prop · GZ0315 · 2011-10-19 00:00:00 — Regeringens proposition 2011/12:15 Genomförande av det nya EU-direktivet om bistånd Regeringen överlämnar denna proposition till . I denna proposition lämnas förslag till den lagstiftning som krävs för att genomföra rådets direktiv /24/EU av om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som avser skatter, avgifter och andra åtgärder. Huvuddelen av bestämmelserna föreslås placeras i en särskild lag om bistånd med indrivning av skatter och avgifter inom Europeiska unionen. Det föreslås också ändringar i bl.a. lagen (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteärenden, samt att lagen (1969:200) om uttagande av utländsk tull, annan skatt, avgift eller pålaga ska upphöra att gälla. I propositionen lämnas vidare förslag till ändringar i lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift. Innebörden av dessa ändringar är att dröjsmålsavgift inte ska beräknas på en fordran efter det att den överlämnats till för indrivning. I stället ska ränta beräknas på samma sätt som i fråga om fordringar avseende underhållsstöd. Förslagen föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut................................................................. Förslag till lag om bistånd med indrivning av skatter och avgifter inom Europeiska unionen............................... 2.2Förslag till lag om ändring i lagen (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteärenden.......................... 2.3Förslag till lag om ändring i lagen (1982:188) om preskription av skattefordringar m.m............................... 2.4Förslag till lag om ändring i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. ............................. 2.5Förslag till lag om ändring i lagen (1997:484) om 2.6Förslag till lag om ändring i lagen (2000:1219) om 2.7Förslag till lag om ändring i lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i 2.8Förslag till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400)................................................ 2.9Förslag till lag om ändring i skatteförfarandelagen (2011:000)........................................................................ Ärendet och dess beredning............................................................ Det nya indrivningsdirektivet........................................... Allmänna utgångspunkter för genomförandet av det nya Närmare om förslaget till genomförande av direktivet................... Kapitel 1, Allmänna bestämmelser .................................. Artikel 1, Syfte................................................ Artikel 2, Tillämpningsområde ....................... Artikel 3, Definitioner..................................... Artikel 4, Organisation.................................... Kapitel II, Utbyte av upplysningar................................... Artikel 5, Begäran om upplysningar ............... Artikel 6, Utbyte av upplysningar utan Artikel 7, Närvaro vid myndigheter och medverkan i administrativa utredningar.......... Kapitel III, Bistånd för delgivning av handlingar ............ Artikel 8, Begäran om delgivning av vissa handlingar rörande fordringar ......................... Artikel 9, Delgivningssätt ............................... Kapitel IV, Indrivning eller säkerhetsåtgärder................. Artikel 10, Begäran om indrivning.................. 6.4.2Artikel 11, Villkor för en begäran om 6.4.3Artikel 12, Dokument som medger verkställighet i den anmodade medlemsstaten och andra bifogade 6.4.4Artikel 13, Verkställighet av begäran om Artikel 14, Tvister .......................................... 6.4.6Artikel 15, Ändring eller återkallelse av begäran om bistånd för indrivning.................. Artikel 16, Begäran om säkerhetsåtgärder...... 6.4.8Artikel 17, Regler som gäller för begäran 6.4.9Artikel 18, Begränsningar av den anmodade myndighe-tens skyldigheter .......... Artikel 19, Preskriptionsfrågor ....................... Artikel 20, Kostnader ..................................... 6.5Kapitel V, Allmänna bestämmelser för alla typer av begäran om bistånd.......................................................... Artikel 21, Standardformulär och Artikel 22, Språkbestämmelser ....................... Artikel 23, Utlämnande av uppgifter och Kapitel VI, Slutbestämmelser (artiklarna )............ Ändringar i lagen om dröjsmålsavgift............................................ Det nya ..........................................indrivningsdirektivet Ändringarna .........................i lagen om dröjsmålsavgift 10.1Förslaget till lag om bistånd med indrivning av skatter och avgifter inom Europeiska unionen ................ 10.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteärenden ......................... 10.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1982:188) om preskription av skattefordringar m.m. ............................. 10.4Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m.............................. 10.5Förslaget till lag om ändring i lagen (1997:484) om 10.6Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:1219) om 10.7Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i 10.8Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) ............................................... Förslaget till lag om ändring i skatteförfarandelagen (2011:000)........................................................................ Bilaga 1 Rådets direktiv /24/EU ................................................. Bilaga 2 Promemorians författningsförslag ........................................ Bilaga 3 Förteckning över remissinstanserna avseende promemorian Genomförande av det nya EU-direktivet om bistånd med indrivning m.m......................................... förslag till ändringar i lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift........................................... Förteckning över remissinstanserna avseende Krono- fogdemyndighetens hemställan om ändringar i lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift........................................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1.lag om bistånd med indrivning av skatter och avgifter inom Europeiska unionen, 2.lag om ändring i lagen (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteärenden, 3.lag om ändring i lagen (1982:188) om preskription av skattefordringar m.m., 4.lag om ändring i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m., 5.lag om ändring i lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift, 6.lag om ändring i lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete, 7.lag om ändring i lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i verksamhet, 8.lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), 9.lag om ändring i skatteförfarandelagen (2011:000). 2.1Förslag till lag om bistånd med indrivning av skatter och avgifter inom Europeiska unionen Härigenom föreskrivs1 följande. 1 § Denna lag gäller för sådant bistånd mellan och en annan medlemsstat i Europeiska unionen med indrivning av skatt som avses i rådets direktiv /24/EU av om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som avser skatter, avgifter och andra åtgärder (rådets direktiv /24/EU). 2 § Bistånd enligt denna lag får begäras hos en myndighet i en annan medlemsstat och ska lämnas en sådan myndighet i form av utbyte av upplysningar för indrivningsändamål, delgivning av handlingar, samt indrivning och verkställighet av säkerhetsåtgärder. 3 § Bistånd enligt denna lag får begäras och ska lämnas i fråga om fordringar som avser 1.alla skatter och motsvarande pålagor som tas ut av en medlemsstat eller på en medlemsstats vägnar eller av dess territoriella eller administrativa enheter, däribland de lokala myndigheterna, eller på deras vägnar, eller på unionens vägnar, 2.återbetalning, intervention och andra åtgärder som ingår i systemet för hel- eller delfinansiering från Europeiska garantifonden för jordbruket och Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling, däribland de belopp som ska tas ut i samband med dessa åtgärder, och 3.pålagor inom ramen för den gemensamma organisationen av marknaden för socker. Lagen gäller också för 1.administrativa påföljder, böter, avgifter och tilläggsavgifter som avser fordringar för vilka ömsesidigt bistånd kan begäras enligt första stycket och som a) tagits ut av de myndigheter som är behöriga att ta ut de berörda skatterna eller pålagorna eller genomföra administrativa utredningar som rör dem, eller b) bekräftats av administrativa eller rättsliga organ på begäran av dessa myndigheter, 1 Jfr rådets direktiv /24/EU av om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som avser skatter, avgifter och andra åtgärder (EUT L 84, 31.3.2010, s. 1, Celex 32010L0024). 2. avgifter för intyg och liknande handlingar som utfärdas i samband Prop. 2011/12:15 med administrativa förfaranden som avser skatter eller motsvarande 3. räntor och kostnader som avser de fordringar för vilka ömsesidigt bistånd kan begäras enligt första stycket eller enligt 1 eller 2. 4 § Denna lag gäller inte i fråga om fordringar som avser 1.obligatoriska socialavgifter som ska betalas till en medlemsstat eller en medlemsstats territoriella enheter, eller till offentligrättsliga socialförsäkringsinstitutioner, 2.avgifter som inte avses i 3 § andra stycket, 3.ersättningar som ska betalas enligt avtal, t.ex. vederlag för allmännyttiga tjänster, eller 4.straffrättsliga påföljder som utdöms på grundval av allmänt åtal eller andra straffrättsliga påföljder som inte omfattas av 3 § andra stycket 1. 5 § I denna lag avses med: sökande myndighet: ett centralt kontaktkontor, ett kontaktkontor el-ler ett kontaktorgan i en medlemsstat som begär bistånd som avser en fordran enligt 3 §, anmodad myndighet: ett centralt kontaktkontor, ett kontaktkontor eller ett kontaktorgan i en medlemsstat som tar emot en begäran om bistånd, en fysisk person, en juridisk person, en sammanslutning av personer som enligt lagstiftningen i en medlemsstat har befogenhet att utföra rättshandlingar men som inte har en juridisk persons rättsställning, eller varje annan juridisk konstruktion, oavsett om den har status som juridisk person eller inte, som äger eller förvaltar tillgångar, inklusive inkomster som härrör därifrån, på vilka det tas ut en skatt som omfattas av denna lag. 6 § är behörig myndighet vid bistånd enligt denna lag. Utbyte av upplysningar m.m. 7 § ska på begäran av den sökande myndigheten tillhandahålla alla upplysningar som kan antas vara relevanta för den sökande myndigheten vid indrivningen av dess fordringar. ska göra den utredning som behövs för att inhämta upplysningarna. är inte skyldig att tillhandahålla upplysningar 1. den inte skulle kunna inhämta för att driva in liknande svenska fordringar, 2.skulle avslöja affärs- och industrihemligheter eller yrkeshemligheter, eller 3.om de yppas, skulle kunna vara till skada för säkerheten eller strida mot allmän ordning i . Andra stycket medför inte en rätt för att vägra att lämna upplysningar uteslutande därför att upplysningarna innehas av en bank, annan finansiell institution, ombud, representant eller förvaltare, eller på grund av att upplysningarna rör ägarintressen i en person. 8 § får utan föregående begäran underrätta den behöriga myndigheten i en annan medlemsstat om en förestående återbetalning i av annan skatt än mervärdesskatt till en person som är etablerad eller har hemvist i den andra medlemsstaten. 9 § Efter överenskommelse mellan och den sökande myndigheten får personer som bemyndigats av den sökande myndigheten, i enlighet med de villkor som bestämmer, 1.närvara på och vid de utredningar i målet om indrivning av den andra medlemsstatens fordran som utför, eller 2.bistå de svenska tjänstemännen under domstolsförfaranden här i landet. 10 § Delgivning på begäran av en annan medlemsstat sker enligt delgivningslagen (2010:1932). 11 § får delge en person i en annan medlemsstat i enlighet med 1618 §§ delgivningslagen (2010:1932). får begära bistånd med delgivning i en annan medlemsstat om det inte är möjligt eller medför orimliga svårigheter att delge personen i . 12 § får inte begära bistånd med indrivning i en annan medlemsstat när fordran är föremål för om- eller överprövning, såvida inte fordran är verkställbar här trots detta, och detsamma gäller enligt den andra medlemsstatens lagstiftning. Bistånd får inte heller begäras om det sammanlagda beloppet av fordringar som omfattas av denna lag mot en gäldenär understiger . Innan bistånd med indrivning begärs ska vidta de åtgärder för att driva in fordran i som är lämpliga, utom om 1. det är uppenbart att det inte finns några tillgångar här som kan tas i anspråk för indrivning eller att denna inte kommer att leda till full betalning, och har upplysningar som visar att den berörda personen har tillgångar i den andra medlemsstaten, eller 2. indrivning av fordran i skulle medföra orimliga svårigheter. Motsvarande villkor gäller i fråga om skyldigheten att lämna bistånd med indrivning i av en annan medlemsstats fordran. 13 § får besluta att inte lämna bistånd enligt denna lag om begäran avser en fordran som är äldre än , räknat från förfallodagen i den sökande medlemsstaten eller, vid om- eller överprövning, från det att fordran har fastställts slutligt. Om uppskov har medgetts med betalningen räknas femårsfristen från den dag då uppskovet löper ut. Trots första stycket får besluta att inte lämna bistånd i fråga om en fordran som är äldre än , räknat från förfallodagen i den sökande medlemsstaten. 14 § Bestämmelser om indrivning i av skatter och avgifter m.m. finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. och lagen (1985:146) om avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter. Verkställighet enligt utsökningsbalken får äga rum på grund av det enhetliga dokument som avses i artikel 12 i rådets direktiv /24/EU. 15 § ska ta ut ersättning för kostnader i målet i enlighet med vad som gäller vid indrivning av en svensk fordran av motsvarande slag. ska ta ut ränta på den andra medlemsstatens fordran från den dag då begäran om indrivning tas emot till och med den dag då betalning sker, i enlighet med vad som gäller i fråga om en svensk fordran av motsvarande slag. I den utsträckning som den andra medlemsstatens fordran och ränta har flutit in, ska beloppet överföras till den medlemsstaten. 16 § Om får kännedom om att en annan medlemsstats fordran som drivs in i , eller det beslut som medger verkställighet i den medlemsstaten, är föremål för om- eller överprövning i den andra medlemsstaten, ska verkställigheten av den tvistiga delen av fordran skjutas upp i avvaktan på beslut av den behöriga instansen. Detta gäller dock bara om inte något annat följer av andra stycket. På motiverad begäran av den sökande myndigheten ska fortsätta indrivningen av den del av fordran som är föremål för om- eller överprövning, om det skulle ha varit möjligt vid indrivning i den andra medlemsstaten. Verkställigheten ska också skjutas upp om det pågår ett förfarande för ömsesidig överenskommelse i ärendet mellan de berörda medlemsstaterna, såvida det inte finns påtaglig risk att fordran inte blir betald. Om verkställigheten skjuts upp och den sökande myndigheten begär det, eller annars bedömer det som nödvändigt, får begära att ska väcka talan om betalningssäkring enligt 46 kap. skatteförfarandelagen (2011:000) för att säkerställa indrivningen. 17 § Om begär att indrivningen i en annan medlemsstat av den del av en svensk fordran som är föremål för om- eller överprövning ska fortsätta, och fordran därefter faller bort eller sätts ned, ansvarar myndigheten för återbetalning av belopp som har överförts till och eventuell ersättning som ska betalas enligt de bestämmelser som gäller i den andra medlemsstaten. 18 § Vid indrivning i av en annan medlemsstats fordran gäller i fråga om preskription lagstiftningen i den andra medlemsstaten. Vid indrivning av en svensk fordran i en annan medlemsstat ska alla åtgärder som vidtas av den anmodade myndigheten eller på dess vägnar för att driva in fordran, och som leder till att preskriptionstiden skjuts upp eller förlängs enligt lagstiftningen i den andra medlemsstaten, ha samma verkan i fråga om den svenska fordran. Om det inte är möjligt att skjuta upp eller förlänga preskriptionstiden enligt lagstiftningen i den andra medlemsstaten, ska alla åtgärder som vidtas av den anmodade myndigheten eller på dess vägnar för att driva in fordran, med avseende på preskriptionsfrågan anses ha vidtagits i , om de skulle ha lett till att preskriptionstiden sköts upp eller förlängdes om de hade vidtagits här. Trots andra och tredje styckena får en svensk myndighet i fråga om en svensk fordran som drivs in i en annan medlemsstat vidta åtgärder här som medför att preskriptionstiden skjuts upp eller förlängs enligt svensk lag. Användning och vidarebefordran av upplysningar 19 § Upplysningar som tar emot från en myndighet i en annan medlemsstat får användas för att vidta verkställighets- eller säkerhetsåtgärder som avser fordringar som omfattas av denna lag. De får också användas för fastställelse och verkställighet av obligatoriska socialavgifter. Upplysningarna får inte användas för andra ändamål än de som anges i första stycket utan att den myndighet som tillhandahåller upplysningarna tillåtit det. Om upplysningarna ursprungligen härrör från en myndighet i en tredje medlemsstat, ska sådant tillstånd lämnas av den sistnämnda myndigheten. Tillstånd krävs dock inte för att upplysningarna ska få åberopas eller användas som bevisning. En svensk myndighet ska följa de villkor som gäller för användningen av upplysningarna enligt denna paragraf, oavsett vad som annars är föreskrivet i lag eller annan författning. 20 § ska tillåta att upplysningar som den tillhandahåller en myndighet i en annan medlemsstat får användas i den andra medlemsstaten för andra ändamål än sådana som avses i 19 § första stycket, om de får användas för liknande ändamål i . Om anser att upplysningar som den har tagit emot från en myndighet i en annan medlemsstat sannolikt kan vara till nytta för en tredje medlemsstat för de ändamål som avses i 19 § första Prop. 2011/12:15 stycket, får den vidarebefordra dessa upplysningar till den medlems- staten, under de villkor som i övrigt gäller enligt denna lag. Myndigheten ska underrätta den medlemsstat från vilken upplysningarna härrör om sin avsikt att vidarebefordra uppgifterna till en tredje medlemsstat. Den medlemsstat från vilken upplysningarna härrör kan motsätta sig ett sådant utbyte av uppgifter från den dag då den tog emot underrättelsen. Förbud mot överklagande m.m. 21 § Beslut enligt denna lag får inte överklagas. Det enhetliga dokument som avses i artikel 12 i rådets direktiv /24/EU ska rättas, om det på grund av ett skrivfel eller liknande brister i överensstämmelsen mellan dokumentet och den ursprungliga exekutionstiteln. 22 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer meddelar ytterligare föreskrifter om uppgifter enligt denna lag. 1.Denna lag träder i kraft , då lagen (1969:200) om uttagande av utländsk tull, annan skatt, avgift eller pålaga ska upphöra att gälla. 2.Bestämmelserna i 1 och 2 §§ samt i rättsakterna 1 och 3 i bilagan till den upphävda lagen gäller fortfarande i fråga om ärenden om bistånd med indrivning som har påbörjats före ikraftträdandet. såvitt avser mervärdesskatt, i rådets förordning (EU) nr 904/2010 av 2.2Förslag till lag om ändring i lagen (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteärenden Härigenom föreskrivs1 att 2, 5 och 21 §§ lagen (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteärenden ska ha följande lydelse. I fråga om utländsk tull, andra skatter, avgifter och pålagor som av utländsk tullmyndighet uppbärs vid eller i samband med export eller import av varor gäller denna lag endast i den mån särskilt anges i lagen (1969:200) om uttagande av utländsk tull, annan skatt, avgift eller pålaga eller i 2 § lagen (1973:431) om utredning angående brott mot utländsk tullag. I fråga om utländsk tull, andra skatter, avgifter och pålagor som av utländsk tullmyndighet uppbärs vid eller i samband med export eller import av varor gäller endast 1 och 35 §§, 6 § första stycket och 7, 10 och 16 §§. Det som sägs i dessa bestämmelser om ska då i stället gälla . Vidare ska, vid tillämpning av ett avtal om tullsamarbete, det som sägs i dessa bestämmelser om i stället gälla . Handräckning skall, om inte annat följer av 10 eller 12 §, genomföras i enlighet med vad som gäller för den svenska skatt som är närmast jämförlig med den utländska skatt som handräckningen avser. Handräckning ska, om inte annat följer av 10 §, genomföras i enlighet med vad som gäller för den svenska skatt som är närmast jämförlig med den utländska skatt som handräckningen avser. Myndighet inom Europeiska unionen ska lämnas biträde med sådan handräckning i skatteärende som avses i 3 § första stycket 1. Därvid ska bestämmelserna i tillämpliga delar i 3 § andra stycket 2, 4 § andra stycket, 59, 1317, 20 och 2224 §§ tillämpas. Bestämmelserna i denna paragraf ska tillämpas på inkomstskatt, förmögenhetsskatt och skatt på försäkringspremier. Bestämmelser om sådan handräckning i skatteärende som avses i 3 § första stycket 1 och 3 finns såvitt avser mervärdesskatt, i rådets förordning (EG) nr 1798/2003 av 1Jfr rådets direktiv /24/EU av om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som avser skatter, avgifter och andra åtgärder (EUT L 84, 31.3.2010, s. 1, Celex 32010L0024). 2Senaste lydelse 1991:439. 3Senaste lydelse 2011:282. om administrativt samarbete i om administrativt samarbete och fråga om mervärdesskatt, och såvitt avser punktskatter, i rådets förordning (EG) nr 2073/2004 av om administrativt samarbete i fråga om punktskatter. Bestämmelser om handräckning som avses i rådets direktiv /24/EU av om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som avser skatter, avgifter och andra åtgärder5 finns i lagen (2011:000) om bistånd med indrivning av skatter och avgifter inom Europeiska unionen. Denna lag träder i kraft . 4EUT L 268, 12.10.2010, s. 1, Celex 32010R0904. 5EUT L 84, 31.3.2010, s. 1, Celex 32010L0024. Förslag till lag om ändring i lagen (1982:188) om preskription av skattefordringar m.m. Härigenom föreskrivs1 att det i lagen (1982:188) om preskription av skattefordringar m.m. ska införas en ny paragraf, 9 a §, av följande lydel- Bestämmelser om uppskjutande och förlängning av preskriptionstiden vid sådant bistånd med indrivning i en annan medlemsstat i Europeiska unionen som avses i rådets direktiv /24/EU av om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som avser skatter, avgifter och andra åtgärder2 finns i 18 § lagen (2011:000) om bistånd med indrivning av skatter och avgifter inom Europeiska unionen. Denna lag träder i kraft . 1Jfr rådets direktiv /24/EU av om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som avser skatter, avgifter och andra åtgärder (EUT L 84, 31.3.2010, s. 1, Celex 32010L0024). 2EUT L 84, 31.3.2010, s. 1, Celex 32010L0024. 2.4Förslag till lag om ändring i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Härigenom föreskrivs1 i fråga om lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. dels att 13 § ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas en ny paragraf, 7 a §, av följande lydelse. Bestämmelser om uppskov med eller stoppande av verkställighe- ten, säkerhetsåtgärder och fortsatt indrivning av en annan medlems- stats fordran vid sådant bistånd som avses i rådets direktiv 2010/24/EU av om ömsesidigt bistånd för indriv- ning av fordringar som avser skat- ter, avgifter och andra åtgärder2 finns i 16 § lagen (2011:000) om bistånd med indrivning av skatter och avgifter inom Europeiska Sedan beslutat att ta säkerhet i anspråk gäller, om säkerheten utgörs av 1.pant: att den får tillgodogöras i den ordning som gäller för utmätt egendom,