prop · GZ031 · 2011-09-20 00:00:00 — Enbart den omständigheten att konto- främmande tillgångar förvaras på ett invester- ingssparkonto i strid med 17 § lagen om investeringssparkonto bör därför inte föranleda att investeringssparkontot upphör. Undantaget är således bara tillämpligt på tillgångar som har förvarats på ett investeringssparkonto med stöd av denna bestämmelse, som fortfarande förvaras på kontot men i strid med bestämmelsen efter- som den där angivna tidsfristen har löpt ut och som är kontofrämmande tillgångar. Kontofrämmande tillgångar som omfattas av undantaget bör i lagen om investeringssparkonto behandlas som andra kontofrämmande tillgångar som avses i 17 §. Ett skäl till att kontofrämmande tillgångar som utgångspunkt inte ska få förvaras på ett investeringssparkonto längre än nödvändigt är att det inte är lämpligt att sådana tillgångar är föremål för schablonbeskattning enligt den modell som föreslås i denna proposition. För att förvaring av kontofrämmande tillgångar som avses i 17 § lagen om investeringssparkonto på ett investeringssparkonto utöver den föreslagna tidsfristen inte ska kunna missbrukas bör därför sådana tillgångar inte omfattas av schablonbe- skattningen när tidsfristen har löpt ut. Tillgång- arna beskattas då i stället konventionellt trots att de förvaras på investeringssparkontot. Det finns dock inte anledning att, vilket före- slår, även låta dessa tillgångar omfattas av scha- blonbeskattningen. Regeringen föreslår således att kontofrämmande tillgångar som förvaras på ett investeringssparkonto i strid med 17 § lagen om investeringssparkonto ska beskattas konventionellt. Som framgår av avsnitt 6.13.2.20.3 instämmer regeringen i bedömningen i promemorian att ett investeringssparkonto inte bör upphöra som sådant konto enbart av den anledningen att inve- steringsföretaget inte lämnar sådan information som det är skyldigt att göra när avtal om inve- steringssparkonto har ingåtts. Vidare instämmer regeringen i promemorians bedömning att övriga överträdelser mot bestämmelserna i lagen bör leda till att ett investeringssparkonto upphör. och anser att det inte är osannolikt att andra brott mot bestämmelserna i lagen om investeringssparkonto än felaktig förvaring kan förekomma. Utöver dessa bestämmelser innehåller lagen bland annat krav på vem som kan vara kontoin- nehavare, på investeringsföretaget och på avtalet om investeringssparkonto. Vidare finns det i lagen bestämmelser om under vilka förutsätt- ningar finansiella instrument får överföras till och från ett investeringssparkonto. Lagen inne- håller också bestämmelser om med vilka till- gångar finansiella instrument som förvärvas för att förvaras på ett investeringssparkonto ska betalas. Slutligen reglerar lagen i vilka fall avkast- ning på tillgångar som förvaras på ett invester- ingssparkonto får överföras till kontot och vilken information investeringsföretaget ska lämna till kontoinnehavaren. Enligt regeringens bedömning är sannolikheten för att kontoinne- havaren eller investeringsföretaget av förbise- ende inte följer nämnda regler mycket liten. På grund härav bör ett investeringssparkonto upp- höra om dessa bestämmelser inte följs. Det är bara investeringsföretag som får till- handahålla den nya sparformen investeringsspar- konto. En förutsättning för att ett institut ska betraktas som ett investeringsföretag är att det har visst tillstånd, t.ex. tillstånd att förvara finan- siella instrument för kunders räkning och ta emot medel med redovisningsskyldighet eller tillstånd att bedriva bank- eller finansieringsrö- relse, se avsnitt 6.13.2.5. Om sådant tillstånd återkallas bör investeringssparkonton som institutet tillhandahåller som utgångspunkt upp- höra att klassificeras som sådana konton i samma stund som tillståndet återkallas. Om ett institut har mer än ett av de tillstånd som krävs för att betraktas som investeringsföretag, exempelvis såväl tillstånd att förvara finansiella instrument för kunders räkning etc. som tillstånd att bedriva bank- och finansieringsrörelse, är institutet ett investeringsföretag så länge det har minst ett av dessa tillstånd. Vid ett beslut om återkallelse av nämnda tillstånd kan den myndighet som är behörig att fatta sådana beslut, för svensk del , besluta att insti- tutets verksamhet ska upphöra eller vara avvecklad . Om så sker bör, trots att institutet inte längre uppfyller kraven för att vara ett investeringsföretag, inve- steringssparkonton som institutet tillhandahåller fortfarande klassificeras som investeringsspar- konto till och med den senare tidpunkt då verk- samheten ska upphöra eller vara avvecklad. En person som har ett investeringssparkonto hos det aktuella institutet ges därigenom möjlighet att avveckla sitt sparande hos institutet antingen genom att överlåta finansiella instrument som förvaras på kontot eller genom att flytta sådana instrument till ett annat investeringssparkonto hos ett annat institut. Frågan huruvida ett överklagande av ett beslut om återkallelse av tillstånd, som efterfrågar ett klargörande av, påverkar ett investeringssparkontos status får avgöras av allmänna regler. Om Finansinspek- tionens, eller i förekommande fall en utländsk motsvarighet, beslut om återkallelse enligt allmänna regler får verkställas upphör också investeringssparkontot omedel- bart även om beslutet överklagas. Om beslutet får verkställas först eller när det har vunnit laga kraft, upphör invester- ingssparkontot först vid någon av dessa tidpunkter. Den omständigheten att institutet som till- handahåller ett investeringssparkonto har erfor- derligt tillstånd är grundläggande för den nya sparformen. På grund härav anser regeringen, till skillnad från , att kontoin- nehavaren inte bör få någon frist på sig, utöver den som eventuellt ges av myndigheten som återkallar tillståndet, att flytta investeringsspar- kontot till ett annat investeringsföretag innan kontot upphör att vara investeringssparkonto. Följden av att ett konto upphör att klassifice- ras som ett investeringssparkonto är att scha- blonbeskattningen av tillgångarna på kontot upphör och att beskattning av avkastning, kapi- talvinster och kapitalförluster efter upphörandet ska ske enligt de vanliga reglerna i inkomstslaget kapital. Eftersom investeringssparkonto enbart är en skattemässig konstruktion som inte har något med själva förvaringen av tillgångarna på kontot att göra, kommer förvaringen inte nödvändigtvis att upphöra för att investerings- sparkontot upphör. Vad som sker med förva- ringen av tillgångarna på det som tidigare klassificerades som ett investeringssparkonto regleras i första hand mellan parterna i avtalet om investeringssparkonto. advokatsam- fund anför att frågan om vad som sker om kontoinnehavaren inte medverkar till att inve- steringstillgångarna avyttras när kontot upphör inte synes fullt ut reglerad. Av det anförda följer dock att det inte i lagen om investeringsspar- konto bör regleras vad som ska ske med till- gångar som förvaras på det som var ett investeringssparkonto. framför att frågan hur leveranser på väg till ett konto som har upphört som investeringsspar- konto ska hanteras av marknadens aktörer vid konkurs bör behandlas. Denna fråga bör dock inte regleras särskilt i förhållande till ett invester- ingssparkonto eller till ett konto som är ett investeringssparkonto utan frågan får lösas enligt allmänna regler och praxis på marknaden. I 2729 §§ lagen om investeringssparkonto regleras under vilka förutsättningar ett investeringssparkonto upphör, se avsnitt 3.1. 6.13.2.20.1Information vid ingående av avtal Regeringens förslag: Innan ett investeringsföretag ingår ett avtal om investeringssparkonto ska investeringsföretaget lämna information till den tilltänkta kontoinnehavaren om avgifter på investeringssparkontot, hur tillgångarna på kontot beskattas och hur skatten tas ut, vad som avses med investeringstillgångar och konto- främmande tillgångar, hur länge kontofräm- mande tillgångar får förvaras på ett investerings- sparkonto och under vilka förutsättningar kontofrämmande tillgångar får avföras från ett investeringssparkonto. Informationen ska lämnas i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för mottaga- ren. Ett konto kan vara ett investeringsspar- konto även om investeringsföretaget inte uppfyller denna informationsskyldighet. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: anför att det finns en risk för att kontoinnehavaren förvarar ersättning för avyttrade finansiella instrument i form av kontanta medel på kontot. Det måste göras klart för kontoinnehavaren hur dessa kontanta medel behandlas skattemässigt, dvs. att ett invester- ingssparkonto inte är detsamma som ett ordinärt sparkonto. Skälen för regeringens förslag: Investerings- sparkonto är en ny sparform som skiljer sig från andra typer av sparande i finansiella instrument som finns på marknaden. Bland annat ska en rad villkor vara uppfyllda för att ett invester- ingssparkonto ska upprätthålla statusen som ett sådant konto. Ett investeringsföretag bör åläggas att innan avtal om investeringssparkonto ingås med en fysisk person eller ett dödsbo som avser att öppna ett investeringssparkonto lämna information om vissa grundläggande karaktärs- drag som gäller för ett investeringssparkonto. Informationen bör lämnas i en handling eller i någon annan läsbar och varaktig form som är tillgänglig för mottagaren. Det hindrar dock inte att informationen även lämnas muntligen. Investeringsföretaget bör informera om hur tillgångarna på ett investeringssparkonto beskattas och hur skatten tas ut, dvs. informera om att tillgångar på ett investeringssparkonto enligt huvudregeln schablonbeskattas, hur kapi- talunderlaget och schablonintäkten beräknas och när och av vem skatten ska betalas. Av denna information bör framgå vilken slags tillgångar som det skattemässigt kan vara lämpligt att förvara på ett investeringssparkonto. Typiskt sett bör det inte, i vart fall inte , vara lönsamt att förvara kontanta medel på ett investeringssparkonto. Den risk som ser framför sig bör mini- meras genom investeringsföretagets information om detta till kontoinnehavaren. Vidare bör företaget informera om vad som avses med inve- steringstillgångar och kontofrämmande till- gångar. Lämpligen informerar företaget i detta sammanhang om att investeringstillgångar som förvaras på ett investeringssparkonto kan bli kontofrämmande tillgångar och vice versa. Om kontofrämmande tillgångar förvaras på ett inve- steringssparkonto måste de avföras från kontot inom . Investeringsföretaget bör informera om hur länge kontofrämmande till- gångar får förvaras på ett investeringssparkonto och under vilka förutsättningar de får avföras därifrån. Slutligen bör investeringsföretaget informera om avgifterna på investeringsspar- kontot. Det gäller såväl eventuell fast avgift på grund av innehavet som löpande avgifter avse- ende t.ex. köp och försäljning av tillgångar inom investeringssparkontot. Som utgångspunkt gäller att ett investerings- sparkonto upphör om investeringsföretaget inte följer bestämmelserna i lagen om investerings- sparkonto. När ett investeringsföretag ska lämna information som avses i detta avsnitt har parterna ännu inte ingått avtal om investerings- Investeringsföretagets bristande information i nu aktuellt avseende bör dock inte i sig leda till att det konto som den fysiska personen eller dödsboet avser öppna inte kommer att utgöra ett investeringssparkonto. I 30 § lagen om investeringssparkonto finns bestämmelser om vilken information inve- steringsföretaget ska lämna till en fysisk person eller ett dödsbo som avser att ingå ett avtal om investeringssparkonto, se avsnitt 3.1. 6.13.2.20.2Information när avtal ingåtts Regeringens förslag: Investeringsföretaget ska informera kontoinnehavaren om att denne förvarar kontofrämmande tillgångar på inve- steringssparkontot eller att kontot har upphört som investeringssparkonto. Informationen ska lämnas från det att företaget har fått sådan kännedom. När kontofrämmande tillgångar förvaras på ett investeringssparkonto, ska investeringsföretaget dessutom informera om när tillgångarna senast måste avföras från kontot enligt lagen om investeringssparkonto. Investeringsföretaget anses ha fått kännedom om att kontofrämmande tillgångar, förutom kontofrämmande tillgångar som avses i 7 § lagen om investeringssparkonto och kontofrämmande tillgångar som förvaras på ett investeringsspar- konto med stöd av 18 § samma lag, förvaras på investeringssparkontot när har gått från utgången av det kvartal då de konto- främmande tillgångarna först förvarades på kontot i denna egenskap. Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. Enligt promemorians förslag anses investeringsföretaget ha fått känne- dom om att kontofrämmande tillgångar, förutom kvalificerade andelar, förvaras på inve- steringssparkontot från det att de kontofrämmande tillgångarna först förva- rades på kontot i denna egenskap. Enligt prome- förslag omfattas även kontofrämmande tillgångar som förvaras på ett investeringsspar- konto med stöd av 18 § lagen om investerings- sparkonto av denna presumtion. Remissinstanserna: och anser att den presumtion som föreslås gälla för invester- ingsföretag är orealistisk och ställer orimligt höga krav på investeringsföretagen. Det kan särskilt beträffande utländska värdepapper vara extremt svårt att inom en så snäv tidsram ha en uppfattning om papperets status. Presumtionen bör därför tas bort. Enligt talar, med beaktande av den enskildes intresse, starka skäl för att det i lag eller en annan författ- ning närmare ska beskrivas hur informations- skyldigheten enligt förslaget ska genomföras. Tilläggspromemorians förslag: Överens- stämmer med regeringens. Remissinstanserna: avstyrker förslaget eftersom investeringsföretaget ändå fortlöpande måste hålla reda på vad som är inve- steringstillgångar och vad som är kontofräm- mande tillgångar. och anser att presumtionen bör tas bort fullständigt. Det kan vara problematiskt att avgöra om en marknads- plats utanför Europeiska ekonomiska samar- betsområdet är att betrakta som en motsvarighet till reglerad marknad. Skälen för regeringens förslag: Som utgångspunkt får bara finansiella instrument som är investeringstillgångar förvaras på ett invester- ingssparkonto. Kontofrämmande tillgångar får dock förvaras på ett investeringssparkonto . Senast vid utgången av ska kontofrämmande tillgångar avföras från kontot. En förutsättning för att kontoinnehavaren i rätt tid ska kunna avföra kontofrämmande till- gångar är givetvis att denne är medveten om att det förvaras sådana tillgångar där. Det kan inte alltid krävas att en enskild sparare har möjlighet att kontinuerligt kontrollera om investeringstill- gångar på investeringssparkontot har bytt karaktär till kontofrämmande tillgångar eller om kontofrämmande tillgångar har förts över till investeringssparkontot. För att kontofräm- mande tillgångar ska kunna avföras från ett inve- steringssparkonto inom den övergångsperiod tillgångarna får förvaras på ett konto bör därför investeringsföretaget åläggas en skyldighet att informera kontoinnehavaren om att konto- främmande tillgångar förvaras på kontot. Denna skyldighet bör dock som utgångspunkt bara gälla om investeringsföretaget har fått kännedom om att kontofrämmande tillgångar förvaras på investeringssparkontot. För att kontoinnehava- ren ska ha möjlighet att agera inom de tidsfrister inom vilka kontofrämmande tillgångar måste avföras från ett investeringssparkonto bör inve- steringsföretaget informera kontoinnehavaren från det att företaget fick kännedom om förvaringen av de kontofräm- mande tillgångarna. Sannolikt har ett investeringsföretag större möjlighet än kontoinnehavaren att få kännedom om att kontofrämmande tillgångar, med undan- tag för tillgångar som är kontofrämmande på grund av egenskaper hos kontoinnehavaren, förvaras på ett investeringssparkonto. Det bör kunna ställas krav på att ett investeringsföretag ordnar sin verksamhet så att kontofrämmande tillgångar på ett investeringssparkonto upptäcks. Till skillnad från och anser reger- ingen att en presumtion bör gälla enligt vilken investeringsföretaget under vissa förutsättningar ska anses känna till att kontofrämmande till- gångar förvaras på ett investeringssparkonto. Vid varje kvartalsskifte ska investeringsföreta- get värdera tillgångarna på investeringssparkon- tot för att kunna beräkna schablon- intäkten. Vid varje kvartalsskifte bör således investeringsföretaget känna till om en tillgång kan betraktas som en investeringstillgång eller som en kontofrämmande tillgång. bör därför anses ha fått kännedom om att kontofrämmande tillgångar förvaras på inve- steringssparkontot från utgången av det kvartal under vilket de konto- främmande tillgångarna förtecknades på kontot, om de var kontofrämmande när de förvärvades, och annars under det kvartal de blev konto- främmande tillgångar. Den femdagarsfrist som avses ovan börjar således löpa senast från utgången av det kvartal under vilket de kontofrämmande tillgångarna först förvarades på investeringssparkontot i denna egenskap. Investeringsföretaget har alltså som mest på sig efter slutet av det kvartal under vilket de kontofrämmande tillgångarna hamnade på kontot att lämna information om att konto- främmande tillgångar förvaras på kontot. Presumtionen bör dock inte gälla om de kontofrämmande tillgångarna är tillgångar som omfattas av ägarbegränsningen enligt 7 § första stycket lagen om investeringssparkonto eller kvalificerade andelar. Skälet för detta är att institutet inte kan förväntas ha en rimlig chans att kontrollera om kontoinnehavaren, inklusive indirekt och närståendes innehav, innehar en viss andel av rösterna i ett företag respektive om kontoinnehavaren eller någon närstående till denne är aktiv i företaget på ett sådant sätt att andelarna är kvalificerade. Presumtionen bör inte heller gälla kontofrämmande tillgångar som förvaras på ett investeringssparkonto med stöd av 18 § lagen om investeringssparkonto. Sådana tillgångar får, om de inte blir investeringstill- gångar , förvaras på ett investeringssparkonto under som mest från det att de emitterades. Det är således inte lämpligt att låta dessa tillgångar omfattas av en tidsfrist som kan sträcka sig över ett helt kvartal och ännu något längre. Om företaget ändå får kännedom om att kontofrämmande till- gångar som avses i detta stycke förvaras på ett investeringssparkonto ska information lämnas till kontoinnehavaren . Om ett konto av en eller annan anledning upphör som investeringssparkonto får det avgö- rande skattemässig betydelse för innehavaren av kontot. Schablonbeskattningen av tillgångarna som förvaras där upphör nämligen i och med att kontot upphör som investeringssparkonto. Det är därför av stor vikt att kontoinnehavaren informeras om investeringssparkontot skulle upphöra. Det bör åläggas investeringsföretaget som för investeringssparkontot att informera den som innehar ett konto som har upphört som investeringssparkonto om att så har skett. Detta bör investeringsföretag göra inom samma tids- frist och under samma förutsättningar som gäller för förvaring av kontofrämmande tillgångar. Dock bör i detta avseende inte någon presum- tion gälla för att investeringsföretaget känner till detta förhållande. Anled- ningen till detta är att investeringsföretaget rimligen inte i alla situationer kan undersöka huruvida ett konto har upphört som ett investeringssparkonto. Ett investeringsspar- konto kan t.ex. upphöra för att tillgångar som omfattas av ägarbegränsningen överförs till kontot med tillämpning av bestämmelserna om överföring av investeringstillgångar, något som investeringsföretaget inte kan förväntas ha eller skaffa sig kännedom om. Enligt talar, med beak- tande av den enskildes intresse, starka skäl för att det i lag eller en annan författning närmare ska beskrivas hur informationsskyldigheten enligt förslaget ska genomföras. På grund av den korta tidsfrist, , inom vilken information till kontoinnehavaren ska lämnas bör det dock inte i lagen om investeringssparkonto uppställas några särskilda krav avseende på vilket sätt invester- ingsföretaget ska informera kontoinnehavaren. Regeringen anser att det bör överlämnas till parterna att komma överens om hur informa- tionen ska lämnas. Vissa kontoinnehavare före- drar kanske att få informationen elektroniskt medan andra kanske föredrar att få den i ett brev. Ett annat tänkbart sätt är att informationen lämnas per telefon. På grund av den korta tids- fristen är det inte heller lämpligt att i lagen ställa några krav på att informationen faktiskt når fram till kontoinnehavaren inom den föreskrivna tiden, utan kravet bör enbart gälla att informa- tion ska lämnas. Det kan t.ex. vara så att konto- innehavaren inte är nåbar på grund av att denne är bortrest. För att informationsskyldigheten ska vara uppfylld krävs dock att investeringsföreta- get gör ett försök att nå kontoinnehavaren, t.ex. genom att skicka ett brev inom femdagarsfristen. I 31 § lagen om investeringssparkonto finns bestämmelser om investeringsföretagets infor- mationsskyldighet när avtal om investerings- sparkonto har ingåtts, se avsnitt 3.1. 6.13.2.20.3Konsekvens av bristande information Regeringens förslag: Om investeringsföretaget inte lämnar sådan information som det är skyl- digt att lämna innan ingående av avtal om inve- steringssparkonto eller när sådant avtal har ingåtts ska marknadsföringslagen tillämpas med undantag av bestämmelserna i 2936 §§ om marknadsstörningsavgift. Informationen ska vid tillämpning av den lagen anses vara väsentlig enligt 10 § tredje stycket samma lag. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: ser positivt på att tillsynen avseende brister i inve- steringsföretagets informationsskyldighet kopplas till marknadsföringslagen (2008:486). Sanktionerna enligt marknadsföringslagen har en framåtriktande effekt och tar inte hand om en situation där en sparare redan har drabbats. Det kan ifrågasättas om en drabbad sparare har möjlighet att driva en skadeståndprocess mot Här skulle det vara önsk- värt med ett bättre skydd för den enskilde spararen. Skälen för regeringens förslag: Som framgår av de föregående två avsnitten bör investerings- företaget som för ett investeringssparkonto åläggas en informationsskyldighet gentemot kontoinnehavaren. Som utgångspunkt gäller att om villkoren i lagen om investeringssparkonto inte följs så upphör kontot som investerings- sparkonto. Om investeringsföretaget inte uppfyller informationsskyldigheten, och därmed bryter mot villkoren i lagen, bör det dock i sig inte leda till att kontot upphör som investerings- sparkonto eller att kontot aldrig utgör ett inve- steringssparkonto. Syftet med informations- skyldigheten är inte primärt att upprätthålla schablonbeskattningen, utan syftet är bland annat att vara till hjälp för kontoinnehavaren så att denne ska kunna uppfylla de villkor som ställs i den föreslagna lagen om investeringsspar- konto. Det är inte rimligt att kontoinnehavaren drabbas av investeringsföretagets underlåtenhet att lämna information på nämnda sätt. Utgångs- punkten att investeringssparkontot upphör om villkoren i lagen inte följs bör därför inte gälla i förhållande till bestämmelserna om informa- tionsskyldighet i sig. Om däremot investerings- företagets bristande information i sin tur leder till att kontoinnehavaren bryter mot bestämmel- serna i lagen om investeringssparkonto, t.ex. för att kontofrämmande tillgångar överförs till ett annat investeringssparkonto, vilket inte är tillåtet, ska nämnda utgångspunkt gälla, dvs. kontot ska upphöra som investeringssparkonto. För att understryka vikten av att invester- ingsföretaget lämnar sådan information som följer av informationsplikten bör dock en underlåtenhet att göra det kunna få konsekven- ser för investeringsföretaget. Därför bör mark- nadsföringslagen göras tillämplig på informa- tionslämnandet.