prop · GY03135 · 2011-05-05 00:00:00 — Inspektionen får således en möjlighet att granska såväl att beslutet fattats under riktiga premisser som att senareläggningen hävts . bör ges möjlighet att besluta att ett fondbolag ska senarelägga försäljning och inlösen av fondandelar. Detta medges i UCITS IV-direktivet såvitt gäller inlösen av fondandelar samt i samband med fusion även vad avser teckning av fondandelar (se artiklarna 45.2 och 84.2). Såsom utredningen anser regeringen att det är rimligt att ges den befogenheten för situationer när Prop. 2010/11:135 ett senareläggningsbeslut är i andelsägarnas eller allmänhetens intresse. det senare ingår situationer där utvecklingen på fondmarknaden kan få betydelse för förtroendet på finansmarknaderna mer brett och för den finansiella stabiliteten. Som påpekat i sitt remissvar är regleringen av fondverksamheten primärt motiverad av konsumentskyddsskäl, men att det inte kan uteslutas att händelser på fondmarknaden i vissa lägen också kan få mer vittgående betydelse för det finansiella systemet. Bland annat mot den bakgrunden framstår det som ändamålsenligt att då har denna möjlighet. 14.5Fondbolags utförande av uppgifter på uppdrag Regeringens förslag: Fondbolag ska inte behöva ett särskilt tillstånd för att få utföra visst arbete eller vissa funktioner på uppdrag av någon annan. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker förslag eller har inget att erinra mot det. Skälen för regeringens förslag: Fondbolag behöver enligt gällande rätt ett särskilt tillstånd för att få utföra visst arbete eller vissa funktioner på uppdrag av ett annat fondbolag, ett förvaltningsbolag eller ett fond- företag, s.k. insourcing (1 kap. 4 § LIF). Tillstånd får ges av Några särskilda kriterier för när sådant tillstånd ska ges eller vägras finns inte i lagen. Tillståndet är ett sidotillstånd till bolagets huvudsakliga tillstånd att driva fondverksamhet. fondverksamhet innebär i huvudsak att förvalta investeringsfonder och att sköta därmed sammanhängande administration samt försäljning och inlösen av fondandelar (se definitionen i 1 kap. 1 § 10 LIF). ska fondbolag, enligt utredningens förslag, inom ramen för sitt tillstånd få förvalta sådana fondföretag som omfattas av UCITS IV-direktivet. fondbolag bör inom ramen för sitt verksamhetstillståndet också få utföra motsvarande verksamhet på uppdrag av någon annan, utan något särskilt tillstånd för detta. Kravet i 1 kap. 4 § LIF på ett särskilt tillstånd för att utföra arbete på uppdrag bör därför tas bort. Detta är också i linje med i UCITS IV-direktivet. Där anges att det tillstånd som ges förvaltningsbolag i hemlandet bör innefatta rätt för bolaget att i andra medlemsstater bl.a. distribuera andelar i fondföretag som förvaltas av andra förvaltningsbolag samt utföra alla funktioner som innefattas i kollektiv portföljförvaltning på uppdrag av förvaltningsbolag. Det synes i direktivet vara förutsatt att förvaltningsbolag kan göra detta inom ramen för sitt verksamhetstillstånd. Fondbolag som uppdrar åt någon annan att utföra visst arbete som ingår i fondverksamheten måste anmäla detta och ge in uppdragsavtalet till (4 kap. 7 § LIF). värdepappersbolag och som driver fondverksamhet enligt 1 kap. 5 § LIF. får därmed uppgift om vilken verksamhet som sådana bolag delegerar och till vem den delegeras. bolag som lämnat uppdraget bär alltjämt verksamheten (4 kap. 4 § första stycket). Den principen gäller även för Prop. 2010/11:135 förvaltningsbolag som omfattas av UCITS IV-direktivet (jfr artikel 13.2). Fondbolag bör, såsom tidigare, kunna ta emot uppdrag från andra fondbolag, förvaltningsbolag och fondföretag. Därutöver bör de kunna ta emot uppdrag från värdepappersbolag och som har tillstånd att driva fondverksamhet enligt 1 kap. 5 § LIF. Fondbolag får endast utföra sådana uppgifter på uppdrag som ryms inom dess verksamhetstillstånd. 14.6Uppdragsavtal som avser distribution av fondandelar Regeringens förslag: Uppdragsavtal som avser distribution av fondandelar behöver inte ges in till . Sådana avtal ska inte omfattas av lagens krav avseende innehållet i ett uppdragsavtal. Utredningens förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inget att erinra mot det. stöder förslaget, men anger som en brist att utredningen fortsatt definierar distributionsavtal som uppdragsavtal, vilket gör att dessa även i fortsättningen kan komma att omfattas av föreskrifter. avvisar inte tanken på att ta bort anmälningsplikten för distributionsavtal, men att detta i så fall inte bör utformas så att det kan tolkas som att fondbolaget är skyldigt att övervaka uppdragstagaren. Skälen för regeringens förslag: Fondbolag får lägga ut uppgifter som ingår i fondverksamheten på någon annan, s.k. outsourcing. fondbolag bär dock alltid det fulla ansvaret för den fondverksamhet som drivs, oavsett om vissa uppgifter delegerats till någon annan. uttrycks detta på så sätt att ett lämnat uppdrag aldrig fråntar fondbolaget dess ansvar enligt lagen (4 kap. 4 § första stycket). ska fondbolaget förbehålla sig rätten att övervaka verksamheten, att ge de anvisningar som behövs för en sund förvaltning samt att med omedelbar verkan säga upp avtalet, om det är i andelsägarnas gemensamma intresse (4 kap. 4 § tredje stycket LIF). som vill lämna ett uppdrag till någon ska anmäla detta till och ge in uppdragsavtalet (4 kap. 7 § LIF). När det gäller distribution (försäljning) av fondandelar är fondbolagets i LIF reglerade ansvar framför allt att erbjuda investerare faktablad (4 kap. 20 §). I de nya reglerna i UCITS IV-direktivet anges dock att fondbolagets ansvar för att tillhandahålla faktablad endast gäller vid bolagets egen distribution av fondandelarna. av någon annan åligger ansvaret för att tillhandahålla faktablad i stället denne (artikel 80). Fondbolaget behåller således, enligt direktivet, inte detta ansvar när försäljningen läggs ut på någon annan. fondandelar måste uppfylla de investerarskyddskrav som ställs upp i lagen om värdepappersmarknaden, vilka är mer omfattande än de som gäller vid fondbolagens egen distribution av andelar i de fonder som Med hänsyn till att distributörer således har det fulla ansvaret vid försäljningen av fondandelar finns det inte skäl att uppställa de krav på ett distributionsavtal som anges i 4 kap. 4 § tredje stycket LIF. Det kan vidare noteras att det inte finns något absolut krav på avtal för att en distributör ska kunna sälja andelar i en fond. Distributören kan således sälja fondandelar utan att ha avtalat särskilt om detta med fondbolaget. Även detta talar för att kraven på de uppdragsavtal, som enligt regeringens uppfattning även fortsättningsvis ska upprättas, inte bör ställas för högt. Således bör det i 4 kap. 4 § tredje stycket LIF anges att de där uppställda kraven endast gäller för uppdragsavtal som avser fondförvaltning eller fondadministration. Fondbolaget har dock en allmän skyldighet att övervaka distributörens arbete, i synnerhet för att säkerställa att en investeringsfond är öppen på det sätt som anges i lagen eller i fondbestämmelserna. Skulle någon distributör av fondandelarna inte utföra försäljningen är fondbolaget således ansvarigt för att andelarna kan säljas så att det som anges i lag eller fondbestämmelser efterlevs. Denna skyldighet för bolaget slås fast genom det som anges i 4 kap. 4 § första stycket, vilket, liksom lagrummets andra stycket, alltjämt ska gälla när bolaget uppdrar åt någon annan att utföra försäljningen. Mot bakgrund av vad som anförts finns det inte samma behov för att granska distributionsavtal som sådana uppdragsavtal som avser övriga delar av fondverksamheten. Inspektionen har dessutom alltid möjlighet att begära att ett fondbolag ger in ett distributionsavtal, om det behövs för tillsynen över bolaget (10 kap. 2 § LIF). Att skulle ha behov att reglera detta på ett mer omfattande sätt får anses mycket osannolikt. Fondbolaget bör därför inte vara skyldigt att anmäla uppdrag och ge in uppdragsavtal som avser distribution av fondandelar enligt 4 kap. 7 § LIF. Det bör således anges i lagrummet att den skyldigheten bara gäller när uppdraget avser fond- förvaltning eller därmed sammanhängande administrativa åtgärder. Bestämmelserna om uppdragsavtal i 4 kap. 47 §§ LIF genomför regler UCITS-direktiv, vilka överförts i stort sett oförändrade till UCITS IV-direktivet. Dessa regler gäller enligt direktivet vid delegering av en eller flera av förvaltningsbolagens funktioner. I artikel 13.1 a anges att ett förvaltningsbolag ska informera den behöriga myndigheten i hemlandet om delegeringsarrangemang. Den regeln har genomförts genom bestämmelsen i 4 kap. 7 § första stycket LIF. Genom UCITS IV-direktivet har det gjorts ett tillägg till regeln som innebär att den behöriga myndigheten ska vidarebefordra informationen till motsvarande myndighet i fondföretagets hemmedlemsstat. Skyldigheten gäller, som det får förstås, när förvaltningsbolaget förvaltar ett fondföretag i ett annat land och uppdraget rör det fondföretaget. Det kan noteras att förvaltningsbolaget enligt artikel 20.1 b i UCITS IV- direktivet också självt ska lämna information om sådana uppdrag till myndigheten i fondföretagets hemland. Detta ska ske i samband med att bolaget ansöker om att få förvalta ett fondföretag i ett annat land. Enligt den artikeln är det endast information om uppdrag som avser fondförvaltning och fondadministration som ska lämnas. Detta talar för att kraven i artikel 13 bör tolkas så att de endast avser uppdrag av sådant slag. De föreslagna bestämmelserna kan därmed inte anses stå i strid med direktivets regler. Avveckling av fond i vissa fall Regeringens förslag: En fond som varken har fondandelsägare eller fondförmögenhet får, efter tillstånd, avvecklas. Till en ansökan om tillstånd till sådan avveckling ska fogas ett intyg från fondbolagets revisor om att fonden saknar andelsägare och inte har några tillgångar eller skulder. Utredningens förslag: överensstämmer med regeringens Remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har inget att erinra mot Skälen för regeringens förslag: En fondverksamhet upphör när fondbolaget upphör med sin verksamhet på grund av att bolaget inte vill driva verksamheten eller kan driva den för att tillståndet återkallats eller att bolaget försatts i likvidation eller konkurs (9 kap. 1 § LIF). Fondverksamheten upphör också då fonden avvecklas genom att den fusioneras med en annan eller andra fonder, att den delas upp i flera andra fonder eller att den avvecklas och tillgångarna delas ut till ägarna (se SOU 2002:104 s. 125 ff.). Om fondbolaget upphör med sin verksamhet, ska förvaringsinstitutet i första hand söka sälja fondförvaltningen till ett annat fondbolag och i sista hand likvidera fonden genom att skifta ut nettot till fondandelsägarna. En fond kan även komma att avvecklas trots att fondbolaget fortsätter sin verksamhet. Med godkännande kan fondbolaget sälja förvaltningen av fonden till ett annat fondbolag. Om fondbolaget inte hittar en köpare men ändå vill upphöra med förvaltningen av fonden ska förvaringsinstitutet ta över fondförvaltningen. I sådana fall blir det ett val mellan att sälja fondförvaltningen eller likvidera fonden. Enligt nuvarande regler får fondbolaget inte självt avveckla en fond. Skälet till det är att det finns ett värde i att låta någon annan än fondbolaget ta hand om avvecklingen och därigenom skapa garantier för att avvecklingen går till på rätt sätt. I vissa fall kan det dock finnas skäl för att förenkla förfarandet när det gäller avveckling av en fond. Som värdepappersfondsutredningen konstaterat så finns det exempel på fondbolag som genom ett informellt förfarande lyckas förmå andelsägarna i en fond att sälja sina andelar. Det rör sig då om fonder som inte lyckats locka till sig något större antal fondandelsägare. har i den delen vidare anfört följande: Genom ett sådant förfarande avvecklar fondbolaget fonden genom att successivt sälja fondens tillgångar i samband med inlösen av utestående andelar. Det kan t.o.m. vara så att fonden ännu inte förvärvat några tillgångar, utan består av likvida medel på ett bankkonto. Fondbolaget får givetvis inte tvångsinlösa fondandelarna, men det är svårt att ha några invändningar mot att fondbolaget och andelsägarna kommer överens på frivillig väg. Fondandelarnas värde motsvaras av fondens marknadsvärde och är lätt att kontrollera. Försäljning av tillgångar och utbetalning till andelsägarna går dessutom via förvaringsinstitutet på sedvanligt vis. förenklat förfarande torde därtill vara mer effektivt och Prop. 2010/11:135 kostnadsbesparande än alternativet att låta förvaringsinstitutet Även med detta informella förfarande måste emellertid förvarings- institutet kopplas in. I verkligheten händer det alltså att förvarings- instituten endast får ett skal att avveckla. Denna ordning är något om- ständig. Det finns därför skäl att i lag möjliggöra ett förenklat förfarande där fonder som saknar såväl andelsägare som förmögenhet kan avvecklas utan inblandning av förvaringsinstitutet. I sådana fall bör fondbolaget kunna vända sig direkt till med en begäran att få fonden avregistrerad. För att detta skall kunna vara möjligt bör dock inspektionen försäkra sig om att det verkligen inte finns kvar några anspråk på fonden och att avvecklingen i övrigt har gått till på ett kor- rekt sätt. Det är därför lämpligt att fondbolaget i sådana fall ger in ett intyg från fondbolagets revisor. Revisorn skall alltså kontrollera att det inte finns kvar några andelsägare och att fonden saknar tillgångar och skulder. Regeringen delar utredningens uppfattning att det bör vara möjligt att genom ett förenklat förfarande kunna avveckla en fond som saknar andelsägare, inte har några tillgångar eller skulder och där avvecklingen av fonden gått till på ett sätt som är förenligt med andelsägarnas intresse. I sådana fall bör kunna avregistrera fonden utan att kungörelse ägt rum, se 9 kap. 4 § sista stycket LIF. 14.8Delning av en investeringsfond Regeringens bedömning: Det bör inte föreslås några ändringar av lagbestämmelserna om delning av en investeringsfond. Utredningens förslag: Utredningen föreslår att ett fondbolag får dela en värdepappersfond i två eller flera delar som inte behöver ha samma karaktär som den ursprungliga fonden. Utredningen föreslår vidare att delningen inte behöver uppfylla kravet på att vara i andelsägarnas intresse för att ska få ge tillstånd till delningen, Remissinstanserna: anser att utredningens förslag brister i analys och konkretion och inte kan läggas till grund för lagstiftning i befintligt skick. menar att det befintliga kravet på att delningen ska vara förenlig med andelsägarna gemensamma intresse bör kvarstå. pekar vidare på ett flertal frågor som bör klargöras, bl.a. vilka förutsättningarna är för inspektionen att kunna godkänna en ansökan om att få dela en fond, vad en ansökan om delning ska innehålla samt vilka informationskrav som ska gälla i förhållande till andelsägarna. De bestämmelser som är avsedda att skydda andelsägarna i samband med fusion bör, enligt inspektionen, införas i samband med delning. Övriga remissinstanser tillstyrker förslaget eller har inte några invändningar mot det. Skälen för regeringens bedömning: Enligt nuvarande bestämmelser i 8 kap. 1 § LIF får ett fondbolag, efter tillstånd från , dela en fond. För att ett tillstånd till delning ska kunna lämnas krävs att delningen är förenlig med andelsägarnas intressen. Så är inte fallet om t.ex. förvaltningskostnaderna efter en delning skulle bli högre för andelsägarna. Rådande uppfattning är också att de fonder som uppkommer efter en delning i princip bör ha samma sammansättning på tillgångarna och vara ungefär lika stora. Utgångspunkten är, som vid sammanläggning av fonder och ändring av fondbestämmelser, att de nya fonderna inte får ha annan karaktär än den gamla fonden. Grunden för detta är att andelsägarna gått in i den gamla fonden med vetskap om vilka villkor som gällde för just den fonden. Av 8 kap. 1 § LIF framgår vidare att ett fondbolag som har fått tillstånd till delning av fond genast ska underrätta andelsägarna om den planerade åtgärden och inspektionens beslut. Denna information ska också finnas att tillgå hos fondbolaget och förvaringsinstitutet. En delning får verkställas tidigast för inspektionens beslut. UCITS IV-direktivet innehåller inga bestämmelser om vilka förutsättningarna som gäller för delning av fonder. Utgångspunkten för utredningens förslag är att det bör vara samma synsätt som ska gälla för fusion av fonder som för delning av fonder. Målet är att det i praktiken inte ska vara svårare att dela fonder än det är att fusionera fonder. Utredningen argumenterar för att detta innebär förbättrade möjligheter att konkurrera såväl i som inom EU i övrigt. Att lättare kunna dela en fond innebär även en möjlighet till effektivare förvaltning av fonder. Dock, konstaterar utredningen, får detta inte medföra att konsumentskyddet åsidosätts. I gällande rätt finns, som nämnts ovan, ett krav i lagstiftningen på att delning av fonder ska vara förenliga med fondandelsägarnas intressen. Direktivets nya bestämmelser om sammanläggning av fonder innehåller inget sådant krav. Direktivet innebär generellt att det blir mycket lättare än att lägga samman fonder, då det endast är vissa formella kriterier som ska vara uppfyllda när FI ska godkänna en ansökan om fusion. Någon skälighetsbedömning ska, enligt direktivet, inte genomföras. I enlighet med utredningens utgångspunkt föreslås att fonder ska kunna delas utan att en skälighetsprövning ska genomföras av FI om delningen av fonderna är förenliga med fondandelsägarnas intressen. Ett borttagande av skälighetsprövningen måste sägas medföra en försämring av skyddet av fondandelsägarna. Direktivet innehåller emellertid andra bestämmelser som syftar till att upprätthålla ett tillfredsställande skydd av fondandelsägarna. Exempelvis finns krav på att viss information ska tillhandahållas fondandelsägarna och fondandelsägarna i de fusionerande fonderna ska ha rätt att lösa in eller byta ut sina andelar utan att andra kostnader tas ut än kostnader för avveckling av värdepappersinnehavet. Vidare finns höga formella krav i direktivet på fusionsplanens innehåll, tredjepartskontroll av uppgifter i fusionsplanen m.m. som också bl.a. syftar till att tillgodose skyddet av fondandelsägarna och att dessa erhåller rättvisande, kvalitetssäkrad information. Utredningen föreslår emellertid inte, med enstaka undantag, att dessa delar av direktivet ska gälla vid delning av fonder. Om den skälighetsprövning som finns i gällande rätt föreslås tas bort både vid sammanläggning och delning av fonder bör det enligt vår mening övervägas om de nya bestämmelser som införs för att skydda Prop. 2010/11:135 fondandelsägarna vid fusion även bör införas såvitt gäller delning av Andelsägarna bör anses lika skyddsvärda i samband med en delning som vid en fusion, varför det är rimligt, liksom anför, att införa motsvarande regler i samband med delning. Hur dessa bestämmelser bör utformas kräver emellertid ytterligare överväganden. pekar vidare på ett antal andra frågeställningar som kräver ytterligare överväganden. Mot bakgrund av detta anser regeringen att det inte är lämpligt att föreslå förändringar i lagstiftningen när det gäller delning av investeringsfonder. kan dock förändringar övervägas. Givet de tidsmässiga begränsningar som arbetet med implementeringen av UCITS IV-direktivet ställer finns det dock ingen möjlighet att inom ramen för detta lagstiftningsarbete utreda frågan på ett tillfredsställande sätt. 14.9Hantering av stora kapitalflöden Regeringens bedömning: Det bör inte föreslås några bestämmelser om s.k. justerat fondandelsvärde. Utredningens förslag innebär att det införs en möjlighet för fondbolagen att arbeta med s.k. justerat fondandelsvärde. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser tillstyrker förslaget eller har ingen erinran mot det. menar att förslaget bör utredas ytterligare, och att det är lämpligt att avvakta den utredning som pågår angående möjligheten att ta ut avgifter inom PPM-systemet. redovisar betydande tveksamhet till behovet av att införa möjlighet till justerat fondandelsvärde, och är framför allt kritisk till vad man ser som betydande brister i den analys utredning presenterat. Även menar att analysen är otillräcklig, och att frågan också bör analyseras i ett stabilitetsperspektiv. menar att frågorna kräver en mer djupgående analys, och påpekar att de stora flöden som kan uppkomma i grunden är ett resultat av att stora såväl som små placerare bl.a. genom PPM-systemets utformning avsiktligt har getts möjlighet att kunna göra omplaceringar. Att detta kan leda till stora flöden är en naturlig konsekvens och inte primärt ett problem. Skälen för regeringens bedömning: I en undersökning avseende konkurrenssituationen på den svenska fondmarknaden har framkommit att ett betydande antal av fondbolagen utsätts för stora in- och utflöden av kapital i fonderna genererade av enskilda fondandelsägare och att sådana in- och utflöden riskerar att vara till men för kvarvarande andelsägare i fonderna. Mest framträdande är detta inom premiepensionssystemet, vilket också har beskrivits utförligt i en rapport från Pensionsmyndigheten.67 Enligt rapporten var det 1 200 000 pensionssparare som genomförde fondbyten inom premiepensionssystemet. uppskattar att det vid 67 2k kompletterande kanaler förslag till fortsatt inriktning, Dnr/ref: LED 2010-9. rapportens publicering fanns cirka 500 000 pensionssparare Prop. 2010/11:135 som hade valt förvaltningstjänster, innebärande att en förvaltare får full- makt att göra omplaceringar bland spararens fondplaceringar. Pen- sionsmyndigheten tillskriver volymtillväxten av antalet fondbyten inom premiepensionssystemet dessa förvaltningsbolag. Gemensamt för dessa bolags agerande är att de genomför samtidiga omplaceringar för ett stort antal kunder. genomfördes totalt 2 500 000 fondbyten varav beställdes av förvaltningsbolagen. uppgick fondbytena till 4 500 000 och av dessa beställdes 2 500 000 av förvaltningsbolagen.68 Problemet med ökande, samtidiga omplaceringar förekommer även inom andra system, t.ex. bland fonder med anknytning till tjänstepensionsförsäkringar.69 Vid inflöde av kapital i en fond, kan fondbolaget öka andelen likviditet i fonden i förhållande till det totala fondvärdet eller genomföra köp av värdepapper. Vid uttag av kapital ur en fond, kan fondbolaget effektuera detta genom att minska likviditeten i fonden, om tillräckliga medel finns, eller genom att sälja värdepapper. Då de flesta fonder utvärderas mot ett fullinvesterat jämförelseindex är fondförvaltare vanligtvis ovilliga att hålla likvida medel i fonden i någon betydande omfattning, om fondbestämmelserna skulle tillåta detta, varför såväl nyteckning som inlösen av andelar normalt medför att fonden behöver genomföra transaktioner på värdepappersmarknaden. Sådana transaktioner medför kostnader i form av t.ex. courtage och avgifter för avräkningsnotor. Dessa kostnader är i normala fall relativt små, men kan, t.ex. om fonden investerar på mindre likvida marknader eller på utvecklingsmarknader, uppgå till belopp som inte är försumbara. Utöver dessa kostnader kan en priseffekt uppstå på marknaden, s.k. market impact. Med detta avses att fondens köp eller försäljning påverkar marknadspriset. kan i viss utsträckning vidta åtgärder för att minska de negativa effekterna för fondspararna av stora flöden. Som nämnts kan en högre nivå av likviditet hållas i fonderna. Detta får dock en negativ inverkan på fondens avkastning. I viss utsträckning kan derivatinstrument användas för att skapa en exponering mot avsedd marknad för att kompensera för den minskade avkastningen.