prop · GY03143 · 2011-05-17 00:00:00 — Beträffande 22 § ifrågasätter Kammarrätten i om förslaget ger tillsynsmyndigheten eller domstol någon egentlig ledning för bedöm- ningen av om flygplatsens ledningsenhet har haft fog för ett beslut om flygplatsavgifter, och ifrågasätter också om förslaget i denna del tillgodoser det krav på transparens som återfinns i direktivet. Kammar- rätten påpekar också att av den föreslagna lydelsen av 23 § får även Transportstyrelsens tillsvidarebeslut enligt 20 § samt beslut om förläng- ning enligt 21 § överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Även Transportstyrelsen och pekar på behovet av en justering av 19 §. Transportstyrelsen önskar att det klart framgår av lagen eller dess förarbeten att kompletterande uppgifter som tas in av myndigheten i ett hänskjutet ärende får läggas till grund för myndighetens beslut. SAS anser att bestämmelserna måste skrivas om så att Transport- styrelsen får både mandat och plikt att godkänna samtliga former av avgiftsförändringar. Skälen för regeringens förslag: Medlemsstaterna ska enligt artikel 11.1 i flygplatsavgiftsdirektivet utse eller inrätta en oberoende tillsyns- myndighet för att säkerställa en korrekt tillämpning av de åtgärder som vidtas i enlighet med flygplatsavgiftsdirektivet, och för att åtminstone fullgöra de skyldigheter som följer av artikel 6. Ett villkor för denna tillsynsmyndighet är att den uppfyller kraven på icke-diskriminering som återfinns i artikel 3. Regeringen finner det lämpligt att Transportstyrelsen utses för svenskt vidkommande och föreslår det. Det öppnas en möjlighet för den oberoende tillsynsmyndigheten att delegera sina uppgifter till annan oberoende myndighet under vissa omständigheter enligt artikel 11.2. Denna möjlighet bör inte utnyttja. Behöver Transportstyrelsen extern hjälp i något fall får man naturligtvis tillkalla sådan, men åtgärderna bör vidtas i myndighetens eget namn. Artikel 11.3 ställer upp krav på medlemsstaterna att garantera att den oberoende tillsynsmyndigheten verkligen är det. Medlemsstaterna ska också se till att denna tillsynsmyndighet utövar sina befogenheter på ett opartiskt och öppet sätt. Transportstyrelsen har inga egenintressen i svenska flygplatser eller några flygföretag, och uppfyller därför kraven på oberoende. Redan av regeringsformen följer att en svensk myndighet ska utöva sina befogenheter på ett opartiskt sätt. Det finns en enkel informationsskyldighet i artikel 11.4 som ålägger medlemsstaten att lämna viss information till kommissionen. Denna fråga behöver inte genomföras i någon lagstiftning, utan tillgodoses enklast genom att regeringen lämnar den begärda informationen. Det öppnas en möjlighet för medlemsstaterna att inrätta en finansie- ringsmekanism för den oberoende tillsynsmyndigheten i artikel 11.5. Regeringen har uttalat Transportstyrelsens övriga verksamhet i form av bl.a. regelgivning, stabsuppgifter, prövning av beslut som fattats av annan myndighet och prövning av tvist i avtalsliknande situationer bör inte finansieras med avgifter, prop. 2010/11:30 Avgifter i Transport- styrelsens verksamhet, s. 49. Därför föreslås inte någon åtgärd med anledning av artikel 11.5. När det gäller hänskjutna tvister mellan flygplatsanvändarna och flyg- platsens ledningsenhet åläggs medlemsstaterna att vidta ett antal åtgärder enligt artikel 11.6. Det gäller att fastställa ett förfarande för att lösa sådana tvister, på vilka villkor en tvist får föreläggas den oberoende tillsynsmyndig- heten, som särskilt ska avvisa klagomål som den inte anser vara veder- börligen motiverade eller tillräckligt dokumenterade, samt de kriterier mot vars bakgrund tvisterna ska bedömas för att man ska nå en lösning. Samtliga dessa förfaranden, villkor och kriterier ska vara icke- diskriminerande, objektiva och redovisas på ett öppet sätt. Den första strecksatsen ovan bör genomföras genom att parterna ska kunna hänskjuta en tvist till Transportstyrelsen. För att motverka ett okynnesprocessande för att söka åstadkomma ett senareläggande av ikraftträdandet av ny avgifter bör frågan hänskjutas räknat från den dag då beslutet om de nya avgifterna offentliggjordes. Av samma hänsyn bör den som hänskjuter frågan ange sina yrkanden och de bevis och andra handlingar som man vill åberopa. I lagrådsremissen föreslogs också en bestämmelse om att en hänskjutande part inte skulle få åberopa andra omständigheter till stöd för sina yrkanden efter utgången av den tid inom vilken det finns möjlighet att hänskjuta en tvist om beslutet, se 19 § i lagrådsremissens lagförslag. Lagrådet har föreslagit att den paragrafen utgår. Regeringen följer Lagrådets förslag i denna proposition. För att genomföra den tredje strecksatsen föreslås att det i en särskild paragraf anges ett antal punkter som särskilt ska beaktas vid prövningen. Dessa bör då väljas så att de kan bidra till en effektiv tillämpning av flygplatsavgiftsdirektivets regelverk och motverka förhalningar, okynnesklagomål m.m. Som exempel på vad som särskilt ska beaktas vid prövningen kan nämnas att man inte har iakttagit reglerna om samråd på ett godtagbart sätt, hur flygplatsens ledningsenhet har lämnat föreskriven information enligt 9 § förslaget till ny lag, eller hur flygplatsanvändarna själva har fullgjort sin informationsplikt enligt 10 § förslaget till ny lag, om en höjning av avgifterna väsentligt avviker från utvecklingen av konsumentprisindex eller liknande kan det finnas skäl att inta en mera kritisk hållning till de nya avgifterna, om flygplatsens ledningsenhet, som själv får välja hur man offentlig- gör sina nya avgifter, har gjort det på ett dunkelt eller svåråtkomligt sätt ska detta vara en allvarlig nackdel för ledningsenheten. Det låter sig knappast göras att i lag närmare reglera hur och vad som ska beaktas vid en överprövning. Regeringen finner inte att det föreligger något behov av en kompletterande bestämmelse av det slag som återfinns i10 kap. 12 § kommunallagen. Bestämmelser om Transportstyrelsens prövning finns i 1822 §§ förslaget till ny lag. Regeringen har följt Lagrådets förslag till utformning av 20 §. Transportstyrelsens beslut föreslås kunna överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Bestämmelser om överprövningen och om att ett överklagat beslut ska gälla oavsett överklagandet, om inte annat har bestämts återfinns i 23 och 24 §§ förslaget till ny lag. Kammar- rätten har påpekat att förslaget till lagtext tillåter att man kan överklaga även interimistiska beslut samt beslut om förlängd tid för prövning i Transportstyrelsen. Det är självfallet slutliga beslut som meddelas av Transportstyrelsen som bör kunna bli föremål för överprövning. Ett sådant intresse är inte lika starkt för interimistiska beslut som kommer att ha kort giltighetstid. Samma begränsade intresse torde kunna göras gällande för ett beslut att förlänga handläggningstiden för prövningen av ett hänskjutet ärende. Regeringen föreslår således att endast slutliga beslut ska kunna överklagas. I artikel 11.7 finns krav på samråd med de berörda parterna vid hand- läggningen av ett hänskjutet ärende, och skyldighet för parterna att lämna den information som Transportstyrelsen behöver. Där finns också tids- frister inom vilka beslut ska fattas. Det samråd som åsyftas ryms i den allmänna kommunikationsskyldighet som följer av 17 § förvaltnings- lagen (1986:223). Skyldigheten för parterna att lämna den information som Transportstyrelsen behöver ska sannolikt tolkas som att en part inte Prop. 2010/11:143 får motsätta sig att den dokumentation som finns från samråd mellan flygplatsens ledningsenhet och flygplatsanvändarna överlämnas till Transportstyrelsen när en tvist har hänskjutits dit. Bestämmelserna om tidsfrister föreslås bli reglerat i framför allt 21 § förslaget till ny lag. Det är i de fall som behandlas i den föreslagna lagen svårt att tänka sig ett fall där en överprövande myndighet eller domstol skulle kunna gå utöver ett yrkande utan att det skulle kunna ske till men för motstående enskilt intresse. Något behov av en bestämmelse som påminner om 10 kap. 12 § kommunallagen (1991:900) föreligger enligt regeringens bedömning därmed inte. I artikel 11.8 stadgas att den oberoende tillsynsmyndigheten ska offentliggöra en årlig rapport om sin verksamhet. Detta kommer att regleras i en kommande förordning om flygplatsavgifter. Regeringens förslag: Transportstyrelsen och flygplatsens ledningsenhet ska vara skyldiga att samarbeta med Europeiska kommissionen när det gäller tillämpningen av det aktuella flygplatsavgiftsdirektivet och inför utarbetandet av den rapport som Europeiska kommissionen ska ta fram 2013. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Kammarrätten i anser att det ska tydliggöras att det med kommissionen avses Europeiska kommissio- nen. Skälen för regeringens förslag och bedömning: I artikel 12.2 i flyg- platsdirektivet finns ett krav på samarbete, framför allt att lämna under- lag till kommissionen för att den ska kunna fullgöra det som framgår av artikel 12.1. En sådan samverkansbestämmelse finns i 25 § förslaget till ny lag. Bestämmelsens lydelse har justerats i enlighet med synpunkten från Kammarrätten i . Regeringens förslag: Den nya lagen ska träda ikraft . Promemorians förslag: I promemorian föreslogs att lagen skulle träda i kraft . Remissinstanserna: Ingen remissinstans har framfört några syn- punkter i denna del. Skälen för regeringens bedömning: De avslutande artiklarna i flyg- platsavgiftsdirektivet är sedvanliga artiklar som återfinns i de flesta EU- direktiv. De kräver ingen särskild lagstiftningsåtgärd. Enligt artikel 13.1 ska de nationella reglerna ha trätt i kraft . Efter- som genomförandet är försenat föreslås att den nya lagen ska träda i kraft . Ändringar i luftfartslagen (2010:500) 5.1Hänvisning till lagen om flygplatsavgifter Regeringens förslag: En upplysning om att det finns bestämmelser om avgifter i lagen om flygplatsavgifter ska införas i luftfartslagen. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inte berört denna fråga. Skälen för regeringens förslag: I luftfartslagen (2010:500) finns bestämmelser om rätten för den som driver en flygplats och den som tillhandahåller tjänster för luftfarten att ta ut avgifter för bl.a. använd- ningen av flygplatsen. Med anledning av den lag om flygplatsavgifter som föreslås bör det i luftfartslagen finnas en upplysning som erinrar om den nya lagen. Det görs lämpligen genom att det införs en ny para- graf, 6 kap. 18 a §, i luftfartslagen med en upplysningsbestämmelse. Avtal om överlämnande av tillsynsuppgift till annat Regeringens förslag: Regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Transportstyrelsen ska få ingå avtal med annat land om att tillsynen över svenska luftfartyg samt tillsynen i övrigt över luftvärdigheten och luft- fartygsunderhållet ska utövas av det andra landet. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens Remissinstanserna: Transportstyrelsen välkomnar den föreslagna ändringen, eftersom ett sådant bemyndigande är en förutsättning för anpassning till luftfartens internationella reglering och luft- Med anledning av att Skandinaviskt Tillsynskontor (STK) lagts ned och tillsynen över SAS direkt ska utövas av myndigheterna i , och har det uppstått behov av att skapa nödvändiga förutsättningar för skandinaviskt samarbete kring tillsyn av simulatorer som är belägna i tredje land (exempelvis ) och som används inom luftfartsutbildning. Samarbetet innebär att myndigheterna nyttjar varandras resurser m.m. Genom samarbete mellan de skandi- naviska länderna kan tillsynen bedrivas effektivare. tidigare fungerat främst i STK:s regi men finns ett behov för Transportstyrelsen att kunna ingå avtal med annat land som kan innebära att vissa tillsynsuppgifter överförs. Sådana avtal kan även bli aktuella för annan utbildningsverksamhet inom luftfartsområdet (exempelvis flygledarutbildning) eller annan flygsäkerhetsmässig verk- Transportstyrelsen föreslår därför att 12 kap. 1 § får en vidare lydelse än som föreslogs i den remitterade promemorian. Svenska Flygbranschen är positiv till förslaget om ändring i luftfarts- lagen, då detta löser en fråga som orsakat en hel del bekymmer för några Även SAS stödjer förslaget i denna del. Skälen för regeringens förslag: Genom ett tillägg till Chicago- konventionen, artikel 83 a (på engelska 83 bis), vilket har ratificerats av , öppnas en möjlighet för ett land att avtala med ett annat land om att detta andra land tar över tillsynen av ett svenskt luftfartyg, oftast i samband med att luftfartyget hyrs ut till ett företag i det andra landet. Frågan om ratifikation av tillägget behandlades i prop. 1984/85:212. Efter det att antagit luftfartslagen (2010:500), (prop. 2009/10:95, bet. 2009/10:CU15, rskr. 2009/10:295) har uppmärk- sammats att luftfartslagen behöver kompletteras med en bestämmelse som gör det möjligt för regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, Transportstyrelsen att ingå avtal med ett annat land om att tillsynen över svenska luftfartyg ska utövas av det andra landet. Denna brist innebär att svenska lufttrafikföretag som vill hyra ut ett av sina luftfartyg till ett företag i annat land för en inte alltför i praktiken inte får tillstånd till detta om inte luftfartyget registreras om till det andra landets register. En omregistrering är en kostnadskrävande och otymplig process, som i praktiken omöjliggör för svenska flygbolag att låna ut sina luftfartyg när dessa inte går i trafik. Artikel 83 a i Chicagokonventionen ger en möjlighet för två länder att avtala om övertagande av tillsynsansvar, och om detta avtal kungörs på visst sätt blir avtalet bindande inför övriga stater som har anslutit sig till konventionen. I praktiken förekommer också att två länders tillsynsmyndigheter träffar avtal om övertagande av tillsynsansvar för visst eller vissa luft- fartyg utan att man går vidare med kungörande enligt artikel 83 a. För att tillsynen av luftfartyg ska fungera på ett smidigt och praktiskt genomförbart sätt måste tillsynen åvila en myndighet som har praktiska möjligheter att genomföra tillsynen. För att i första hand främja ett effektivt utnyttjande av tillgängliga resurser i de skandinaviska länderna och därigenom också kunna sänka kostnaderna vid tillsynen av SAS bör Transportstyrelsen, efter rege- ringens bemyndigande, också få ingå avtal med ett annat land om att tillsyn av luftvärdighet och luftfartygsunderhåll ska utövas av det andra landet. Transportstyrelsen har anfört att det finns behov av även kunna ingå avtal med andra länder om närliggande tillsynsfrågor och har därför föreslagit att 12 kap. 1 § luftfartslagen ges en vidare lydelse än som före- slogs i den remitterade promemorian. En sådan justering måste dock föregås av noggrann analys och ytterligare överväganden och kan därför inte tas om hand inom ramen för detta lagstiftningsärende. Mot denna bakgrund lämnas således ett förslag om ändring av 12 kap. 1 § luftfartslagen (2010:500) som möjliggör att tillsynen över svenska luftfartyg samt tillsynen över luftvärdigheten och luftfartygsunderhållet genom avtal överlämnas till annat land. beslut om ändringen bör fattas med iakttagande av bestämmelserna i 10 kap. 8 § regerings- formen. Det gäller här att genomföra ett EU-direktiv. Eftersom direktivets bestämmelser bara träffar och kanske krävs det att direktivet genomförs i lagform eftersom numera ägs och drivs av . Lagens bestämmelser kommer att träffa ledningsenheten på samt de flygbolag som trafikerar denna flygplats. Det beror på flygbolagen själva hur pass mycket de vill engagera sig själva eller agera gemensamt i någon form när det gäller fortlöpande samråd och vid samråd i samband med förändringar i avgiftssystemet. Reglerna kan medföra visst merarbete för Transportstyrelsen. ska man beakta att Transportstyrelsen genomför olika samråd, utan att dessa är lagreglerade. bedöms lagförslagets regler kunna hanteras inom gällande ramar. Ett syfte med direktivet är att man vill öka kostnadseffektiviteten på gemenskapens större flygplatser, och verka för att flygplatsavgifterna tas ut på ett öppet, konkurrensneutralt och relevant sätt. Det öppnas en möjlighet att förhandla fram speciallösningar för luft- trafikföretagen så att man kan få såväl mera som mindre service än det som normalt erbjuds. Detta måste uppfattas som positivt för i första hand flygplatsanvändarna. Det är rimligt att anta att avgifterna på en flygplats kommer att revideras en gång . Detta antagande leder till att det högst genereras ett mål i allmän förvaltningsdomstol. Detta bör kunna hanteras inom domstolarnas befintliga ekonomiska ramar. Förslaget till ändring av luftfartslagen kommer att underlätta avsevärt, framför allt ekonomiskt, för de svenska lufttrafikföretag som vill hyra ut delar av sin flotta under lågsäsong. Förslaget till lag om flygplatsavgifter I paragrafen anges att genom lagen om flygplatsavgifter genomförs Paragrafen har utformats enligt Lagrådets I paragrafen genomförs artikel 1.2 i flygplatsavgiftsdirektivet. passagerarrörelser varierar oftast en hel del mellan åren. tillämplig på den flygplats i landet som har det högsta antalet passagerar- rörelser samt på andra flygplatser med en årlig trafik som överstiger fem största trafiken med nästan 17 miljoner passagerarrörelser . hade drygt 4,1 miljoner passagerar- rörelser (Paragrafen behandlas i avsnitt 4.2). enligt Lagrådets förslag. I paragrafen genomförs artikel 1.3 i flygplatsavgiftsdirektivet. styrelsen ska utifrån underlag Europeiska kommissionen () offentliggöra vilka flygplatser som omfattas av lagen (Paragrafen behandlas i avsnitt 4.2). Paragrafen har utformats enligt Lagrådets I paragrafen anges tre typer av avgifter som inte ska omfattas av lagens Genom paragrafen genomförs artikel 1.4. Avgiften för flygning på sträcka eller en route är den avgift som ibland benämns undervägsavgift och som tas ut för flygningar som någon av två flygledningscentraler har ansvaret för, dvs. befinner sig inte i omedelbar närhet av en flygplats från vilken man har startat eller avser att landa på. Det kan påpekas att den gemensamma avgiften för säkerhetskontroller av passagerare och deras bagage fastställs i annan ordning av Transport- styrelsen och är därigenom också undantagen från lagens tillämpnings- område (Paragrafen behandlas i avsnitt 4.2). I paragrafen finns i allt väsentligt de definitioner som framgår av artikel Beträffande flygplatsnät pekas Transportstyrelsen ut som den som på medlemsstaten vägnar får utse en sådan sammanslutning. Några av definitionerna påminner om dem som finns i lagen (2000:150) om marktjänster på flygplatser (Paragrafen behandlas i avsnitt 4.3). I paragrafen genomförs i allt väsentligt artikel 3 i flygplatsavgiftsdirek- Exempel på frågor av allmänt och generellt intresse kan vara miljö- skäl (Paragrafen behandlas i avsnitt 4.4). Paragrafen motsvarar i allt väsentligt artikel 4 i flygplatsavgiftsdirektivet. Det är Transportstyrelsen som utser en sammanslutning av flygplatser som ett flygplatsnät, jfr 5 § (Paragrafen behandlas i avsnitt 4.5). I paragrafen genomförs det som krävs enligt artikel 6.1 i flygplats- avgiftsdirektivet. Det gäller de samråd som ska hållas med viss regel- bundenhet mellan flygplatsens ledningsenhet och flygplatsanvändarna av flygplatsen oavsett om avgifterna ska ändras eller inte (Paragrafen behandlas i avsnitt 4.7). I paragrafen genomförs artikel 7.1 i flygplatsavgiftsdirektivet. Inför varje samråd enligt 8 § ska flygplatsens ledningsenhet lämna viss information till flygplatsanvändarna. Den information som ska lämnas räknas upp i artikel 7.1 och anges i denna paragraf (Paragrafen behandlas i avsnitt 4.8). I paragrafen genomförs artikel 7.2 i flygplatsavgiftsdirektivet. Inför varje samråd enligt 8 § ska flygplatsanvändarna lämna den information som anges i paragrafen till flygplatsens ledningsenhet. Värt att notera är att denna information inte behöver lämnas till övriga flygplatsanvändare. Eftersom det är möjligt för flygplatsanvändare att låta sig företrädas av en gemensam sammanslutning kan det ibland vara möjligt att dessa flyg- platsanvändare lämnar sin information om prognoser och utvecklings- projekt gemensamt (Paragrafen behandlas i avsnitt 4.8). Paragrafen motsvarar artikel 8 i flygplatsavgiftsdirektivet om att flyg- platsens ledningsenhet ska samråda med flygplatsanvändarna innan planerna för nya infrastrukturprojekt slutgiltigt fastställs. Artikel 8 säger inget om undantag för mindre infrastrukturprojekt, men det kan noteras att i direktivets beaktandesats 14 talas det om betydande infrastruktur- projekt (Paragrafen behandlas i avsnitt 4.9). 12 och 13 §§ I paragraferna genomförs artikel 6.2 i flygplatsavgiftsdirektivet. Det gäller här det samrådsförfarande som ska äga rum i samband med föränd- ringar i flygplatsavgifterna, vare sig ändringarna endast innebär en förändring i beloppens storlek, eller om man ändrar principerna för avgifterna. Tanken är att ett förslag till nya avgifter ska presenteras innan de planeras träda i kraft. ska skälen till föränd- ringarna lämnas. Därefter ska samråd ske mellan flygplatsens lednings- enhet och flygplatsanvändarna. När flygplatsens ledningsenhet fattar sitt beslut ska den ta ställning till de synpunkter som förts fram av flygplats- användarna. De flygplatsanvändare som aktivt deltagit i samrådet ska underrättas direkt om beslutet. Beslutet ska också offentliggöras så att de aktörer som inte deltagit aktivt i samråden får kännedom om det. Det bör ankomma på flyg- platsens ledningsenhet att själv bestämma hur man vill offentliggöra sitt beslut om de ändrade avgifterna. Väljer man ett sätt som är svårtill- gängligt och inte ger flygplatsanvändarna en rimlig chans att nås av informationen ska detta läggas flygplatsens ledningsenhet till last vid en eventuell överprövning, se närmare om detta under 22 § (Paragraferna behandlas i avsnitt 4.7). I paragrafen genomförs artikel 7.3 i flygplatsavgiftsdirektivet i vilken det finns en bestämmelse om att information som lämnas vid samråd (se 9 och 10 §§) ska behandlas konfidentiellt. All information torde inte vara av sådant slag att tystnadsplikt är motiverad, men uppgifter om företags ekonomiska ställning som inte framgår av offentliggjorda bokslut brukar anses som känslig. Här föreslås en bestämmelse, som har sin förebild i annan lagstiftning, exempelvis 6 kap. 14 § luftfartslagen (2010:500). Det första stycket gäller enskilda rättssubjekt, dvs. det som inte är allmän verksamhet. I andra stycket upplyses om att offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) gäller i allmän verksamhet i stället för tystnadsplikten enligt första stycket. Enligt 18 § ska Transportstyrelsen pröva tvister mellan flygplatsanvändare och flygplatsens ledningsenhet avseende flygplats- avgifter och på det sättet kan uppgifter om de inblandade företagens ekonomiska ställning komma att lämnas över till myndigheten. I Transportstyrelsens tillsynsverksamhet gäller den s.k. tillsynssekretessen enligt 30 kap. 23 § offentlighets- och sekretesslagen vilken skyddar uppgifter om bl.a. en enskilds affärs- och driftförhållanden (9 § offentlighets- och sekretessförordningen [2009:641] och punkt 17 i bilagan till förordningen). När begreppet tillsyn används i tryckfrihets- förordningen och offentlighets- och sekretesslagen har det en vidare betydelse än inom förvaltningsrätten. Enligt förarbetena till sekretess- lagen åsyftas med begreppet tillsyn det område som vid tiden för den lagens införande beskrevs med ordet kontroll. Ordet tillsyn ska enligt dessa förarbeten inte ges en allt för snäv tolkning utan får anses omfatta alla de fall där en myndighet har en övervakande eller styrande funktion i förhållande till näringslivet (prop. 1979/80:2 Del A s. 235 och 2008/09:150 s. 355 f.). Transportstyrelsens prövning enligt 18 § torde därmed ha sådan karaktär att den utgör en del av myndighetens tillsyns- verksamhet, som det begreppet ska förstås vid tillämpning av offentlighets- och sekretesslagen.