prop · GY0370 · 2011-03-31 00:00:00 — I punkten 1 i i bilagan stadgas att kunderna ska tillförsäkras klar och tydlig information om den faktiska gasförbrukningen och faktiska kostnader tillräckligt ofta, så att de kan reglera sin egen gasförbrukning. Informationen ska lämnas inom en rimlig tidsfrist som beaktar kapa- citeten hos kundens mätningsutrustning. Vederbörlig hänsyn ska tas till sådana åtgärders kostnadseffektivitet. Det kan konstateras att de krav som finns när det gäller mätning, avläs- ningsfrekvens och rapportering för naturgas ser annorlunda ut än vad som gäller för elmarknaden. De närmare bestämmelserna finns i Energi- marknadsinspektionens föreskrifter (EIFS 2008:1). Avläsnings- frekvensen beror på hur stor kundens årsförbrukning är. Av den utred- ning som genomförde framgår att det i finns ungefär 600 gaskunder som är dygnsavlästa, 1 200 kunder som är månadsavlästa och 16 500 kunder som är årsavlästa. Ungefär 15 500 kunder, som bor i flerbostadshus och använder gasspis, är inte avlästa alls utan betalar en fast årsavgift. NELGA har bedömt att någon ytterligare reglering när det gäller tillgång till förbrukningsuppgifter på naturgasmarknaden inte bör införas. Mot bakgrund av att det framgår av kravet i direktivet att kapaciteten hos kundens mätningsutrustning ska beaktas så är det alltså bara ungefär 1 800 kunder som möjligen skulle kunna ta del av förbrukningsuppgifter . Det kan dessutom antas att en förhållandevis stor andel av de kunder som blir avlästa dygns- eller inte faller under konsumentdefinitionen och därmed inte omfattas av kravet i direktivets bilaga I. Sammantaget instämmer regeringen i NELGA:s bedömning att någon ytterligare reglering inte bör införas. Regeringen föreslår nedan att ges i uppdrag att bedöma om det finns skäl för att införa krav på s.k. smarta mätare för naturgaskunder. Om ett sådant krav skulle införas blir det också naturligt att kraven på mätning och rapportering skulle ändras. Artikel 3.7, som innehåller bestämmelser om åtgärder för måluppfyllelse, innebär i materiellt hänseende ingen ändring i förhållande till direktiv 2003/55/EG och föranleder inga åtgärder. I artikel 3.8 i gasmarknadsdirektivet åläggs medlemsstaterna att främja energieffektivitet genom att starkt rekommendera att naturgasföretagen optimerar kundernas gasförbrukning. Detta kan till exempel ske genom att de tillhandahåller energiförvaltning, utvecklar prissättningssystem som gynnar energieffektivisering eller genom att införa system med smarta mätare eller intelligenta nät, om det är lämpligt. bedömer inte att bestämmelsen föranleder någon lagstiftningsåtgärd. fråga om smarta mätare finns dock krav i bilaga I till direktivet, vilka Genom artikel 3.9 i gasmarknadsdirektivet har det tillkommit en skyldig- het för medlemsstaterna att se till att det inrättas gemensamma kontakt- punkter där konsumenterna kan få tillgång till all nödvändig information om sina rättigheter, gällande lagstiftning och möjligheter till tvistlösning i händelse av en tvist. Sådana kontaktpunkter kan vara en del av den I artikel 3.9 andra stycket anges vidare att medlemsstaterna ska se till att det finns en oberoende mekanism, t.ex. i form av en energiombudsman eller ett konsument- organ, för effektiv behandling av klagomål och tvistlösning utanför I finns inte en sådan kontaktpunkt för konsumenter som avses i Frågan kräver inte reglering i lag. Regeringen avser att utse en kontaktpunkt för konsumenter i en annan ordning (jfr avsnitt 5.3). När det gäller kravet att tillhandahålla en oberoende mekanism för behandling av klagomål och tvistlösning utanför domstol bedömer regeringen att uppfyller detta dels genom den tillsyn som bedrivs av och , dels genom att kan pröva tvister mellan konsumenter Några särskilda lagstiftningsåtgärder i anledning av artikel 3.9 andra stycket är därför inte nödvändiga. Undantag från krav på tillståndsförfarande samt rapportering till Artikel 3.10 och 3.11, som behandlar undantag från krav på tillstånds- förfarande samt rapportering till kommissionen, motsvarar artikel 3.5 och 3.6 i direktiv /55/EG och är i materiellt hänseende oförändrade. Några särskilda lagstiftningsåtgärder är inte nödvändiga. Artikel 3.12 i gasmarknadsdirektivet riktar sig till som, efter samråd med berörda intressenter, ska fastställa en tydlig och kortfattad kontrollista för energianvändare med praktiska upplysningar om energianvändarnas rättigheter. Medlemsstaterna ska se till att gashandlarna eller de systemansvariga för distributionssystemet i samarbete med tillsynsmyndigheten vidtar nödvändiga åtgärder för att alla deras konsumenter ska få ett exemplar av kontrollistan för energi- användare och se till att den finns tillgänglig för allmänheten. Bestämmelserna i artikel 3.12 föranleder enligt regeringens bedömning Bilaga I till gasmarknadsdirektivet innehåller bestämmelser om I punkten 1, som i stor utsträckning har samma innehåll som bilaga A till direktiv /55/EG, anges att de åtgärder som avses i artikel 3 ska tillförsäkra kunderna en rad rättigheter. Hit hör till en början rätten till ett avtal med naturgasföretaget i vilket en rad närmare angivna uppgifter ska Det som är nytt i förhållande till direktiv /55/EG när det gäller avtalets innehåll är att det ska finnas information om konsument- I sak innehåller punkten 1 även nyheter i följande avseenden. Konsumentens rätt till ett brett val av betalningssätt kompletteras med ett förbud mot oskälig diskriminering mellan kunder beroende på valt Det anges vidare att eventuella system för förskotts- betalningar ska vara skäliga och adekvat återspegla den sannolika Naturgasföretagen ska ge alla kunder en god standard såväl när det gäller tillhandahållandet av tjänster som vid behandlingen av klagomål. Konsumenterna ska ha tillgång till sina förbrukningsuppgifter och möjlighet att ge en naturgasleverantör tillgång till sina mätaruppgifter. De ska vidare få klar och tydlig information om den faktiska gasför- brukningen och faktiska kostnader tillräckligt ofta, så att de kan reglera sin egen gasförbrukning. Kunden ska ha rätt till slutavräkning efter varje byte av naturgas- leverantör senast efter det att bytet skett. förbrukningsuppgifter och slutavräkning har kommenterats ovan. Regeringen bedömer att det finns skäl att mot bakgrund av de nya kraven införa bestämmelser i naturgaslagen om innehållet i konsument- avtal, företagens skyldighet att tillhandahålla information, förbud mot att missgynna en konsument på grund av det betalningssätt konsumenten har valt, förskottsbetalning, klagomålshantering och rätten till slutavräkning. I detta sammanhang finns det vidare skäl att uppmärksamma frågor om konsumentens rättigheter vid ändring av avtalsvillkor och möjligheten att byta gashandlare utan särskild kostnad, även om gasmarknadsdirektivet i dessa delar inte innebär någon ändring i förhållande till direktiv 2003/55/EG. Överväganden och förslag finns i avsnitt 19. Kraven avseende att konsumenten ska få tillgång till sina förbruk- Prop. 2010/11:70 ningsuppgifter och information om kostnad och förbrukning har berörts Av punkten 2 i bilaga I framgår att medlemsstaterna ska se till att det genomförs system med smarta mätare som hjälper konsumenterna att aktivt medverka på gasmarknaderna. Genomförandet att dessa mätsystem kan göras till föremål för en ekonomisk bedömning, och bedömningen kan även avse vad för slags smarta mätare som är ekonomiskt rimliga och kostnadseffektiva samt vilken tidsfrist som är rimlig för deras distribution. En sådan bedömning ska göras . Någon lagstiftningsåtgärd är inte påkallad när det gäller smarta mätare. Det är dock nödvändigt att genomföra den föreskrivna bedömningen. bör därför ges i uppdrag att göra en ekonomisk bedömning av de kostnader och den nytta de smarta mätarna för med sig för marknaden och konsumenten. Artikel 4, som behandlar tillståndsförfaranden, är oförändrad jämfört med /55/EG och har tidigare inte föranlett några ändringar av svensk lagstiftning I artikel 5 finns bestämmelser om medlemsstaternas övervakning av försörjningstryggheten. Dessa är i materiellt hänseende oförändrade jämfört med direktiv /55/EG. Artikel 6 innehåller helt nya bestämmelser om regional solidaritet. I artikeln anges att medlemsstaterna, för att säkerställa försörjnings- tryggheten på den inre marknaden för naturgas, ska samarbeta i syfte att främja regional och bilateral solidaritet. Bestämmelserna i artikeln har sedan gasmarknadsdirektivets beslutades blivit överspelade genom och rådets förordning (EU) nr 994/2010 av om åtgärder för att trygga naturgasförsörjningen och om upphävande av rådets direktiv /67/EG (EUT L 295, 12.11.2010, s. 1, Celex 32010R0994), den s.k. gasförsörjningsförordningen, och kräver inga genomförandeåtgärder. Främjande av regionalt samarbete Den nya artikel 7 reglerar hur regionalt samarbete ska främjas Medlems- staterna, liksom tillsynsmyndigheterna, är enligt artikel 7.1 skyldiga att samarbeta för att underlätta det regionala samarbete som har utvecklats mellan tillsynsmyndigheter och systemansvariga för över- föringssystem på regional nivå. Främst ska samarbetet underlättas mellan de systemansvariga för överföringssystemen bl.a. i gränsöverskridande frågor. har uppgiften att för räkning delta i utvecklingen av marknaderna för el och naturgas inom och EU. har även i uppdrag att samarbeta med nordiska och övriga europeiska tillsynsmyndigheter i syfte att verka för en harmonisering av regelverk så att likvärdiga förutsättningar skapas på marknaderna för el och naturgas inom och EU (1 § 7 och 8 förordningen [2007:1118] med instruktion för Energimarknadsinspek- tionen. I myndighetsinstruktionen anges även att Energimarknadsinspek- tionen inom sitt område ska fullgöra de uppgifter som följer av direktiv /55/EG (1 § 6 b). Utöver den nödvändiga uppdateringen av myndig- hetsinstruktionen krävs inga nya föreskrifter i denna del. Enligt artikel 7.2 ska även byrån för samarbete mellan energitillsyns- myndigheter () samarbeta med de nationella tillsynsmyndig- heterna, och den kan också utfärda rekommendationer om den anser att det krävs bindande regler för att samarbetet ska fungera. Bestämmelsen riktar sig till . I artikel 7.3 anges att medlemsstaterna ska se till att de system- ansvariga för överföringssystemen har ett eller flera regionalt integrerade system som omfattar två eller flera medlemsstater för kapacitetstill- delning och för kontroll av säkerheten för nätet. Tilldelningen av kapacitet sker via , som är beläget i , och som opereras av den danska systemansvarige, . Det finns redan samarbetsavtal avseende systemdriften mellan det svenska och danska systemet. I artikel 7.4 regleras vad som gäller om vertikalt integrerade system- ansvariga för överföringssystem deltar i ett samriskföretag som inrättats för att genomföra samarbetet. I dessa fall ska samriskföretaget upprätta och genomföra en övervakningsplan med åtgärder som ska vidtas för att förhindra diskriminerande och konkurrensbegränsande beteende. Planen ska godkännas av . De övervakningsansvariga hos de vertikalt integrerade systemansvariga för överföringssystemen ska oberoende av andra kontrollera att planen följs. Som framgår i avsnitt 21.2, föreslår regeringen att det ska införas åtskilt ägande på den svenska naturgasmarknaden. Något allmänt krav att upprätta övervakningsplan ska inte gälla i fråga företag som har genom- fört åtskilt ägande. Det finns inga samriskföretag som är verk- samma i . Regelverket behöver dock kompletteras i enlighet med artikel 7.4 för att reglera vad som ska gälla i en situation där ett vertikalt integrerat företag ingår i ett samriskföretag som agerar på den svenska naturgasmarknaden. NELGA har emellertid inte lämnat några förslag till särskilda bestämmelser om samriskföretag. Utredningens förslag behöver kompletteras i denna del. Regeringen avser därför att utreda frågan. Artikel 8 anger bl.a. att medlemsstaterna ska se till att tekniska säkerhets- kriterier definieras och att det utarbetas och offentliggörs tekniska regler. Bortsett från ett tillägg, som riktar sig till innebär artikeln ingen Prop. 2010/11:70 förändring i sak i förhållande till direktiv /55/EG. 16.4Överföring, lagring och LNG Kapitel III i gasmarknadsdirektivet (artiklarna 916) innehåller regler om överföring, lagring och kondenserad naturgas (LNG). Artikel 9 i gasmarknadsdirektivet innehåller tolv punkter som beskriver de krav på effektiv åtskillnad och oberoende som ställs på överförings- systemet som sådant och på en systemansvarig för överföringssystemet (transmission system operator, TSO). I det följande används även termen transmissionsnätsoperatör för systemansvarig för överföringssystem. Varje företag som äger ett överföringssystem ska agera som systeman- svarig för detta. Detta hindrar dock inte, enligt artikel 9.5, att två eller flera företag som äger överföringssystem bildar ett samriskföretag, som för de berörda överföringssystemen fungerar som systemansvarig i två eller flera medlemsstater. I ett sådant samriskföretag får inget annat företag ingå såvida det inte har godkänts som oberoende systemansvarig i enlighet med artikel 14 eller som en oberoende systemansvarig för överföring i enlighet med kapitel IV i direktivet. Som framgått medger direktivet ett flertal sätt på vilket effektiv åtskill- nad kan uppnås. Det åtskilda ägandet beskrivs i artikel 9.19.3 och 9.6. Regleringen av åtskilt ägande bygger på konceptet om kontroll som defi- nieras närmare i artikel 2.36. Definitionen är hämtad från rådets förordning (EG) nr 139/2004 av om kontroll av företagskoncentrationer (EUT L 24, 29.1.2004, s. 1, Celex 32004R0139), EG:s koncentrationsförordning. Med kontroll avses i direktivet rättighe- ter, avtal eller andra medel som, antingen var för sig eller tillsammans och med hänsyn till alla faktiska eller rättsliga förhållanden, ger möjlig- het att utöva ett avgörande inflytande på ett företag. Som påpekats ovan riktar sig bestämmelserna om effektiv åtskillnad till både överföringssystemet och transmissionsnätsoperatören. NELGA har använt uttrycket TSO-lösning som beteckning för det åtskilda ägandet enligt artikel 9.19.3 och 9.6. Enligt artikel 9.1 råder förbud mot att någon från handel eller produk- tion direkt eller indirekt utövar kontroll över TSO eller överförings- system och vice versa. Samma person(er) får inte utse ledamöter till styrelsen, tillsynsorganet eller organ som juridiskt företräder en TSO eller ett överföringssystem och direkt eller indirekt utöva kontroll över eller någon rättighet gentemot ett företag som bedriver handel eller pro- duktion. Vidare får inte samma person vara ledamot i styrelsen, tillsyns- organet eller organ som juridiskt företräder företaget för både företag som bedriver produktions- eller leveransverksamhet och en transmis- sionsnätsoperatör eller ett överföringssystem. rättighet exemplifieras närmare i artikel 9.2 och ska i synnerhet omfatta rätten att rösta, befogenheten att utse ledamöter till styrelsen, tillsynsor- ganet eller organ som juridiskt företräder företaget samt rätten att inneha Enligt artikel 9.3 utvidgas åtskillnadskraven till att även omfatta åt- skillnad i förhållanden till handel eller produktion enligt Europaparla- mentets och rådets direktiv /72/EG av om gemen- samma regler för den inre marknaden för el och om upphävande av direktiv /54/EG (EUT L 211, , s. 55, Celex 32009L0072), det s.k. elmarknadsdirektivet, och vice versa. Med person avses i direktivet enskilda personer, företag eller andra offentliga eller privata enheter. Av artikel 9.6 följer dock att statlig eller offentlig verksamhet inte ska anses som samma person om produktion eller handel respektive TSO eller överföringssystem drivs av två separata Problematiken aktualiseras inte på den svenska natur- gasmarknaden, eftersom den svenska staten inte äger något transmissionsnät för naturgas och inte heller bedriver produktion av eller handel med gas. Kraven på åtskilt ägande gäller . Artikel 9.7 behandlar skyddet av kommersiellt känsliga uppgifter. fall en transmissionsnätsoperatör har ingått i ett vertikalt integre- rat företag, ska medlemsstaterna se till att personal eller kommersiellt känsliga uppgifter enligt artikel 16 som innehas av transmissionsnätsope- ratören inte överförs till företag som bedriver handel eller produktion. Om en TSO inte är ett vertikalt integrerat företag har medlemsstaterna även möjlighet att senarelägga förbuden i artikel 9.1 b och c, dvs. utöva kontroll över handel eller produktion och TSO eller över- föringssystem samt att utse styrelseledamöter m.m. i båda verksam- I detta fall medges i artikel 9.4 en förlängd övergångstid till och Bestämmelsen har tillkommit för att lösa en specifik situation i ett annat medlemsland och problematiken är inte aktuell för Alternativ till åtskilt ägande Gasmarknadsdirektivet innehåller alternativ som inte medför att vertikalt integrerade företag tvingas att sälja sina transmissionsnät eller sin trans- Alternativen gäller endast för överföringssystem som tillhörde ett vertikalt integrerat företag. Medlemsstaterna kan enligt artikel 9.8 välja att utse en oberoende systemansvarig (ISO) enligt artikel 14, följa bestämmelserna om obero- ende systemansvariga för överföringssystem () i kapitel IV eller, enligt artikel 9.9 visa att det finns arrangemang som säkerställer att transmissionsnätsoperatören faktiskt är mer oberoende än vad som före- Prop. 2010/11:70 skrivs i kapitel IV. I det senare fallet ska kommissionen på förhand kon- trollera att befintliga arrangemang säkerställer ett mer effektivt obero- ende än bestämmelserna i kapitel IV och fatta ett beslut om certifiering som tillsynsmyndigheten har att följa (artikel 9.10). Kommissionen får i detta fall ett större inflytande än vad som gäller vid en reguljär certifie- ring (jfr avsnitt 14.4.3). Vertikalt integrerade företag som äger ett transmissionssystem får enligt artikel 9.11 inte hindras från att genomföra åtskilt ägande. Slutligen förtydligas i artikel 9.12 att företag som bedriver handel eller produktion inte under några omständigheter får utöva någon form av kontroll över en transmissionsnätsoperatör i en medlemsstat som tillämpar alternativet med åtskilt ägande. I naturgaslagen finns bestämmelser om juridisk och personell åtskillnad samt särredovisning. Bestämmelserna uppfyller inte kraven i artikel 9 i gasmarknadsdirektivet. Det är således nödvändigt med lagstiftning i denna del. Överväganden och förslag redovisas i avsnitt 21. I artikel 10 i gasmarknadsdirektivet finns bestämmelser om certifiering av transmissionsnätsoperatörer. Certifieringen innebär att tillsynsmyn- digheten ska göra en förhandsprövning av att åtskillnadskraven i artikel 9 är uppfyllda och därefter fortlöpande kontrollera åtskillnaden i enlighet med de förfaranden som finns angivna i artikel 10 i direktivet och artikel 3 i förordning (EG) nr 715/2009. Om överföringsverksamheten eller överföringssystemet kontrolleras av, eller kan komma att kontrolleras av, en eller flera personer från tredje land gäller mer rigorösa regler enligt artikel 11 i gasmarknadsdirektivet. Den systemansvariga för överföringssystemet ska underrätta tillsyns- myndigheten, som i sin tur utan dröjsmål ska underrätta kommissionen om sådana omständigheter. Det saknas bestämmelser om certifiering, godkännande och utnämning av systemansvariga för överföringssystem samt om certi- fiering i förhållande till tredjeländer. Bestämmelser om sådana förfaran- den måste sålunda införas i svensk rätt. De närmare övervägandena och förslagen redovisas i avsnitt 22. Utseende av systemansvariga för lagringssystem och LNG-anläggningar Artikel 12 i gasmarknadsdirektivet innehåller bestämmelser om utseende av systemansvariga för lager och LNG-anläggningar. jämfört med direktiv /55/EG, ändrats så att den inte längre reglerar utnämnande av systemansvariga för överföringssystem, eftersom dessa Prop. 2010/11:70 nu ska certifieras och godkännas enligt de detaljerade bestämmelserna i artiklarna 10 och 11. Ändringen medför inte någon lagstiftningsåtgärd. Uppgifter som åligger de systemansvariga för överförings-, lagrings- eller LNG-anläggningar Artikel 13 beskriver de uppgifter som åligger de systemansvariga för överförings-, lagrings- eller LNG-anläggningar. har, med hänvisning till experten chefsjuristen särskilda yttrande, anfört att den av NELGA föreslagna implementeringen inte är korrekt. har pekat på dels den nya bestämmelsen i artikel 13.2, dels på den i artikel 13.3 föreskrivna skyldigheten att fastställa transmissionsnätsägarnas avgifter för användande av deras nät för obalanser i energitillförseln på ett sätt som är förenligt med artikel 41.6 I artikel 13.2 finns en ny bestämmelse som innebär att varje system- ansvarig för överföringssystem ska bygga upp en tillräcklig gränsöver- skridande kapacitet för att integrera en europeisk överföringsstruktur för att tillgodose alla ekonomiskt rimliga och tekniskt genomförbara kapacitetsbehov och ta hänsyn till en tryggad gasförsörjning. Regeringen bedömer att dess generellt hållna krav ryms inom bestämmelsen i 3 kap. 1 § naturgaslagen, där det anges att den som bedriver överföring av naturgas ansvarar för drift och underhåll och vid behov, utbyggnad av sitt ledningssystem och, i tillämpliga fall, dess anslutning till andra lednings- system. Artikel 13.3, som gäller den systemansvariges regler om balans av överföringssystemet, överensstämmer i huvudsak med artikel 8.2 i direk- tiv 2003/55/EG, som har genomförts i genom 7 kap. 5 och 6 §§ naturgaslagen (2005:403). Frågan om fastställande av avgifter enligt artikel 41.6 behandlas i avsnitt 16.9 nedan. Enligt artikel 14 i gasmarknadsdirektivet får den berörda medlemsstaten, baserat på förslag från ägaren till överföringssystemet, besluta att utse en oberoende systemansvarig (ISO). Genom detta alternativ uppnås en effektiv åtskillnad då överföringssystemets ägare mer eller mindre fråntas alla uppgifter utom de som är direkt kopplade till själva ägandet och som regleras i artikel 14.5. Den systemansvariges uppgifter enligt artikel 13 övertas i stället av ISO:n. Denne ska vara en aktör som uppfyller kraven på åtskilt ägande från annan verksamhet med handel eller produktion av gas eller el. Härigenom kan samma grad av oberoende uppnås som vid åtskilt ägande, men utan att ett vertikalt integrerat företag tvingas avyttra sina tillgångar. Frågan om artikel 14 kräver genomförandeåtgärder är knuten till hur medlemsstaten väljer att genomföra effektiv åtskillnad enligt artikel 9 i gasmarknadsdirektivet. Överväganden och förslag i denna del redovisas i avsnitt 21. Åtskillnad av ägare till överföringssystem och systemansvariga för lagringssystem I artikel 15 i gasmarknadsdirektivet finns bestämmelser om åtskillnad dels i fråga om ägaren till ett överföringssystem i det fall ISO-alternativet tillämpas, dels i fråga om systemansvariga för ett lagringssystem. En systemansvarig för lagringssystem definieras enligt artikel 2.10 i direk- tivet som varje fysisk eller juridisk person som bedriver lagrings- verksamhet och som ansvarar för driften av en lagringsanläggning. Kraven motsvarar den funktionella åtskillnad som föreskrevs i artikel 9 i direktiv /55/EG. När det gäller ägare till överföringssystem är kraven i artikel 15 rele- vanta bara i medlemsstater som väljer att använda ISO-alternativet. Närmare överväganden i denna del redovisas i avsnitt 21. I fråga om systemansvariga för lagringssystem finns krav på juridisk och så kallad personell åtskillnad i 4 kap. 2 § naturgas- lagen. Det saknas dock bestämmelser som fullt ut svarar mot det som stadgas i artikel 15 i gasmarknadsdirektivet. Det är därför nödvändigt att införa nya bestämmelser i den svenska lagstiftningen. NELGA har emellertid inte lämnat något författningsförslag i denna del. Det saknas därför tillräckligt underlag för att föreslå en reglering. Rege- ringen avser att utreda frågan och återkomma med ett lagförslag.