prop · GZ0358 · 2011-12-29 00:00:00 — Regeringens proposition 2011/12:58 Eftersök av vilt vid sammanstötning med spårbundna Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås ändringar i jaktlagen (1987:259) som innebär att bestämmelserna om eftersök av vilt som har varit inblandat i en sammanstötning med motorfordon utvidgas till att avse även vilt som har kolliderat med spårbundna fordon. ska även när det gäller vilt som har varit inblandat i en sammanstötning med spårbundna fordon kunna vidta de åtgärder som behövs för att viltet ska kunna spåras upp och avlivas. ska också kunna ge någon annan i uppdrag att vidta sådana åtgärder. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska kunna meddela föreskrifter om anmälningsskyldighet i fråga om vilt som har varit inblandat i en sammanstötning med spårbundna fordon. Underlåtenhet att fullgöra anmälningsskyldigheten när det gäller spårbundna fordon ska inte vara straffsanktionerad. I propositionen behandlas även en fråga om samisk representation i älgförvaltningsområdenas älgförvaltningsgrupper i de områden där medlem i sameby enligt 25 § rennäringslagen (1971:437) har rätt att jaga. Ändringarna i jaktlagen föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut ................................................................. Förslag till lag om ändring i jaktlagen (1987:259) ........................... Ärendet och dess beredning .............................................................. Eftersök av vilt ................................................................... Bestämmelser om eftersök ................................................. Överväganden och förslag ................................................................ 5.1Eftersöksverksamheten bör omfatta även vilt som har varit inblandat i sammanstötning med Anmälningsskyldighet i fråga om en sammanstötning mellan spårbundet fordon och vilt......... 5.3Utmärkning av platsen för en sammanstötning mellan spårbundet fordon och vilt.................................... Avlivning av vilt .............................................................. Konsekvenser för det allmänna ........................................ Konsekvenser för enskilda ............................................... Bilaga 1 Sammanfattning av de remitterade förslagen ....................... Bilaga 2 Förteckning över remissinstanserna ..................................... Bilaga 3 Svenska Jägareförbundets förslag......................................... Bilaga 4 Förteckning över remissinstanserna ..................................... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ...... Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om ändring i jaktlagen (1987:259). Förslag till lag om ändring i jaktlagen Härigenom föreskrivs att 26, 26 a och 45 §§ jaktlagen (1987:259) ska ha följande lydelse. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får med- dela föreskrifter om anmälningsskyldighet i fråga om 1. vilt som har fällts under jakt, som ska tillfalla staten, 2. vilt som ska tillfalla staten, 3. vilt som har varit inblandat i 3. vilt som har varit inblandat i en sammanstötning med ett motor- en sammanstötning med ett motor- 4. vilt som har varit inblandat i en sammanstötning med ett spår- Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får även meddela föreskrifter om skyldighet att märka ut en plats där en samman- stötning skett mellan ett motorfordon och vilt. Om ett vilt har varit inblandat i Om ett vilt har varit inblandat i en sammanstötning med ett motor- en sammanstötning med ett motor- fordon får polismyndigheten vidta fordon eller med ett spårbundet de åtgärder som behövs för att fordon, får polismyndigheten vidta djuret ska kunna spåras upp och de åtgärder som behövs för att djuret ska kunna spåras upp och ge någon annan i uppdrag att vidta ge någon annan i uppdrag att vidta Till böter döms den som med uppsåt eller av grov oaktsamhet 1. bryter mot 5 § andra stycket eller 13 §, 2. underlåter att fullgöra anmäl- 2. underlåter att fullgöra anmäl- ningsskyldighet som har föreskri- vits med stöd av 26 §, om ansvar som har meddelats med stöd av för gärningen inte kan ådömas 26 § första stycket 1, 2 eller 3 om enligt lagen (1951:649) om straff gärningen inte är belagd med för vissa trafikbrott, straff i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott, 3. bryter mot 27 §, om ansvar 3. bryter mot 27 § om gärningen 1 Senaste lydelse 2009:1261. 2 Senaste lydelse 2009:1261. 3 Senaste lydelse 2007:1241. för gärningen inte kan ådömas enligt , inte är belagd med straff i Prop. 2011/12:58 , 4.underlåter att fullgöra skyldighet enligt 28 §, 5.bryter mot en föreskrift som har meddelats med stöd av 29 § 4, 30 § tredje stycket eller 31 § tredje stycket eller 6.bryter mot 35 § eller mot en föreskrift som har meddelats med stöd av 36 §, 40 § första stycket eller 41 § första stycket. Den som med uppsåt bryter mot 34 § döms till böter. I ringa fall skall inte dömas till ansvar enligt denna paragraf. I ringa fall ska inte dömas till ansvar enligt denna paragraf. Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning Organisationen föreslog i en skrivelse (dnr L2010/2630) att jaktlagens bestämmelser om eftersök av vilt som har varit inblandat i sammanstötning med motorfordon ska omfatta även kollisioner mellan vilt och spårbunden trafik. Skrivelsen har remitterats tillsammans med en kompletterande skrivelse från . En sammanfattning av de remitterade förslagen finns i bilaga 1. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i Landsbygdsdepartementet (dnr L2010/2630). föreslog i en skrivelse en ändring i jaktförordningen (1987:905) beträffande den samiska representationen i älgförvaltningsgrupperna. Förslaget, som återges i bilaga 3, har remitterats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 4. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i Landsbygdsdepartementet (dnr L2011/1337). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över lagförslaget, bilaga 5. Lagrådets yttrande finns i bilaga 6. Lagrådets synpunkter har föranlett ändring i förslaget i enlighet med yttrandet. Med eftersök avses de åtgärder som vidtas med stöd av jaktlagstiftningen för att spåra upp och vid behov avliva skadat vilt. Eftersök sker av djurskyddsskäl, men regleras i jaktlagstiftningen och inte i djurskyddslagstiftningen. Eftersök sker normalt genom att en beväpnad jägare med hjälp av en särskilt tränad eftersökshund spårar viltet för att konstatera om det är oskadat och, om det är skadat, avlivar det. Med jakt avses enligt 2 § jaktlagen (1987:259) att fånga eller döda vilt och att i sådant syfte söka efter, spåra eller förfölja vilt. Eftersök är således jakt i jaktlagens mening. Jakträtten tillkommer markägaren eller annan jakträttshavare. Olika bestämmelser gäller beroende på om eftersök sker efter att vilt har skadskjutits vid jakt eller har skadats vid en sammanstötning med motorfordon eller med tåg. Har vilt skadats vid jakt finns i 28 § jaktlagen en skyldighet för jägaren att spåra upp och avliva djuret, även om detta måste ske på en fastighet som någon annan innehar jakträtten på. Någon motsvarande skyldighet finns inte för förare av motorfordon. I stället finns en skyldighet för föraren att anmäla kollisioner med djur av vissa arter till polisen. trädde nya regler i kraft om eftersök av vilt som Prop. 2011/12:58 har varit inblandat i en sammanstötning med motorfordon (prop. 2008/09:191 Eftersök av trafikskadat vilt). Genom lagändringen reglerades den dittillsvarande frivilliga verksamheten med uppspårning och avlivning av vilt som varit inblandat i sammanstötning med motorfordon närmare. Polisen gavs ett huvudansvar för organisationen och samordningen av verksamheten. Polisen gavs befogenhet att ge ett uppdrag om eftersök efter en anmälan till polisen om en inträffad viltolycka. Liksom i fråga om skadskjutet vilt gavs möjlighet att genomföra eftersök på annans mark. Straffsanktionen för underlåtenhet att uppfylla skyldigheten att anmäla en kollision mellan motorfordon och vilt, som tidigare avsåg endast situationer där vilt skadats eller dödats, utvidgades till att avse även tillfällen när någon skada på djuret inte kan konstateras. De nya reglerna avser endast sammanstötningar med motorfordon. Frågan om eftersök av vilt som varit inblandat i sammanstötningar med spårbundna fordon behandlades inte i propositionen. Eftersom flera remissinstanser framfört att eftersöksverksamheten borde omfatta även sådant vilt förklarade regeringen dock att denna fråga kunde komma att tas upp i annat sammanhang. Att fånga eller döda vilt och att i sådant syfte söka efter, spåra eller förfölja vilt är jakt enligt 2 § jaktlagen. Enligt 10 § jaktlagen är det som princip fastighetsägaren som har jakträtten på den mark som hör till fastigheten. Jakträtten omfattar rätten att tillgodogöra sig vilt som omhändertas, påträffas dött eller dödas i något annat sammanhang än jakt, om viltet inte enligt 33 § jaktförordningen (1987:905) tillfaller staten (statens vilt). Vilt som dödas i vägtrafik och i trafik med spårbundet fordon omfattas alltså av jakträtten. Beträffande skadskjutet vilt ska enligt 28 § första stycket jaktlagen jägaren vidta de åtgärder som behövs för att djuret ska kunna spåras upp och avlivas, dvs. Sådana åtgärder kan vidtas såväl av jägaren själv som av någon annan som denne vidtalat. Enligt jaktlagens förarbeten har den som eftersöker djuret både rätt och skyldighet att följa djuret, även in på annans jaktområde. I uttrycket de åtgärder som behövs ligger förutom detta även att hjälpmedel som enligt jaktlagstiftningen annars inte är tillåtna, såsom motorfordon och lampor, får användas för att få tag i det skadskjutna djuret (prop. 1986/87:58 s. 80). På motsvarande sätt gäller enligt 26 a §, som infördes i lagen genom ändring, att polismyndigheten, eller den till vilken polismyndigheten uppdrar detta, får vidta de åtgärder som behövs för att vilt, som har varit inblandat i sammanstötning med motorfordon, ska kunna spåras upp och avlivas. Även sådant eftersök får således ske oavsett vem jaktområdet tillhör. Eftersöket genomförs av särskilda eftersökspatruller (se nedan). Enligt 26 § första stycket 3 jaktlagen får regeringen, eller den myndig- Prop. 2011/12:58 het som regeringen bestämmer, meddela föreskrifter i fråga om anmäl- ningsskyldighet för vilt som har varit inblandat i en sammanstötning med ett motorfordon. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får även meddela föreskrifter om skyldighet att märka ut en plats där en sammanstötning skett. Enligt 26 a § jaktlagen får polismyndigheten, om ett vilt har varit inblandat i en sammanstötning med ett motorfordon, vidta de åtgärder som behövs för att djuret ska kunna spåras upp och avlivas. får även ge någon annan i uppdrag att vidta sådana åtgärder. Om ett djur av arterna björn, varg, järv, lo, älg, hjort, rådjur, utter, vildsvin, mufflonfår eller örn har varit inblandat i en sammanstötning med ett motorfordon, är fordonets förare enligt 40 § första stycket jaktförordningen skyldig att möjligt märka ut olycksplatsen och underrätta närmaste polismyndighet. Den som inte fullgör anmälningsskyldigheten kan enligt 45 § första stycket 2 förordningen dömas till böter. Något straffansvar för den som underlåter att märka ut en olycksplats finns däremot inte. Har polismyndigheten underrättats om att sammanstötning skett med ett djur av en sådan art som anges i 40 § första stycket förordningen eller vilt som enligt 33 § första stycket tillfaller staten, får myndigheten enligt 40 § andra stycket uppdra åt någon annan att eftersöka djuret. Den berörda jakträttshavaren eller markägaren ska om möjligt underrättas om beslutet. Efter att ha hört får enligt 40 § tredje stycket förordningen meddela föreskrifter som rör annat än polismyndighetens medverkan vid eftersök av djur av sådan art som avses i första stycket eller statens vilt. Ur viltvårdsfonden får enligt 40 a § jaktförordningen lämnas ersättning för polismyndighetens kostnader för att eftersöka eller på annat sätt spåra, döda eller omhänderta djur av sådan art som avses i 33 § och kostnader för eftersök enligt 40 § andra stycket. Ersättning ur fonden får även lämnas till den som har hjälpt polismyndigheten vid eftersök. Beslut om ersättning meddelas av polismyndigheten och får efter att ha hört meddela föreskrifter om ersättning. Enligt 36 § första stycket jaktförordningen är den som har påträffat ett dött djur eller har omhändertagit eller dödat ett djur av en art som avses i 33 § förordningen, dvs. statens vilt, skyldig att anmäla händelsen till närmaste polismyndighet. Någon skyldighet för en lokförare att anmäla en kollision med vilt utan dödlig utgång finns således inte. I motsats till vad som gäller förare av motorfordon finns inte heller någon skyldighet att anmäla kollisioner med rådjur, vildsvin eller mufflonfår, som inte är statens vilt (se 40 § jaktförordningen). Enligt gällande rutiner ska lokföraren dock anmäla till när en viltkollision har skett. Verket ska sedan anmäla det inträffade till polisen. För eftersök av vilt som har varit inblandat i sammanstötning med motor- fordon finns en rikstäckande frivillig eftersöksverksamhet, Nationella (Trafiksäkerhet och Eftersök i Samverkan), Prop. 2011/12:58 som bygger på frivillighet. Organisationen fungerar som ett samarbets- organ mellan myndigheter och organisationer. I rådet ingår , länsstyrelserna, , , , , , , (), SOS Alarm, och . Verksamhetens syfte är att säkerställa en långsiktig och effektiv eftersöksorganisation för att förkorta djurs lidande i samband med olyckor med vilt på väg och järnväg. har två verksamhetsgrenar, dels samordningen av viltolycksorganisationen med jägare som söker efter trafikskadat vilt, dels ett viltolycksförebyggande arbete. har en centralt ansvarig verksamhetsledare och ett kansli med 1,5 helårstjänster. I varje län finns en ansvarig polis och en jägare, som bl.a. ansvarar för samordning och utbildning inom länet, samt ett antal lokalt ansvariga inom respektive kommun både hos polisen och hos jägarorganisationerna. Omkring 6 000 personer deltar i verksamheten. Den som anmäler en viltkollision till polisen blir kopplad till polisens länskommunikationscentral. Inom varje kommun finns s.k. kontaktgrupper bestående av tre kontaktpersoner som ansvarar för var sin del av vägnätet i kommunen. Polisen kontaktar någon i den kontaktgrupp som har ansvar för den väg där viltolyckan har skett. Kontaktpersonen meddelar jakträttshavaren om olyckan. Kontaktpersonen kallar därefter i normalfallet in en eftersökspatrull. För att samarbetet ska fungera finns samordningsgrupper på lokal nivå och på länsnivå. Den som har fått i uppdrag att göra ett eftersök ska fylla i en viltolycksrapport som sänds in till den samordningsansvarige jägaren efter uppdragets utförande. Av rapporten framgår resultatet av eftersöket. Rapporten ligger också till grund för den ersättning som eftersökspatrullen kan vara berättigad till. Rapporten skickas tillsammans med en faktura på kostnaderna till berörd polismyndighet. 5 Överväganden och förslag 5.1Eftersöksverksamheten ska omfatta även vilt som har varit inblandat i sammanstötning med spårbundna fordon Regeringens förslag: ska även när det gäller vilt som har varit inblandat i en sammanstötning med spårbundna fordon kunna vidta de åtgärder som behövs för att viltet ska kunna spåras upp och avlivas. ska även kunna ge någon annan i uppdrag att vidta sådana åtgärder. Nationella och förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget. anser dock att termen spårbunden trafik inte bör användas eftersom den inte är definierad. I stället bör termen motordrivet fortskaffningsmedel användas, så att eftersök kan ske efter vilt som skadats även av annat än motorfordon och tåg, t.ex. terrängfordon och båtar. Skyldigheten att märka ut platsen för sammanstötningen bör dock bara omfatta motorfordon eftersom praktiska orimligheter annars skulle uppstå. Skälen för regeringens förslag: Det inträffar närmare 4 500 olyckor mellan vilt och tåg. I huvuddelen av olyckorna är älg eller rådjur inblandade. Det är av djurskyddsskäl nödvändigt att eftersöka och vid behov avliva skadade djur samt omhänderta döda djur även i sådana sammanhang. Enligt 36 § första stycket jaktförordningen är den som har påträffat ett dött djur eller har omhändertagit eller dödat ett djur av en art som avses i 33 § förordningen, s.k. statens vilt, skyldig att möjligt anmäla händelsen till närmaste polismyndighet. Någon skyldighet för en lokförare att anmäla en kollision med vilt när detta inte dödats finns således inte. I motsats till vad som gäller förare av motorfordon finns inte heller någon skyldighet att anmäla kollision med rådjur, vildsvin eller mufflonfår, som inte är statens vilt. Enligt gällande rutiner ska lokföraren dock rapportera till när en viltkollision har skett. Verket ska sedan anmäla det inträffade till polisen. Med få undantag äger den mark som trafikeras av spårbundna fordon och är därmed även jakträttshavare. Omhändertagande av vilt där sker därför av personal. Ett särskilt problem uppstår dock när skadat vilt ger sig i väg utanför spårområdet efter tågkollisioner. har där ingen rättslig befogenhet att eftersöka eller ta hand om vilt på annans mark. För att ska kunna ta ett ansvar för att minska lidandet för vilt som skadats vid sammanstötning med spårbundna fordon är verket hänvisat till att kontakta markägare eller jakträttshavare inom det område där viltet avvikit. Det är jakträttshavarens sak att avgöra om denne vill vidta några åtgärder, men eftersök och avlivning får bara ske enligt jaktlagstiftningens bestämmelser om jakt. Detta är en ur djurskyddssynpunkt otillfredsställande ordning. Enligt regeringens uppfattning bör samma regler gälla oavsett om viltet har skadats vid en sammanstötning med ett motorfordon eller med ett spårbundet fordon. I ett avseende skiljer sig dock eftersök av vilt som skadats vid sammanstötning med spårbundet fordon från eftersök av vilt som skadats vid en sammanstötning med motorfordon. Spårområde för järnväg får enligt 9 kap. 1 § järnvägslagen (2004:519) av säkerhetsskäl inte beträdas utan tillstånd av infrastrukturförvaltaren eller järnvägsföretaget. Ligger viltet kvar på spårområdet tas det om hand av personal. Har djuret lämnat platsen måste emellertid eftersök ske. Eftersöket kan behöva påbörjas inom spårområdet. Något generellt undantag från tillträdesförbudet bör av säkerhetsskäl inte göras för eftersök av skadat vilt. Det får i stället ankomma på att bedöma om tillstånd att beträda spårområdet kan ges. Detta torde inte medföra någon tidsutdräkt eftersom verkets personal normalt kallats till platsen för sammanstötningen och då kan ge de instruktioner om tillträde till spårområdet som kan behövas av säkerhetsskäl. De närmare föreskrifter om eftersöksuppdragen som behövs för verk- Prop. 2011/12:58 ställigheten av lagen kan meddelas av regeringen enligt 8 kap. 7 § 1 Regeringen kan enligt 8 kap. 11 § regeringsformen även bemyndiga en förvaltningsmyndighet att meddela sådana föreskrifter. har i sitt remissvar anfört att uttrycket spårbunden trafik i förslaget inte har definierats och därför inte bör användas samt att bestämmelserna om eftersök bör omfatta alla motordrivna fortskaffningsmedel. Detta förslag avser att reglera viltolyckor med spårbundna fordon. Antalet olyckor är stort och det är angeläget att eftersök kan genomföras på liknande sätt som när det gäller vägtrafiken. Viltolyckor inträffar naturligtvis även med andra motordrivna anordningar, även om dessa kan antas vara relativt få till antalet. På det föreliggande underlaget kan dock inte eftersök till följd av sådana olyckor regleras. En eventuell översyn av bestämmelserna i detta avseende kan göras i annat sammanhang. Regeringen anser dock att det i förslaget använda uttrycket spårbunden trafik bör ersättas med spårbundet fordon för att bättre ansluta till bestämmelserna om eftersök vid sammanstötning mellan vilt och motorfordon. Förslaget bör genomföras genom ändring i 26 a § jaktlagen. 5.2Anmälningsskyldighet i fråga om en sammanstötning mellan spårbundet fordon och vilt Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska kunna meddela föreskrifter om anmälningsskyldighet i fråga om en sammanstötning mellan ett spårbundet fordon och vilt. En underlåtenhet att fullgöra anmälningsskyldigheten när det gäller spårbunden trafik ska inte vara straffsanktionerad. Nationella och förslag: förslag överensstämmer med regeringens förslag. rådets förslag innebär att underlåtenhet att fullgöra anmälningsskyldig- Remissinstanserna: Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget om anmälningsskyldighet även vid sammanstötning mellan vilt och spår- När det gäller en straffsanktionering av bestämmelsen råder delade meningar mellan remissinstanserna. sätter om det finns skäl att undanta förare av spårbundna fordon från straffansvar utifrån de grunder som redovisat. sådan förare normalt inte förfar uppsåtligt eller grovt oaktsamt kan det inte uteslutas att det ibland kan förhålla sig på annat sätt. förare ändå ska undantas från straffansvar bör 45 § första stycket 2 jaktlagen ges följande lydelse: underlåter att fullgöra anmälningsskyl- dighet som har föreskrivits med stöd av 26 § första stycket 13, om ansvar - - -, eftersom den lydelse som föreslår riskerar att ha mer långtgående effekter än som avses. bakom vad hovrätten anfört i sitt remissvar. Även Statens veterinär- Prop. 2011/12:58 medicinska anstalt och , som i övrigt tillstyrker för- slagen, anser att tågförare som av uppsåt eller grov oaktsamhet underlåtit att rapportera sammanstötning med vilt bör vara straffrättsligt ansvarig. är däremot av annan uppfattning. Det torde enligt myndigheten vara straffrättsligt synnerligen svårt att leda i bevis att en lokförare haft kännedom om att det skett en sammanstötning mellan tåget och vilt. Samma argument som anförts mot en kriminalisering gör sig enligt gällande även beträffande införande av anmälningsplikten i sig. Det bör därför övervägas om inte anmälningsskyldigheten ska inträda när en förare av spårbunden trafik uppmärksammat att en sammanstötning av aktuellt slag har skett. anser att det inte är lämpligt att undanta anmälningsskyldigheten för spårbunden trafik från straffsanktionering. Tågföraren bör därför ha det straffrättsliga ansvaret. Skälen för regeringens förslag Enligt 26 § första stycket 3 jaktlagen får regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, meddela föreskrifter i fråga om anmälningsskyldighet för vilt som har varit inblandat i en sammanstötning med ett motorfordon. Först efter ett korrekt genomfört eftersök kan det konstateras om ett vilt skadats vid en sammanstötning med spårbundet fordon. För att eftersök ska kunna genomföras måste polisen få kännedom om att en sammanstötning med vilt har skett. Anmälningsskyldigheten vad gäller sammanstötning med vilt bör därför utvidgas till att avse även sammanstötning mellan vilt och spårbundet fordon. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer bör bemyndigas att meddela föreskrifter om anmälningsskyldigheten. Förslaget bör genomföras genom en ändring i 26 § jaktlagen. När det gäller anmälningsskyldighetens omfattning bör, som anfört, övervägas om denna ska begränsas till fall då föraren uppmärksammat en sammanstötning. Som ovan framgått (avsnitt 4.1) föranleder underlåtenhet att uppfylla skyldigheten att anmäla en kollision mellan motorfordon och vilt straffansvar (se 45 § första stycket 2 jaktlagen). anser att det straffrättsligt skulle vara näst intill omöjligt att visa att en lokförare har haft kännedom om att det skett en sammanstötning mellan tåg och vilt. Det är inte ovanligt att ett vilt i panik springer in i sidan av ett tåg.