prop · GY03158 · 2011-06-30 00:00:00 — Ändringen av punkten 4 följer av att nordiska utlämningslagen ersätts med lagen om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder. Andra stycket har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 10.7Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård 29 § Har beträffande någon som vårdas enligt denna lag beslut meddelats om 1.avvisning eller utvisning enligt utlänningslagen (2005:716), 2.utvisning enligt lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, 3.utlämning enligt lagen (1957:668) om utlämning för brott, 4. överlämnande enligt lagen (0000:00) om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder, 5.utlämning enligt lagen (1970:375) om utlämning till , , eller för verkställighet av beslut om vård eller behandling, 6.utlämning enligt lagen (1994:569) om samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot internationell humanitär rätt, 7.överlämnande enligt lagen (2002:329) om samarbete med , 8.överlämnande enligt lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder, eller 9.utlämning enligt lagen (2006:615) om samarbete med Specialdomstolen för , får trots tvångsvården verkställighet av beslutet ske, om det begärs av den myndighet som ska verkställa beslutet och chefsöverläkaren finner att patientens tillstånd tillåter att beslutet verkställs. Tvångsvården upphör i sådant fall när beslutet har verkställts. I fråga om en patient som är utlänning upphör tvångsvården vid verkställighet av ett beslut om hemsändande som har meddelats med stöd av 23 kap. 2 § utlänningslagen. Ändringen av punkten 4 följer av att nordiska utlämningslagen ersätts med lagen om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder. Övriga ändringar är språkliga. 10.8Förslaget till lag om ändring i lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård 10 a § Om någon har dömts till sluten ungdomsvård eller om rätten, med tillämpning av 34 kap. 1 § 1 , har förordnat att sådan påföljd ska avse ytterligare brott, ska, i fråga om tillgodoräknande av tid för frihetsberövande som verkställighet av påföljden, 19 a och 19 b §§ lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. tillämpas på motsvarande sätt. Ändringen, som har behandlats i avsnitt 7.1, innebär att det, vid Prop. 2010/11:158 beräkning av den tid för frihetsberövande som ska tillgodoräknas en person som ska avtjäna en påföljd om sluten ungdomsvård, även ska tas hänsyn till frihetsberövanden som har ägt rum utomlands i anledning av en svensk begäran om överlämnande för straffverkställighet enligt förordningen om överlämnande till enligt en europeisk arresteringsorder eller förordningen om överlämnande till enligt en nordisk arresteringsorder. Se vidare författningskommentaren till 19 b § lag om ändring i lagen om beräkning av strafftid m.m. 10.9Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete 8 § En person som har omhändertagits enligt 6 § får tas i förvar av en svensk polismyndighet under högst , tid mellan midnatt och oräknad. Därefter ska personen friges, om det inte har kommit in en begäran om en åtgärd som avses i 23 § lagen (1957:668) om utlämning för brott, 1 kap. 2 § lagen (0000:00) om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder, 3.25 c eller 25 d § lagen (1972:260) om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom, 4.5 a eller 5 b § lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m., 5.8 § lagen (1970:375) om utlämning till , , eller för verkställighet av beslut om vård eller behandling, om framställningen kommer från en dansk myndighet, 6.6 § lagen (1994:569) om samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot internationell humanitär rätt, 7.6 § lagen (2002:329) om samarbete med , 8.1 kap. 3 § lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. En svensk polisman får, i avvaktan på en framställning om sådan åtgärd som avses i 4 kap. 19 § lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål, ta ibeslag föremål som har omhändertagits enligt 7 § enligt de förutsättningar som gäller för en motsvarande åtgärd enligt eller annan lag eller författning. Ändringen av punkten 2 följer av att nordiska utlämningslagen ersätts med lagen om överlämnande från enligt en nordisk arresterings- order. Övriga ändringar är språkliga. 10.10Förslag till lag om ändring i lagen (2010:380) om ändring i lagen (2000:344) om Schengens informationssystem 4 § När det gäller framställningar som rör personer får endast följande uppgifter registreras: 1. efternamn, förnamn, tidigare använda namn, namn vid födseln och annat namn som personen använder, 2. särskilda bestående fysiska kännetecken, 3.fotografier och fingeravtryck, 4.födelsedatum och födelseort, 7.om personen kan vara beväpnad eller kan tillgripa våld, 8.om personen har avvikit från en inrättning där han eller hon med stöd av lag har varit berövad friheten, 9.syftet med framställningen, 11.om en förvunnen person behöver omhändertas eller inte, 12.den myndighet som har lagt in registreringen, 13.en hänvisning till det beslut som har föranlett registreringen, 14.typ av brott som avses i framställningen, samt 15.övriga uppgifter som ska anges i en europeisk eller nordisk arresterings- Därutöver får det, om det behövs, förekomma länkar till andra registreringar i registret, och uppgifter om verkställighetsförbud i med anledning av framställningar från andra Schengenstater. Kompletterande uppgifter enligt 3 a § får endast avse sådana uppgifter om personen som anges i första stycket 16 samt uppgifter om nummer och datum för personens identitetshandlingar. Ändringen av punkten 15 är föranledd av att såväl nordiska arresteringsordrar som arresteringsordrar utfärdade med stöd av EU- avtalet kan registreras i Schengens informationssystem (se konventionens artikel 8.3 och artikel 12.2). Ändringen görs av författningstekniska skäl i den närmast föregående ändringsförfattningen för lagen om Schengens informationssysten (2010:380). 10.11Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete 5 § En person som har omhändertagits enligt 3 § får tas i förvar och placeras i häkte eller polisarrest under högst , tid mellan midnatt och oräknad. Därefter ska personen friges, om det inte har kommit in en sådan begäran om åtgärd som avses i 23 § lagen (1957:668) om utlämning för brott, 1 kap. 2 § lagen (0000:00) om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder, 3.6 § lagen (1994:569) om samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot internationell humanitär rätt, 4.6 § lagen (2002:329) om samarbete med , eller 5.1 kap. 3 § lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. En behörig svensk tjänsteman får, i avvaktan på en framställning om en åtgärd enligt 4 kap. 19 § lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål på begäran av främmande stat, ta i beslag föremål som har omhändertagits enligt 4 § enligt de förutsättningar som gäller för en motsvarande åtgärd enligt eller annan lag eller författning. Ändringen av punkten 2 följer av att nordiska utlämningslagen ersätts Prop. 2010/11:158 med lagen om överlämnande från enligt en nordisk Övriga ändringar är språkliga. 10.12Förslaget till lag om ändring i lagen (2002:329) om samarbete med 10 § Regeringen får på Internationella brottmålsdomstolens begäran medge att den som har överlämnats till domstolen får ställas till ansvar vid domstolen för annan gärning som begåtts före överlämnandet än den för vilken överlämnandet skett. Regeringen får vidare medge att den som har överlämnats till får överföras från domstolen till en annan stat för lagföring. I fråga om sådan överföring tillämpas 24 § lagen (1957:668) om utlämning för brott. Lämnas inte medgivande enligt andra stycket, ska regeringen begära att den till överlämnade personen återförs till . Ändringen i paragrafens andra stycke är föranledd av att nordiska utlämningslagen upphävs. Av ändringen följer att regeringen ska pröva frågan om vidareöverlämnande av en person som har överförts till domstolen enligt 24 § utlämningslagen även i de fall det är fråga om vidareöverlämnande till en annan nordisk stat. 1.Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 2.För ärenden som har inletts före ikraftträdandet gäller 10 § i dess äldre lydelse. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser har behandlats i avsnitt 9. Innebörden av den andra punkten är att ärenden som har inletts före ikraftträdandet av lagändringen i 10 § ska handläggas enligt äldre bestämmelser. För bedömning av om ett ärende ska anses inlett, se författningskommentaren till punkten 2 i övergångsbestämmelserna till lagen om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder. 10.13Förslaget till lag om ändring i lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder 5 § Överlämnande för viss gärning får inte beviljas om 1.gärningen omfattas av nåd eller ett annat beslut enligt 12 kap. 9 § regeringsformen, 2.det enligt 20 kap. 7 § eller motsvarande bestämmelse i annan lag har meddelats beslut att inte åtala för gärningen, 3.gärningen har prövats genom lagakraftvunnen dom i en medlemsstat i Europeiska unionen, eller och, vid fällande dom, påföljden har avtjänats eller är under verkställighet eller kan verkställas enligt Prop. 2010/11:158 lagstiftningen i domslandet, 4.gärningen har prövats genom lagakraftvunnen dom i en annan stat än som anges i 3 och om detta enligt 10 § tredje eller fjärde stycket lagen (1957:668) om utlämning för brott hade utgjort ett hinder mot utlämning av den eftersökte, 5.förundersökning har inletts eller åtal väckts i för gärningen och förundersökningsledaren eller, när åtal har väckts, handläggande åklagare i det ärendet motsätter sig att lagföringen sker i den utfärdande medlemsstaten, 6.påföljd för gärningen har bortfallit på grund av preskription eller kan dömas ut enligt svensk lag och gärningen helt eller delvis har ägt rum i eller den eftersökte är svensk medborgare, eller 7.gärningen helt eller delvis har ägt rum i och inte motsvarar brott enligt svensk lag. Ändringen i punkterna tre och fyra, som har behandlats i avsnitt 6.3.5, innebär att domar meddelade i och likställs med domar meddelade av en medlemsstat i EU, på så sätt att även lagakraftvunna domar från dessa länder under de förutsättningar som anges i bestämmelsen ska utgöra hinder för att bevilja ett överlämnande till en medlemsstat i EU. Detta följer av artikel 4.2 i . I övrigt hänvisas till författningskommentaren till 2 kap. 5 § 3 och 4 lagen om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder. Punkten 5 har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, se kommentaren till 2 kap. 5 § 6 lagen om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder. 4 § En arresteringsorder utfärdad av en annan nordisk stat ska, om den eftersökte befinner sig i , betraktas som en nordisk arresteringsorder. Ändringen, som har behandlats i avsnitt 6.3.1, innebär att bestämmelsen korresponderar med 1 kap. 3 § lagen om överlämnande från författningskommentaren till denna bestämmelse. 5 § Åklagaren ska anhålla den eftersökte om det inte saknas risk för att denne avviker eller på annat sätt undandrar sig ett överlämnande. även ske om det finns risk för att den eftersökte, genom att undanröja bevis eller på något annat sätt, försvårar utredningen av en gärning som omfattas av Ett anhållande enligt första stycket får inte ske om det kan antas att förutsättningar för ett överlämnande saknas. Den som inte har fyllt får anhållas endast om det finns synnerliga skäl. Om det finns skäl för anhållande enligt förstatredje styckena men det är tillräckligt att den eftersökte meddelas ett reseförbud eller att det föreskrivs en anmälningsskyldighet, ska en sådan åtgärd beslutas i stället för anhållande. som avses i 24 kap. 4 § ska övervakning ersätta ett anhållande. Om det finns skäl för anhållande enligt förstatredje styckena får en polisman eller en tjänsteman vid eller i brådskande fall även utan ett anhållningsbeslut gripa den eftersökte. Ändringarna är redaktionella, ingen ändring i sak är avsedd. är likalydande med 3 kap. 6 § lagen om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder som har behandlats i avsnitt 6.4.5. 2010/11:158 hänvisas i övrigt till författningskommentaren, bl.a. vad gäller Lagrådets synpunkter, till den paragrafen. 2 § Vid rättens handläggning tillämpas reglerna om domstols handläggning i brottmål, om inte annat sägs i denna lag. Handläggningen ska ske med skyndsamhet. Tingsrätten ska för prövningen av frågan om överlämnande hålla en förhandling. En förhandling behöver dock inte hållas om det är uppenbart att överlämnande inte ska beviljas, om den eftersökte samtycker till överlämnande eller om han eller hon begär att ärendet avgörs på handlingarna. Till förhandlingen ska åklagaren och den eftersökte kallas. Är den eftersökte anhållen eller häktad ska han eller hon inställas. Ändringen i paragrafens första stycke är föranledd av att prövningstillstånd införs för hovrättens prövning, se vidare kommentaren till 5 kap. 9 § nedan. Övriga ändringar är språkliga. 3 § Tingsrätten ska meddela beslut i fråga om överlämnande senast efter det att den eftersökte har gripits eller, när något gripande i ärendet inte har skett, senast efter det att den eftersökte har underrättats om innehållet i arresteringsordern. Samtycker den eftersökte till ett överlämnande, ska beslutet meddelas senast efter det att samtycket har avgetts. Tingsrätten får, om det finns särskilda skäl, meddela sitt beslut senare än vad som sägs i första eller andra stycket. Ändringen i paragrafens första stycke, som har behandlats i avsnitt 6.4.7, innebär att trettiodagarsfristen, i de sällsynta fall då en eftersökt person påträffas men inte grips i anledning av en utfärdad arresteringsorder, börjar löpa när den eftersökte underrättas om innehållet i arresteringsordern. Det kan exempelvis röra sig om en situation då den eftersökte redan är frihetsberövad i av någon annan anledning. Av 4 § förordningen (2003:1179) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder framgår att den eftersökte ska underrättas om innehållet i arresteringsordern efter det att han eller hon har anträffats. Ändringen korresponderar med vad som gäller enligt 4 kap. 3 § andra stycket lagen om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder. Övriga ändringar är språkliga. 4 § Om två eller flera medlemsstater har utfärdat arresteringsorder eller en eller flera av dessa stater har utfärdat arresteringsorder samt en eller flera nordiska stater har utfärdat nordisk arresteringsorder beträffande samma person, ska ärendena prövas i ett sammanhang vid den tingsrätt som ska handlägga det först inkomna ärendet. Inkommer en ny arresteringsorder efter rättens beslut om överlämnande men innan beslutet har vunnit laga kraft, får hovrätten eller, om ärendet överklagats dit, på yrkande av åklagaren besluta att tingsrätten ska pröva Prop. 2010/11:158 ärendena i ett sammanhang. Prövningen av vilken av flera arresteringsorder som ska beviljas ska ske med särskild hänsyn till gärningarnas beskaffenhet och platsen där de ägt rum, de tid- punkter då varje arresteringsorder utfärdades samt om de avser lagföring eller verkställighet av en frihetsberövande påföljd. Ändringen i paragrafens första stycke, som korresponderar med 4 kap. 6 § lagen om överlämnande från enligt en nordisk arresterings- order, klargör vad som ska gälla när två eller flera nordiska stater eller medlemsstater i EU utfärdar arresteringsorder som avser en och samma person. Det hänvisas i övrigt till författningskommentaren till nämnda bestämmelse. Andra stycket är utformat i enlighet med de synpunkter Lagrådet har lämnat, se vidare kommentaren till 4 kap. 6 § andra stycket lagen om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder. Övriga ändringar är språkliga. 9 § Ett beslut att inte bevilja överlämnande i fall som avses i 2 kap. 6 § får inte överklagas. Har den eftersökte samtyckt till överlämnande enligt 4 kap. 9 § får beslutet om överlämnande inte överklagas. För att hovrätten ska pröva tingsrättens beslut krävs prövningstillstånd, om beslutet innebär att ärendet avgörs eller utgör ett sådant beslut som får överklagas endast i samband med överklagande av ett slutligt beslut. Paragrafens nya andra stycke innebär att prövningstillstånd införs för hovrättens prövning av ett beslut som innebär att ärendet avgörs eller beslut som får överklagas endast i samband med överklagande av ett sådant slutligt beslut. Bestämmelsen korresponderar med 4 kap. 9 § andra stycket lagen om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder och det hänvisas i övrigt till författningskommentaren till denna bestämmelse. Andra stycket har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Frågan har behandlats i avsnitt 6.4.7. Av övergångsbestämmelserna framgår att ärenden som har påbörjats innan lagändringen träder i kraft inte kommer att omfattas av kravet på prövningstillstånd. 8 § Om överlämnande har beviljats enligt denna lag och en rättslig myndighet i den medlemsstat dit överlämnande har skett gör en framställning till åklagaren om tillstånd 1. att lagföra eller straffa den som har överlämnats även för gärningar som inte omfattades av överlämnandet, eller 2. att till en annan medlemsstat i Europeiska unionen, eller överlämna den som har överlämnats från , prövas ärendet med tillämpning av 25 kap. Behörig tingsrätt är den som prövade frågan om överlämnande. Vad som i 25 kap. sägs om tvångsmedel och frister ska inte tillämpas i de fall som avses i första stycket. Offentlig försvarare ska förordnas för den som har överlämnats. Den som har överlämnats ska ges tillfälle att yttra sig över framställningen. Tingsrätten prövar om det finns skäl att hålla en muntlig Ändringen i paragrafens första stycke, andra punkten, som har behandlats i avsnitt 6.6.3, innebär att paragrafen ska tillämpas även när en person som har överlämnats till en medlemsstat i EU i enlighet med lagen begärs vidareöverlämnad till eller . Ändringen genomför artikel 31 i . Detsamma kommer, genom en hänvisning i 5 kap. 8 § lagen om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder, att gälla även när förhållandet är det omvända, dvs. en person som har överlämnats enligt en nordisk arresteringsorder begärs vidareöverlämnad till en medlemsstat i EU, se vidare författningskommentaren till nämnda bestämmelse. För de beskrivna situationerna ska således inte längre 24 § utlämningslagen tillämpas. Övriga ändringar är språkliga. 9 § En framställning om rätt att till en stat utanför Europeiska unionen, eller utlämna den som har överlämnats från till en medlemsstat i Europeiska unionen prövas av regeringen med tillämpning av 24 § lagen (1957:668) om utlämning för brott. Av ändringen, som genomför artikel 31 i , följer att 24 § utlämningslagen inte längre ska gälla när en person som har överlämnats till en medlemsstat i EU i enlighet med lagen begärs vidareöverlämnad till eller . I denna situation ska i stället 6 kap. 8 § tillämpas. 2 § Begärs tillstånd till transport genom av någon som överlämnas på grund av en arresteringsorder eller som utlämnas till en annan medlemsstat i Europeiska unionen, eller ska bevilja sådant tillstånd och ange under vilka villkor transporten får ske. Har tillstånd meddelats enligt första stycket får polismyndigheten, om det är nödvändigt för att transporten ska kunna genomföras, omhänderta och ta i förvar den som överlämnas eller utlämnas, dock längst . Om en oplanerad mellanlandning sker i , får polismyndigheten, om det är nödvändigt för att transporten ska kunna genomföras, omhänderta och ta i förvar den som överlämnas eller utlämnas, dock längst till dess en begäran om tillstånd till transport har prövats. Om tillstånd till transport inte begärs från landningen, ska personen friges. Om tillstånd meddelas, gäller därefter bestämmelserna i andra stycket. Tidsfristen ska räknas från det att tillstånd meddelats. Ändringen i paragrafens första stycke, som har behandlats i avsnitt 6.6.4, innebär att paragrafen ska tillämpas även när transport sker genom av en person som ska överlämnas från en medlemsstat i EU till eller . Ändringen genomför artikel 28 i . I dessa situationer ska inte längre 26 § utlämningslagen gälla. Vid helt internnordiska transiteringar ska emellertid i stället 7 kap. 2 § lagen om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder tillämpas. Övriga ändringar är språkliga. 1.Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. De nya bestämmelserna får sättas i kraft . 2.Äldre bestämmelser gäller för ärenden som har inletts före ikraftträdandet. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser har behandlats i avsnitt 9. Innebörden av den andra punkten är att ärenden som har inletts före ikraftträdandet av lagändringarna ska handläggas enligt äldre bestämmelser. För bedömning av om ett ärende ska anses inlett, se författningskommentaren till punkten 2 i övergångsbestämmelserna till lagen om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder. Regeringarna i , , , och har enats om följande. (1)Enligt slutsatserna från det nordiska justitieministermötet på , bör den nuvarande utlämningsordningen mellan de nordiska staterna förbättras och det formella utlämningsförfarandet mellan de nordiska staterna avskaffas. (2)Det bör införas en ordning med ömsesidigt erkännande av beslut om frihetsberövanden. (3)De nordiska staternas uttalade mål om en ännu smidigare lag- stiftning på detta område har medfört en önskan om att avskaffa den nuvarande utlämningsordningen och införa en ordning grundad på en nordisk arresteringsorder om ömsesidigt erkännande, där överlämnande skall ske om inte någon av de i konventionen angivna vägransgrunderna föreligger. Därutöver kommer införandet av en ny ordning för överlämnande av dömda eller misstänkta personer för verkställighet av påföljd eller för lagföring att göra det möjligt att skapa en mindre komplicerad ordning än de nuvarande utlämningsprocedurerna, inklusive den europeiska arresteringsordern. (4)Denna konvention bygger på principerna om frihet, demokrati och respekt för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna samt rättsstatsprincipen, vilka principer är gemensamma för de nordiska staterna. Konventionen respekterar de grundläggande rättigheterna, som de garanteras av den europeiska konventionen av om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, och respekterar de nordiska staternas nationella identitet. (5)Denna konvention hindrar inte de nordiska staterna från att tillämpa sina konstitutionella regler om prövning i laga ordning, föreningsfrihet, tryckfrihet och yttrandefrihet i andra medier. (6)Ingen får avvisas, utvisas, utlämnas, överlämnas, vidareutlämnas eller vidareöverlämnas till en stat där han eller hon löper allvarlig risk att utsättas för dödsstraff, tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. (7)Beslut om verkställighet av en nordisk arresteringsorder skall kontrolleras i tillräcklig omfattning, vilket innebär att en rättslig myndighet i den stat där den eftersökta personen har gripits skall avgöra om personen skall överlämnas. (8)Centralmyndigheternas roll i verkställandet av en nordisk arresteringsorder skall begränsas till praktiskt och administrativt bistånd. (9)Systemet med en nordisk arresteringsorder vilar på en hög grad av förtroende mellan de nordiska staterna. (10), och har genomfört rådets rambeslut av om en europeisk arresteringsorder och överlämnande mellan medlemsstaterna (2002/584/RIF). Samtliga nordiska stater har anslutit sig till flera av konventionerna på detta område, t.ex. den europeiska utlämningskonventionen av och den europeiska konventionen av om bekämpande av (11) Den nordiska arresteringsordern skall ersätta samtliga tidigare instrument om utlämning mellan de nordiska staterna. Definition av och skyldighet att verkställa en nordisk arresteringsorder