prop · GY03124 · 2011-04-06 00:00:00 — elektroniska pengar blir det av avgörande betydelse hur direktivets definition av elektroniska pengar ska förstås. Beträffande denna fråga, som behandlas närmare i avsnitt 7, är det tillräckligt att här notera att den definition som föreslås materiellt överensstämmer med definitionen i det nya e-penningdirektivet och att området för elektroniska pengar vidgas till följd av en hänvisning i definitionen till betaltjänstdirektivet. för elektroniska pengar bör definieras som ett aktiebolag eller en ekonomisk förening som har fått tillstånd att ge ut elektroniska pengar enligt lagen om elektroniska pengar. av elektroniska pengar bör menas den som enligt samma lag får ge ut Utgivare av elektroniska pengar kan utgöras av såväl sådana som fått tillstånd att bedriva verksamhet i institut för elektroniska pengar som institut som medgetts undantag från tillståndsplikt, och därutöver den som ger ut elektroniska pengar utan att behöva tillstånd eller undantag. För att skilja institut, för vilka undantag medgetts från pengar betecknas de undantagna instituten registrerade utgivare och definieras som en juridisk person som har undantagits (enligt 2 kap. 3 § lagen om elektroniska pengar) från Vidare föreslås i lagen definitioner av vissa andra begrepp betalningsinstrument, EES, filial, grupp, hemland, konsument, kvalificerat innehav, nära förbindelser och startkapital som före- kommer i olika bestämmelser. det inte som helt rättvisande att i definitionen av utgivare av elektroniska pengar inbegripa de som enligt lagen är undantagna från tillståndsplikt på det sätt som föreslås i promemorian. promemorian föreslagna definitionen omfattar t.ex. alla kreditinstitut, som får ge ut elektroniska pengar utan tillstånd, oavsett om de faktiskt ger ut elektroniska pengar eller inte. Enligt regeringens bedömning bör Prop. 2010/11:124 definitionen i denna del utformas så att endast de som får ge ut elektroniska pengar utan särskilt tillstånd och faktiskt gör det omfattas av definitionen. och några andra verksamhetsformer Regeringens förslag: Undantaget från tillståndsplikt för bankrörelse i lagen om bank- och finansieringsrörelse för utgivning av elektroniska pengar behålls. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: , , och anför att gränsdragningen mellan bankverksamhet och utgivning av elektroniska pengar bör klargöras. anför att det inte framgår av promemorians lagförslag huruvida betalningsinstitut får ge ut elektroniska pengar, och efterlyser ett klargörande i denna del. Skälen för regeringens förslag: Definitionen av kreditinstitut i kreditinstitutsdirektivet (2006/48/EG) inkluderar I samband med att det nya e-penningdirektivet införs ändras emellertid definitionen av kreditinstitut på så sätt att institut för elektroniska pengar inte längre omfattas av definitionen. dock att utgivning av elektroniska pengar utgör en sådan verksamhet som ett kreditinstitut får bedriva genom att denna form av verksamhet läggs till listan över verksamheter som är föremål för ömsesidigt erkännande i bilaga 1 till kreditinstitutsdirektivet. även av det nya e-penningdirektivets artikel 1 a och skäl 17 att kreditinstitut har rätt att ge ut elektroniska pengar. I svensk lag har definitionen av kreditinstitut aldrig inkluderat institut för elektroniska pengar. Av 2 kap. 2 § 1 lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse framgår emellertid att utgivning av elektroniska pengar undantas från kravet på tillstånd att driva bankrörelse. undantag bör i tydlighetens intresse behållas. Ett institut för elektroniska pengar som sysslar med utgivning av elektroniska pengar är alltså inte enbart på grund av denna verksamhet skyldigt att söka tillstånd att driva Om institutet sysslar med sådan verksamhet som faller inom definitionen av bankrörelse i 1 kap. 3 § lagen om bank- och finansieringsrörelse är institut dock skyldigt att söka tillstånd som bank (jfr prop. 2009/10:220 s. 136). har anfört att det inte framgår av promemorians lagförslag huruvida betalningsinstitut får ge ut elektroniska pengar, och efterlyser ett klargörande i denna del. Av skäl 9 till betaltjänstdirektivet framgår att betalningsinstitut inte får ge ut elektroniska pengar. elektroniska pengar innefattas inte heller bland de tjänster som utgör betaltjänster enligt betaltjänstdirektivets artikel 4.3 och bilaga 1, och motsvaras av 1 kap. 2 § lagen (2010:751) om betaltjänster. sammanhang bör framhållas att ett betalningsinstitut som avser att bedriva verksamhet utöver tillhandahållande av betaltjänster har att Prop. 2010/11:124 uppfylla de krav som kan ställas på sådan annan verksamhet, t.ex. avseende krav på tillstånd för verksamheten. Såvitt avser utgivning av elektroniska pengar innebär detta att ett betalningsinstitut som önskar ge ut elektroniska pengar måste ansöka om och få antingen tillstånd att ge ut elektroniska pengar (som pengar) eller undantag från tillståndsplikt (som registrerad utgivare). Förutsättningar för tillstånd och undantag Regeringens förslag: Kraven på tillstånd och förfarandet för att auktoriseras som pengar utformas så att de motsvarar vad som enligt betaltjänstlagen gäller för betalningsinstitut. Banker, kreditmarknadsföretag, myndigheter och motsvarande utländska företag eller organ behöver inte tillstånd för att ge ut elek- För andra ska undantag från kravet på tillstånd beviljas om vissa förutsättningar för undantag enligt betaltjänstlagen är uppfyllda och den planerade verksamheten är begränsad så att utestående skulder hänförliga till elektroniska pengar aldrig Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens Remissinstanserna: , , och anser att ansökningar om tillstånd från företag som redan har tillstånd enligt lagen (2010:751) om betaltjänster bör kunna ske genom ett förenklat förfarande, samt att kravet på registrerade utgivare att under vissa förutsättningar ansöka om tillstånd framstår som alltför ingripande. Skälen för regeringens förslag Tillståndsplikt för utgivning av elektroniska pengar Det nya e-penningdirektivets krav på tillstånd för att få ge ut elektroniska pengar framgår dels av artikel 10, där ett allmänt förbud föreskrivs för andra än utgivare av elektroniska pengar att ge ut sådana, dels av en hänvisning i artikel 3.1 till betaltjänstdirektivet (artiklarna 5 och 1015). Denna hänvisning innebär att reglerna om tillstånd för betalningsinstitut ska tillämpas också för pengar. samordning är avsedd framgår också av det nya e-penningdirektivets skäl 4 där målet anges vara att villkoren ska bli lika för alla betal- tjänstleverantörer (se även betaltjänstdirektivets skäl 4). I artikel 5 i betaltjänstdirektivet anges vad en ansökan om auktorisation Ansökan ska innehålla bl.a. verksamhetsplan, affärsplan, information om styrformer samt uppgifter som styrker att institutet har tillräckligt startkapital och att åtgärder har vidtagits för att skydda medel. I artikel 10 i betaltjänstdirektivet anges att behörig myndighet ska bevilja auktorisation om den information och de bestyrkanden som åtföljer Prop. 2010/11:124 ansökan uppfyller kraven enligt artikel 5 och myndigheten efter en granskning kommer fram till en positiv samlad bedömning. Av artikel 10 följer vissa andra krav för att en ansökan ska kunna beviljas, bl.a. angående huvudkontorets placering, institutets ledning och kvalificerade innehav. Vidare finns regler i artikel 15 om redovisning och revision. Betaltjänstdirektivets regler om tillståndsplikt för betalningsinstitut har införts genom lagen (2010:751) om betaltjänster. Tillståndskraven innebär bl.a. att styrelseledamöter och ansvariga för betaltjänstverk- samheten ska vara lämpliga för uppgiften och att en lämplighetsprövning ska göras också av den som har ett kvalificerat innehav i institutet. Vidare ska en bedömning göras av att bolagsordningen eller stadgarna inte strider mot någon författning, att institutet har tillräckliga styr- och kontrollformer för verksamheten med betaltjänster och att verksamheten kommer att drivas i enlighet med betaltjänstlagen och annan författning. Tillståndskraven enligt betaltjänstlagen för betalningsinstitut följer reglerna för kreditinstitut enligt 3 kap. 2 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse och i stort även reglerna för pengar enligt e-penninglag. En utgångspunkt vid genomförandet av det nya e-penningdirektivet bör som framgått vara att tillståndsreglerna ska motsvara vad som gäller för betalningsinstitut. Regler om tillståndskrav för pengar bör därmed kunna utformas på samma sätt som betaltjänstlagens regler för betalningsinstitut i den mån avvikande regler inte ges i det nya e-penningdirektivet. Reglerna i det nya e-penningdirektivet hänvisar delvis till betaltjänstdirektivet. Bestämmelserna om tillståndsgivning bör därför utformas så att de krav som ställs motsvarar de krav som ställs i fråga om tillstånd att tillhandahålla betaltjänster som betalningsinstitut. Tillstånd bör liksom för betalningsinstitut få beviljas för svenska aktiebolag och svenska ekonomiska föreningar. En sådan avgränsning föreskrivs också för finansieringsrörelse enligt 3 kap. 1 § andra stycket lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse. Teleoperatörsföretagen har anfört att ansökningar om tillstånd från företag som redan har tillstånd enligt lagen (2010:751) om betaltjänster bör kunna ske genom ett förenklat förfarande. I detta sammanhang kan noteras att e-penningdirektivet enligt artikel 1.1 syftar till att harmonisera regleringen avseende verksamhet för utgivning av elektroniska pengar. Av direktivets artikel 16.1 framgår vidare att medlemsstaterna med vissa angivna undantag inte får behålla eller införa andra bestämmelser än de som föreskrivs i direktivet. Såvitt avser krav på att den som vill ge ut elektroniska pengar ska ansöka om tillstånd finns uttryckliga bestämmelser i artikel 3.1, som hänvisar till betaltjänstdirektivets bestämmelser. Att införa bestämmelser i svensk rätt om ett ansöknings- förfarande som avviker från det i direktivet föreskrivna skulle inte vara förenligt med direktivets artikel 16.1. De betalningsinstitut som önskar ge ut elektroniska pengar har således att ansöka om tillstånd i enlighet med de bestämmelser som genomför direktivets i denna del harmoniserade regler. Undantag för vissa kategorier av utgivare I artikel 1.1 i det nya e-penningdirektivet anges fyra kategorier som erkänns som utgivare av elektroniska pengar, utan att särskilt tillstånd Hit hör kreditinstitut, dvs. banker och kreditmarknadsföretag, postgiroinstitut som enligt nationell lagstiftning har rätt att ge ut elektroniska pengar, och nationella central- banker när de inte agerar i egenskap av monetär myndighet eller andra offentliga myndigheter samt medlemsstaterna eller deras regionala eller lokala myndigheter (se vidare nedan under rubriken om Den allmänna bestämmelsen om tillståndsplikt för utgivning av elektroniska pengar bör kompletteras med undantag för utgivare som anges i artikel 1.1 och inte är pengar (se 2 kap. 2 § första stycket lagen om elektroniska pengar). I betaltjänstdirektivet föreskrivs undantag för motsvarande kategorier av institut och myndigheter från kravet på tillstånd för att tillhandahålla Denna reglering har införts genom 2 kap. 2 § betal- tjänstlagen, där en uppräkning ges av företag och myndigheter som får tillhandahålla betaltjänster utan att behöva ansöka om tillstånd för detta Motsvarande kategorier som är undantagna enligt betaltjänstlagen bör undantas från tillståndsplikt när det gäller utgivning av elektroniska pengar. En justering i förhållande till betaltjänstlagen behövs emellertid beträffande dels postgiroinstitut så att undantaget begränsas till dem som enligt nationell lagstiftning har rätt att ge ut elektroniska pengar dels myndigheter enligt följande. Som framgått är centralbanker undantagna från tillämpningsområdet för det nya e-penningdirektivet när de ägnar sig åt myndighetsutövning men undantagna från tillståndsplikt när de inte ägnar sig åt myndighets- En centralbank erkänns också som betaltjänstleverantör enligt betaltjänstdirektivet när den inte ägnar sig åt myndighetsutövning. sådana fall får alltså en centralbank i konkurrens med andra betaltjänstleverantörer ge ut exempelvis förbetalda kort med e-pengar, utan att tillstånd krävs för detta. För medlemsstater och andra myndigheter än centralbanker är regleringen mera svårtillgänglig. Av artikel 1.1 e i det nya e-penning- direktivet och ett tolkningsuttalande av Europeiska kommissionen följer att undantag från tillståndskrav som pengar gäller endast vid agerande i egenskap av myndighet. En sådan regel föreslås också i den nya lagen om elektroniska pengar (se 2 kap. 2 § första stycket anses dock en myndighet vid sådant agerande inte vara betaltjänstleverantör enligt artikel 1.1 f i betaltjänstdirektivet, eftersom denna bestämmelse gäller endast när myndigheten inte agerar i egenskap av offentlig myndighet. Av artikel 1.3 i det nya e-penningdirektivet följer inte heller någon rätt att helt undanta sådana myndigheter från direktivets Möjligen kan en förklaring till detta sökas i att definitionen i betaltjänstdirektivet (artikel 4.9) av betaltjänstleverantör ut- formats så att en myndighet som agerar i egenskap av offentlig myndighet inte innefattas (prop. 2009/10:220 s. 104 ff.). 2010/11:124 kommissionen har visserligen i ett tolkningsuttalande förutsatt att myndigheter efter tillstånd skulle få ge ut elektroniska pengar när utgivningen inte har samband med myndighetsutövning. Det är dock svårt att förena detta med direktivens uttryckliga bestämmelser. Frågor om utländska förhållanden berörs i avsnitt 6.14. Genom artikel 1.3 i det nya e-penningdirektivet ges en möjlighet att undanta från direktivets tillämpnings- När frågan aktualiserades i samband med införandet av betaltjänstdirektivet fann regeringen emellertid att det saknades särskilda skäl att utnyttja direktivets möjlighet till sådan särreglering (se prop. 2009/10:220 s. 108). Detsamma gäller för betaltjänster knutna till Undantag för begränsad utgivning Enligt artikel 9 i det nya e-penningdirektivet får medlemsstaterna bevilja undantag från tillståndsplikt om den sammanlagda affärsverksamheten genererar ett genomsnittligt belopp av utestående elektroniska pengar som inte överstiger och ingen av de fysiska personer som är ansvariga för ledningen eller driften av affärsverksamheten har dömts för brott som rör penningtvätt eller finansiering av terrorism eller annan ekonomisk brottslighet. Detta undantag från tillståndsplikten får dessutom göras beroende av ett krav på ett högsta belopp som kan lagras i de betalningsinstrument eller på det betalkonto tillhörande kunden där de elektroniska pengarna lagras. Medlemsstaternas möjlighet att införa undantag från tillståndsplikten enligt det nya e-penningdirektivet överensstämmer med betaltjänst- direktivets regler, dock att gäller som beloppsgräns enligt betaltjänstdirektivet beträffande omfattningen av betalnings- I betaltjänstlagen har denna möjlighet införts så att får bevilja undantag från tillståndsplikten. Medlemsstaterna har möjlighet att välja om sådana undantags- möjligheter ska införas eller inte i den nationella lagstiftningen och har att bedöma om de undantag som införs bör vara mer restriktiva än de möjligheter som det nya e-penningdirektivet erbjuder. undantag berördes i motiven till e-penninglag anfördes bl.a. Ett skäl för att ge dessa undantagsmöjligheter är att det kan leda till en ökad flexibilitet vid tillämpningen av det nya regelsystemet för utgivning av elektroniska pengar. bidra till en effektivisering och förenkling av såväl tillståndsgivning som innebär denna bestämmelse att inspektionen inom den uppställda ramen kan medge undantag från lagens regler, utom vad gäller viss rapporteringsskyldighet. Detta kan innebära att utgivare av elektroniska pengar kan pröva och utveckla nya system och instrument på marknaden någonting som kan gynna uppkomsten av säkrare och effektivare betalningssätt som kan få en vidare spridning. Att införa undantagsmöjligheter kan på så sätt också bidra till att ut- vecklingen på området inte hämmas. Sammanfattningsvis finns det en rad starkt vägande skäl för att tillåta att medge undantag från lagens regler. De undantagsmöjligheter som lämnas i direktivets artikel 8 bör således genomföras i lagen om utgivning av elektroniska pengar. Det har såvitt framkommit inte uppstått några komplikationer till följd av de undantag som medgetts enligt e-penninglag och samma skäl för undantag kan alltjämt åberopas. Möjligheten till undantag från kravet på tillstånd bör därmed finnas kvar. Härvid skulle de regler för undantag från tillståndsplikt som gäller enligt betaltjänstlagen kunna användas även beträffande utgivning av elektroniska pengar. Beloppsgränsen behöver emellertid anpassas för utgivning av elektroniska pengar så att den inte får överstiga och avser genomsnittligt belopp av utestående elektroniska pengar. Hur genomsnittligt utestående skulder hänförliga till elektroniska pengar ska beräknas bör regleras genom föreskrifter på lägre nivå än i lag. ska registrera dem som beviljats undantag regi- strerade utgivare på motsvarande sätt som den som medgetts undantag enligt betaltjänstlagen. Registrerade utgivare ska underrätta Finans- inspektionen om förändringar som påverkar möjligheterna att uppfylla villkoren för undantag. Uppfyller en registrerad utgivare inte längre villkoren ska utgivaren ansöka om tillstånd. Anmäler den registrerade utgivaren, eller framgår det på annat sätt, att verksamheten upphört ska denne avföras ur registret. Teleoperatörsföretagen har anfört att det i promemorian föreslagna kravet att en registrerad utgivare som inte längre uppfyller villkoren för undantag ska ansöka inom tillstånd framstår som alltför kort och att en tidsfrist vore mer lämplig. Även i detta sammanhang finns anledning att hänvisa till e-penningdirektivets artikel 16.1 som anger att medlemsstaterna med vissa angivna undantag inte får behålla eller införa andra bestämmelser än de som föreskrivs i direktivet. Såvitt avser det här aktuella kravet på att ansöka om tillstånd finns uttryckliga bestämmelser i artikel 9.6. Här är att märka att artikel 9 anges som en av de artiklar avseende vilka medlemsstaterna kan införa andra bestämmelser än de som anges i direktivet. Enligt artikel 9 får medlemsstaterna föreskriva om möjligheter att inom den ram som anges i artikel 9 ge ut elektroniska pengar i begränsad omfattning utan att ha tillstånd som pengar. Vissa av bestäm- melserna i artikel 9 ger utrymme för nationella val, se t.ex. artikel 9.1 och 9.4. framgår det tydligt att det inte är tillåtet att avvika från vissa av bestämmelserna i artikel 9, som enligt sin lydelse ska tillämpas i medlemsstaterna om dessa har valt att föreskriva om undantag från tillståndsplikten för viss begränsad utgivning av elektroniska pengar. Av artikel 9.6 framgår tydligt att medlemsstaterna är skyldiga att införa dess bestämmelser. Att införa bestämmelser i nationell svensk rätt om ett ansökningsförfarande som avviker från det i direktivet föreskrivna skulle inte vara förenligt med direktivets artikel 16.1. som inte längre uppfyller kraven för att vara undantagna från Prop. 2010/11:124 tillståndsplikt har således att ansöka om tillstånd i enlighet med de bestämmelser som genomför direktivets i denna del harmoni- serade regler. Enligt e-penninglag medges undantag endast om det penning- värde som lagras på varje enskilt utgivet medium inte överstiger . Medlemsstaterna får emellertid enligt det nya e-penning- direktivet välja om de vill införa ett sådant krav. Visserligen talar betydelsen av förtroende för utgivare av elektroniska pengar och att de fall där undantag aktualiseras normalt rör begränsade belopp för en sådan begränsning. Den skulle också kunna samordnas med reglerna om penningtvätt genom att beloppet höjs till (se vidare avsnitt 6.13 angående penningtvätt). Elektroniska pengar har emellertid kommit till användning i synnerligen begränsad omfattning och marknadstillträde har, enligt en utvärdering av det gamla e-penningdirektivet som Europeiska kommissionen genomfört, hindrats av de stränga reglerna. Till alldagliga transaktioner kan för många höra att köpa bl.a. transporter och varor, t.ex. flygbiljetter och kläder, till högre belopp. Opraktiska situationer skulle därmed kunna uppkomma där kunder t.ex. skaffar flera medier för att medlen ska räcka för en transaktion. Vid en samlad bedömning framstår ett krav om högsta tillåtna utgivna värde som tillräckligt. Regeringens förslag: Ett institut för elektroniska pengar ska, utöver utgivning av elektroniska pengar, få bedriva närliggande verksamhet och all sådan verksamhet som betalningsinstitut får bedriva enligt betaltjänstlagen. pengar får inte bedriva inlåning. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Remissinstanserna: anför att en registrerad utgivare av elektroniska pengar enligt promemorians förslag får tillhandahålla betaltjänster som inte är knutna till elektroniska pengar i obegränsad omfattning. Enligt avviker detta från direktivets bestäm- melser. Dessutom anför att direktivet innehåller en begränsning såvitt avser registrerade utgivares möjligheter att tillhanda- hålla betaltjänster som inte är knutna till elektroniska pengar. anför att det vore orimligt om ålägger företag som huvudsakligen sysslar med annan verksamhet att upphöra med denna, och efterfrågar ett klargörande av vad den föreslagna bestämmelsen innebär. Skälen för regeringens förslag Genom det nya e-penningdirektivet blir fler verksamheter tillåtna I det nya e-penningdirektivet ges en uppräkning av verksamheter som pengar får bedriva (artikel 6). verksamheter hör, förutom utgivning av elektroniska pengar, att till- handahålla betaltjänster, operativa tjänster avseende utgivning av elektroniska pengar, drift av betalningssystem och annan verksamhet med hänsyn till tillämplig gemenskapslagstiftning och nationell lag- Under vissa förutsättningar ska pengar också få bevilja kredit för vissa angivna betaltjänster. De verksamheter som ett pengar får bedriva vidgas genom det nya e-penningdirektivet. pengar ska inte få ta emot insättningar eller andra återbetalbara medel från allmänheten (artikel 6.2) och inte heller få bevilja kredit från medel som erhållits i utbyte mot elektroniska pengar (artikel 6.1). Tillåtna verksamheter enligt direktivet Enligt det nya e-penningdirektivets (artikel 6.1 a) får ett institut för elektroniska pengar tillhandahålla betaltjänster som anges i bilagan till Ett institut för elektroniska pengar får därmed till- handahålla bl.a. tjänster som möjliggör kontantinsättningar och uttag på ett betalkonto, genomförande av gireringar, autogirobetalningar och kortbetalningar, utfärdande av betalningsinstrument, penningöverföring samt genomförande av betalningstransaktioner genom digital teknik där den part som tillhandahåller systemet (operatören) endast är mellanhand mellan betalaren och betalningsmottagare (se vidare avsnitt 6.7). I direktivets artikel 6.1 b anges att ett pengar får bevilja kredit för vissa betaltjänster under förutsättning att de villkor som anges i betaltjänstdirektivets artikel 16.3 och 16.5 är uppfyllda. korthet innebär det att kredit får beviljas om kreditgivningen är en sido- verksamhet, krediten beviljas i samband med en betalningstransaktion och återbetalning sker inom som aldrig överstiger tolv Vidare får kredit inte beviljas ur medel som erhållits eller innehas för att genomföra en betalningstransaktion och institutets kapitalbas ska vara tillfredställande med hänsyn till det totala kredit- belopp som är beviljat. Kredit får inte heller beviljas från medel som erhållits i utbyte mot elektroniska pengar (artikel 6.1 andra stycket det nya e-penningdirektivet). pengar får vidare, enligt direktivets artikel 6.1 c och d, utöva drift av betalningssystem och tillhandahålla operativa tjänster och därtill nära anknutna sidotjänster