prop · GY03124 · 2011-04-06 00:00:00 — Den behöriga myndigheten får fastställa, i enlighet med nationell lagstiftning, vilken metod som ska användas. Skyddskraven vid betaltjänstverksamhet ska vara desamma som för betalningsinstitut (artikel 7.3). Av artikel 9 framgår att medlemsstaterna helt eller delvis får avstå från, eller tillåta sina behöriga myndigheter att avstå från, att tillämpa villkor avseende tillstånd, tillsyn, startkapital, kapitalbas och skyddskrav om (i) den sammanlagda affärsverksamheten genererar ett genomsnittligt belopp av utestående elektroniska pengar som inte överstiger den gräns som medlemsstaten fastställt (men under inga omständigheter överstiger ) och (ii) ingen av de fysiska personer som är ansvariga för ledningen eller driften av affärsverksamheten har dömts för brott som rör penningtvätt eller finansiering av terrorism eller annan ekonomisk brottslighet. Av en hänvisning till betaltjänstdirektivet följer dock att en behörig myndighet ska utses även för dessa organ samt att tystnadsplikt och rätt till domstolsprövning ska gälla även för dem. För dessa undantagsfall får medlemsstaterna också föreskriva att undantagen ska vara beroende av ett ytterligare krav på ett högsta belopp som kan lagras i de betalningsinstrument eller på det betalkonto tillhörande kunden där de elektroniska pengarna lagras. 4.4Utgivning och inlösen av elektroniska pengar Medlemsstaterna ska förbjuda andra fysiska och juridiska personer än ut- givare av elektroniska pengar att ge ut elektroniska pengar (artikel 10). Utgivare ska vidare ge ut elektroniska pengar till det nominella beloppet, mot erhållande av medel (artikel 11.1), medan innehavare av elektroniska pengar ska kunna lösa in de elektroniska pengarna till det nominella beloppet (artikel 11.2). En begäran om inlösen ska kunna avse en del av eller hela penningvärdet av de elektroniska pengarna. Avgift för inlösen får tas ut endast under vissa förutsättningar (artikel 11.4). Avgiften ska ha angetts i avtalet med innehavaren och får tas ut endast om begäran sker innan avtalet upphört, om innehavaren avslutat ett tidsbestämt avtal eller om begäran sker tidigast efter att avtalet upphörde. I artikel 12 klargörs att det ska vara förbjudet att ta ut ränta eller andra förmåner som är knutna till den period under vilken innehavaren av elek- troniska pengar innehar de elektroniska pengarna. 4.5Förfaranden för klagomål och tvistlösning utanför domstol Enligt direktivets artikel 13 ska betaltjänstdirektivets regler om förfaranden för klagomål och tvistlösning utanför domstol vara tillämpliga för utgivare av elektroniska pengar med avseende på de skyldigheter som följer av betaltjänstdirektivets avdelning IV om rättigheter och skyldigheter med avseende på tillhandahållande och användning av betaltjänster. Direktivet ska vara infört i nationell rätt . Direktivets artikel 18 innehåller dock övergångsbestämmelser som främst berör de som redan bedriver sådan verksamhet som omfattas av direktivets regler. Övergångsbestämmelserna medger att viss verksamhet kan drivas vidare även efter utan att tillstånd enligt det nya regelverket erhållits. Detta gäller dock endast . En målsättning med betaltjänstdirektivet är en väl fungerande inre marknad för betaltjänster (skäl 1). Det ska åstadkommas genom en mo- dern och konsekvent rättslig ram för betaltjänster, som är neutral och garanterar lika regler för samtliga betalningssystem (skäl 4), så att konsu- menternas valfrihet kan upprätthållas och att deras kostnader för betal- tjänster kan minska. Genom direktivet ska bestämmelser ges om krav på klara villkor för betaltjänster samt om betaltjänstanvändares och betal- tjänstleverantörers respektive rättigheter och skyldigheter när betal- Där fastställs vidare bestämmelser för hur medlemsstaterna ska skilja mellan sex kategorier av betaltjänst- leverantörer, bl.a. mellan pengar respektive betalningsinstitut och kreditinstitut (artikel 1). Direktivet innehåller bestämmelser om betaltjänstleverantörer (artikel 529), om villkor för och information om betaltjänster (artikel 3050) och om rättigheter och skyldigheter med avseende på tillhandahållande och användning av betaltjänster (artikel 5183). direktivet regler om genomförandeåtgärder och betalningskommitté samt slutbestämmelser (artikel 8496). Direktivets bestämmelser är avsedda att tillämpas på i princip alla betaltjänster som tillhandahålls inom gemenskapen (artikel 2), även på betaltjänster som institut för elektroniska pengar tillhandahåller. Beträffande reglerna om auktorisa- tion som betalningsinstitut och tillsyn över sådan verksamhet följer av artikel 3 i det nya e-penningsdirektivet att artiklarna 5 och 1015, artikel 17.7 och artiklarna i betaltjänstdirektivet i tillämpliga delar ska gälla också för pengar. pengar, enligt definitionen i artikel 2 i e-penningdirektivet, ges ut i syfte att genomföra betalningstransaktioner är betaltjänstdirektivets regler tillämpliga på transaktioner med elektroniska pengar. bestämmelserna i 4 och 5 kap. lagen (2010:751) om betaltjänster är tillämpliga också på betalningstransaktioner där elektroniska pengar De regler som ges om rättigheter och skyldigheter med avseende på tillhandahållande och användning av betaltjänster samt de definitioner som ges i betaltjänstdirektivet blir av betydelse även för civilrättsliga frågor om elektroniska pengars karaktär och betalningar med sådana Av direktivet följer att bestämmelserna är tvingande till en konsu- ments förmån (artikel 51). De regler som har införts i svensk rätt till följd betaltjänstdirektivet går mycket långt i detaljrikedom. emellertid i allt väsentligt en följd av anpassningen till de i sin tur mycket Prop. 2010/11:124 detaljerade bestämmelserna i det bakomliggande betaltjänstdirektivet. De bestämmelser som aktualiseras i anknytning till elektroniska pengar redovisas närmare i anslutning till berörda rättsfrågor. Hänvisningar ges även i betaltjänstdirektivet till och rådets direktiv /48/EG av om rätten att starta och driva verksam- het i kreditinstitut (kreditinstitutsdirektivet). 6 Genomförande av det nya e-penningdirektivet Ett EU-direktiv är bindande för medlemsstaterna med avseende på det resultat som ska uppnås men överlåter åt medlemsstaterna att bestämma form och tillvägagångssätt för genomförandet (artikel 288 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt). Detta innebär att medlemsstaterna inte är bundna av t.ex. ett direktivs terminologi och systematik. Avgöran- de är att nationell rätt uppnår det resultat i sak som direktivet eftersträvar. Det nya e-penningdirektivet söker, med vissa angivna undantag, åstad- komma en fullständig harmonisering av det område som regleras (artikel 16.1). Detsamma gäller för betaltjänstdirektivet, där det anges att medlemsstaterna inte i den mån direktivet innehåller harmoniserade bestämmelser får behålla eller införa andra bestämmelser (artikel 86). En utgångspunkt vid genomförandet av det nya e-penningdirektivet är också att nya regler för pengar ska utgå från de regler som gäller för betalningsinstitut när det är lämpligt eftersom det finns likheter mellan de två institutsformerna. Det nya e-penningdirektivet innehåller liksom det gamla främst ett näringsrättsligt regelverk, dvs. regler om villkor för att starta och driva pengar och för tillsyn av sådan verksamhet. Vissa regler som rör civilrättsliga frågor finns emellertid i e-penningdirektiven, t.ex. om inlösen av elektroniska pengar. Till detta kommer betaltjänstdirektivets reglering av såväl näringsrättsliga som civilrättsliga frågor i de delar dessa regler är tillämpliga även på elektroniska pengar. Bestämmelserna i dessa direktiv är utformade närmast som modellregler som medlemsstaterna kan ta in i sin nationella rätt. ges emellertid en viss frihet att anpassa såväl terminologi och systematik som lagtekniska lösningar till befintlig nationell lagstiftning. En utgångspunkt bör vara att en sådan anpassning ska ske så långt det är möjligt och lämpligt. Genomgående bör en enkel och klar svensk lag- stiftning eftersträvas. måste emellertid de elektroniska pengarnas särskilda karaktär beaktas från såväl näringsrättsliga som civil- rättsliga utgångspunkter. Vid genomförandet bör regleringen dessutom ansluta till gemensamma tolkningar av medlemsstaterna vid det samråd som äger rum om införandet av de nya direktiven. De civilrättsliga frågorna rörande betalningar genomlystes vid in- Prop. 2010/11:124 förandet av det gamla e-penningdirektivet1 och regeringen gav i lag- motiven uttryck för sin syn på vilken typ av civilrättslig fordran som avses med elektroniska pengar och vilka civilrättsliga regler som blir tillämpliga vid betalningar med elektroniska pengar.2 Frågan är om regleringen i betaltjänstdirektivet av betaltjänstanvändares rättigheter och skyldigheter nödvändiggör ett annat synsätt. 6.2En ny lag om elektroniska pengar Regeringens förslag: Det nya e-penningdirektivets bestämmelser genomförs i huvudsak i en ny lag om elektroniska pengar. Lagen (2002:149) om utgivning av elektroniska pengar upphävs. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: , , och anser att det bör övervägas om e-penningdirektivets bestämmelser kan införas som en del av betaltjänstlagen. Advokatfirman anför att det bör vidtas lagstiftningsåtgärder för att samla den finansiella lagstiftningen i en samlad finansmarknadslagstiftning. Skälen för regeringens förslag: Det gamla e-penningdirektivet har införts genom lagen (2002:149) om utgivning av elektroniska pengar (e-penninglag). har inte meddelat något tillstånd enligt den lagen. Undantag från lagens bestämmelser har emellertid medgetts.3 Regleringen i betaltjänstdirektivet har införts genom lagen (2010:751) om betaltjänster. I betaltjänstdirektivet hänvisas till elektroniska pengar och pengar enligt det gamla e-penningdirektivet. Av artikel 21 i det nya e-penningdirektivet följer emellertid att dessa hän- visningar ska anses som hänvisningar till det nya e-penningdirektivet ett direktiv som skiljer sig från det gamla huvudsakligen genom en ny definition av elektroniska pengar, mildrade kapitalkrav, utökade möjlig- heter att bedriva parallell verksamhet och ett stärkt konsumentskydd. Avsikten har varit att modernisera regleringen för att undanröja vissa svagheter som anses ha lett till att marknaden för elektroniska pengar inte utvecklats som förväntat. De ändrade reglerna och skälen bakom an- passningarna redovisas nedan i anknytning till respektive område. Genom det nya e-penningdirektivet har ändringar gjorts i reglerna om pengar som regler om betaltjänst- leverantörers rättigheter och skyldigheter har införts genom betaltjänstdirektivet och betaltjänstlagen. Till betaltjänstleverantörerna hör bl.a. pengar. 1Se Utredningen om elektroniska pengars slutbetänkande (SOU 1998:122) E-pengar civilrättsliga frågor m.m. 2001/02:85 s. 59 f. 3Sådana undantag gäller för , och . regelverk är komplexa och det har krävts en omfattande detaljreglering Prop. 2010/11:124 vid införandet av betaltjänstdirektivet i svensk rätt. Till detta kommer att e-penninglag i praktiken tillämpats endast på som medgetts undantag från lagens bestämmelser. Under sådana förhållanden framstår närmare analyser av hur det gamla e- penningdirektivet förhåller sig till det nya, i syfte att införa direktivet genom ändringar e-penninglag, som omständliga och utan motsvarande nytta för berörda aktörer. Det föreslås i stället att det nya e- penningdirektivet införs genom en ny lag om elektroniska pengar och att lagen (2002:149) om utgivning av elektroniska pengar upphävs. Skulle genomförandet av det nya e-penningdirektivet dessutom förutsätta ändrade regler om betalningar med elektroniska pengar eller annars anpassningar av regler om rättigheter och skyldigheter vid betalningar bör dessa dock genomföras i betaltjänstlagen, inte som en del av regleringen i en ny lag om elektroniska pengar. Några remissinstanser anser att det bör övervägas om e- penningdirektivets bestämmelser i sin helhet bör införas som en del av betaltjänstlagen. Enligt regeringens bedömning framstår det dock som mer lämpligt att bevara den nuvarande lagstiftningsstrukturen, där utgivning av elektroniska pengar regleras i en separat lag, eftersom detta innebär en tydligare rörelsereglering. I detta sammanhang kan framhållas att de rörelseregler för pengar som infördes när det gamla e-penningdirektivet genomfördes i svensk rätt samlades i en lag om utgivning av elektroniska pengar. Det framstår som konsekvent att även de bestämmelser som föreslås ersätta e-penninglag samlas i en särskild lag. På så sätt klargörs också på ett tydligt sätt att elektroniska pengar och pengar skiljer sig från andra betalningsmedel och betalningsinstitut även om regleringen i viss omfattning är gemensam. En sådan utformning av lagstiftningen motsvarar även systematiken på unionsnivå, där tillhandahållande av betaltjänster och utgivning av elektroniska pengar regleras i olika direktiv. I promemorians förslag genomförs e-penningdirektivets bestämmelser i stor utsträckning genom att hänvisning sker till bestämmelser i lagen om betaltjänster. En sådan hänvisningsteknik används även i e- penningdirektivet, där det i artikel 3.1 anges att ett stort antal artiklar i betaltjänstdirektivet ska gälla i tillämpliga delar för pengar. Vid genomförandet av e-penningdirektivet i svensk rätt framstår det dock som lämpligare att i en ny lag om elektroniska pengar ta in materiella bestämmelser om verksamhet med utgivning av elektroniska pengar, i stället för att hänvisa till andra författningar. Detta gör regleringen mer lättillgänglig och överskådlig. Advokatfirman har anfört att reglerna avseende utgivning av elektroniska pengar tillsammans med annan finansiell reglering bör samlas i en sammanhållen finansmarknadslagstiftning. Liknande synpunkter har tidigare framförts i andra lagstiftningsärenden av (se prop. 2006/07:5 och prop. 2009/10:220). En genomgripande reform av den art som advokatfirman förespråkar skulle dock vara mycket resurskrävande och det finns inte utrymme för att inom ramen för detta lagstiftningsärende närmare överväga frågan. Regeringens förslag: Den nya lagen om elektroniska pengar ska vara tillämplig vid all utgivning av elektroniska pengar. I den nya lagen tas det också in bestämmelser om rätt att starta och driva affärsverksamhet i pengar samt om tillsyn av Undantag från tillämpningsområdet införs i enlighet med direktivets bestämmelser. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: , , och anmärker att den föreslagna lagen har nära samband med betaltjänstlagen och ställer frågan huruvida den lagen är tillämplig på Teleoperatörsföretagens verksamhet. Skälen för regeringens förslag: Det nya e-penningdirektivet innehåller regler om dels utgivning och inlösen m.m. av elektroniska pengar, dels villkor för att starta och driva pengar och för tillsyn över sådan verksamhet. Reglerna om utgivning och inlösen m.m. är i princip tillämpliga vid all utgivning av elektroniska pengar, oberoende av om det är ett pengar som ger ut dem eller inte. I svensk rätt har utöver pengar banker och kreditmarknadsföretag enligt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse rätt att tillhandahålla betalningsmedel, vilket innefattar utgivning av elektroniska pengar. direktivet är att all utgivning av elektroniska pengar ska ske under En ny lag bör därför innefatta även bankers och kreditmarknadsföretags utgivning av elektroniska pengar. noteras att även postgiroinstituts, centralbankers och andra myndigheters utgivning av elektroniska pengar kan omfattas av direktivets regler. Sådan utgivning förekommer inte . Direktivets regler rörande tillstånd och tillsyn samt rörelseregler gäller endast för utgivare som inte är tillståndspliktiga enligt andra bestäm- Exempelvis behöver kreditinstitut inte beviljas tillstånd enligt det Kreditinstitutsdirektivet anger redan tillstånds- krav för banker och kreditmarknadsföretag och tillståndsplikt gäller för dem enligt lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. En ny lag om elektroniska pengar bör i enlighet med det nya e- penningdirektivet innehålla bestämmelser om rätt att starta och driva affärsverksamhet i pengar samt tillsyn av sådan Lagens tillämpningsområde blir delvis avhängigt av defini- tionen av elektroniska pengar. Direktivets tillämpningsområde begränsas genom att bestämmelserna inte ska tillämpas på penningvärden som lagras på instrument som om- fattas av undantag enligt artikel 3 k i betaltjänstdirektivet eller som an- vänds för att göra betalningstransaktioner som omfattas av undantag enligt artikel 3 l i betaltjänstdirektivet. Dessa undantag avser dels penningvärden som lagras på instrument som enbart kan utnyttjas inom ett begränsat nätverk av leverantörer, hos en leverantör i dennes säljställe eller ifråga om ett begränsat varu- eller tjänsteutbud, dels penningvärden som används för köp av digitala varor eller tjänster, då varans eller tjänst- ens själva karaktär innebär att operatören tillför ett inneboende värde och Prop. 2010/11:124 varan eller tjänsten endast kan användas med hjälp av digital utrustning. Motsvarande undantag bör föras in i den nya lagen. I lagen om betaltjänster har emellertid endast det förstnämnda undantaget införts. Det andra undantaget har ansetts vara överflödigt i betaltjänstlagen eftersom betaltjänstdirektivet enligt artikel 2 är tillämpligt endast på betaltjänster och de tjänster som undantas i artikel 3 l inte är att bedöma som betaltjänster (prop. 2009/10:220 s. 119). E-penningdirektivet gäller emellertid verksamhet för utgivning av elektroniska pengar och affärsverksamhet i pengar. Det undantag som föreskrivs i artikel 1.5 i det nya e- penningdirektivet och som hänvisar till artikel 3 l betaltjänstdirektivet anges emellertid avse penningvärde som används för att göra betal- ningstransaktioner som omfattas av undantag enligt 3 l i direktiv /64/EG. Definitionen av betalningstransaktion innefattar inte någon begränsning till affärsverksamheter i form av betaltjänster och elektroniska pengar begränsas inte till penningvärden som används för betaltjänster. Det bör därför, i den föreslagna lagen om elektroniska pengar, införas ett särskilt undantag för penningvärden som används för köp av digitala varor eller tjänster, då varans eller tjänstens själva karaktär innebär att operatören tillför ett inneboende värde och varan eller tjänsten endast kan användas med hjälp av digital utrustning (se 1 kap. 1 § lagen om elektroniska pengar). Såvitt avser omfattningen av undantaget kan de uttalanden som görs i förarbetena till betaltjänstlagen ge vägledning vid bedömningen (se prop. 2009/10:220 s. 118 och 119). Den närmare omfattningen av undantaget får fastslås i rättstillämpningen. Olika typer av elektroniska pengar Regeringens bedömning: Elektroniska pengar bör kunna lagras inte bara på en betalningsanordning som tillhör innehavaren av de De bör kunna också fjärrlagras på en server och hanteras av innehavaren via ett specifikt konto för elektroniska Olika transaktionsmönster bör kunna förekomma. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens Remissinstanserna: och Advokatfirman anför att gränsen mellan tillgodohavanden på konto och elektroniska pengar är otydlig i direktivet och i promemorians förslag. Skälen för regeringens bedömning: I delbetänkandet E-pengar näringsrättsliga frågor (SOU 1998:14) har utredningen om elektroniska pengar redovisat olika typer av elektroniska pengar. har byggt på såväl övergripande och principiella indelningar som mera detaljbetonade skillnader mellan olika system, vilka klassificerats från tekniska, finansiella och juridiska utgångspunkter (s. 35 ff.). betonade indelningar har gjorts i konto- eller kontantbaserade system, anonyma eller spårbara transaktioner, system som är öppna respektive slutna, transfererbara och icke transfererbara värdeenheter, små eller stora transaktioner, kort eller nätbaserade rutiner och on-line- eller off- Prop. 2010/11:124 linetransaktioner samt skillnader utifrån avveckling, ränta, float, han- tering av valutor, återbetalning och val av kryptografisk teknik. Skillnader i detaljer synes inte ha blivit av nämnvärd betydelse för den Däremot har skillnader mellan medel på indivi- dualiserade konton respektive medel i form digitala värdeenheter ansetts vara av central betydelse. Med medel på individualiserat konto synes ha menats detsamma som med kontotillgodohavande i betaltjänst- direktivets definition av medel. Med medel menas sedlar och mynt, kontotillgodohavanden samt elektroniska pengar enligt definitionen i artikel 1.3 b i direktiv /46/EG. Utredningen om elektroniska pengar förklarade att medel som finns hos en innehavare brukar beskrivas med användning av metaforer som elektronisk börs och elektronisk plånbok och att dessa beskrivningar vanligtvis tar sikte på vissa hårdvaror, t.ex. ett kort eller en hårddisk där innehavaren förvarar de symboler digitala värdeenheter som bär betalkraften. Med värdeenhet menas här digital representation av medel, oberoende av teknisk lösning, förutsatt att värdeenheterna inte är knutna till ett individualiserat konto, utan finns på annat sätt som digitala symboler för betalkraft hos betalare, betalningsmottagare och finansiella institut (SOU 1998:14 s. 36 f.). Vid beskrivningen av hur kontoliknande registreringar används noterade om elektroniska pengar att sådana kan förekomma även i anknytning till sedelliknande instrument. I regeringens proposition 2001/02:85 Utgivning av elektroniska pengar (s. 33 ff.) redovisades motsvarande indelningar som det beträffande nätpengar konstaterades att begreppet elektroniska pengar ofta används i en vid mening där både digitala värdeenheter och medel på individualiserade konton kan innefattas (s. 37 och 39). Bland de problem som noterades i Europeiska kommissionens konse- kvensanalys rörande det gamla e-penningdirektivet4 lyftes särskilt fram att definitionen av elektroniska pengar blivit otydlig och begränsad till en form av elektroniska pengar, s.k. kortbaserade elektroniska pengar. Enligt konsekvensanalysen är det tveksamt om serverbaserade elek- troniska pengar innefattas (se vidare avsnitt 7.3). Enligt det nya e-penningdirektivet (skäl 8) kan elektroniska pengar vara lagrade såväl i en betalningsanordning tillhörande innehavaren av elektroniska pengar som fjärrlagrade på en server och hanteras av innehavaren via ett specifikt konto för elektroniska pengar. Det nya direktivets definition av elektroniska pengar innefattar alltså digitala värdeenheter som fjärrlagras på en server. Därmed uppkommer frågan om även kontobaserade transaktionsmönster (jfr överlåtelser av enkla fordringar) kan förenas med det som enligt direktivet är att anse som elektroniska pengar. Att kontobaserade transaktionsmönster inte ansetts kunna förenas med elektroniska pengar framgår av motiven till e-penninglag (prop. 2001/02:85 s. 59 f.). Av det nya e-penningdirektivet framgår inte vilka transaktionsmönster som kan förenas med elektroniska pengar. och Advokatfirman har anfört att gränsen mellan tillgodohavanden på 4 COM(2008)627, SEC(2008)2572. konto och elektroniska pengar är otydlig i direktivet och i promemorians Prop. 2010/11:124 förslag. Frågan om avgränsningen mellan kontotillgodohavanden och elektroniska pengar behandlas i avsnitt 7 nedan. Regeringens förslag: Definitioner ges i lagen av elektroniska pengar, pengar och utgivare av elektroniska pengar som materiellt överensstämmer med det nya e-penningdirektivets Institut som undantas från tillståndsplikt betecknas Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens universitet anser att definitionen av utgivare av elektroniska pengar bör omfatta bl.a. den som är undantagen från tillståndsplikt, men enbart om denne ger ut elektroniska pengar. Skälen för regeringens förslag: Eftersom olika regler om tillstånd och tillsyn gäller för pengar och betal- ningsinstitut och den senare typen av finansiella institut inte får ge ut