prop · GY03165 · 2011-09-20 00:00:00 — Med bosatt utomlands avses om fysisk person att denne är begränsat skattskyldig. Med hemmahörande i utlandet avses i fråga om juridisk person att denne inte är registrerad här i riket och inte heller har fast driftställe här. Den särskilda inkomstskatten tas ut av den skattepliktiga inkomsten och är en definitiv källskatt. Skatten betalas i de flesta fall genom att den som betalar ut ersättningen gör ett skatteavdrag och betalar in avdraget till . De skäl som regeringen har anfört i föregående avsnitt för förslaget att särskild inkomstskatt för utomlands bosatta ska tas ut enligt bestäm- melserna i skatteförfarandelagen talar också för att särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl. ska tas ut enligt skatteförfarande- lagen. Regeringen föreslår därför en sådan ordning. Genom de ändringar som föreslås blir A-SINK en renodlat materiell Prop. 2010/11:165 lag, dvs. den kommer enbart att innehålla bestämmelser om vem som är skattskyldig, vilka inkomster som är skattepliktiga och skattesatsen. 23.5Inkomstskattelagen (1999:1229) Regeringens förslag: De termer och uttryck inom förfarandeområdet som används i inkomstskattelagen (1999:1229) ska anpassas till den nya terminologin i skatteförfarandelagen. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se betänkandet s. 1723 f.). Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft några invänd- ningar mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Följdändringar behöver göras i inkomstskattelagen för att anpassa den till skatteförfarandelagen. Ett stort antal av ändringarna beror på att skatteförfarandelagen får en terminologi som i viss utsträckning skiljer sig från den som används i taxeringslagen, skattebetalningslagen och i övriga lagar som skatteförfarandelagen ersätter. Ett exempel på ett begrepp som inte kommer att användas i skatteför- farandelagen är taxering. Enligt 1 kap. 1 § första stycket TL är taxering fastställelse av underlaget för att ta ut skatt och avgift enligt bl.a. inkomstskattelagen. I 4 kap. 1 § första stycket TL anges vad som menas med taxeringsbeslut. Taxeringsbeslut är grundläggande beslut om årlig taxering, ompröv- ningsbeslut och beslut om taxeringsåtgärder efter domstols beslut. Först fattar ett grundläggande beslut om årlig taxering enligt 4 kap. 2 § TL, dvs. fastställer underlagen för inkomstskatten m.fl. skatter. Därefter fattar enligt 11 kap. 9 § första stycket SBL beslut om skattens storlek enligt taxeringsbeslutet, s.k. grundläggande beslut om slutlig skatt. Beslutet om slutlig skatt är en direkt funktion av taxeringsbeslutet och innebär inte något annat än att skatten på underlagen beräknas. Ett taxeringsbeslut enligt taxeringslagen leder helt enkelt till ett beslut om slutlig skatt enligt skattebetalningslagen. I fortsättningen ska bara fatta ett beslut, nämligen ett beslut om slutlig skatt (se avsnitt 18.4). Beslutet ska innehålla såväl underlagen för skatterna och avgifterna som de olika skatternas och avgifternas storlek (56 kap. 3 och 6 §§). Det som bestäms vid taxeringen i ett taxeringsbeslut kommer att ingå i beslutet om slutlig skatt. I skatteförfarandelagen används därför inte termer och uttryck som taxering, taxeringsbeslut och liknande termer och uttryck. Även termen taxeringsår utmönstras. Taxeringsåret är enligt 1 kap. 12 § IL det kalenderår då taxeringsbeslut om den årliga taxeringen för ett beskattningsår ska meddelas enligt 4 kap. 2 § TL. När det beslut som ska fattas under taxeringsåret inte längre benämns taxeringsbeslut blir beteckningen givetvis inte längre adekvat. Det är emellertid inte bara beteckningen utan också begreppets inne- Prop. 2010/11:165 börd som inte kommer att fungera. Regeringen föreslår förändringar av deklarationstidpunkterna för juridiska personer som innebär att den strikt kalenderårsbundna taxeringen överges (se avsnitt 11.8.3). För juridiska personer med brutna räkenskapsår kommer taxeringsperioden att sträcka sig över ett kalenderårsskifte. Termen taxeringsår kan därför inte längre användas. Den ersätts i stället med andra lämpliga begrepp eller termer, i det flesta fall används termen beskattningsår. Begrepp som anknyter till fastighetstaxeringen, såsom taxeringsenhet och taxeringsvärde, berörs inte av regeringens förslag och behålls därför. Vidare finns i inkomstskattelagen en del bestämmelser som hänvisar till ett visst tidigare års taxering. Ett sådant exempel är 33 kap. 14 § IL enligt vilken övergångsposten vid räntefördelning är ett negativt fördel- ningsunderlag vid taxering. Dessa bestämmelser påverkas inte heller av att taxeringsåret inte kommer att användas i skatteförfarandet i fortsättningen. 23.6Socialavgiftslagen (2000:980) Regeringens bedömning: Bestämmelserna om värdering av förmåner och kostnadsavdrag i skattebetalningslagen (1997:483) bör flyttas över till socialavgiftslagen (2000:980). Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning (se betänkandet s. 1744 f.). Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft några invänd- ningar mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: Bestämmelser om beräkning av arbetsgivaravgifter finns i 9 kap. 13 §§ SBL. När arbetsgivar- avgifter ska betalas regleras i socialavgiftslagen (2000:980), förkortad , närmare bestämt i 2 kap. Där finns också bestämmelser om vem som är avgiftsskyldig, vilka ersättningar som är avgiftspliktiga, under- laget för beräkning av arbetsgivaravgifter och avgiftssatserna. Med arbetsgivaravgifter enligt skattebetalningslagen avses inte bara arbetsgivaravgifter enligt 2 kap. , utan även särskild löneskatt och allmän löneavgift som en arbetsgivare är skyldig att betala enligt 1 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster, förkortad SLF, respektive 1 § lagen (1994:1920) om allmän löneavgift, förkortad AL. Som samlingsnamn för de tre nämnda lagarna används uttrycket de tre materiella lagarna. Enligt 9 kap. 1 § SBL ska arbetsgivaravgifter beräknas för varje redovisningsperiod efter de procentsatser och på det underlag som anges i 2 kap. , 1 § SLF samt 1 och 3 §§ AL. De övriga två paragraferna i 9 kap. SBL avser värdering av förmåner (2 §) och hur ersättningar som till en del avser utgifter i arbetet ska behandlas vid avgiftsberäkningen (3 §). Frågan är om bestämmelserna i skattebetalningslagen om beräkning av arbetsgivaravgifter bör flyttas över till skatteförfarandelagen eller ges i socialavgiftslagen. Bakgrunden till frågan är att skattebetalningslagen inte innehåller några bestämmelser om beräkning av mervärdesskatt eller punktskatt. Där har det uppenbarligen ansetts tillräckligt med de materi- ella bestämmelserna om skattskyldighet, skattepliktig omsättning/hän- delse och skattesatser i mervärdesskattelagen och de olika punktskatte- lagarna samt bestämmelserna i skattebetalningslagen om när och för vilken period en skattedeklaration ska lämnas samt vad deklarationen ska innehålla. Skatteförfarandelagen innehåller i likhet med skattebetalningslagen en definition av arbetsgivaravgifter som utöver arbetsgivaravgifter enligt 2 kap. inkluderar skatt enligt 1 § SLF och avgift enligt 1 § AL (3 kap. 3 § SFL). Uttaget av allmän löneavgift bygger, bortsett från avgiftssatsen, helt och hållet på bestämmelserna i 2 kap. . Underlaget för den särskilda löneskatten beräknas enligt bestämmelser i socialavgiftslagen. Den allmänna löneavgiften och den särskilda löneskatten är som synes starkt knutna till den lagens bestämmelser om beräkning av underlag för arbetsgivaravgifter. Enligt 9 kap. 1 § SBL ska arbetsgivaravgifter beräknas för varje redovisningsperiod efter de procentsatser och på det underlag som anges i de tre materiella lagarna. I 2 kap. 24 § anges att underlaget för beräkningen av arbets- givaravgifter (avgiftsunderlaget) är summan av de avgiftspliktiga ersätt- ningar som den avgiftsskyldige har gett ut under en kalendermånad. Den allmänna löneavgiften beräknas på samma underlag. Dessutom gäller nyssnämnda paragraf i socialavgiftslagen även vid bestämmandet av underlaget för särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster. Enligt 10 kap. 9 § 1 SBL ska den som har varit skyldig att betala arbetsgivaravgifter lämna en skattedeklaration. Av 13 § samma kapitel följer att en skattedeklaration ska lämnas för varje redovisningsperiod. För arbetsgivaravgifter är kalendermånad redovisningsperiod (10 kap. 14 § SBL). Enligt 10 kap. 17 § första stycket 4 SBL ska en skattedekla- ration där arbetsgivaravgifter redovisas innehålla uppgift om den sam- manlagda ersättning för vilken utbetalaren ska betala arbetsgivaravgifter, sammanlagt avdrag för den del av ersättningen som avser utgifter i arbetet och periodens sammanlagda avgifter. Motsvarande bestämmelser finns i 26 kap. SFL. Att arbetsgivaravgifter ska beräknas för varje redovisningsperiod följer av de tre materiella lagarna och bestämmelserna om skattedeklaration i 26 kap. SFL och behöver därför inte anges särskilt som i 9 kap. 1 § SBL (jfr mervärdesskatt och punktskatt). Det finns vidare inte något behov av att upplysa om att avgifterna ska beräknas på de underlag och efter de procentsatser som anges i de tre materiella lagarna. Skatteförfarande- lagen innehåller därför inte någon motsvarighet till 9 kap. 1 § SBL. Övriga bestämmelser i 9 kap. SBL gäller avgiftspliktiga förmåner, närmare bestämt hur dessa ska värderas och vem som ska anses som utgivare i vissa specialfall, som t.ex. när det gäller s.k. frequent flyer- rabatter och liknande förmåner (2 §). Dessutom finns det en bestämmelse som anger hur kostnadsavdrag ska beräknas när det inte finns någon fastställd schablon (3 §). Enligt 2 kap. 10 § första stycket är löner, arvoden, förmåner och andra ersättningar för arbete avgiftspliktiga. I andra stycket samma paragraf sägs att bestämmelser om värdering av förmåner finns i 9 kap. Prop. 2010/11:165 2 § SBL. Bestämmelser om avgiftsfria förmåner finns i 2 kap. 1223 §§ Som exempel kan nämnas att en förmån som är skattefri enligt inkomstskattelagen är avgiftsfri enligt socialavgiftslagen. Det förefaller onödigt krångligt att ha bestämmelser om avgiftsplikt för förmåner i socialavgiftslagen och bestämmelser om hur dessa förmåner ska värderas i en annan lag. Systematiken blir klarare och överskådlig- heten bättre om avgiftsplikt och värdering regleras i en och samma lag, dvs. Detta är inte något problem i förhållande till de två andra materiella lagarna eftersom underlaget för arbetsgivaravgifter även gäller för allmän löneavgift och 1 § SLF hänvisar till bestämmelserna om avgiftsplikt och avgiftsfrihet i socialavgiftslagen. Enligt 2 kap. 21 § ska arbetsgivaravgifter inte betalas på en ersättning till den del denna motsvarar utgifter i arbetet. För avgiftsfrihet krävs att utgifterna kan beräknas till av arbetstagarens ersättning från arbetsgivaren . Av tredje stycket nämnda paragraf framgår att utgifterna för bestämda yrkesgrupper får beräknas enligt schablon grundad på de genomsnittliga utgifterna inom respektive grupp. Sådana schabloner fastställs av . Vad som gäller om det inte finns någon tillämplig schablon för en arbetstagare regleras dock inte i socialavgiftslagen utan i skattebetalningslagen, närmare bestämt genom en hänvisning i 9 kap. 3 § SBL till 8 kap. 22 § andra och tredje styckena samma lag. Denna lagstiftningsteknik är otydlig. Tydligheten förbättras avsevärt om alla bestämmelser om kostnadsavdrag samlas i socialavgiftslagen. Mot bakgrund av det ovan sagda anser regeringen att skattebetal- ningslagens bestämmelser om värdering av förmåner och kostnadsavdrag i fortsättningen bör ges i socialavgiftslagen. Överflyttningen kräver att det i lagen också införs bestämmelser om omprövning och överklagande av de aktuella besluten. Dessa bestämmelser bör tas in i ett andra stycke i 4 kap. 1 § . Skatteförfarandet i en lag Regeringens bedömning: En ny skatteförfarandelag leder till att den administrativa kostnaden för att sätta sig in i regelverket minskar betydligt för företag, andra enskilda, domstolar och andra I ett övergångsskede blir dock kostnaden högre eftersom den som redan har kunskap om befintliga regler måste lära sig nya får vid införandet ökade kostnader för bl.a. information och anpassningar av it-stöd. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedömning (se betänkandet s. 713 f.). Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker eller har inte något att erinra mot förslaget om en ny lag om skatteförfarandet. I princip samtliga remissinstanser har uttalat sig positivt om förslaget och Prop. 2010/11:165 lyfter fram flera fördelar med att ha en gemensam lag, bl.a. ökad enhetlighet och överskådlighet, mer lättillgängliga regler och minskad regelbörda. lyfter fram att all information, både på papper och i elektronisk form, samt alla blanketter och elektroniska formulär måste gås igenom och i flertalet fall omarbetas. Dessutom krävs omfattande förändringar i it-systemet. Sammantaget beräknas omställ- ningen kosta (året före ikraftträdandet och de två åren närmast därefter). Vid ett ikraftträdande skulle kostnaderna fördela sig med för , för och för . Den årliga besparing som avskaffandet av skattenämnderna beräknas ge, , uppstår . Ytterligare besparingar om uppstår först . Dessa besparingar avser nya deklarationstidpunkter för juridiska personers inkomstdeklaration, redovisning av mervärdesskatt i skattedeklaration i stället för själv- deklaration och utökade möjligheter att använda deklarationsombud. delar utredningens bedömning att den nya lagstiftningen kommer att medföra ökade kostnader i ett övergångsläge, bl.a. utbildningskostnader och kostnader för anpassning av it-stöd. Domstols- verkets bedömning är dock att dessa åtgärder kan genomföras inom ramen för befintliga anslag. Även Kammarrätten i lyfter fram att en reform av den här omfattningen kräver omfattande utbildningsinsatser. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen föreslår22 att en ny skatteförfarandelag ska ersätta taxeringslagen (1990:324), förkortad TL, skattebetalningslagen (1997:483), förkortad SBL, lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter, förkortad LSK, samt ett antal andra mindre lagar (avsnitt 5.1). Resultatet är ett tydligare och överskådligare regelverk. För företag och andra enskilda innebär det att den administrativa kostnaden för att sätta sig in i vilka skyldigheter de har minskar. Även för domstolar och andra myndigheter är det givetvis en fördel att bestämmelserna är samlade på ett ställe och är så enkla som möjligt. Det är svårt att uppskatta effekterna av förslag av det här slaget. Skillnaderna mellan den nuvarande regleringen och den nya lagen är dock stor. Regeringens bedömning är att förslaget innebär en betydande minskning av de administrativa kostnaderna. I ett övergångsskede innebär en ny lagstiftning ökade kostnader. måste informera om de nya reglerna. Informationsmaterial och blanketter måste arbetas om. Det gäller även bestämmelser som inte ändras i sak. Exempelvis måste hänvisningar till de upphävda lagarna ersättas med hänvisningar till den nya lagen. Alla som ska tillämpa den nya lagen måste ta reda på vilka förändringar som lagen innebär. Den nya lagstiftningen kommer att kräva utbildningsinsatser även för domstolarna. 22 I avsnitt 24 redovisas alla former av ändringar av gällande rätt som förslag. Ändringar i sak kan dessutom innebära att tekniska system och rutiner Prop. 2010/11:165 måste justeras. Det gäller både för , domstolar och för Eftersom det är fråga om engångskostnader för att införa ett regelverk som ska användas bör betydelsen härav inte överdrivas. I det följande beskrivs konsekvenserna av de förslag regeringen bedömer har mer än försumbara effekter för staten, företag och andra enskilda personer. Konsekvensanalyserna fokuserar främst på offentlig- finansiella effekter och administrativa kostnader. I avsnitten där förslagen motiveras finns en mer allmän beskrivning av förslagens konsekvenser. Vid beräkningarna av de offentligfinansiella effekterna har den omdefinierade basräntan använts. för beräkningarna var basräntan noll kronor, varför basräntan beräknades till (65 kap. 3 § SFL). är dock basräntan (SKVFS 2011:1). Förslagen leder till den sorts engångskostnader för införandet av nya bestämmelser som har beskrivits i det här avsnittet. Dessa kostnader tas bara upp på nytt i det följande om det är särskilt motiverat i fråga om något förslag. Regeringen återkommer dock i sammanfattningen i avsnitt 24.12 till frågan om behov att tillskott av medel till bl.a. . 24.2Större möjligheter att använda deklarationsombud Regeringens bedömning: Större möjligheter att använda deklara- tionsombud innebär för sammantaget en minskning av de administrativa kostnaderna. För företag och andra enskilda minskar de administrativa kost- naderna påtagligt. Risken för negativa effekter för brottsbekämp- ningen är marginell. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- ning (se betänkandet s. 714 f.). Remissinstanserna: Kammarrätten i anser att den utökade möjligheten att anlita deklarationsombud kan leda till en ökad arbets- börda för de allmänna förvaltningsdomstolarna även om den hittills- varande erfarenheten av måltypen tyder på att risken för detta är pekar på att en utökad krets av ombud medför en risk för missbruk men att denna risk i allt väsentligt är försumbar ur ett straffrättsligt perspektiv. fördelar med att möjligheten att deklarera genom ombud utökas på det sätt som utredningen föreslår. Företagarna anser att detta är ett förslag som kan förenkla för många företag. anser att de utvidgade reglerna för deklarationsombud kommer att medföra förenklingar och ökad flexibilitet. (NNR) finner att det är väldigt positivt att förslag presenteras som möjliggör en utvidgad ombudsmöjlighet. Både för den skattskyldige och ombudsföretaget underlättar det om flera ombud kan få hjälpa till att fullgöra skyldigheterna för en given kunds räkning. () anser att förslaget att även inkomstdeklarationer kan inges genom ombud utgör en väsentlig förenkling jämfört med tidigare och därmed även leder till minskad Prop. 2010/11:165 administration. Skälen för regeringens bedömning Effekter för det allmänna Regeringen föreslår i avsnitt 8.1.4 att möjligheterna att använda deklarationsombud ska utvidgas till att gälla generellt för alla sorters skattedeklarationer och inkomstdeklarationer. En deklarationsskyldig ska få ha fler än ett deklarationsombud (avsnitt 8.1.3). Inga deklarations- skyldiga ska längre undantas från möjligheten att lämna deklaration genom ombud (avsnitt 8.1.5). Eftersom deklarationsombud bara kan lämna deklaration elektroniskt kommer förslagen att bidra till att fler lämnar deklaration på det sättet. Det är positivt eftersom de relativt vanligt förekommande summerings- och överföringsfelen inte kan uppkomma vid elektronisk deklaration. slipper då den administration som krävs för att rätta sådana fel. Färre pappersdeklarationer som ska hanteras minskar också verkets administrativa kostnader. Ansökningar om godkännande som deklarationsombud ska hanteras. Det innebär en ökad administration för . Sammantaget bedömer regeringen dock att förslagen minskar verkets administration något. Även punktskattedeklarationer ska enligt förslaget kunna lämnas genom deklarationsombud (avsnitt 8.1.4). finns det inte möjlighet att lämna punktskattedeklaration elektroniskt. En e-tjänst för punktskatte- deklaration måste alltså utvecklas. Kostnaderna för att skapa en e-tjänst och utveckla övriga tekniska rutiner som behövs kan enligt uppskattas till . Att tillåta elektroniskt uppgifts- lämnande även på punktskatteområdet är en nödvändig utveckling alldeles oavsett om det ska bli möjligt att lämna punktskattedeklarationer genom ombud eller ej. Enligt regeringens bedömning kan de angivna utvecklingskostnaderna bara till en mindre del anses vara konsekvenser av regeringens förslag. Genom ökade möjligheter att anlita ett deklarationsombud blir det lättare för de skattskyldiga att anlita kompetent hjälp för att lämna såväl inkomstdeklaration som skattedeklarationer. Detta bör i sin tur leda till färre felaktigheter och överklaganden. Regeringen delar därför inte Kammarrättens i farhågor för en ökad arbetsbörda för de allmänna förvaltningsdomstolarna. Effekter för företag och andra enskilda personer Mätningar av företagens administrativa kostnader visar att kravet på att firmatecknaren ska skriva under deklarationen i förhållande till andra föreskrifter orsakar mycket stora administrativa kostnader. Genom att utvidga systemet med deklarationsombud bör alltså en avsevärd minskning av företagens administrativa kostnader kunna uppnås. Förslagen gäller alla som är deklarationsskyldiga. Störst betydelse har Prop. 2010/11:165 de dock för företag som lämnar deklaration mer än en gång och där deklarationen upprättas av någon annan än firmatecknaren. Som framgår ovan är en effekt av förslagen att andelen som lämnar deklaration elektroniskt kommer att öka vilket i sin tur innebär att antalet summerings- och överföringsfel minskar. Även för de deklarations- skyldiga innebär det att mindre arbete krävs för att rätta sådana fel. Kringkostnader som porto m.m. minskar även i betydande grad. Förslagens betydelse för brottsligheten diskuteras i avsnitt 8.1.4. Regeringens sammantagna bedömning är att risken för negativa effekter för brottsbekämpningen är marginell. 24.3.1Ett godkännande för F-skatt ska ersätta F-skattsedeln Regeringens bedömning: Förslaget har marginella effekter för de administrativa kostnaderna. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- ning (se betänkandet s. 718 f.). Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har yttrat sig i denna fråga. Far framhåller dock att måste upprätta ett online- system som gör det möjligt för företagen att själva gå in och få besked om ett visst bolag eller en viss företagare har F-skatt. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen föreslår i avsnitt 10.2 att dagens F-skattsedel ska ersättas med ett godkännande för F-skatt som ska gälla tills vidare. Förslaget innebär att det årliga utskicket av F-skattsedlar och F-skattebevis avskaffas. För del har det inte någon större betydelse eftersom verket ändå måste underrätta företagen om den årliga debiteringen av F-skatt. Förslaget förutsätter att vidareutvecklar tjänster där uppgift enkelt kan fås om godkännande för F-skatt. För företagen och andra enskilda personer har förslaget inte heller annat än marginella effekter. Företagen ska i fortsättningen inte hantera F-skattsedlar och F-skattebevis. Uppgift om godkännande ska företagen i stället som huvudregel lämna i avtal eller liknande handling. Den som vill ha ett registerutdrag som visar godkännandet ska kunna beställa det från . 24.3.2Ändrade förutsättningar för F-skatt Regeringens bedömning: Förslagen innebär marginella förändringar. Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- ning (se betänkandet s. 719). Remissinstanserna: Företagarna anser att det är väldigt viktigt att Prop. 2010/11:165 villkoren för avslag på ansökan om F-skatt och återkallande av F-skatt Skälen för regeringens bedömning: I avsnitt 10.3 föreslår regeringen några mindre justeringar av förutsättningarna för godkännande för F-skatt. Förändringarna innebär sammantaget att reglerna blir något generösare, men förändringen är av marginell betydelse. Regleringen som är svårtillgänglig har fått en bättre struktur. Ett tydligare regelverk innebär fördelar för såväl som företagen. 24.3.3Bestämmelserna om skatteavdrag förenklas Regeringens bedömning: Förslagen att avskaffa skyldigheten att göra skatteavdrag för dricks och att slopa vissa undantagsbestämmelser har inga eller mycket begränsade effekter. Förslaget att skatteavdrag ska göras från annan avkastning än ränta och utdelning innebär minskade administrativa kostnader för företag, andra enskilda och . Utredningens bedömning: Överensstämmer med regeringens bedöm- ning (se betänkandet s. 719 f.).