prop · GY03159 · 2011-06-23 00:00:00 — Om villkoren för inresa i Schengenom- rådet uppfyllts får en person med en Schengenvisering röra sig fritt mel- lan Schengenstaterna under viseringens giltighetstid. Det finns även möjlighet att bevilja visering med begränsad territoriell giltighet, liksom visering som enbart ger rätt för en tredjelandsmedborgare att passera genom andra Schengenstaters territorium för att komma till den Scheng- enstat som beviljat tillståndet. Att bevilja visering som ger rätt till inresa i är ett beslut som innefattar myndighetsutövning. innehåller även bestämmelser om transportörers ansvar. Den transportör som ombesörjt luft-, sjö-, eller landtransport av en utlänning fram till Schengenområdets yttre gräns är skyldig att ombe- sörja återresan till det tredjeland där han eller hon påbörjat sin resa om inresa i Schengenstaten vägras. Transportören är också skyldig att vidta alla nödvändiga åtgärder för att försäkra sig om att en utlänning som transporteras luft- eller sjövägen innehar de dokument som krävs för Schengenstaterna har även förbundit sig att Prop. 2010/11:159 införa lämpliga sanktioner mot den som i vinstsyfte hjälper, eller försö- ker hjälpa, utlänningar att resa in till eller vistas på en Schengenstats territorium i strid med den statens utlänningslagstiftning. 4.3.3Det polisiära och rättsliga samarbetet Det polisiära och det rättsliga samarbetet är en del av de kompensatoriska åtgärder som ska motverka negativa konsekvenser av att rutinmässiga personkontroller vid de inre gränserna inte får förekomma mellan Schengenstaterna. Det polisiära samarbetet omfattar bistånd och informationsutbyte mel- lan Schengenstaternas polismyndigheter i syfte att förhindra och upp- täcka brottsliga handlingar. Även andra former av operativ samverkan mellan ländernas brottsbekämpande myndigheter regleras, t.ex. gräns- överskridande övervakning och gränsöverskridande förföljande. Vidare finns bestämmelser om ansvar och rättslig status för de poliser som deltar i sådan samverkan. Gränsöverskridande övervakning och förföljande kan innefatta att en utländsk tjänsteman fullgör myndighetsutövning på svenskt territorium. Det rättsliga samarbetet enligt omfattar bl.a. rättslig hjälp i brottmål, tillämpning av principen om ne bis in idem (dvs. att ingen får åtalas för något som han eller hon redan dömts för i en annan Schengenstat) samt utlämning och överförande av verkställighet av brottmålsdom. har i vissa delar ersatts av nyare rättsakter som innebär ett ännu närmare samarbete i fråga om rättslig hjälp. innehåller även bestämmelser om samarbete mot olaglig narkotikahantering. Schengenstaterna har därvid åtagit sig att vidta alla nödvändiga åtgärder för att förebygga och bekämpa olaglig handel med narkotika och narkotiska läkemedel samt att därutöver sär- skilt bevaka de platser som är kända för narkotikahandel för att minska spridningen av narkotiska preparat till nya missbrukargrupper. Staterna har vidare åtagit sig att, i enlighet med sin konstitution och nationella lagstiftning, tillåta s.k. kontrollerade leveranser på sina territorier, för- stärka sin kontroll över person- och varutrafiken vid de yttre gränserna i syfte att förhindra olaglig införsel av narkotika och narkotiska läkemedel samt att garantera att gällande lagstiftning medger beslag och förver- kande av tillgångar som härrör från illegal handel med narkotika. Schengenstaterna har också åtagit sig att anpassa sina regler om för- värv, innehav, handel och överlåtelse av skjutvapen och ammunition till konventionens bestämmelser i fråga om fysiska och juridiska personer. Det handlar bl.a. om bestämmelser om vilka vapen som ska klassificeras som förbjudna, tillståndspliktiga eller anmälningspliktiga och om kon- troll av vapeninnehav och vapenhandlare. Schengens informationssystem (SIS) är ett datasystem som fungerar som ett efterlysningshjälpmedel och, i viss mån, även som ett spaningshjälp- medel. I SIS kan varje Schengenstat lägga in uppgifter om efterlysta eller eftersökta personer, fordon eller föremål. Dessa uppgifter blir då till- gängliga för alla anslutna stater. Vidare kan det läggas in en begäran om åtgärder som ska vidtas om personen eller föremålet påträffas, t.ex. begäran om utlämning eller beslag. SIS innehåller också uppgifter som ska hindra tredjelandsmedborgare som är utvisade eller som utgör en säkerhetsrisk att komma in i Schengenområdet, den så kallade spärr- listan. SIS får användas av de myndigheter i Schengenstaterna som bekämpar brott, utför gränskontroller samt, gällande särskilda delar av systemet, myndigheter med ansvar för fordonsregistreringar och myndigheter som fattar beslut om viseringar och uppehållstillstånd för tredjelandsmed- borgare. Varje Schengenstat har en särskild enhet som ansvarar för han- teringen av SIS och den uppföljning som krävs i samband med att perso- ner och föremål som är registrerade i SIS påträffas. Varje stat ansvarar för att de uppgifter som dess myndigheter registre- rar i SIS är korrekta, aktuella och lagliga. Databehandlingen regleras av nationell lag i den stat som registrerar en uppgift. I varje Schengenstat finns en tillsynsmyndighet som kontrollerar att den nationella behand- lingen av uppgifter i SIS sker lagenligt. SIS regleras av . antogs inom EU ett rådsbeslut och två förordningar om inrättandet av en andra generation av SIS, benämnd SIS II. Rådets beslut /533/RIF av om inrättande, drift och användning av Schengens informationssystem (SIS II; EUT L 205, , Celex 32007D0533) ska ersätta de bestämmelser i som rör SIS när det gäller frågor inom det som tidigare benämndes tredje pelaren. och rådets förordning (EG) nr 1987/2006 av om inrättande, drift och användning av andra generationen av Schengens informationssystem (SIS II) ska ersätta de bestämmelser i som rör SIS när det gäller frågor inom det som tidigare benämndes första pelaren. och rådets förordning (EG) nr 1986/2006 av om till- träde till andra generationen av Schengens informationssystem (SIS II) för de enheter i medlemsstaterna som ansvarar för att utfärda registre- ringsbevis för fordon ska ersätta artikel 102 a i . Grunden för inrättandet av SIS II är att det nuvarande datasystemet an- ses vara tekniskt föråldrat och sakna den kapacitet som krävs med hänsyn till kommande behov. Rådsbeslutet och de båda förordningarna har ännu inte börjat tillämpas och det har inte heller fastställts när det ska ske. Regeringen föreslog i propositionen 2009/10:86 SIS II en andra gene- ration av Schengens informationssystem vissa lagändringar med an- ledning av rådsbeslutet och förordningarna. Lagändringarna har antagits av (bet. 2009/10:JuU20, rskr. 2009/10:233) och ska träda i kraft den dag regeringen bestämmer (SFS 2010:380). 5 associering till Prop. har ett nära samarbete med som bl.a. innebär att länderna har en gemensam valuta och gemensamma tullar mot omvärl- svarar också i stor utsträckning för officiella representation i andra stater. När ingick avtalet om associering till infördes därför en artikel i avtalet som gör det möjligt för att genom ett protokoll ansluta sig till att godtar och dess utveckling, med samma undantag och tillägg som . Protokollet består dels av själva protokollet med en ingress och anslutande artiklar, dels av en bi- Till protokollet finns även fogat gemensamma förklaringar av de I ingressen till anslutningsprotokollet hänvisas bl.a. till de nära banden mellan och som kommer till uttryck genom ett område utan kontroller vid de inre gränserna mellan de båda länderna. Det anges också att bör associeras till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av på motsvarande sätt som , och . Protokollet innebär bl.a. följande. ska ansluta sig till ömsesidiga rättigheter och skyldigheter mellan de avtalsslutande parterna (artikel 1). De Schengenbestämmelser som förtecknas i bilaga A och bilaga B till associationsavtal till (näm- ligen de Schengenbestämmelser som gällde när avtalet undertecknades) ska, i enlighet med de villkor som anges i bilagorna, genomföras och tillämpas i förhållande till . Vidare anges att de rättsakter som bilagts protokollet och som ersätter eller vidareutvecklar bestäm- melser i ska genomföras och tillämpas av Liechten- stein (de Schengenbestämmelser som tillkommit efter avtalets under- Slutligen anges att även ska vara bunden av framtida rättsakter som antas och som ändrar eller utvecklar Schengenre- gelverkets bestämmelser (artikel 2). Av bilaga A till associationsavtal till framgår i vilken utsträckning ska vara tillämplig I bilagans första del undantas vissa bestämmelser helt från tillämpningen (se nedan). I den andra delen redovisas de begräns- ningar som följer av de olika medlemsstaternas anslutningsfördrag till Den tredje delen innehåller en förteckning över beslut meddelade av den verkställande kommittén som har inrättats för att underlätta tillämpningen av . föras och tillämpas av . I bilaga B till associations- avtal till anges vilka rättsakter som vid avtalets undertecknande hade tillkommit som en utveckling av Schengenregel- En närmare redovisning och beskrivning av de rättsakter det här är fråga om lämnas i prop. 2005/06:194 om associering till (16f., 19f., 22f., 26, 31, 36 och 39). I bilagan till anslutningsprotokoll till Schengenregel- Prop. 2010/11:159 verket anges vilka rättsakter som efter associationsavtalets underteck- nande tillkommit och ersätter eller vidareutvecklar bestämmelser i och som ska genomföras och tillämpas i förhål- lande till . anslutningsprotokoll träder i kraft efter den dag då rådets generalsekreterare konstaterar att alla formaliteter är uppfyllda i fråga om det samtycke till att vara bunden av protokollet som uttrycks av parterna (artikel 9.1). Bestämmelserna i bilagorna A och B till associationsavtal till , bestämmelserna i bilagan till anslutningsprotokoll till , samt bestämmelser som utgör en utveckling av , ska börja tillämpas av som rådet beslutar med enhällighet av de rådsmedlemmar som företräder regeringarna i de medlemsstater som tillämpar alla de bestämmelser som anges ovan (artikel 10.1). Av bilaga B framgår att de instrument som upptas i den bilagan och som inte har trätt i kraft för alla medlemsstater vid den tid- punkt då bestämmelserna enligt protokollet ska börja gälla, ska tillämpas av först från och med den dag då det aktuella instrumentet är i kraft för samtliga medlemsstater (se artikel 2.1). Av protokollets hänvisning till bilaga A till associationsavtal till följer att det för , om landet associeras till , gäller undantag för samma artiklar i Schengen- konventionen som för (jfr prop. 2005/06:194 s. 17, 1819, 21, 31, 34, 35 och 37). Vidare följer av artikel 5.5 i protokollet att Liechten- stein medges rätt att inte genomföra en ny av EU beslutad rättsakt eller åtgärd på området för direkt beskattning som går ut på att Schengensta- terna inte längre ska kunna åberopa de villkor för att lämna rättslig hjälp i form av beslag och husrannsakan som anges i artikel 51 i Schengenkon- ventionen. Motsvarande begränsning finns i förhållande till i dess associeringsavtal till (prop. 2005/06:194 s. 27). Slutligen är till protokollet fogat förklaringar av vilka några på- verkar tillämpning av . Enligt en gemensam förklaring till artikel 23 om ömse- sidig rättslig hjälp i brottmål får begränsa en annan stats användning av personuppgifter i större utsträckning än vad konventionen annars tillåter. I en förklaring av om rättslig hjälp i brott- mål klargörs att avgöranden angående överträdelser av lagstiftningen på området för direkt beskattning, som utreds av myndigheter i Liechten- stein, inte för protokollets ikraftträdande kan överklagas till en domstol med behörighet i brottmål. Slutligen åtar sig i en förklaring att inte åberopa sina reservationer och förklaringar till den europeiska utlämningskonventionen av och den europeiska konventionen av om inbördes rättshjälp i brottmål i den utsträckning det skulle vara oförenligt med protokollet. Förklaringar med motsvarande innehåll gjordes av vid dess anslutning till (se prop. 2005/06:194 s. 27, 29, 31 Prop. 2010/11:159 och 32). 6Liechtensteins anslutning till Dublinförordningen Som framgår av avsnitt 4.3.2 är den centrala innebörden av Schengen- samarbetet att de inre gränserna får passeras överallt utan att någon in- och utresekontroll genomförs. En asylsökande som reser in i Schengen- området kan således röra sig inom detta område utan att passera någon in- eller utresekontroll. För att var och en som söker asyl i någon med- lemsstat ska få sin ansökan prövad av en enda medlemsstat, och vara garanterad att inte sändas från en medlemsstat till en annan utan att någon stat anser sig ha ansvar för prövningen, finns en reglering på EU- nivå om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som en medborgare i tredjeland har gett in i någon medlemsstat, den s.k. Dublinförordningen (EUT L 50, 25.2.2003, s. 1, Celex 32003R0343). Dublinförordningen har ersatt Dub- linkonventionen (konventionen rörande bestämmandet av den ansvariga staten för prövningen av en ansökan om asyl som fram- ställs i en av medlemsstaterna i de Europeiska gemenskaperna; EGT C 254, , s. 1). Den konventionen ersatte i sin tur Schengenkon- ventionens regler om asyl. I Dublinförordningen anges ett antal kriterier som ska användas för att avgöra vilken medlemsstat som ska ansvara för prövningen av en asylan- sökan. Huvudprincipen är att den stat där sökanden har familjeanknyt- ning, uppehållstillstånd eller visering, eller där sökanden först rest in, ska ansvara för prövningen av en asylansökan även om den har lämnats in i en annan stat. Dublinförordningens bestämmelser innebär normalt att den asylsökande ska överföras till den ansvariga staten utan att den sändande staten prövar hans eller hennes asylansökan i sak. Dublinförordningen är genom avtal med respektive land även tillämplig gentemot Schengensta- terna (EUT L 93, , s. 40 och EUT L 53, 27.2.2008, s. 5). Att Dublinförordningen tillämpas gentemot följer av ett avtal med (EUT L 66, , s. 38). För att möjliggöra en effektiv tillämpning av Dublinförordningen tas, i enlighet med rådets förordning om inrättande av Eurodac för jämförelse av fingeravtryck för en effektiv tillämpning av , den s.k. Eurodacförordningen (EGT L 316, 15.12.2000, s. 1. Celex 32000R2725), fingeravtryck på alla personer som söker asyl i ett land där Dublinförordningen är tillämplig. Eurodac erbjuder ett elek- troniskt system för att kontrollera om en person sökt asyl i annan med- lemsstat. I avtal om Dublinförordningen finns en artikel som gör det möjligt för att genom ett protokoll ansluta sig till avtal. anslutningsprotokoll till Dublinförordningen inne- bär att Dublinförordningen, Eurodacförordningen och förordningarna om tillämpningsföreskrifter till dessa förordningar ska genomföras av och tillämpas i landets förbindelser med EU:s medlems- Prop. 2010/11:159 stater och . 7 Behovet av författningsändringar Regeringens förslag: För att reglerna om Schengensamarbete i lagen om internationellt polisiärt samarbete ska kunna tillämpas även i för- hållande till ska en hänvisning till föras in i lagen. Det remitterade förslaget överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller inte haft någon in- vändning mot det. Skälen för regeringens förslag: Lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete ska enligt 1 § tillämpas på polisiärt samarbete mellan och andra medlemsstater i EU samt , och , i den mån i en internationell överenskommelse har gjort sådana åtaganden som avses i den lagen. I lagen regleras omfattningen av och formerna för delar av det polisiära samarbete som gett upphov till, exempelvis användandet av uppgifter från annan stat samt gränsöverskridande övervakning och förföljelse. Som en följd av anslutning till ska lagen tillämpas även i förhållande till . Därför föreslås att en hänvisning till införs. 7.2Internationell rättslig hjälp i brottmål Regeringens förslag: En ansökan från om rättslig hjälp i brottmål ska få göras direkt hos behörig åklagare eller domstol. Även om den gärning som ansökan avser inte motsvarar ett brott enligt svensk lag, ska husrannsakan få göras och egendom tas i beslag och överlämnas till om det för gärningen kan dömas till fängelse där. Det remitterade förslaget överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller inte haft någon in- vändning mot det. Skälen för regeringens förslag: Artikel 53 i som ersatts av artikel 6 om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan Europeiska unionens medlemsstater innehåller bestämmelser om att framställningar om rättslig hjälp i brottmål får skickas direkt mellan staternas myndigheter. I artikel 51 i Schengenkon- ventionen finns bestämmelser om beslag och husrannsakan. Direktkommunikation mellan rättsliga myndigheter Enligt 2 kap. 6 § lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål får andra EU-stater och , och översända framställningar om rättslig hjälp i brottmål direkt till behörig svensk åklagare eller domstol. För att det ska vara möjligt för åklagare och dom- stolar även i att göra sådana framställningar, vilket är en konsekvens av landets associering till , krävs en ändring av den bestämmelsen. Lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål bör därför ändras så att en ansökan om rättslig hjälp från Liech- tenstein får göras direkt hos behörig åklagare eller domstol i . Den möjlighet som protokollet ger svenska åklagare och domstolar till direktkontakt kräver inte någon lagändring; protokollet är en sådan inter- nationell överenskommelse som avses i 3 kap. 2 § andra stycket lagen om internationell rättslig hjälp i brottmål och som därigenom möjliggör bestämmelse om beslag och husrannsakan (arti- kel 51) har genomförts i svensk rätt genom 4 kap. 20 § lagen om interna- tionell rättslig hjälp i brottmål. Huvudregeln är att det krävs dubbel straffbarhet för beslag och husrannsakan (2 kap. 2 §). andra medlemsstater i EU samt , och får dock så- dana åtgärder företas även om det inte föreligger dubbel straffbarhet, förutsatt att det för gärningen kan dömas till fängelse i den andra staten (4 kap. 20 § första stycket). Även i ett ärende som i eller den andra staten handläggs i ett administrativt förfarande får, i den utsträckning har åtagit sig att samarbeta i sådana förfaranden (1 kap. 5 §), beslag och husrannsakan göras om den gärning ansökan avser motsvarar brott för vilket det enligt svensk eller den andra statens lag är föreskrivet fängelse eller mer (4 kap. 20 § andra stycket). Vid samarbete enligt Schengenre- gelverket gäller som ett ytterligare villkor att den administrativa myndig- hetens beslut i den andra staten kan överklagas till en domstol med behö- righet i brottmål. uppställer emellertid inte detta villkor i förhål- lande till stater som är medlemmar i eller deltar i Schengensamarbe- Det ska anmärkas att , i en förklaring till protokollet, har angett att man vid tiden för avtalets ikraftträdande inte medger över- klagande av administrativa myndigheters beslut rörande direkt beskatt- ning till en domstol med behörighet i brottmål. kommer genom sin anslutning att ingå och delta i Från en systematisk och praktisk utgångspunkt är det naturligt att gentemot tillämpa samma regler om hus- rannsakan och beslag som de som tillämpas gentemot övriga Schengen- Utgångspunkten här är att samma förutsättningar som gäller i ett nationellt förfarande också gäller när åtgärder företas på begäran av en Om det undantagsvis skulle krävas husrannsakan och beslag för utredning av en gärning som inte är straffbar i ger lagen en långtgående möjlighet att hjälpa till. Förutsättningen för sådan hjälp är att det i den andra staten är föreskrivet fängelse för gärningen. anses leva upp till de åtaganden som följer av det nu aktuella Prop. 2010/11:159 protokollet. En motsvarande bedömning gjordes med anledning av associering till (prop. 2005/06:194 s. 59). Genomförandet av protokollet kräver att samma förutsättningar ställs upp för samarbete med . Undantagen från kravet på dubbel straffbarhet vid beslag och husrannsakan på begäran av en EU-stat, , eller , föreslås därför utvidgas till att omfatta även . Regeringens förslag: En hänvisning till ska föras in i vissa bestämmelser i utlänningslagen och lagen om transitering av tredjelandsmedborgare. Det remitterade förslaget överensstämmer i allt väsentligt med rege- ringens. Förslaget innehåller dock inte någon bestämmelse om Liechten- steins anslutning till Dublinförordningen. Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller inte haft någon invänd- ning mot det. Skälen för regeringens förslag: Genom anslutnings- protokoll till får myndigheter i befo- genhet att utfärda viseringar i enlighet med artikel 10 i Schengenkonven- tionen. Det innebär att myndigheter i ges rätt att utfärda viseringar som har samma giltighet vad gäller rätten till inresa i som en visering som är utfärdad av en svensk myndighet. Bestämmelsen bör genomföras i svensk rätt genom ett tillägg i 1 kap. 4 § utlänningsla- gen (2005:716). Enligt bilaga B till associationsavtal till ska efter anslutningen tillämpa rådets direktiv /40/EG om ömsesidigt erkännande av beslut om avvisning eller utvisning av medborgare i tredjeland. Som en följd av det direktivet finns i 8 kap. 1 § utlänningslagen en grund för avvisning som gör det möjligt att verkställa ett beslut om avvisning eller utvisning meddelat av en annan medlems- stat i EU eller av , eller . Vidare finns med anled- ning av direktivet en bestämmelse i 7 kap. 6 § utlänningslagen som inne- bär att beslut om avvisning och utvisning som fattas i en medlemsstat i EU eller i , eller och som grundar sig på hot mot den allmänna ordningen eller inre säkerheten, får läggas till grund för be- slut om återkallelse av ett svenskt uppehållstillstånd. Beslut om avvis- ning eller utvisning meddelade i en medlemsstat i EU eller i , eller kan alltså, i fall som avses i paragrafen, tillmätas betydelse i . anslutning till kräver att dessa bestämmelser även gäller i förhållande till . En hänvisning till bör således göras i berörda paragrafer i utlänningslagen. Genom anslutningsprotokoll till Dublinförordningen blir Dublinförordningen tillämplig även gentemot (se av- snitt 6). Detta bör föranleda ett tillägg i 5 kap. 1 c § utlänningslagen, så att det i utlänningslagen upplyses om att även omfattas av Prop. 2010/11:159 det regelverket. Rådets direktiv /90/EG om definition av hjälp till olaglig inresa, transitering och vistelse innehåller bestämmelser om vilka typer av hjälp vid olovlig inresa i eller passage genom en medlemsstat som ska vara förbjudna och belagda med påföljd enligt den nationella lagstiftningen. Rådets rambeslut /946/RIF om förstärkning av den straffrättsliga ramen för att förhindra hjälp till olaglig inresa, transitering och vistelse syftar till att skapa gemensamma minimiregler i medlemsstaterna när det gäller straffrättsliga påföljder och andra former av åtgärder som ska kunna vidtas vid överträdelser av det regelverk som finns angivet i di- rektiv 2002/90/EG. Direktivet och rambeslutet har lett till ändringar i bl.a. 20 kap. 7 och 8 §§ utlänningslagen. Bestämmelserna bör ändras så att det även blir straffbart att uppsåtligen hjälpa en utlänning att olovligen komma in i, passera genom eller uppehålla sig i . Rådets direktiv /110/EG om bistånd vid transitering i samband med återsändande med flyg har genomförts i svensk rätt genom lagen (2005:754) om transitering av tredjelandsmedborgare. Direktivet syftar till att underlätta transitering av tredjelandsmedborgare som ska återsän- das till hemlandet via en flygplats i en annan medlemsstat än den som har fattat beslutet om avvisning. ska enligt bilaga B i associationsavtal tillämpa och genomföra direktivet. Detta bör föranleda tillägg i 1 och 9 §§ lagen om transitering av tredjelandsmedborgare så att även omfattas av bestämmelserna.