prop · GY03136 · 2011-05-18 00:00:00 — Doktors- och licentiatexamina registreras i NU-databasen enbart vid det lärosäte där doktoranden är registrerad, det vill säga vid det lärosäte som har examinationsrätten för forskarutbildning. I årsredovisningarna redovisar dock även lärosäten som inte har examensrätt för licentiat- och 55 I grundspecifikationen används ett glidande medelvärde vad gäller forskarexamina. 39 (59) doktorsexamen att de åstadkommit sådana examina. Detta eftersom lärosätet finansierat doktorander och även ibland har lagt resurser, exempelvis i form av handledning, på deras utbildning. I NU-databasen får dock dessa lärosäten inte tillgodoräkna sig några prestationer för denna insats. För att undersöka hur detta påverkar de beräknade effektivitetstalen har uppgifter om licentiat- och doktorsexamina inhämtats från lärosätenas årsredovisningar. För de lärosäten utan examinationsrätt som redovisat att de åstadkommit licentiat- och doktorsexamina har dessa uppgifter tillförts lärosätenas respektive prestationer utan att mängden resurser förändrats. Det innebär att resursinsatsen i termer av antal doktorander för dessa lärosäten satts lika med noll. Resultaten från denna känslighetsanalys visar att de genomsnittliga effektivitetstalen inte förändras nämnvärt. Den förändring som sker är att vissa lärosäten uppvisar en större förbättringspotential. Det är återigen samma lärosäten som uppvisar en förbättringspotential. Vidare har en känslighetsanalys genomförts där även uppgifter om antalet doktorander har inhämtats från lärosätenas årsredovisningar. Uppgifterna om antal doktorander är dock inte jämförbara mellan lärosätena eftersom redovisningsprinciperna för aktivitetsgraden skiljer sig åt mellan lärosäten. Vidare är dessa uppgifter inte omräknade till heltidsekvivalenter vilket ytterligare försämrar variabelns jämförbarhet mellan lärosäten. I denna känslighetsanalys förändrades alltså både resursinsatsen i termer av doktorander och prestationerna i termer av forskarexamina för de lärosäten som saknar examinationsrätt för licentiat- och doktorsexamen. Även dessa beräkningar visar att de genomsnittliga effektivitetstalen inte förändras nämnvärt. Slutligen har olika alternativa mått för lärosätenas forskningsvolym analyserats. I den valda modellen används måttet fältnormerade publikationer. Tänkbara alternativa mått är dels volymen icke fältnormerade publikationer, dels fältnormerade citeringar. När icke fältnormerade publikationer används som mått för lärosätenas forskning ökar den sammantagna ineffektiviteten för 20042008 med i jämförelse med när fältnormerade publikationer används. När fältnormerade citeringar används blir konsekvensen att den sammantagna ineffektiviteten ökar med knappt en halv procentenhet i jämförelse med när fältnormerade publikationer används. Av detta dras slutsatsen att resultaten inte påverkas nämnvärt vid användandet av alternativa bibliometriska mått. SYSTEMATISK UTESLUTNING AV FULLT EFFEKTIVA PRODUKTIONSENHETER För att undersöka robustheten i resultaten är en vanlig metod i att systematiskt exkludera de fullt effektiva produktionsenheterna (här lärosäten) som ofta utgör referenspunkter för övriga lärosäten. Vid applicering av denna metod förändras inte de beräknade effektivitetstalen nämnvärt. I genomsnitt ökar den sammantagna effektiviteten med mellan . Slutsatsen som kan dras från denna känslighetsanalys är att de beräknade effektivitetstalen inte är känsliga för vissa extrema observationer. 40 (59) sammantagna bedömning är att data inte tycks vara förknippad med några mätfel som snedvrider de beräknade effektivitetstalen. Vidare tyder känslighetsanalysen på att den använda modellspecifikationen och de beräknade effektivitetstalen är robusta, eftersom alternativa resurs- och prestationsmått inte nämnvärt påverkar resultaten. Slutligen tycks effektivitetstalen inte heller drivas av förekomsten av vissa individuella lärosäten som ofta utgör referenspunkt för övriga lärosäten. 6.2Systematiska skillnader mellan effektiva respektive ineffektiva lärosäten Ett viktigt steg i den fortsatta analysen är att finna möjliga förklaringsfaktorer till varför effektiviteten varierar mellan lärosäten. Finns det systematiska skillnader mellan effektiva och ineffektiva lärosäten? Det kan finnas en mängd olika förklaringar till de observerade förbättringspotentialerna. En del av dessa kan ha att göra med inre faktorer som lärosätet bör ha god möjlighet att påverka. Andra förklaringar kan ha att göra med yttre faktorer som lärosätet, åtminstone på kort sikt, kan ha svårare att påverka. Några av dessa faktorer går att fånga med kvantifierbara mått. I detta avsnitt redovisas ett antal hypoteser som prövats med hjälp av två komplementära metoder.56 För det första har lärosätena delats in i två grupper, effektiva respektive ineffektiva, för att undersöka om det finns några systematiska skillnader mellan grupperna med avseende på olika egenskaper hos lärosätet.57 För det andra har rangkorrelationer mellan effektivitetstalen och de olika förklaringsfaktorerna beräknats. I tabell 6 nedan redovisas resultaten av denna analys med dels statistiska tester av systematiska medelvärdesskillnader mellan effektiva respektive ineffektiva lärosäten, dels beräknade korrelationer mellan lärosätenas effektivitetstal och respektive förklaringsfaktor. har i en nyligen publicerad rapport framfört att en hög andel studenter på distans är en orsak till varför vissa lärosäten har en lägre prestationsgrad.58 En hög andel distansstudenter skulle därför kunna samvariera med högre ineffektivitet. En hypotes är att studenter som läser på distans i lägre utsträckning än andra studenter når sina utbildningsmål. Vidare kan en hög andel högskolenybörjare59 förväntas samvariera negativt med effektivitetstalen, det vill säga att ett lärosäte med hög andel nybörjare kan förväntas uppvisa högre ineffektivitet. 56På grund av att datamaterialet endast innehåller 30 lärosäten är det inte meningsfullt att använda någon form av regressionsanalys för denna analys. För att kunna dra tillförlitliga slutsatser från regressionsanalys krävs ett större antal observationer. 57I de följande analyserna inkluderas samtliga år. Antalet observerade effektivitetstal är därför 30 × 4 = 120 stycken. 58Högskoleverket (2010). 59Med andel högskolenybörjare avses studenter som läser vid ett svensk lärosäte i relation till det totala antalet helårsstudenter. 41 (59) en föreställning att det för studenten ofta är en stor omställning från studier på gymnasienivå till studier på högskolan. Ytterligare en hypotes är att studenter som läser fristående kurser har en lägre prestationsgrad än studenter som läser på program. Lärosäten där en hög andel studenter läser fristående kurser kan därför antas uppvisa en högre ineffektivitet. Som framgår av tabell 6 finns det vissa skillnader mellan effektiva och ineffektiva lärosäten med avseende på dessa faktorer. Hypotesprövning visar att både andelen distansstudenter och andelen studenter på fristående kurser är signifikant högre bland de ineffektiva lärosätena. Det finns även en negativ och statistiskt signifikant samvariation mellan dessa två variabler och effektivitetstalen. Detta ger stöd för hypoteserna att en hög andel distansstudenter samt en hög andel studenter på fristående kurser samvarierar negativt med lärosätenas effektivitet. För andelen högskolenybörjare finns ingen signifikant samvariation även om korrelationen har det förväntade tecknet utifrån den uppställda hypotesen. Det finns heller inte någon signifikant skillnad i andel högskolenybörjare mellan effektiva respektive ineffektiva lärosäten. För att kunna anställas som lektor och professor och därmed erhålla en fast lärartjänst krävs bland annat att sökanden är disputerad. Enligt högskolelagen ska verksamheten vid universitet och högskolor bedrivas så att det finns ett nära samband mellan forskning och utbildning. För vissa kategorier av lärartjänster ställs det därför inom högskolan krav på att den sökande har avlagt doktorsexamen eller på annat sätt visat vetenskaplig kompetens, något som innebär en kvalitetssäkring av den högre utbildningen. En hög kvalitet på undervisningen borde ge en högre prestationsgrad och därmed även en högre effektivitet. Ytterligare ett skäl till att andelen disputerade lärare kan vara relaterat till effektiviteten är att en hög andel disputerade lärare kan tänkas ha en positiv samvariation med lärosätets forskningsproduktion. Hypotesen är därmed att en hög andel disputerade lärare och/eller forskare samvarierar med en hög effektivitet. När det gäller andelen disputerade lärare ger datamaterialet inte stöd för att denna variabel samvarierar signifikant positivt med lärosätenas effektivitetstal. Gruppen effektiva lärosäten har dock en något högre andel (45,) disputerade lärare än de ineffektiva lärosätena (43,). En hög andel disputerade lärare och/eller forskare har en positiv samvariation med höga effektivitetstal, men denna samvariation är dock inte statistiskt signifikant. En fråga som ibland diskuteras är om ett lärosäte ska koncentrera sina resurser till ett begränsat antal utbildningsområden eller om lärosätet ska satsa på en mångfald av utbildningsområden. En hypotes är att det kan vara mer effektivt att specialisera sig på utbildning och forskning inom ett fåtal 42 (59) utbildningsområden.60 Ett stort antal utbildningsområden borde då samvariera negativt med lärosätenas effektivitetstal.61 Analysen visar att lärosäten som har få utbildningsområden i större omfattning tillhör gruppen som är effektiva. Som framgår av tabell 6 finns även en statistisk signifikant och negativ samvariation mellan antal utbildningsområden och effektivitetstalen. Detta ger stöd åt hypotesen om ett samband mellan fler utbildningsområden och lägre effektivitet för lärosätena. T-tester mellan effektiva respektive ineffektiva lärosäten samt Spearmans rangkorrelationer mellan effektivitetstalen och olika förklaringsvariabler för åren 20042008 9,1*** 0,49*** 10,0*** 0,42*** 2,2*** 0,25** Anm: *** Innebär statistisk signifikans på 1-procentsnivån. ** Innebär statistisk signifikans på 5- procentsnivån. * Innebär statistisk signifikans på 10-procentsnivån. p-värdet mäter sannolikheten att den skattade korrelationen inte är noll. Ju lägre p-värde desto säkrare skattning. Sammantaget visar analysen att det finns förklaringsfaktorer som samvarierar med de beräknade effektivitetstalen och som därmed möjligen kan förklara skillnader i resurseffektivitet mellan lärosäten. De faktorer som samvarierar statistiskt signifikant med effektivitetstalen är andel distansstudenter, andelen studenter på fristående kurser samt antal utbildningsområden. Inom ramen för granskningen har produktivitetsutvecklingen för universitet och högskolor undersökts genom en beräkning av produktivitetsindex för åren 20042008.62 Eftersom det här rör sig om förändringar mellan år visar resultaten i tabell 7 produktivitetsutvecklingen mellan två på varandra följande år. Som framgår av metodgenomgången i kapitel 3 kan det totala produktivitetsmåttet delas upp i två komponenter. Den första delen relaterar 60Ett lärosäte kan maximalt ha 20 utbildningsområden. 61För en diskussion kring effekterna av specialisering, se Bonaccorsi och Daraio (2007). 62För en beskrivning av hur produktivitetsindex beräknas, se avsnitt 3.3 och bilaga 1. 43 (59) till att ett lärosäte blivit mer effektivt (EE), det vill säga att avståndet mellan produktionsfronten och det utvärderade lärosätet har minskat. Den andra delen hänförs till teknologisk utveckling (TE), det vill säga att produktionsfronten har förskjutits utåt så att mer prestationer blivit möjliga att producera med samma resursinsats från till ett annat. I tabell 7 nedan visas den genomsnittliga produktivitetsutvecklingen för alla universitet och högskolor för perioden 20042008.63 Genomsnittlig produktivitetsutveckling i procent Tabellen visar hur den genomsnittliga produktiviteten utvecklats under de studerade åren. Att produktivitetsvärdena är positiva ska tolkas som att produktivitetsutvecklingen varit positiv. Den största ökningen skedde då produktiviteten ökade med . Under resterande perioder kan en svagare produktivitetsökning på mellan observeras. 6.3.2Utveckling till följd av förändrad effektivitet Som framgår av tabell 7 är effektivitetsutvecklingen positiv för tre av perioderna. Den del av produktivitetsökningen som kan hänföras till ökad effektivitet ligger i genomsnitt för den undersökta tidsperioden på Det innebär att lärosätena med en förbättringspotential har åstadkommit fler prestationer givet sina resurser. Den största effektivitetsutvecklingen skedde , då den del av produktivitetsförändringen som kan hänföras till effektivitet ökade med . indikeras dock en negativ effektivitetsutveckling på , vilket innebär att lärosätena blev något mindre effektiva mellan . 6.3.3Utveckling till följd av förändrad teknologi Förutom förändringar i effektivitet kan produktivitetsutvecklingen även förklaras av teknologiska förändringar. Av tabell 7 framgår att alla perioder utom den sista uppvisar en positiv teknologisk utveckling. Ett positivt värde betyder att produktionsfronten flyttats utåt, det vill säga att det blivit möjligt att öka produktionen givet de resurser som erhållits. Den största teknologiska utvecklingen inträffade då den del av produktivitetsökningen som kan relateras till teknologisk utveckling var 63 I beräkningen av produktivitetsutvecklingen har i uteslutits eftersom lärosätet sammanfördes med 2008. 44 (59) Den genomsnittliga teknologiska utvecklingen över hela tidsperioden var . 6.3.4Produktivitetsutvecklingen för olika grupper av lärosäten I tabell 8 visas hur produktivitetsutvecklingen sett ut för de olika grupperna av lärosäten.64 Produktivitetsutveckling i procent för olika grupper av lärosäten 2004/05 2005/06 2004/052007/08 Den högsta genomsnittliga produktivitetsutvecklingen för perioden /05 2007/08 uppvisar gruppen äldre universitet. Denna grupp av lärosäten har en haft en genomsnittlig produktivitetsutveckling på . För gruppen övriga högskolor var motsvarande siffra . För gruppen yngre universitet låg produktivitetsutvecklingen på och för gruppen fackhögskolor var produktivitetsutvecklingen . 64 Dessa grupper är samma som redovisades i avsnittet ovan om effektivitet. 45 (59) Den del av produktivitetsutvecklingen som kan tillskrivas ett mer effektivt användande av resurser låg i genomsnitt för grupperna äldre universitet, yngre universitet och övriga högskolor mellan . Eftersom alla fackhögskolor har legat på produktionsmöjlighetsfronten är denna del av produktivitetsutvecklingen noll. Den teknologiska utvecklingen för grupperna äldre universitet, fackhögskolor och övriga högskolor har varit mellan . Värt att notera är att gruppen yngre universitet har haft en negativ teknologisk utveckling . 6.3.5Produktivitetsutveckling för enskilda lärosäten I tabell 9 nedan redovisas produktivitetsutvecklingen per lärosäte. Produktivitetsutvecklingen i procent för svenska lärosäten , produktivitetsindex 46 (59) Med några få undantag visar produktivitetsberäkningarna för enskilda lärosäten på en relativt liten genomsnittlig variation mellan lärosätena. Av de 30 lärosäten som ingår uppvisade 18 lärosäten på en genomsnittlig produktivitetsökning , 8 lärosäten på en genomsnittlig produktivitetsminskning och 4 lärosäten uppvisade i genomsnitt inte någon produktivitetsförändring över huvud taget. Sammantaget visar beräkningarna på en positiv produktivitetsutveckling för de studerade lärosätena. Av föregående avsnitt framgår att den viktigaste orsaken till den observerade produktivitetsutvecklingen är att lärosätenas effektivitet har förbättrats. Beräkningarna visar en positiv genomsnittlig produktivitetsutveckling på /052007/08. Grupperna med högst produktivitetsutveckling är äldre universitet och övriga högskolor. Till stor del kan den positiva utvecklingen tillskrivas att lärosätena blivit mer effektiva i sin resursanvändning. Beräkningarna tyder även på att en viss teknologisk utveckling har ägt rum, vilket innebär att det har blivit möjligt att åstadkomma mer prestationer givet mängden resurser. 47 (59) Verksamheten vid universitet och högskolor är av strategisk betydelse för och högskolan förfogar över betydande ekonomiska resurser i form av direkta och indirekta anslag från statsbudgeten. Syftet med denna granskning har varit att belysa om lärosätena använder tillgängliga resurser på ett effektivt sätt och därmed undersöka i vilken mån det finns skillnader mellan lärosätena i resurseffektivitet. har granskat resursutnyttjandet vid 30 universitet och högskolor genom att med hjälp av DEA-metoden beräkna relativa effektivitetstal och produktivitetsutvecklingen för lärosätena . DEA- metoden är en internationellt vedertagen metod för att undersöka effektivitet och produktivitet inom offentlig verksamhet. I har metoden tillämpats på en rad områden av offentlig tjänsteproduktion, dock inte för universitet och högskolor. Ett lärosäte bedöms i beräkningar som effektivt om det i jämförelse med andra lärosäten inte hade kunnat åstadkomma mer prestationer givet tillgängliga resurser. I granskningen har utgått från att de prestationer som analyseras håller en god kvalitet i högskolelagens mening. HÖG EFFEKTIVITET MEN DET FINNS EN FÖRBÄTTRINGSPOTENTIAL beräkningar visar att hälften av de 30 lärosätena framstår som fullt effektiva när de i modellen jämförs med varandra. Det finns därmed en potential för ett effektivare resursutnyttjande vid hälften av lärosätena. Beräkningarna visar ett genomsnittligt effektivitetstal på 0,93, vilket således innebär en förbättringspotential på . Resultaten ligger väl i linje med vad internationell forskning som studerat resurseffektiviteten för universitet och högskolor kommit fram till. Det bör noteras att den beräknade förbättringspotentialen inte är jämnt fördelad. Ett flertal av lärosätena har enligt beräkningar en relativt liten förbättringspotential, medan det för andra lärosäten finns en relativt stor sådan. Ett sätt att konkretisera storleken av den förbättringspotential som modellen indikerar är att uttrycka den i termer av prestationer som ingår i modellen. Om förbättringspotentialen uppskattas i termer av antal helårsprestationer pekar beräkningar på att ytterligare drygt 7 600 helårsprestationer sammantaget skulle ha kunnat åstadkommas detta år vid ett fullt effektivt resursutnyttjande. Detta kan ställas mot den totala volymen helårsprestationer som 2008 var cirka 222 000 för de 30 lärosäten som ingått i analysen. Ett annat sätt att kvantifiera förbättringspotentialen är att uttrycka den i termer av kronor. Om potentialen relateras till de direkta statsbudgetanslag som lärosätena tilldelas för utbildning och forskning 48 (59) uppgick den sammantaget till , vilket kan jämföras med summan av de två anslagen för grundutbildning respektive för forskning och forskarutbildning som detta år uppgick till drygt Beräkningarna visar även att det finns skillnader i resurseffektivitet mellan olika grupper av lärosäten. Lärosäten i gruppen fackhögskolor uppvisar ett enligt modellen fullt effektivt resursutnyttjande. beräkningar visar på störst förbättringspotential i resursutnyttjandet för lärosätena i gruppen yngre universitet. Det finns även ett utrymme för en ökad effektivitet bland lärosätena i grupperna äldre universitet och övriga högskolor. PRODUKTIVITETSUTVECKLINGEN HAR VARIT POSITIV har på grundval av effektivitetstalen också beräknat hur produktiviteten har uppvecklats . Beräkningarna visar att produktivitetsutvecklingen har varit positiv /052007/08. I genomsnitt har produktivitetsutvecklingen för lärosätena varit . Den positiva produktivitetsutvecklingen innebär att lärosätenas prestationer i modellen har ökat mer än de resurser som använts. beräkningar visar att gruppen äldre universitet har haft den högsta genomsnittliga produktivitetsutvecklingen. Den genomsnittliga produktivitetsutvecklingen för lärosätena i denna grupp har varit drygt För lärosätena i gruppen övriga högskolor är motsvarande siffra . Produktivitetsutvecklingen för lärosätena i gruppen yngre universitet har varit och för lärosätena i gruppen fackhögskolor har den varit . Produktivitetsutvecklingen kan delas upp i två komponenter. Den första delen relaterar till att ett lärosäte blivit mer effektivt. Den andra delen hänförs till teknologisk utveckling. Den del av produktivitetsutvecklingen som kan tillskrivas ett mer effektivt användande av resurser var i genomsnitt . Beräkningarna visar även på en positiv teknologisk utveckling, det vill säga att det med full resurseffektivitet har blivit möjligt att åstadkomma allt mer prestationer över åren. Den genomsnittliga teknologiska utvecklingen låg på . DET FINNS OMSTÄNDIGHETER SOM SAMVARIERAR MED EFFEKTIVITETSTALEN Universitet och högskolor omfattas av samma övergripande regelverk och de erhåller budgetanslag för utbildning och forskning inom ramen för gemensamma system för resurstilldelning. Lärosätets ledning är enligt högskolelagen och myndighetsförordningen ansvarig för att tillgängliga resurser utnyttjas effektivt. Det kan finnas många anledningar till varför vissa lärosäten uppvisar ett mindre effektivt resursutnyttjande. De effektivitetstal som beräknats med DEA-metoden avspeglar bland annat yttre omständigheter som ledningen för ett lärosäte har svårt att påverka. Exempel på sådana yttre omständigheter är studenternas efterfrågan på högre utbildning och lärosätenas möjlighet att konkurrera om externa forskningsmedel. Även inre omständigheter som har att göra med de val som 49 (59) lärosätet gjort kan tänkas förklara skillnader i resursutnyttjandet. Dessa val gäller exempelvis utbildningsutbudet och genomförande av utbildningarna respektive inriktning och dimensionering av forskningen och forskarutbildningen. Gemensamt för samtliga lärosätena är att de har ett betydande handlingsutrymme när det gäller att sätta samman utbildningsutbudet. De val som görs när det gäller att erbjuda ett brett utbud av fristående kurser respektive programbundna studier, liksom avvägningen mellan utbildning på campus respektive distansutbildning har erfarenhetsmässigt betydande implikationer för i vilken mån som registrerade studenter genomför sina studier i motsvarande takt och därmed vilken prestationsgrad som resulterar. Inom ramen för granskningen har prövat några möjliga förklaringar till varför vissa lärosäten uppvisar lägre effektivitet än andra. analys visar bland annat att andelen distansstudenter och andelen studenter på fristående kurser samvarierar negativt med de beräknade effektivitetstalen. Detta kan vara en indikation på att de lärosäten som har en hög andel studenter som läser på distans samt har en hög andel studenter på fristående kurser inte utnyttjar sina resurser lika effektivt som de lärosäten som har en lägre andel. Vidare visar analysen att de lärosäten som bedriver utbildning inom färre områden i genomsnitt utnyttjar sina resurser mer effektivt. Sammantaget finns det alltså omständigheter som samvarierar med lärosätenas relativa effektivitet. Dessa bör därför beaktas tillsammans med andra möjliga förklaringsfaktorer i lärosätenas arbete med att ytterligare effektivisera resursutnyttjandet. I 1 § lagen om statsbudgeten anges att all statlig verksamhet ska kunna bedömas utifrån kriterierna god hushållning och effektivitet. Den omfattande statistik som finns tillgänglig om den svenska högskolan har inte använts i syfte att i ett sammanfattande mått undersöka samband mellan tillförda resurser inom högskolan och de olika prestationer som produceras inom utbildning och forskning. Statistiken används alltså inte för att belysa om lärosätena sammantaget använder sina resurser på ett effektivt sätt. tillämpning av DEA-metoden för att belysa lärosätenas resurseffektivitet är den första i sitt slag och den bidrar därmed med ny kunskap i detta sammanhang.