prop · GZ031 · 2011-09-20 00:00:00 — I de fall som här avses, nämli- gen då de avyttrade andelarna förvaras på ett investeringssparkonto, torde det endast undan- tagsvis inträffa att mottagna andelar blir kvalificerade enligt 57 kap. 4 eller 7 § IL. Kontofrämmande tillgångar som omfattas av ägarbegränsningen i 7 § första stycket lagen om investeringssparkonto och kontofrämmande tillgångar som förvaras på ett investeringsspar- konto med stöd av 18 § lagen om investerings- sparkonto är inte föremål för schablonbeskatt- ning. Utgångspunkten är därför att finansiella instrument och kontanta medel som förvärvas på grund av sådana tillgångar inte får överföras till ett investeringssparkonto. Detta gäller även om tillgångarna har förvärvats genom andelsbyte. Eftersom de avyttrade andelarna vid ett sådant andelsbyte inte var föremål för schablonbeskatt- ning vid avyttringen bör anskaffningsutgiften för de mottagna andelarna bestämmas enligt 48 a kap. 10 § IL. Inte heller kvalificerade andelar som förvaras på ett investeringssparkonto är föremål för schablonbeskattning. Av 57 kap. 7 § IL framgår att om en kvalificerad andel avyttras genom ett andelsbyte ska mottagna andelar anses kvalificerade hos andelsägaren. Andelar som vid andelsbyte förvärvas på grund av kvalificerade andelar är således alltid kvalificerade och anskaffningsutgiften för dem bör, som nämns ovan, bestämmas enligt 48 a kap. 10 § IL. Kontofrämmande tillgångar som förvaras på ett investeringssparkonto i strid med 17 § lagen om investeringssparkonto är visserligen inte föremål för schablonbeskattning. Men till skill- nad från tillgångar som avses i föregående stycke får finansiella instrument som förvärvas på grund av sådana tillgångar överföras till kontot enligt huvudregeln. Det vill säga om de mottagna andelarna är investeringstillgångar ska de överfö- ras direkt till investeringssparkontot. Men om de mottagna andelarna är kontofrämmande till- gångar kan säljaren välja om de ska placeras på investeringssparkontot eller på ett annat konto som inte är ett investeringssparkonto. Eftersom avyttrade andelar i form av felaktigt förvarade tillgångar vid ett andelsbyte inte var föremål för schablonbeskattning vid avyttringen bör anskaffningsutgiften för de mottagna andelarna bestämmas enligt 48 a kap. 10 § IL. Förslaget om genomsnittsmetoden föranleder ändring av 48 kap. 7 § och 52 kap. 3 § IL. Förslaget om värdepapper som anses ha avyttrats genom konkursbeslut tas in i en ny 44 kap. 34 a § IL. Förslaget om avdrag för räntekompen- sation föranleder en ändring i 41 kap. 11 § och en ny 42 kap. 24 a § IL. Förslaget om anskaff- ningsutgift vid andelsbyte tas in i en ny 48 a kap. 10 a §. Se avsnitt 3.4. 6.13.3.10Avräkning av utländsk skatt Regeringens förslag: Innehavare av investerings- sparkonto ska ges avräkning för utländsk skatt som innehavaren betalat och som är hänförlig till intäkter på kontot. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: föreslår att ett nytt fjärde stycke införs i 2 kap. 10 § lagen (1986:468) om avräkning av utländsk skatt (avräkningslagen) i stället för en uppdelning i 10 a och 10 b §§, för att den struktur lagen har i dag ska behållas och för att uppnå en förenkling av lagtexten. Skälen för regeringens förslag: Som framgår av avsnitt 6.13.3.1 ska avkastning på tillgångar som förvaras på ett investeringssparkonto inte tas upp som en kapitalinkomst. Inte heller kapitalvinster på sådana tillgångar ska tas upp. Den som innehar ett investeringssparkonto ska i stället ta upp den beräknade avkastningen som en schablonintäkt i inkomstslaget kapital. Skatten på schablonintäkten är således en skatt på intäkter som kan komma att beskattas också i utlandet i den mån intäkterna uppbärs därifrån. I utlandet erlagd skatt på avkastning på tillgångar på investeringssparkonto bör därför få avräknas från skatt på schablonintäkten. Sådan avräkning kan inte ges enligt nuvarande bestämmelser i avräkningslagen eftersom villko- ret att den utländska intäkten ska ha tagits upp enligt inkomstskattelagen (1999:1229), förkor- tad IL, (2 kap. 1 § första stycket 1 avräkningsla- gen) inte är uppfyllt. Det föreslås därför att en ny bestämmelse (2 kap. 1 a §) förs in i avräkningslagen. Enligt bestämmelsen ska utländsk intäkt, vid tillämp- ning av 2 kap. avräkningslagen, anses ha tagits upp enligt IL även om intäkten, enligt 42 kap. 42 § IL, inte har tagits upp. I syfte att undvika oklarheter kring vid vilket års taxering som avräkning ska ges föreslås ett tillägg i 2 kap. 7 § andra stycket avräkningslagen. Enligt tillägget ska en sådan utländsk intäkt som avses i nya 2 kap. 1 a § avräkningslagen anses ha tagits med vid taxering i det år som den skulle ha tagits med vid taxering om den skulle ha tagits upp till beskattning. Vidare föreslås en bestämmelse (2 kap. 10 a §) som anger att utländska intäkter som enligt nya 2 kap. 1 a § avräkningslagen ska anses ha tagits upp inte ska tas med i den sammanlagda kapi- talinkomsten vid beräkningen av spärrbeloppet enligt 10 §. Spärrbeloppet uttrycks ofta som ett bråktal där täljaren utgörs av den utländska inkomsten och nämnaren av den skattskyldiges sammanlagda inkomster. Genom regleringen i nya 2 kap. 1 a §, där det anges att bestämmelsen gäller vid tillämpning av 2 kap., kommer sådan utländsk intäkt som avses i nämnda paragraf att tas med i den utländska intäkten (täljaren) i spärrbeloppsberäkningen. Den nya bestämmel- sen i 2 kap. 10 a § syftar till att förhindra att regleringen i nya 2 kap. 1 a § får till effekt att den utländska intäkten ska beaktas i nämnaren i Den utländska intäk- ten skulle annars kunna komma att beaktas två gånger i nämnaren, en gång i form av schablon- intäkt och en gång i form av faktisk utländsk intäkt. Slutligen föreslås en bestämmelse (2 kap. 10 b §) som anger att sådana utländska intäkter som här är i fråga får tas med i de utländska kapitalinkomsterna bara till den del de, för ett visst taxeringsår, sammanlagt inte överstiger den schablonintäkt som ska tas upp till beskattning enligt 42 kap. 36 § IL. Bestämmelsen syftar till att säkerställa att den nedsättning som ska ges för ett visst taxeringsår inte kan överstiga den svenska skatten på schablonintäkten. Eftersom svensk inkomstskatt bara tas ut på schablonin- täkten saknas skäl att beakta den utländska intäkten vid spärrbeloppsberäkningen till den del som denna överstiger schablonintäkten. Över- skjutande avräkningsbar utländsk skatt får avräknas vid senare års taxering i enlighet med bestämmelserna i 2 kap. 17 § avräkningslagen om ett tillgängligt avräkningsutrymme då finns. föreslår att det i stället för den föreslagna uppdelningen i 2 kap. 10 a § och 10 b § införs ett nytt fjärde stycke i 2 kap. 10 § avräkningslagen, för att den struktur lagen har ska behållas och för att uppnå en förenkling av lagtexten. Reglerna om spärrbeloppsberäk- ning återfinns i 912 §§ avräkningslagen. Reger- ingen anser att de föreslagna reglernas placering i 2 kap. 10 a § och 10 b § är i överensstämmelse med den övergripande utformningen av detta avsnitt, i vilket spärrbeloppsberäkningen regleras i skilda paragrafer, och föreslår därför ingen ändring av promemorians förslag i detta avse- ende. Förslaget föranleder tre nya paragrafer i 2 kap. avräkningslagen, 1 a, 10 a och 10 b §§, samt en ändring av 2 kap. 7 § avräkningslagen, se avsnitt 3.7 och 3.8. 6.13.4 Beskattning av kapitalförsäkring Den schablonbeskattning av sparande som före- kommer sker inom ramen för lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensions- Avkastningsskatt tas ut på sparande i bland annat pensions- och kapitalförsäkringar. Avkastningsskattens funktion är att beskatta den årliga avkastningen i försäkringssparandet. Syftet är att skatten ska ersätta kapitalskatten på faktisk utgående ränta, utdelning och kapitalvinst (prop. 1992/93:187, s. 166). Skattskyldigheten ligger enligt huvudregeln på försäkringsbolagen, närmare bestämt svenska livförsäkringsföretag, utländska livförsäkrings- företag med fast driftställe i , pensions- stiftelser och utländska tjänstepensionsinstitut med fast driftställe i . Att göra utländska försäkringsgivare skatt- skyldiga är inte möjligt om de saknar fast drift- ställe i . Skattskyldigheten för utländska försäkringar ligger därför på försäkringstagaren. Obegränsat skattskyldiga i som tecknat en försäkring i ett utländskt livförsäkrings- företag är alltså skattskyldiga till avkastnings- skatt. Detsamma gäller obegränsat skattskyldiga som har ingått avtal om tjänstepension med ett utländskt tjänstepensionsinstitut som inte har fast driftställe i . Skatteunderlaget beräknas i två steg. Först beräknas ett kapitalunderlag. Därefter beräknas en schablonmässig avkastning på detta kapital genom att underlaget multipliceras med den genomsnittliga statslåneräntan under kalender- året närmast före beskattningsåret. För svenska livförsäkringsföretag, utländska livförsäkrings- företag med fast driftställe i , utländska tjänstepensionsinstitut som bedriver med försäkringsverksamhet jämförbar tjänste- pensionsverksamhet från fast driftställe i och pensionsstiftelser utgörs kapitalunderlaget av värdet av den skattskyldiges tillgångar vid be- skattningsårets ingång efter avdrag för finansiella skulder . Utländska försäkringsföretag och utländska tjänstepensionsinstitut som är skattskyldiga ska dock endast räkna med sådana tillgångar och skulder som är hänförliga till den i bedrivna försäkringsrörelsen eller tjänste- pensionsverksamheten. Kapitalunderlaget för skattskyldiga som inne- har utländska kapital- eller pensionsförsäkringar är försäkringarnas värde vid beskattningsårets in- gång. Detta värde utgörs av försäkringens försäkringstekniska återköpsvärde med tillägg för beräknad upplupen andel i livförsäkrings- rörelsens överskott. Kapitalunderlaget för skattskyldiga som ingått avtal om tjänstepension med ett utländskt tjänstepensionsinstitut som är jämförbart med en kapital- eller pensionsförsäkring utgörs av värdet vid beskattningsårets ingång av de tillgångar som är hänförliga till avtalet om tjänstepension. När kapitalunderlaget är framräknat fastställs skatteunderlaget genom att kapitalunderlaget multipliceras med den genomsnittliga statslåne- räntan under kalenderåret närmast före ingången av beskattningsåret. Skatteunderlaget fördelas sedan mellan pensionsförsäkring och kapitalför- säkring. Den genomsnittliga statslåneräntan under uppgick till . Skattesatsen för kapitalförsäkring uppgår till av nio tiondelar av skatteunderlaget, dvs. Avkastningsskatten för kapi- talförsäkring uppgår såle- des till 0,75 (0,0277 x 0,27) procent av kapital- underlaget. 6.13.4.2Utgångspunkter för en ändrad beskattning av kapitalförsäkring I denna proposition föreslås att investerings- sparkonto ska införas. Beskattningen av kapi- talförsäkring bör så långt möjligt vara neutral i förhållande till beskattning av investeringsspar- konto. En följd av detta förslag är därför att även beskattningen av kapitalförsäkring bör ses över. En sådan översyn bör innefatta beskattningsmo- dellen för kapitalförsäkring inklusive den s.k. ettårsproblematiken, schablonavkastningen och skattesatsen. Beskattningsmodellen för kapitalförsäkring är i sin nuvarande utformning inte utan problem. Underlaget för skatten bestäms utifrån värdet i försäkringen vid ingången av beskattningsåret. Detta innebär att det finns möjlighet att spara i en försäkring under större delen av året utan att sparandet föranleder någon beskattning. Denna möjlighet att undvika beskattning vid sparande i kapitalförsäkring kan kallas för ettårsproblema- tiken. Bakgrunden till ettårsproblematiken är att nya försäkringsprodukter vuxit fram med friare villkor för återköp än vad som gällde när avkast- ningsskatten i dess nuvarande form infördes för kapitalförsäkring . Detta skattefria sparande kan åstadkommas genom att försäkringstagaren återköper försäkringen före och sedan gör en ny premiebetalning med samma belopp . Eftersom värdet av försäkringen vid ingången av beskatt- ningsåret minskar i den utsträckning som för- säkringstagaren gör återköp minskar underlaget för schablonavkastningen i motsvarande utsträckning, vilket innebär att även skatten som belöper på försäkringen minskar. Ett av de grundläggande kraven på ett sparande som scha- blonbeskattas är att skatt faktiskt ska kunna tas ut på sparandet. Den skattskyldige ska inte via uttag eller liknande kunna disponera sitt sparande så att skatt inte kan tas ut. Ettårspro- blematiken måste därför åtgärdas. Nivån på schablonavkastningen är en annan fråga som bör övervägas. Utgångspunkten i detta avseende bör av neutralitetsskäl vara att schablonavkastningen på kapitalförsäkring ska ligga i nivå med schablonintäkten på invester- ingssparkonto. Av samma skäl bör även över- vägas om skattesatsen för avkastning på kapi- talförsäkring ska förändras. Målsättningen är att både kapitalförsäkring och investeringsspar- konto ska vara attraktiva sparformer. 6.13.4.3 Kapitalunderlag för kapitalförsäkring Regeringens förslag: Förutom värdet av den skattskyldiges tillgångar vid beskattningsårets ingång respektive värdet av försäkringen vid beskattningsårets ingång ska ett värde motsva- rande summan av de som har betalats in under beskattningsåret ingå i kapitalunderlaget. Vid beräkning av detta belopp ska dock som har betalats in under den andra halvan av beskattningsåret beräknas till halva värdet. Vid beräkning av kapitalunderlag avseende premiebetalningar ska bortses från premiebe- talningar som är hänförliga till avgångsbidrags- försäkringar meddelade enligt grunder som fast- ställts i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens huvudorganisationer, är hänförliga till försäk- ringar som i redovisningshänseende tas upp som grupplivförsäkringar, eller avser vissa sjuk- och olycksfallsförsäkringar. Dessa undantag ska även gälla i tjänstepensionsverksamhet i fråga om avtal som är jämförbara med personförsäkring. Om en skattskyldig försäkringstagare överlå- ter en kapitalförsäkring under beskattningsåret ska som har betalats in till försäkringen till och med överlåtelsetidpunkten ingå i överlå- tarens kapitalunderlag. Överlåtaren ska också i förekommande fall ta upp försäkringens värde vid beskattningsårets ingång i sitt kapitalunder- lag. Kapitalunderlaget för förvärvaren utgörs av som har betalats in till försäkringen från och med tidpunkten för förvärvet. De föreslagna bestämmelserna om beräkning av kapitalunderlag för kapitalförsäkring gäller också för avtal om tjänstepension som är jämförbart med kapitalförsäkring. Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian finns inget förslag om att det vid beräkning av kapital- underlag avseende premiebetalningar ska bortses från den del av premiebetalningarna som är hänförliga till avgångsbidragsförsäkringar meddelade enligt grunder som fastställts i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens huvud- organisationer, som är hänförliga till försäkringar som i redovisningshänseende tas upp som grupplivförsäkringar, eller som avser vissa sjuk- och olycksfallsförsäkringar. Nämnda undantag gäller såväl svenska och utländska livförsäkrings- företag som utländska tjänstepensionsinstitut. vid till- styrker förslaget om ändrad beskattning av kapitalförsäkring. anför att underla- get för kapitalförsäkringar och avtal om tjänste- pension som är jämförbara med kapitalför- säkring ska beräknas utan någon halvering för de som betalats in . Dessutom anför att det uttryckli- gen bör anges i lagtexten i 2 § lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel skattskyldigheten inträffar för svenska och utländska pensionsförsäkringar. Därutöver framför verket angående förslaget till 3 c § i lagen om avkastningsskatt på pensionsmedel att det när det gäller överlåtaren är oklart om kapi- talunderlaget ska proportioneras utifrån inne- havstid eller om beskattning ska ske för . Om ingen jämkning ska ske innebär detta enligt verket att en överlåten utländsk kapitalför- säkring, sammantaget för överlåtaren och förvär- varen, beskattas hårdare än en svensk vilket bör strida mot gemenskapsrätten. påta- lar också att det kan finnas flera överlåtare under ett beskattningsår och att lagtexten i 3 c § därför behöver justeras. anser vidare att det är önskvärt att ett förtydligande tas in i 10 a § samma lag som anger vilket års utländska skatt och kupongskatt som nedsättning kan medges för. Aktiespararna anför att skattesatsen och sättet att beräkna underlaget på borde vara desamma som för investeringssparkontot. Övriga remissinstanser som har yttrat sig är negativa till förslaget och anser inte att det ska genomföras. anför bland annat att samma regler ska gälla om kapitalun- derlag och beskattning för de båda sparalternati- ven och att den föreslagna modellen innebär att ju mer man närmar sig halv- och desto mera olönsamt blir det att sätta in medel i en kapitalförsäkring. anför bland annat följande. Att ändra sättet att beräkna kapitalunderlaget förefaller omotiverat mot bakgrund av de olägenheter som det medför. Att alla kapitalförsäkringar ska omfattas av det nya systemet innebär betänklig- heter. När exempelvis, så som föreslås, inbetalda för året ska beaktas kommer detta inte enbart att påverka den individ som betalat premien utan även övriga försäkringstagare när det gäller s.k. traditionella kapitalförsäkringar. Kapitalunderlaget ska nämligen beräknas som ett enda underlag för hela försäkringsbolaget. Det ifrågasätts vidare att schablonintäkten för inve- steringssparkontot ska få kvittas mot underskott inom inkomstslaget kapital. En rättvisare och enklare modell vore att helt enkelt inordna inve- steringssparkontot i lagen om avkastningsskatt på pensionsmedel. Som en alternativ modell kan föreningen tänka sig att lyfta ut kapitalförsäk- ringarna, helt eller delvis, ur avkastningsskattesy- stemet och i stället på samma sätt som för inve- steringssparkontot låta kapitalunderlaget för kapitalförsäkringen utgöra en schablonintäkt i inkomstslaget kapital. Föreningen saknar en analys av storleken av den s.k. ettårsproblemati- ken. Föreningen ser stora möjligheter att komma tillrätta med ettårsproblematiken genom att införa kvalitativa regler även för kapital- försäkringar. konstaterar att förslaget innebär en betydande höjning av skattebelastningen jämfört med dagens regler. anser att promemorian i sitt förslag till förändrade skatte- regler för kapitalförsäkring i större utsträckning bör ta höjd för produkternas olikheter och unika egenskaper. Att utbetalningar från försäkringen inte påverkar skatteunderlaget innebär dubbelbe- skattning. Ska inbetalda påverka skatte- underlaget bör även utbetalda försäkringsbelopp påverka underlaget. i skatteunderlaget, på det sätt som beskrivs i promemorian, kan få oönskade effek- ter genom spekulation via val av premiemodus respektive tidpunkt för premieinbetalning. De olika skattesatserna kan komma att styra inbe- talningsmodus genom att det blir mer förmånligt att spara stora engångspremier i försäkring och löpande i investeringssparkonto. Den så kallade ettårsproblematiken är i förekommande fall begränsad till depåförsäkring och finns vare sig i traditionell försäkring där försäkringsbola- get står den finansiella risken eller i fondförsäk- ring. (numera Svensk Försäkring) anser inte att det finns skäl att ändra beskattningen av kapitalförsäkringar och att utgångspunkten för den föreslagna beskatt- ningen är felaktig. Utvidgningen av beskatt- ningsunderlaget strider mot systematiken i avkastningsskattelagen. Kalibreringen av skatten är sådan att sparformen inte kan rekommenderas för den som önskar en mer måttlig risknivå i sitt sparande. Vidare bör inte investeringssparkontot utgöra jämförelsenorm för neutralitet i beskattningen vid beskattning av kapitalförsäk- ringar. Beskattningen av kapitalförsäkring har utformats för att vara neutral i förhållande till direktägande i en tänkt portfölj av olika värde- papper. Ansatsen i promemorians förslag tycks vara att man vill införa ett sparande som domine- ras av aktierelaterade instrument. Det är därmed direkt olämpligt att överföra en sådan beskatt- ning till försäkring. Skälen för att ändra beskatt- ningen av kapitalförsäkring försvagas genom att förslaget trots byte av neutralitetsnorm väljer att ge investeringssparkontot skattemässiga fördelar jämfört med kapitalförsäkring. ifrågasätter omfattningen av ettårsproblematiken. Vidare anser förbundet att den lösning som föreslås i promemorian leder till felaktig beskattning. Dels kommer riskpremier och de delar av en inbetald premie som försäk- ringsföretaget tillgodogör sig för täckande av kostnader för administration och avkastnings- skatt att ingå i underlaget för avkastningsskatt. Dels kommer avkastning i delar att dubbelbe- skattas. Traditionell livförsäkring omfattas av premiebefrielseförsäkringar som beskattas enligt inkomstskattelagen (1999:1229), förkortad IL, och det är därför oacceptabelt att de även beläggs med avkastningsskatt. Att beskatta riskförsäk- ringar, t.ex. dödsfallsförsäkringar, med avkast- ningsskatt är främmande. ifrågasätter behovet av så drastiska åtgärder som förslaget om att ska ingå i kapitalunderlaget. Ettårsproblematiken finns inte i traditionell livförsäkring. Förekomsten i fondförsäkring är mycket låg. Promemorians förslag till lösning kommer att medföra ytter- ligare en överbeskattning av avkastningen på kapitalförsäkring. Rätt skatt kommer i princip endast att tas ut på som betalas eller . anser att fyra mätpunkter är ett minimum för att eftersträva att dubbelbeskattningsmomentet blir så litet som möjligt. Vid flera mättidpunkter skulle man kunna använda ingående balans vid mättidpunkten som underlag för beskattning. Det skulle innebära att den schabloniserade beskattningen skulle bli mer korrekt. anför sammanfattningsvis följande. Den föreslagna beskattningsmodellen konstruerar en hypotetisk skattebas som avviker från den faktiska för fler- talet försäkringsavtal. Utformningen av beskatt- ningen är diskriminerande mot försäkringspro- dukter i så måtto att den inkluderar annat än sparande vid bestämningen av skatteunderlaget. Detta handikappar kombinerad risk- och spar- försäkring visavi investeringssparkontot och depåförsäkringen. Den felaktigt utformade skattebasen och den ökade skattesatsen samt värderingen av löpande och löpande utbetalningar renderar överbeskattning för framförallt sparare i försäkring med garanterade förmåner men även sparare som undviker risk- fyllda placeringar eller äldre som sparar i genera- tionsfonder. Förslaget gynnar den kategori inve- sterare som sysslar med kortsiktig spekulation och excessivt risktagande, det stora flertalet sparare missgynnas. Den ökade skattebelast- ningen på framförallt generationsskiftes- och pensionskapital är kontraproduktiv, redan nu har produktmarknaden problem med att generera avkastning som ger realt utbyte efter kostnader och avkastningsskatt. Något utrymme för att vid nuvarande avkastningar höja skatteuttaget finns inte, utan betydande skador för durationen i sparandet i form av omprövning av ingångna försäkringsavtal eller en övergång till pensionering i egen regi kombinerad med enbart riskförsäkring. Förslaget om schablonbeskattat investeringssparkonto och ändrad beskattning av kapitalförsäkring bör ej läggas till grund för lagstiftning. anför att beskatt- ningen av insättningar kommer att leda till att försäkringstagarna inte utnyttjar kreditupplägget för handel i försäkringarna. Konsekvensen av detta är bland annat att likviditeten i marknaden avsevärt kommer att försämras. Beträffande förslaget om att ska ingå i kapitalunder- laget anser ProSkandia att föreslaget medför en omotiverad och påtaglig försämring av traditio- nell kapitalförsäkring och de är kritiska till att avkastningsskatten belastar hela bruttopremien, dvs. Skälen för regeringens förslag Avkastningsskatten beräknas på kapitalunder- laget vid beskattningsårets ingång. Kapitalun- derlaget beräknas på olika sätt beroende på vem som är skattskyldig för avkastningsskatten.