prop · GZ034 · 2011-09-21 00:00:00 — Det ska också finnas särskild anledning att anta att dödsfallet har samband med något förhållande som har inneburit att kvinnan eller mannen varit i behov av skydd eller stöd och hjälp för att förändra sin situa- tion. En utredning får även genomföras när en kvinna eller en man har avlidit utomlands, om hon eller han vid dödsfallet var svensk medbor- gare eller hade hemvist i . Rapportens förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. porten föreslås att begreppet men ska bytas ut mot nackdel. rapporten bör även en utredning genomföras i fall där ett brott har för- övats, men det inte går att finna någon misstänkt, dvs. i fall där förunder- sökningen har lagts ned med hänvisning till att spaningsresultat saknas. Även fall där ett brott har begåtts, men där förundersökningen har lagts ned för att det inte går att bevisa att någon som är misstänkt för brottet har begått detta, ska utredas, dvs. fall där förundersökningen har lagts ned med motiveringen att brott inte kan styrkas. Remissinstanserna: Totalt tolv remissinstanser har kommenterat ett eller flera av rapportens förslag till användning av vissa begrepp. de tolv instanserna, , , Diskri- mineringsombudsmannen, , i Västra , , Nationellt centrum för kvinnofrid vid , , kommun, kvinnojourers riksförbund och är positiva till för- slaget att byta ut i nära relationer mot närstående. menar dock att begreppet närstående är för oklart. och motsätter sig ett utbyte av i anledning av till med anledning av och pekar på att i anledning av är ett väl inarbetat juridiskt begrepp. yttrat sig är positiva till detta förslag. , Kriminalvården samt i Västra anser att begreppet men inte bör bytas ut mot nackdel eftersom de menar att nackdel, till skillnad från men saknar en tydlig juridisk innebörd och att men är väl etablerat i författningssamman- Totalt femton remissinstanser har kommenterat utredningens förslag om vilka fall som bör utredas: , , vården, , Myndigheten för samhällsskydd och bered- skap, , , i Östergöt- land, , kommun, kommun, huvudsak om tre aspekter av lagförslaget; att lagen ger möjlighet att utreda dödsfall som inträffat utomlands, att lagstiftningen inte är köns- Prop. 2011/12:4 neutral avseende offren (se närmare ovan under avsnitt 5.1) samt försla- get att kvinnor som tagit sitt liv till följd av psykisk misshandel inte bör omfattas av utredningssystemet. Remissinstanserna är överlag positiva till att lagen ger möjlighet att utreda dödsfall som har inträffat utomlands. i anser dock att skrivningen i lagförslaget bör vara starkare och i stället bör formuleras så att en utredning bör, i stället för får, genomföras när en kvinna har avlidit utomlands. Fyra remissinstanser är kritiska till att kvinnor som har tagit sitt liv till följd av psykisk misshandel inte omfattas av utredningssystemet. Barn- ombudsmannen konstaterar t.ex. att det finns klara samband mellan kvin- nor som har erfarenheter av våld och självmordstankar samt att psykisk misshandel ofta utgör ett förstadium till fysiskt våld. kommun och kommun menar att målgruppen för utredningen även bör inklu- dera kvinnor som tar sitt eget liv, oavsett om de utsatts för psykisk miss- handel eller inte. Även anser att kvinnor som tagit sitt eget liv på grund av psykisk misshandel bör om- fattas eftersom man annars riskerar att missa de s.k. balkongflickorna som efter påtryckningar och grov psykisk misshandel tagit sina liv. Skälen för regeringens förslag I rapporten föreslås att begreppet närstående ska användas i stället för begreppet i nära relation eftersom det förra även omfattar kvinnor som avlidit på grund av brott av andra än sin före detta eller nuvarande part- ner, t.ex. även föräldrar och andra nära släktingar. Det innebär bl.a. att den som avlidit på grund av brott med hedersrelaterad karaktär omfattas. Regeringen delar denna ståndpunkt. Med begreppet i nära relation av- ses normalt att gärningsmannen vid brottstillfället var eller hade varit make, maka, sambo, pojkvän eller flickvän till offret. Denna omfattning är alltför begränsad för att uppnå syftet med utredningarna. För att uppnå syftet med utredningsverksamheten bör till exempel även kvinnor och män som utsatts för hedersrelaterat våld omfattas. Begreppet närstående förekommer i ett stort antal författningar, t.ex. 4 kap. 4 a § och 29 kap. 2 § , förkortad BrB, 36 kap. 3 § , 2 kap. 22 § inkomstskattelagen (1999:1229), 5 kap. 11 § socialtjänstlagen (2001:453), 21 kap. 1 § offentlighets- och sekre- tesslagen (2009:400) och 3 kap. 4 § patientsäkerhetslagen (2010:659). Dessa bestämmelser tillgodoser skilda skyddsintressen och den avsedda innebörden av begreppet varierar. I vissa fall framgår det uttryckligen av själva lagregleringen eller av lagmotiven att begreppet i fråga om fysiska personer avsetts vara tillämpligt endast på släktingar, gifta och sambor, medan det i andra fall framgår av lagmotiven eller sammanhanget att en vidare tolkning är åsyftad. I 4 kap. 4 a § BrB används begreppet närstående eller tidigare närstå- ende person. Av uttalanden i lagmotiven till denna bestämmelse (prop. 1997/98:55 s. 78 f.) framgår att den har tillkommit för att markera allva- ret i sådan brottslighet som riktar sig mot personer i nära relationer och som präglas av att den sammantagen är avsedd att systematiskt kränka den utsatta personen. Utmärkande för de straffvärda förfaranden som bestämmelsen är avsedd att skydda anges vara att kränkningarna, till skillnad från kränkningar av grannar eller andra mer ytliga bekanta, kan pågå utan att de upptäcks av andra och att de sällan anmäls av den kränkta personen på grund av de känslomässiga bind- ningar som finns mellan denna och gärningsmannen. Dessutom pågår kränkningarna inte sällan i hemmet där personen borde kunna känna sig trygg och säker. I lagmotiven till 4 kap. 4 a § första stycket BrB förekommer ingen ut- tömmande precisering av begreppet närstående eller tidigare närstående person, men det anges (a. prop. att härmed i första hand avses en person med vilken gärningsmannen har eller har haft ett förhållande. Som exempel härpå nämns någon som är eller har varit gift med gär- ningsmannen eller som sammanbor eller har sammanbott med denne under äktenskapsliknande förhållanden. Begreppet anges vidare omfatta personer som är närstående på annat sätt, varvid som exempel nämns mor eller far, syskon samt barn till gärningsmannen och barn till en per- son som gärningsmannen bor eller har bott tillsammans med. Slutligen anges att det normalt innebär att gärningsmannen och den kränkta bor eller har bott tillsammans. Av en dom från från (NJA 2004 s. 97) framgår att närståendebegreppet i 4 kap. 4 a § första stycket BrB även omfattar sådana personer som utan att vara gifta eller sambor lever i ett fast förhållande med varandra. I 29 kap. 2 § BrB finns en uppräkning av försvårande omständigheter som ska beaktas vid bedömningen av en gärnings straffvärde. Enligt punkt 8 anses som försvårande omständighet om brottet varit ägnat att skada tryggheten och tilliten hos ett barn i dess förhållande till en närstå- ende person. I lagmotiven till denna bestämmelse (prop. 2002/03:53 s. 111) anförs att skyddet enligt den nya straffskärpningsgrunden inte är begränsat till bara de fall där brottet riktats direkt mot ett barn utan också omfattar sådana fall där ett barn bevittnar ser eller hör t.ex. att en förälder blir slagen av den andre föräldern eller av någon annan när- stående till barnet. Till närståendekretsen hör främst barnets mor eller far eller fosterföräldrar men även samboförhållanden hör givetvis hit. Nor- malt sett har barn dock en nära och förtroendefull relation även till andra vuxna än de som mer direkt ingår i familjen, såsom t.ex. mor- och farför- äldrar, mostrar och fastrar. Även dessa bör omfattas av bestämmelsen. Regeringen anser att den föreslagna utredningsverksamheten bör om- fatta den krets av närstående eller tidigare närstående personer som avses i såväl 4 kap. 4 a § som 29 kap. 2 § 8 BrB. Till närståendekretsen hör således främst en person som den avlidna kvinnan eller mannen har eller har haft ett fast förhållande med och kvinnans eller mannens mor, far, fosterföräldrar och syskon. Vidare hör till denna krets barn till den av- lidna kvinnan eller mannen och barn till en person som kvinnan eller mannen har bott tillsammans med eller levt i ett fast förhållande med. Även t.ex. mor- och farföräldrar, mostrar, morbröder, fastrar och farbrö- der omfattas av bestämmelsen. Vidare föreslås i rapporten att formuleringen med anledning av brott bör användas i stället för i anledning av brott. Enligt är med anledning av det normala uttrycket i modern svenska. Uttrycket i anledning av uppfattas enligt som ålderdomligt och är för många yngre personer rent av ett okänt uttryckssätt. Regeringen stödjer därför detta förslag och förordar uttrycket med anledning av brott. I rapporten föreslås även att begreppet men byts ut mot nackdel. I 8 § lagen (2007:606) om utredningar avseende barn som har avlidit i anledning av brott m.m., förkortad LuB, stadgas att en utredning inte får genomföras på ett sådant sätt att den medför men för en brottsutredning, en rättegång eller ett ärende om tillsyn. Enligt rapporten används men i denna bemärkelse i stort sett uteslutande i författningssammanhang och begreppet torde därmed sakna innebörd för en stor del av befolkningen. Dess motsvarighet i vardagligt språkbruk är enligt nack- del. , Kriminalvården samt i motsätter sig ett utbyte av begreppet men mot nack- del. Remissinstanserna menar att nackdel, till skillnad från men saknar en tydlig juridisk innebörd och att men är väl etablerat i författ- ningssammanhang. Regeringen delar denna uppfattning. Ett väl inarbetat begrepp med tydlig innebörd bör inte bytas ut mot ett annat begrepp såvida inte det finns goda argument. Begreppet nackdel har dessutom en vidare innebörd. Även andra mer passande begrepp skulle också kunna diskuteras i sammanhanget, till exempel skada, olägenhet eller obehag. Regeringen anser inte att det har framkommit tillräckligt överty- gande skäl för att det väl inarbetade begreppet men ska bytas ut. Vilka fall som bör utredas Det första kriteriet som måste vara uppfyllt för att lagen ska vara till- lämplig är att kvinnan eller mannen har avlidit med anledning av att ett brott har begåtts. Det andra kriteriet handlar om att brottet ska vara begånget av en närstående eller tidigare närstående. Regeringen menar att bedömningen av om en gärning utgör ett brott eller inte ska ligga hos de allmänna domstolarna och de brottsutredande myndigheterna (se när- mare nedan under avsnitt 5.2.3). Även i de fall då gärningsmannen inte kan fällas till ansvar för kvinnans eller mannens död men för vållande av kroppsskada eller sjukdom, som i sin tur har lett till dödsfallet, ska en utredning initieras. Vidare ska utredning ske i vissa fall där frågan om ansvar för brott inte har prövats slutligt. Till dessa fall hör där gärnings- mannen har tagit sitt eget liv efter att ha dödat en närstående eller tidigare närstående kvinna eller man. Vilka personer som omfattas av begreppet närstående framgår av av- snittet om begrepp och definitioner ovan. Det kan, enligt regeringen, även annars finnas särskilda skäl att utreda ett fall trots att det i strikt juridisk-teknisk mening inte kan sägas ha be- gåtts ett brott som kvinnan eller mannen har avlidit av. Det kan handla om sådana fall där åtal har ogillats på grund av ansvarsfrihet enligt 24 kap. BrB. Ytterligare ett exempel är fall där gärningsmannen på grund av en psykisk störning inte har varit i sådan grad medveten om sitt hand- lande att uppsåt eller oaktsamhet i straffrättslig mening har förelegat. sådana fall anser regeringen att det ändå kan finnas särskilda skäl att utreda dödsfallet. Det tredje kriteriet som ska vara uppfyllt för att en utredning ska få genomföras innebär att det ska finnas särskild anledning att anta att döds- fallet har samband med något förhållande som har inneburit att kvinnan eller mannen har varit i behov av skydd eller stöd och hjälp för att för- ändra sin situation. Med detta menas att det ska finnas någon konkret omständighet som talar för att dödsfallet har samband med förhållanden som har inneburit att kvinnan eller mannen har varit i behov av någon form av skydd eller stöd och hjälp för att förändra sin situation. I rapportens förslag till lagstiftning omfattas inte skydd utan endast stöd och hjälp. Regeringen anser att det är viktigt att utredningarna även omfattar förhållanden som innebär att den avlidna hade varit i behov av skydd. Många av samhällets aktörer ansvarar enligt sina ansvarsområden för att en person som utsatts för hot eller våld får det skydd hon eller han behöver men även för att hon eller han får stöd och hjälp att förändra sin situation. Myndigheterna är även skyldiga att samverka med varandra i dessa situationer. Samhället ansvarar också för att ingripa mot en gär- ningsman eller en misstänkt sådan. Rättsväsendets myndigheter har ett omfattande ansvar. Polisen är skyldig att vid behov ingripa och utreda när brott begås. Vidare ansvarar polisen för att informera brottsoffret och vid behov skydda den som riskerar att utsättas eller har utsatts för hot och våld. För en person som utsatts för hot eller våld finns det även en möj- lighet att ansöka om sekretessmarkering eller kvarskrivning hos Skatte- verket eller ansöka om besöksförbud hos polisen. Hälso- och sjukvården ansvarar för god hälsa och en vård på lika villkor. Sjukvården möter ofta den våldsutsatta i ett akut skede och det är t.ex. viktigt att dokumentera de skador eller andra förhållanden som kan vara av betydelse vid en utredning om brott. Även inom psykiatrin måste risken för att en patient är våldsbenägen uppmärksammas och risken bedömas för att anhöriga ska utsättas. Kommunen har det yttersta ansvaret för att alla som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver. Detta ansvar inne- bär emellertid ingen inskränkning i det ansvar som vilar på andra huvudmän. Till socialnämndens uppgifter hör att verka för att den som utsatts för brott och dennes närstående får stöd och hjälp. ska särskilt beakta att kvinnor som är eller har varit utsatta för våld eller andra övergrepp av närstående kan vara i behov av stöd och hjälp för att förändra sin situation. Insatser till våldsutövaren är av avgörande bety- delse för att förebygga att våldet upprepas. Det bör i sammanhanget också uppmärksammas att många som utsatts för våld av närstående varken vågar eller vill vända sig till en myndighet utan i stället vänder sig till en frivilligorganisation. Det kan alltså handla om att en person varit i kontakt med någon myn- dighet eller frivilligorganisation för att be om hjälp. Kontakten behöver inte handla om det faktiska våldet utan kvinnan eller mannen kan t.ex. ha kontaktat myndigheten för att få hjälp med sitt missbruk. Tillfällen när utredningar inte ska inledas Om det inte finns särskilda skäl att utreda ett fall (se ovan) så ska en utredning inte genomföras när åklagaren har lagt ned en förundersökning av det skälet att gärningen inte utgör ett brott. I rapporten föreslås att självmord till följd av psykisk misshandel av en närstående inte bör omfattas av utredningssystemet. ser är kritiska till detta. menar t.ex. att det finns klara samband mellan kvinnor som har erfarenheter av våld och själv- mordstankar samt att psykisk misshandel ofta utgör ett förstadium till Bedömningen av om självmord har begåtts med anledning av brott riskerar att bli både godtycklig och svår. att självmord inte ska omfattas av utredningsverksamheten. föreslås vidare att en utredning också ska genomföras i fall där ett brott har förövats, men det inte går att finna någon misstänkt, dvs. förundersökningen har lagts ned med hänvisning till att spaningsresultat Det föreslås även att fall där ett brott har begåtts, men där förun- dersökningen har lagts ned för att det inte går att bevisa att någon som är misstänkt för brottet har begått detta, ska utredas, dvs. sökningen har lagts ned med motiveringen att brott inte kan styrkas. Även sådana fall där åtal har ogillats på grund av att det saknas över- tygande bevisning om att det är den tilltalade som är gärningsman ska enligt rapporten utredas. I samtliga dessa fall menar regeringen att det inte går att visa att ett brott är begånget av en närstående eller tidigare Dessa fall bör således inte omfattas av utredningsverksam- Regeringen anser att även dödsfall som har inträffat utomlands ska kunna Det är viktigt att tillvarata alla möjligheter att öka kunskaperna om våld av närstående som leder så långt som till ett dödfall. fall av hedersrelaterad karaktär har skett utanför , trots att behov av skydd eller stöd och hjälp fanns vid vistelsen i . Det föreligger emellertid praktiska svårigheter att utreda dödsfall som har inträffat utomlands. Eftersom utredningsmyndigheten inte kan under- söka annat än svenska myndigheters handläggning och agerande bör det vara upp till myndigheten att själv bedöma och avgöra utifrån omstän- digheterna i det enskilda ärendet om det finns skäl att utreda ett dödsfall som inträffat utomlands. Samma kriterier som nämnts ovan för att utred- ningssystemet ska vara tillämpligt ska gälla även i dessa fall. För att upplysningar av betydelse för en utredning ska kunna hämtas in från utlandet, krävs att den utländska stat där personen har avlidit medger Regeringen har i samband med att LuB trädde i kraft infört en möjlighet för att begära medver- kan vid inhämtande av upplysningar från utlandet. även gälla för den nu föreslagna utredningsverksamheten avseende kvin- nor och män som har avlidit med anledning av brott begångna av närstå- ende och tidigare närstående personer. Regeringens förslag: Syftet med utredningsverksamheten ska vara att ge underlag för förslag till åtgärder som förebygger att kvinnor och män utsätts för våld eller andra övergrepp av närstående eller tidigare Utredningsverksamheten ska omfattas av begreppet socialtjänst. Rapportens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens I rapporten föreslås att syftet med utredningsverksamheten ska vara att ge underlag för förslag till åtgärder som förebygger att kvinnor utsätts för brott av närstående. Remissinstanserna: Tre remissinstanser har kommenterar förslaget som behandlar utredningsverksamhetens syfte. positiv till förslaget. Två instanser är mer skeptiska och efterlyser ett Kriminalvården anser att det även hade varit värdefullt att utreda de fall där kvinnan överlevt försök till dråp eller mord. gett utredningsverksamheten ett bredare och mer komplext underlag. Kommuner och Landsting anser att syftet med utredningsverk- samheten bör vara att ge underlag för förslag till åtgärder som förebygger att kvinnor utsätts för våld eller andra övergrepp, inte bara åtgärder som förebygger att kvinnor utsätts för brott. Alla de sju remissinstanser, , , i , Landtinget i , kom- mun, kommun samt , som kommenterat förslaget att ska ansvara för utrednings- verksamheten tillstyrker detta. Skälen för regeringens förslag I rapporten föreslås att syftet ska vara begränsat till att avse åtgärder som förebygger att kvinnor utsätts för brott av närstående. ner och Landsting har efterfrågat ett mer generellt syfte som inte begrän- sas till att förebygga att kvinnor utsätts för brott, utan även förebygger att kvinnor utsätts våld eller andra övergrepp. Regeringen menar att det av förslaget i rapporten är oklart vilken typ av brott som avses och menar att det inte går att begränsa förebyggande åtgärder till att förebygga endast De förebyggande insatser som kan komma att föreslås kommer av naturliga skäl också att förebygga våld och övergrepp av närstående i största allmänhet och i ett bredare perspektiv. Genom att ingående analysera enskilda fall kan man urskilja mönster i samhället och identifiera brister som varit av avgörande betydelse i flera Därmed förbättras den allmänna kunskapen om vilka behov av före- byggande insatser som behövs i olika delar av samhällsorganisationen. Med hjälp av utredningarna kan man utifrån ett helhetsperspektiv skaffa nya kunskaper som kan användas för att på ett övergripande plan för- bättra samhällets skydd och stöd till dem som utsätts för våld och andra övergrepp av sina närstående. Syftet med utredningsverksamheten ska inte vara att utreda frågor om myndigheters eller enskildas skuld eller ansvar utan på ett mer övergripande sätt identifiera systemfel i samhället. Utredningarna kan ge information om hur samhällets skyddsnät fungerar och man kan utifrån denna information dra slutsatser om vilka förbätt- ringar som är angelägna. Med sådan kunskap som underlag kan arbetet för att förebygga att kvinnor och män utsätts för våld och andra över- grepp av närstående förbättras och utvecklas. Denna kunskap ökar förut- sättningarna till en långsiktig kunskapsuppbyggnad på området, så att exempelvis behandlingsmetoder samt stöd- och hjälpinsatser kan ut- vecklas. Det kan handla om förebyggande insatser, effektiva metoder att uppmärksamma och identifiera kvinnor som utsatts för våld, riskbedöm- ningar, sociala, medicinska och psykologiska utredningar, behandlings- metoder samt myndighetssamverkan. Det kan även handla om att ut- veckla insatserna till dem som begår eller riskerar att begå brott. Enligt regeringen ska därför syftet med utredningsverksamheten vara att ta fram underlag för förslag till åtgärder som förebygger att kvinnor och män utsätts för våld eller andra övergrepp av närstående. En utred- ning kan i det enskilda fallet klarlägga samtliga förhållanden som har inneburit att kvinnan eller mannen varit i behov av skydd samt stöd och hjälp för att förändra sin situation, men även vilka åtgärder som har vid- tagits eller hade kunnat vidtas för att beakta dessa behov. Det utrednings- system som föreslås för att analysera denna typ av dödligt våld kan ge förutsättningar att utifrån ett helhetsperspektiv försöka förstå orsakerna till samt öka kunskaperna om våld mot närstående för att ge förutsätt- ningar för en långsiktig kunskapsuppbyggnad. Kriminalvården efterfrågar en bredare omfattning av utredningssyste- met och anser att även fall där kvinnan överlevt försök till dråp eller mord bör ingå. Regeringen menar att det i och för sig vore fördelaktigt om utredningssystemet även omfattade kvinnor som inte avlidit och som kan ge sin egen bild av vad som gått fel och de brister som förekommit. En sådan utvidgning kan emellertid bli mycket svår att avgränsa. Som regeringen påpekat i förarbetena till lagen (2007:606) om utredningar avseende barn som har avlidit i anledning av brott m.m., förkortad LuB, (prop. 2006/07:108 s. 108) finns det även risker för att ett sådant system får karaktären av masshantering, vilket i sin tur skulle innebära bety- dande risker för att kvaliteten på utredningarna inte kan upprätthållas. finns inte tillräckligt med underlag för att föreslå en sådan omfattande utredningsverksamhet. En eventuell utvidgning bör således avvaktas till dess att nuvarande utredningsverksamhet har prövats och utvärderats. Verksamheten är att betraktas som socialtjänst I förarbetena till LuB (a. prop. s. 28) konstaterar regeringen att den före- slagna utredningsverksamheten ska inordnas under begreppet social- tjänst. Samma resonemang som regeringen för kring utredningsverksam- heten avseende barn gäller även för nu aktuella personer som utsatts för brott begångna av närstående. Socialtjänstlagen (2001:453), förkortad SoL, är en målinriktad ramlag och begreppet socialtjänst är mångfasetterat och vidsträckt. Socialtjäns- tens uppgifter kan indelas i tre huvudgrupper, nämligen strukturinriktade insatser, allmänt inriktade insatser och individuellt inriktade insatser. Det är kommunen som svarar för inom sitt område och Prop. 2011/12:4 som har det yttersta ansvaret för att den som är i behov av stöd och hjälp får det (2 kap. 1 § SoL).