnt i avsnitt 6.1 är garanti- verksamheten i enlighet med garantimodellen självfinansierad på lång sikt eftersom utlåning på går främst till olika infrastrukturprojekt. Övriga myndigheter har en utlåning som tillsammans är inom bistånd samt till småföretagare, jordbrukare, fiskare med flera. En beskrivning av de större lånen finns i avsnitt 6.2.2. Enligt grundläggande redovisningsregler ska lånefordringar skrivas ned till det värde som förväntas inflyta. Myndigheternas bedömning grundar sig dock på en enhetlig värderingsmetod, vilket gör siffrorna osäkra att jämföra och att dra slutsatser av. Kreditmyndigheterna har uppskattat de osäkra fordringarna till eller av utlånat belopp. står för eller av de osäkra fordringarna. Tabell 6.8 Statens utlåning med kreditrisk 1Det utlånade beloppet överstiger låneramen på grund av att även anslagsfinansierad utlåning och kapitaliserad ränta ingår i det utlånade beloppet. 2Ingår i ramen för CSN studielån. 3Utlåningsramen är begränsad till det maximala utlåningsbeloppet. är detta belopp . För är detta belopp . Anm: I denna tabell redovisas statens utlåning med kreditrisk varför beloppet inte stämmer överens med posten Utlåning i balansräkningen. Skillnaden utgörs av utlåning till AP-fonden, Premiepensionssystemet samt med , respektive . Denna utlåning betraktas inte som lån med kreditrisk. Anm: , , Länsstyrelserna och Kammarkollegiet finansierar sin utlåning med anslag varför utlåningsramar saknas. har utlåningen efter nedskrivning för osäkra fordringar, ökat . Diagram 6.4 Statens utlåning med kreditrisk efter nedskrivning för osäkra fordringar 20062010 Utöver den utlåning som redovisas ovan finns hos samt affärsverken och viss utlåning, leasing- och leaseholdavtal med mera som redovisas under andra fordringsrubriker. Enligt redovisningsreglerna klassificeras inte dessa åtaganden som lån med kreditrisk, men det finns stora likheter ur ett riskperspektiv. I tabell 6.9 redovisas CSN:s och utlåning uppdelad på de tre kategorier som ESV anger i sina anvisningar. Tabell 6.9 Statens utlåning med kreditrisk efter låne- kategori Anm: I CSN:s utlåning är oplacerade betalningar på medräknade vilket gör att beloppet i denna tabell är högre än motsvarande belopp för CSN i tabell 6.8. Däremot överensstämmer beloppet för CSN i denna tabell med posten Utlåning i balansräkningen (se not 29 till balansräkningen). 6.2.2De olika lånen med kreditrisk Studielånen regleras i studiestödslagen och särskilda förordningar. Drygt 1,4 miljoner personer har studieskulder till CSN på tillsammans . CSN bedömer de osäkra fordringarna till . CSN administrerar flera olika typer av lån vilka skiljer sig åt från finansierings- och redovisningssynpunkt. Lånen kan delas in i två huvudkategorier. -Lån som beviljats och som har finansierats genom anslag på statens budget. Låntagarnas återbetalningar redovisas mot inkomsttitel på statens budget. -Lån som beviljats finansieras genom upplåning i Riksgälds- kontoret. Den ränta som CSN betalar till belastar anslaget 1:3 Studiemedelsräntor m.m.. Räntebetalningar från låntagarna till CSN redovisas via inkomsttitel. CSN:s låntagare betalar en ränta som motsvarar av CSN:s upplåningsränta i . Denna ränta fastställs av regeringen och baseras på den ovägda genomsnittsräntan för emission av statsskuldväxlar och statsobligationer . Avdraget på från räntan kompenseras av att låntagarna inte medges avdrag för räntekostnader på studielån i sina självdeklarationer. Därmed blir nettoeffekten på budgetsaldot som helhet neutral. Om en låntagare inte betalar hela räntekostnaden läggs den obetalda räntan till kapitalskulden . Dessa kapitaliserade räntor har dock inte lånats upp hos . När studielån skrivs av på grund av dödsfall, uppnådd åldersgräns eller av andra skäl amorterar CSN av sin skuld till med motsvarande belopp. Medel tas från anslaget 1:3 Studiemedelsräntor m.m. Avskrivning av kapitaliserade räntor leder däremot inte till någon avräkning utan reducerar CSN:s myndighetskapital. beviljar CSN lån till flyktingar för inköp av hemutrustning. De utestående lånen var fördelade på 59 000 lån med 81 000 låntagare. Av det utlånade beloppet bedöms , motsvarande , som osäkra fordringar. Hemutrustningslånen finansieras genom lån i . Den ränta som debiterar CSN belastar anslaget 1:5 Hemutrustningslån. Regeringen fastställer den ränta som CSN ska betala till . Räntan baseras på den ovägda genomsnittsräntan för emission av statsskuldsväxlar och statsobligationer . Regeringen fastställer också vilken ränta som låntagarna ska betala till CSN. Låntagarnas räntebetalningar till CSN redovisas mot anslaget 1:5 Hemutrustningslån. För vissa infrastrukturprojekt har genom särskilda beslut gett i uppdrag att ställa ut lån till statliga eller privata företag. Det gäller byggandet av och samt de svenska land- anslutningarna till . var utlånade till dessa projekt. Lånet till uppgick till . Återbetalning av lånet kommer att finansieras via avgifter som betalas av . Dessa avgifter belastar anslag på statens budget. Eftersom återbetalningen av lånet till i praktiken finansieras direkt med anslagsmedel bedöms inte lånet ha någon kreditrisk, varför ingen kreditriskavgift tas ut. Svensk-Danska Broförbindelsen () Lånet till för finansiering av de svenska landanslutningarna till var . Återbetalningen av lånet, liksom Konsortiets egna obligationslån, ska finansieras med intäkter från . Som tidigare nämnts garanteras Konsortiets obligationslån solidariskt av den svenska och den Värdet på lånet är nedskrivet med för framtida kreditförluster. Lånet till A-Train, det privata företag som driver , är ett villkorslån på . I stället för vanlig återbetalning äger staten rätt till en årlig vinstdelning när de privata ägarna fått en viss, på förhand bestämd, avkastning på sitt insatta kapital. Värdet på lånet är nedskrivet med för framtida kreditförluster. bolagiserades flygplatsverksamhet och flyttades till det statliga bolaget . Bolaget övertog flygplatsverksamhetens tillgångar och skulder inklusive befintliga lån från .