prop · GY03101d2 · 2011-04-14 00:00:00 — Tabell 5.3 Avsättningar för förväntade garantikostnader (exklusive insättningsgarantin, investerarskyddet, bankgarantier och garantikapital) 1I engagemangen för EKN ingår bundna utfästelser vilket förklarar skillnaden mellan tabell 5.3 och tabell 5.1 samt not 53 till balansräkningen. I engagemangen för Sida ingår alla utfästelser. I engagemang ingår inte insättningsgarantin och investerarskyddet, bankgarantier, garantikapital eller andra åtaganden där avsättningar inte görs för förväntade förluster. 2EKN återförsäkrar en del av sitt engagemang. Genom återförsäkringar har EKN reducerat sina förväntade kostnader från till . EKN har alltså täckt förväntade kostnader om via återförsäkringar (se även not 28 till balansräkningen). I beloppet ingår garantier (210 398) och bundna utfästelser (18 062) samt övrigt (9 790) vilket förklarar avvikelsen från beloppen i tabell 5.1 och 5.3. De totala avsättningarna för förväntade kostnader, i den del av statens garantiportfölj som värderas enligt garantimodellen, minskade . Minskningen beror främst på infriandet av kreditgarantin till samt att garantiåtaganden (till och AB ) löpt ut. Även avsättningarna avseende bostadskreditgarantier minskade något medan EKN:s och Sidas avsättningar i stort sett är oförändrade jämfört med . Förutom att avsättningar påverkas av mängden åtaganden påverkas avsättningsbehovet även av exempelvis ränte- och valutakursförändringar. Den grupp av garantier som har störst avsättning i förhållande till sitt åtagande är BKN:s bostadskreditgarantier. BKN:s avsättningar har däremot minskat med till jämfört med . Minskningen beror främst på att vissa garantier har sagts upp . Dessutom har avsättningarna bland annat påverkats av marknadsförändringar och förändringar i garanterat belopp. Utfallet kan skilja sig från förväntade förluster Som framgår av avsnitt 5.1.3 görs avsättningar för förväntade förluster. Det slutliga utfallet av garantiverksamheten kan dock bli bättre eller sämre än det som förväntansmässigt beräknats, även om utfallet över en mycket tenderar att röra sig mot det förväntade. Sämre utfall brukar benämnas oförväntade förluster. Med liten sannolikhet kan utfallet bli mycket sämre än förväntat, med andra ord kan oförväntade förluster bli stora speciellt med avseende på relativt korta tidsperioder. På grund av det behöver analysen av förväntade kostnader kompletteras med analyser av mycket negativa scenarier. har det endast genomförts övergripande beskrivningar av statens totala portfölj av garantier och krediter. I takt med att garantiåtaganden och utlåning med kreditrisk har ökat, har även behovet av en fördjupad analys av statens samlade risker blivit större. Regeringen gav 2011 ett uppdrag, att i samverkan med övriga garanti- och kreditmyndigheter, analysera statens samlade garantier och krediter. Avsikten är att denna analys ska genomföras . analys sammanfattas i avsnitt 5.4. Under har EKN och Sida ändrat redovisningsprincipen för avsättning för förluster i garantiverksamheten. Det innebär att avsättning för oförväntade förluster inte längre görs i redovisningen (se även avsnitt 3.4.1) Redovisning av åtaganden utanför garantimodellen De garantiåtaganden som inte har riskbedömts enligt garantimodellen, och för vilka det därmed inte gjorts några avsättningar för förväntade förluster, redovisas som ansvarsförbindelser. Detta gäller för insättningsgarantin, investerarskyddet och bankgarantierna, liksom för garantikapital till internationella finansieringsinstitutioner där eventuella infrianden för de senare belastar anslag. Tillsammans är de åtaganden som redovisas som ansvarsförbindelser (se även not 53 till balansräkningen). Garantiverksamheten finansieras i normalfallet av avgifter som betalas av garantitagarna. I vissa fall täcks avgiften dock av anvisade anslag. Avgiften ska motsvara statens ekonomiska risk i åtagandet. Avgifterna samlas på räntebärande konton i , på bankkonton eller i värdepapper som reserv för framtida infrianden och redovisas som en tillgång i myndigheternas balansräkningar. Staten har även tillgångar i form av regressfordringar från tidigare infriade garantier. Värdepappersinnehav och långfristiga placeringar Inkomsterna från avgifterna för insättningsgarantin placeras i statsobligationer som förvaltas av Kammarkollegiet på uppdrag av . Kammarkollegiet placerar avgifterna i statsobligationer som har en löptid . Placeringarna utgör den så kallade insättningsfonden vilken hade ett bokfört värde på vid utgången av året. För att höja avkastningen på portföljen får Kammarkollegiet bedriva repoverksamhet med portföljens värdepapper. Det innebär att värdepapper lånas ut och likviden placeras i omvända repor på motsvarande löptid i statsskuldväxlar samt i nominella och reala statsobligationer. EKN och Sida placerar avgiftsmedel i utländsk valuta från exportkreditgarantier och u-kredit- garantier på valutakonton samt i valutadepositioner och obligationer. En stor del av avgifterna i garantiverksamheten redovisas på räntebärande konton i . Även återvinningar från tidigare infrianden tillförs kontona. Från de räntebärande kontona i hämtas medel för framtida infrianden och för myndigheternas administrationskostnader. En obegränsad kredit är kopplad till räntekontona. Överskott på ett konto ger ränteintäkter, medan en utnyttjad kredit medför räntekostnader. Behållningen på dessa räntekonton konsolideras med statens övriga finanser. Influtna avgifter avräknas direkt mot statens upplåningsbehov, vilket minskar lånebehovet och därmed också statsskulden. Kontobehållningarna i är således inte reserver med likvida medel för eventuella infrianden. Ett infriande belastar kontona, men det är enbart en redovisningsmässig hantering. Finansieringen av infrianden sker i praktiken genom statlig upplåning. Kortfristiga placeringar och banktillgodohavanden Myndigheterna har en mindre del av sina tillgångar som kortfristiga placeringar och banktillgodohavanden. Förutom värdepappersinnehav och andra placeringar samt kontobehållningar i har myndigheterna även tillgångar i form av regressfordringar på från tidigare infriade garantier. Större delen av dessa fordringar får betraktas som osäkra men det bedömda värdet är för åtminstone den regressfordran som uppstod i samband med infriandet av garanti samt exportkreditgarantierna betydande. Det totala nettovärdet på regressfordringarna uppskattas till . Tabell 5.4 Tillgång i garantiverksamheten (exklusive stabilitetsfonden) 1Avser obligationerna som ingår i fonden till anskaffningsvärde på . Insättningsgarantifonden uppgår till (inkl. räntekonton, obligationer och periodiserade intäkter). 2Avgifterna för bankgarantierna tillförs stabilitetsfonden. 5.1.5Jämförelse mellan avsättningar för förväntade kostnader och tillgångar i garantiverksamheten För att bedöma hur väl garantiverksamheten förväntas kunna hantera framtida infrianden analyseras förhållandet mellan dels avsättningarna för förväntade kostnader, dels de tillgångar som finns i form av både inbetalda och kommande garantiavgifter för att möta framtida infrianden och administrativa kostnader. Garantiverksamhetens skuld- och tillgångssida jämförs i tabell 5.5. Jämförelsen görs på myndighetsnivå, men insättningsgarantin, investerarskyddet, bankgarantierna samt garantikapital till internationella finansieringsinstitut ingår inte eftersom de förväntade kostnaderna i dessa garantier inte har värderats. Tabell 5.5 Jämförelse mellan avsättningar för förväntade kostnader och tillgångar i garantiverksamheten (exklusive insättningsgarantin, investerarskyddet, bankgarantier och garantikapital) 1I beloppet ingår garantier (210 398) och bundna utfästelser (18 062) samt övrigt (- 9 790) vilket förklarar avvikelsen från beloppen i tabell 5.1 och 5.2. 2I engagemangen för Sida ingår alla utfästelser. 3Summan motsvarar de totala tillgångarna i garantiverksamheten enligt tabell 5.4 exklusive insättningsgarantins tillgångar på . Jämförelsen visar att för denna del av garantiportföljen täcks avsättningarna för förväntade kostnader väl av de avgifter som redan inbetalats (redovisas som garantitillgångar i tabell 5.5) och till det tillkommer nuvärdet av framtida avgifter. EKN:s garantiverksamhet utgör en väsentlig andel av detta överskott. Trots att precis genomgått en svår ekonomisk tid är därmed tillgångarna fortfarande större än avsättningarna. Av- sättningarna har dock relativt sett ökat mer än garantitillgångarna på grund av den finansiella oron och en nedgång i konjunkturen. 5.1.6Flöden i garantiverksamheten och dess påverkan på statens finanser I vissa fall kan besluta att subventionera hela eller delar av avgiften för en viss garanti. När detta inträffar anvisar normalt anslag för att betala avgiften. utbetalades i statliga subventioner för garantiavgifter. Det finns även fortfarande några garantiåtaganden som vid infrianden helt eller delvis belastar anslag. Det gäller åtaganden i form av garantikapital, u- kreditgarantier och kapitaltäckningsgarantier. I tabell 5.6 visas vilka anslag som finansierat dessa subventioner samt vilka anslag i övrigt vars ändamål omfattar garantiverksamhet. Tabell 5.6 Anslag vars ändamål omfattade garantiverksamhet 2011 A/O Dom Shvetsii Garantiverksamheten påverkar i flera fall statens lånebehov och därmed statsskulden. Denna påverkan består av flöden in till och ut från statens konsoliderade centralkonto, t.ex. externa betalningar av garantiavgifter, infrianden, återvinningar och kostnader för administration. I den mån dessa betalningar går via räntekonton i påverkar de statens finanser direkt via statens centralkonto. I tabell 5.7 beskrivs dessa flöden. Tabell 5.7 Flöden i garantiverksamheten Garantitagarna betalade i avgifter varav huvuddelen var avgifter för insättningsgarantin, bankgarantierna och exportkreditgarantierna. Avgifterna för bankgarantier innehåller inbetalningar som avser dels sista kvartalet 2010, dels de tre första kvartalen 2011. Från tidigare utbetalningar vid infrianden återvanns , varav huvuddelen gällde exportkreditgarantier. Utbetalningarna för infriade garantier var , huvudsakligen för men även en mindre del rörande exportkreditgarantier. I förhållande till de totala åtagandena utgör administrationen en mycket liten del, men den varierar beroende på typ av garanti. Flöden i garantiverksamheten och dess påverkan på lånebehovet Posterna avgifter, infrianden, återvinningar och administration har i olika grad påverkan på lånebehovet. Flöden i den del av garantiverksamheten som enbart har tillgångar i form av räntekonton i , eller finansiering genom anslag, påverkar direkt statens lånebehov. Däremot har flöden i den del av garantiverksamheten som har tillgångar i form av utomstatliga placeringar inte någon påverkan på lånebehovet. En analys av flödena pekar på att nettoflödet i garantiverksamheten totalt sett innebar att inbetalningarna till garantiverksamheten översteg utbetalningarna med 2011. De statliga subventionerna av garantiavgifter har varierat mellan och . De avgifter som garantitagarna själva betalat har uppgått till mellan 1,1 och . Det är främst avgifterna från exportkreditgarantierna som varierat över tiden. I början av perioden 20072011 låg de årliga infriandena för att sedan öka. ökade infriandena till nästan och 2010 till för att nå 2011. Återvinningarna har successivt sjunkit från 1 miljard 2007 till 2011. Det är främst tidigare infriade exportkreditgarantier som återvunnits. Diagram 5.3 Återvinningar, statliga subventioner, avgifter, infrianden och administrationskostnader samt saldo för betalningsflödet 2007-2011 5.2Statlig utlåning med kreditrisk Statliga lån, liksom statsbidrag och statliga garantier, ges till verksamheter som staten finner angelägna. Den statliga kreditgivningen utgör ett komplement till den övriga kreditmarknaden. Riksdag och regering beslutar om all statlig utlåning, antingen genom särskilda beslut för ett enskilt lån eller genom lagar och förordningar om låneprogram, t.ex. studielån. Ett lån med kreditrisk innebär samma risk för staten som en kreditgaranti. Skillnaden är att finansieringen av lånet sköts av staten och vid garantier av en bank eller annat kreditinstitut. Merparten av statens utlåning finansieras direkt genom upplåning genom . Som nämnts i avsnitt 5.1 är garantiverksamheten i enlighet med garantimodellen självfinansierad på lång sikt eftersom garantiavgifterna ska täcka de förväntade kostnaderna. Innan den nya budgetlagen trädde i kraft har inte några motsvarande regler funnits för statens utlåning med kreditrisk. Det har därför inte funnits något generellt krav på att en riskavspeglande avgift ska tas ut för lån eller att en reserv ska byggas upp för framtida kreditförluster . Kostnaderna för utlåning ska dock enligt regeringsbeslut11 motsvaras av dess intäkter över en längre tidsperiod genom att avgiftssättningen ska ske till försäkringsmässiga principer. Avgifterna för kreditrisken (exklusive administrativa kostnader) sätts in på ett räntebärande konto hos och disponeras för att täcka uteblivna amorteringar och räntor på utgivna lån. Den nya budgetlagen innebär att räntan för ett lån ska motsvara statens finansieringskostnad för ett lån med samma löptid, ett räntepåslag som motsvarar förväntad förlust beräknad utifrån samma principer som gäller för statliga garantier och ett påslag för finansiering av administrationskostnaderna. 11 Exempelvis i regleringsbrev för avseende (Dnr Fi2011/4902). Statens utlåning till privatpersoner, företag och projekt, dvs. lån med kreditrisk, uppgick till före nedskrivning för osäkra fordringar. Den dominerande posten är studielånen från () på , vilket motsvarar av statens utlåning med kreditrisk. CSN har också beviljat hemutrustningslån till flyktingar på . utlåning på går främst till olika infrastrukturprojekt. Övriga myndigheter har en utlåning som tillsammans är inom bistånd samt till småföretagare, jordbrukare, fiskare med flera. En beskrivning av de större lånen finns i avsnitt 5.2.2. Enligt grundläggande redovisningsregler ska lånefordringar skrivas ned till det värde som förväntas inflyta. Kreditmyndigheterna har uppskattat de osäkra fordringarna till eller av utlånat belopp. CSN:s studielån står för eller av de osäkra fordringarna. Tabell 5.8 Statens utlåning med kreditrisk 1Det utlånade beloppet överstiger låneramen på grund av att även anslagsfinansierad utlåning ingår i det utlånade beloppet. 2Utlåningsram exklusive kapitaltjänstkostnader och mervärdesskatt är . 3Utlåningsramen för är , vilket motsvarar . Anm. I denna tabell redovisas statens utlåning med kreditrisk varför beloppet inte stämmer överens med posten Utlåning i balansräkningen. Skillnaden utgörs av RGK:s utlåning till AP-fonden, Premiepensionssystemet samt med 111miljoner kronor, respektive . Denna utlåning betraktas inte som lån med kreditrisk. Anm. , , Länsstyrelserna och Kammarkollegiet finansierar sin utlåning med anslag varför utlåningsramar saknas har utlåningen efter nedskrivning för osäkra fordringar, ökat . Diagram 5.4 Statens utlåning med kreditrisk efter nedskrivning för osäkra fordringar 2007-2011 Utöver den utlåning som redovisas ovan finns hos samt affärsverken och viss utlåning, leasing- och leasehold-avtal med mera som redovisas under andra fordringsrubriker. Enligt redovisningsreglerna klassificeras inte dessa åtaganden som lån med kreditrisk, men det finns stora likheter ur ett riskperspektiv. I tabell 5.9 redovisas CSN:s och utlåning uppdelad på de tre kategorier som anger i sina anvisningar. Tabell 5.9 Statens utlåning med kreditrisk efter lånekategori Anm.: I CSN:s utlåning är oplacerade betalningar på medräknade vilket gör att beloppet i denna tabell är högre än motsvarande belopp för CSN i tabell 5.8. Däremot överensstämmer beloppet med posten Utlåning i balansräkningen (se not 29 till balansräkningen). 5.2.2De olika lånen med kreditrisk Studielånen regleras i studiestödslagen och särskilda förordningar. Drygt 1,4 miljoner personer har studieskulder till CSN på tillsammans . CSN bedömer de osäkra fordringarna till vilket motsvarar av det utlånade beloppet. CSN administrerar flera olika typer av lån vilka skiljer sig åt från finansierings- och redovisningssynpunkt. Lånen kan delas in i två huvudkategorier. Lån som beviljats och som har finansierats genom anslag på statens budget. Låntagarnas återbetalningar redovisas mot inkomsttitel på statens budget. Lån som beviljats finansieras genom upplåning i Riksgälds- Den ränta som CSN betalar till belastar anslaget 1:3 Studiemedelsräntor m.m. under utgiftsområde 15 Studiestöd. från låntagarna till CSN redovisas via inkomsttitel. CSN:s låntagare betalar en ränta som motsvarar av CSN:s upplåningsränta i . Denna ränta fastställs av regeringen och baseras på den ovägda genomsnittsräntan för emission av statsskuldväxlar och statsobligationer . Avdraget på från räntan kompenseras av att låntagarna inte medges avdrag för räntekostnader på studielån i sina självdeklarationer. Därmed blir nettoeffekten på budgetsaldot som helhet neutral. Om en låntagare inte betalar hela räntekostnaden läggs den obetalda räntan till kapitalskulden . Dessa kapitaliserade räntor har dock inte lånats upp hos . När studielån skrivs av på grund av dödsfall, uppnådd åldersgräns eller av andra skäl amorterar CSN av sin skuld till med motsvarande belopp. Medel tas från anslaget 1:3 Studiemedelsräntor m.m. Av- skrivning av kapitaliserade räntor leder däremot inte till någon avräkning utan reducerar CSN:s myndighetskapital. beviljar CSN lån till flyktingar för inköp av hemutrustning. De utestående lånen var varav 0,5 miljarder betraktas som osäker fordran. Hemutrustningslånen har finansierats genom lån i Riksgäldskontoret.12 Den ränta som debiterar CSN belastar anslaget 1:5 Hemutrustningslån under Utgiftsområde 13 Integration och jämställdhet. Regeringen fastställer den ränta som CSN ska betala till . Räntan baseras på den ovägda genomsnittsräntan för emission av statsskuldsväxlar och statsobligationer . Regeringen fastställer också vilken ränta som låntagarna ska betala till CSN. Låntagarnas räntebetalningar till CSN redovisas mot anslaget 1:5 Hemutrustningslån. 12 Fr.o.m. är hemutrustningslånen anslagsfinansierade. För vissa infrastrukturprojekt har genom särskilda beslut gett i uppdrag att ställa ut lån till statliga eller privata företag. Det gäller byggandet av och , de svenska landanslutningarna till och till . var utlånade till dessa projekt. Lånet till uppgick till . Återbetalning av lånet kommer att finansieras via avgifter som betalas av . Dessa avgifter belastar anslag på statens budget. Eftersom återbetalningen av lånet till i praktiken finansieras direkt med anslagsmedel bedöms inte lånet ha någon kreditrisk, varför ingen kreditriskavgift tas ut. Svensk-Danska Broförbindelsen () Lånet till för finansiering av de svenska landanslutningarna till var . Återbetalningen av lånet, liksom Konsortiets egna obligationslån, ska finansieras med intäkter från . Som tidigare nämnts garanteras Konsortiets obligationslån solidariskt av den svenska och den danska staten. Värdet på lånet är nedskrivet med för framtida kreditförluster. Lånet till A-Train, det privata företag som driver , är ett villkorslån på . I stället för vanlig återbetalning äger staten rätt till en årlig vinstdelning när de privata ägarna fått en viss, på förhand bestämd, avkastning på sitt insatta kapital. Värdet på lånet är nedskrivet med för framtida kreditförluster. bolagiserades flygplatsverksamhet och flyttades till det statliga bolaget . Bolaget övertog flygplatsverksamhetens tillgångar och skulder inklusive befintliga lån från . betalar en ränta till som avspeglar risken för de statliga lånen. Lånen var vid utgången av 2011. ska ha omvandlat alla lån hos till lån på den öppna marknaden . Lån till exportfinansiering och flygindustrin bemyndigade regeringen att bevilja AB () en låneram för finansieringen av långfristiga krediter intill ett belopp om högst i . SEK utnyttjade inte låneramen vare sig 2009, 2010 eller 2011. Den bidrog dock till att underlätta företagets utlåning till exportindustrin. Låneramen har förlängts i tre omgångar och gäller nu till . har lämnat royaltylån till och för delfinansiering av utvecklingskostnaderna för vingbalkar respektive komponenter till flygmotorer. Återbetalningarna är beroende av försäljningsintäkterna från projekten. har inte bedömt att det finns något nedskrivningsbehov i utlåningen. beslutade att , tillsammans med de övriga nordiska länderna, ska ge rätt att låna totalt (ca ). Lånet samordnas i ett finansiellt stödprogram från () och hanteras från svensk sida av . Totalt uppgår nu utlåningen till ca . Tillsammans med de övriga nordiska länderna och har ställt ut en låneram på sammanlagt till . andel uppgår till högst . har ännu inte begärt att få några lån och möjligheten har upphört. Övriga lån med kreditrisk Övrig utlåning omfattar lån från Sida, , , Kammarkollegiet samt länsstyrelserna. Totalt uppgår dessa lån till varav , motsvarande av beloppet, bedöms som osäkra fordringar. Dessa lån finansieras via anslag på statens budget. Framtida kreditförluster är därmed redan finansierade. Låntagarnas betalningar av räntor och amorteringar redovisas mot inkomsttitel. Störst är Sidas utlåning på , varav som biståndskrediter för finansiering av infrastruktur och som villkorslån för näringsutveckling och kapitalmarknadsutveckling. De osäkra fordringarna bedöms till , vilket är drygt hälften av utlånat belopp. beslutade att anvisa medel till en stabilitetsfond i form av ett räntebärande konto hos som ska finansiera statens åtgärder för att stödja det finansiella systemet. Inledningsvis tillförde staten genom ett särskilt anslag. Stabilitetsfonden har därefter fyllts på genom att banker och andra kreditinstitut betalar en årlig stabilitetsavgift. Utöver avgiften från bankerna läggs också intäkter som garantiavgifter, utdelningar och pengar för försäljningar in i fonden. Avgifterna för bankgarantierna ska också tillföras fonden och eventuella infrianden av dessa garantier ska belasta fonden. Målet är att stabilitetsfonden ska uppgå till motsvarande av BNP. En- ligt bedömning uppnås den målsatta nivån enligt nuvarande prognos.13 Alla kostnader för stödåtgärderna ska bäras av stabilitetsfonden. Eventuella återvinningar för genomförda åtgärder kommer att gå tillbaka till fonden. Avgifter och kostnader för bankgarantiprogrammet påverkar resultatet för stabilitetsfonden men fondens resultat påverkas också av kapitaltillskott och andra statliga stödåtgärder till kreditinstitut. Fondens sammanlagda behållning var inklusive 13 Se rapport: Riksgäldens åtgärder för att stärka stabiliteten i det finansiella systemet (2011:3) (Dnr 2011/2006). fakturerade garantiavgifter för de tre första kvartalen 2011. När man inkluderar de Nordeaaktier som ingår i fonden, värderade till anskaffningsvärde, var behållningen . Värderas aktierna i stället till marknadsvärde blir stabilitetsfondens behållning , vilket kan jämföras med 2010. I marknadsvärdestermer har alltså stabilitetsfondens värde minskat trots betydande inflöde. Det beror på att marknadsvärdet på Nordeaaktierna föll kraftigt . Diagram 5.5 Stabilitetsfondens utveckling över tiden, inklusive Nordeaaktierna värderade till marknadsvärde 5.4Samlad analys av statens risker Portföljen av statliga garantier och krediter har ökat markant , mycket beroende på den finansiella oron. Det är främst åtaganden gentemot den finansiella sektorn, så som insättningsgarantin och bankgarantiprogrammet, som stått för den största ökningen men även exportkreditgarantierna har ökat i omfattning samt att nya åtaganden tillkommit gentemot t.ex. fordonsindustrin. I diagram 5.1 och diagram 5.5 framgår utvecklingen av statens portfölj av garantier respektive krediter . Denna ökning av statens garanti- och kreditåtagande innebär att behovet av en fördjupad portföljanalys har ökat.