prop · GZ031 · 2011-09-20 00:00:00 — Beträffande kontofrämmande tillgångar som omfattas av ägarbegränsningen i 7 § första stycket lagen om investeringssparkonto eller som är kvalificerade andelar bör kontoinneha- varen vara medveten om att förvärv av sådana tillgångar har skett eller att tillgångar som förva- ras på ett investeringssparkonto övergår till att klassificeras som sådana tillgångar. Detta på grund av att klassificeringen som tillgång som omfattas av ägarbegränsningen bygger på att kontoinnehavaren eller närstående till denne har ett stort inflytande i företaget som har gett ut tillgången respektive klassificeringen som kvali- ficerad andel bygger på innehavarens eller närståendes aktivitet i utgivande företag. På grund av detta bör rätten att förvara sådana till- gångar på ett investeringssparkonto vara mer begränsad än vad som gäller för övriga konto- främmande tillgångar. Det föreslås att här aktu- ella tillgångar ska avföras från kontot inom tret- från det att de omfattades av ägar- begränsningen eller blev kvalificerade andelar eller, om de var sådana tillgångar redan vid för- värvet, från det att de förtecknades på kontot. Även om sådana tillgångar övergår till att klassi- ficeras som andra tillgångar under den angivna trettiodagarsfristen ska de senast av denna frist avföras från investeringssparkontot. I 1619 §§ lagen om investeringssparkonto tas bestämmelser om förvaring av tillgångar på ett investeringssparkonto in, se avsnitt 3.1. 6.13.2.18Ränta, utdelning och annan avkastning Regeringens förslag: Ränta, utdelning och annan avkastning än ersättning vid överlåtelse på till- gångar på ett investeringssparkonto ska överfö- ras direkt till investeringssparkontot. Avkastning på tillgångar på ett investeringssparkonto som omfattas av ägarbegränsningen i 7 § första stycket lagen om investeringssparkonto, kvalifi- cerade andelar eller kontofrämmande tillgångar som förvaras på ett investeringssparkonto med stöd av 18 § samma lag ska dock inte överföras till kontot. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Ingen remissinstans har berört föreslaget. Skälen för regeringens förslag: Ränta, utdel- ning och annan avkastning på tillgångar som förvaras på ett investeringssparkonto ska inte tas upp särskilt utan omfattas av den schablonmäs- sigt beräknade avkastningen. Av detta skäl ska investeringsföretaget inte lämna kontrollupp- gifter avseende sådana inkomster, med undantag av inkomster hänförliga till tillgångar på inve- steringssparkonton som innehas av begränsat skattskyldiga personer, se avsnitt 6.13.5.4. För att investeringsföretaget ska kunna identifiera de inkomster för vilka kontrolluppgift inte ska lämnas, dvs. utdelning etc. på tillgångar på ett investeringssparkonto, är det nödvändigt att dessa inkomster överförs till det investerings- sparkonto på vilket tillgångarna som inkoms- terna härrör från förvaras. Härigenom ges dess- utom kontoinnehavaren möjlighet att reinvestera avkastningen på investeringssparkontot utan att göra en inbetalning till kontot som ökar kapital- underlaget. Om kontoinnehavaren vill använda avkastningen på annat sätt står det denne fritt att exempelvis ta ut avkastning i form av kontanta medel. Det föreslås därför att utdelning, ränta och annan avkastning på tillgångar som förvaras på ett investeringssparkonto ska överföras direkt till kontot. Till skillnad från de flesta andra tillgångar som förvaras på ett investeringssparkonto ska till- gångar som omfattas av ägarbegränsningen enligt 7 § första stycket lagen om investeringsspar- konto och kvalificerade andelar inte vara föremål för schablonbeskattning. Det innebär att kontrolluppgifter ska lämnas till beträffande bland annat utdelning och ränta på sådana tillgångar även om de förvaras på ett inve- steringssparkonto. För övrigt kan tilläggas att sådana tillgångar får förvaras på ett investerings- sparkonto bara under en kortare övergångspe- riod, varför sannolikheten för att en kontoinne- havare får avkastning på tillgångarna får anses vara liten. Dessutom får det antas att kontoinnehavaren har goda möjlig- heter att hålla reda på vilka utbetalningar som görs från företaget i vilket han eller hon har ett större innehav eller kvalificerade andelar. Det bör därför vara möjligt för kontoinnehavaren att i vart fall anvisa annan förvaring för avkastning på sådana tillgångar än på investeringssparkon- tot. På grund av det anförda bör ränta, utdelning och annan avkastning på tillgångar som omfattas av ägarbegränsningen enligt 7 § första stycket lagen om investeringssparkonto och kvalifice- rade andelar som förvaras på ett investerings- sparkonto inte få överföras till kontot. Inte heller ska tillgångar som förvaras på ett investeringssparkonto med stöd av 18 § i den föreslagna lagen om investeringssparkonto vara föremål för schablonbeskattning. Det får anses osannolikt att sådana tillgångar de får förvaras på ett investeringsspar- konto ger någon form av avkastning. Även i förhållande till denna typ av tillgångar bör ränta, utdelning och annan avkastning därför inte få överföras till investeringssparkontot. Kontofrämmande tillgångar som förvaras på ett investeringssparkonto i strid med 17 § lagen om investeringssparkonto ska inte heller scha- blonbeskattas. På grund av detta kan det sägas vara systematiskt korrekt att avkastningen på sådana tillgångar inte får överföras direkt till den schablonbeskattade sfären. Enligt samma reso- nemang som förs i avsnitt 6.13.2.16 om ersätt- ning vid avyttring av sådana tillgångar bör dock avkastning på felaktigt förvarade tillgångar på ett investeringssparkonto behandlas på samma sätt som avkastning på kontofrämmande tillgångar som får förvaras på kontot. Det vill säga ränta, utdelning och annan avkastning på tillgångar som förvaras på ett investeringssparkonto i strid med 17 § lagen om investeringssparkonto ska överföras direkt till kontot. Vad som sägs i detta avsnitt om avkastning på tillgångar på ett investeringssparkonto gäller inte avkastning i form av kapitalvinst. Hur ersättning vid överlåtelse av sådana tillgångar ska hanteras redogörs för i avsnitt 6.13.2.16. Bestämmelser om ränta, utdelning och annan avkastning än ersättning vid överlåtelse på till- gångar som förvaras på ett investeringssparkonto tas in i 26 § lagen om investeringssparkonto, se avsnitt 3.1. Regeringens förslag: Ett investeringssparkonto upphör att vara ett sådant konto när det avslutas på initiativ av parterna i avtalet om investerings- sparkonto. Ett investeringssparkonto får inte avslutas så länge det finns investeringstillgångar på kontot eller om sådana tillgångar har förvär- vats för att förvaras på kontot men ännu inte har förtecknats där. Ett investeringssparkonto upphör också om kontoinnehavaren eller investeringsföretaget inte följer bestämmelserna i lagen om investerings- sparkonto. Ett investeringssparkonto upphör dock inte enbart av den anledningen att konto- främmande tillgångar förvaras på investerings- sparkontot i strid med 17 § lagen om invester- ingssparkonto eller att investeringsföretaget inte lämnar sådan information som det är skyldigt att lämna när avtal om investeringssparkonto har ingåtts. Om ett företag inte längre anses vara ett inve- steringsföretag på grund av att tillstånd som krävs för att klassificeras som ett sådant företag har återkallats, upphör kontot som ett invester- ingssparkonto för beslutet om återkallelse av tillståndet. Om verksamheten enligt beslutet om återkallelse ska upphöra eller vara avvecklad upphör kontot som investeringssparkonto vid den senare tidpunkten. Promemorians förslag: Överensstämmer delvis med regeringens. I promemorian finns inget förslag om att ett investeringssparkonto inte ska upphöra enbart av den anledningen att finansiella instrument förvaras på investerings- sparkontot i strid med 17 § lagen om invester- ingssparkonto. Remissinstanserna: och anför att om kontoinnehavaren handlar i strid med bestämmelserna i den föreslagna lagen, t.ex. genom att kontofrämmande tillgångar finns kvar på kontot längre än tillåtet, ska kontot upphöra. Föreningarna anser att det bär för långt att stänga hela kontot. Föreningarna vill dessutom peka på svårigheterna i att som förvaringsinstitut eller kontoinnehavare alltid veta exakt vad som gäller för värdepapper upptagna till handel på utländska marknadsplatser. Konsekvenserna för de fall man har fått otydlig, felaktig eller ingen information alls kan, enligt förslaget, bli för- ödande. I stället kan kontoinnehavaren straffas genom att exempelvis de kontofrämmande, och endast de kontofrämmande tillgångarna, anses avyttrade efter och där- igenom skattas av. anser att påföljden när kontoinnehavaren eller inve- steringsföretaget handlar i strid med bestäm- melserna i lagen är alldeles för allvarlig och kan verka avskräckande för den som tänkt öppna ett investeringssparkonto. När ett investeringsfö- retag upphör utan att fusioneras, går i konkurs eller när återkallelse av ett investeringsföretags tillstånd sker, bör kontoinnehavaren underrättas enligt en lagstadgad procedur och investeraren bör få en rimlig frist på sig att flytta kontot till ett annat investeringsföretag innan kontot upphör att vara investeringssparkonto. En fråga som bör behandlas är också hur leveranser på väg till kontot ska hanteras av marknadens aktörer vid konkurs hos ett investeringsföretag. Aktie- spararna anför att om en aktie som är upptagen till handel på en reglerad marknad byter lista och blir noterad på en handelsplattform har man enligt förslaget på sig att avföra aktien från kontot, om man inte vill att kontot ska förlora sin skattemässiga karaktär av invester- ingssparkonto. Aktiespararna anser inte att det är rimligt att hela innehavet på kontot ska drab- bas i ett sådant fall. anför att konsekvensen av att ett konto förlorar sin ställning av investeringssparkonto kan få betydande negativa effekter för den enskilde kontoinnehavaren. Mot den bakgrunden och eftersom ett åsidosättande av lagen kan ske dels av rena förbiseenden, dels även av annan än kontoinnehavaren förefaller valet av sanktion oproportionerligt ingripande. Ett alternativ vore en konstruktion varigenom den felande parten får på sig att rätta felet och att den före- slagna sanktionen bara blir verksam om rättelse underlåts. Vad gäller kontots upphörande efter att investeringsföretaget har fått sitt tillstånd återkallat kan noteras i de fall Finansinspektio- nen inte beslutar om omedelbar verkställighet av beslut om återkallelse av tillstånd och beslutet överklagas kan tiden från beslut till verkställighet bli betydande. Mot den bakgrunden vore det lämpligt om det klargörs huruvida sanktionen inträder för själva beslutet eller först när beslutet blir verkställbart. Rättssäker- hetsskäl talar givetvis för den senare tidpunkten eftersom en efterkommande rättslig prövning kan leda till att beslut undanröjs. Om institutet får sitt tillstånd åter- kallat påverkar det inte rättsförhål- landet mellan institutet och dess kunder och det skulle därför vara lämpligt om kunden ges på sig att flytta de tillgångar som omfattas av investeringssparkontot till investeringssparkonto i annat institut. anför att enligt förslaget ska ersättning vid avyttring av tillgångar som förvaras på ett investeringsspar- konto överföras till kontot. Det är uppenbart att risken för misstag vid betalningar är överhäng- ande och att det därför bör övervägas om det ska finnas någon möjlighet att rätta till ett sådant misstag i efterhand. Detsamma torde gälla vid byte där investeringstillgångar av visst slag ersätts av ett annat slags investeringstillgångar och där det inte kan uteslutas att, om kontoin- nehavaren har flera investeringssparkonton, ersättningstillgångarna hamnar på ett annat inve- steringssparkonto än de på vilket de överlåtna tillgångarna förvarades. Enligt förslaget innebär detta en otillåten överföring. Även i denna del synes risken för misstag vara betydande och om ersättningstillgångarna trots allt hamnar på ett investeringssparkonto kan inte se att det förhållandet att det är ett annat investeringssparkonto bör föranleda att överfö- ringen är otillåten. synes det inte fullt ut reglerat vad som ska hända om investeringssparkontot upphör utan att det avslutas om kontoinnehavaren inte medverkar till att investeringstillgångarna på kontot avytt- ras. Kammarrätten i anför att konse- kvenserna av att hela kontot underkänns som investeringssparkonto är stora och svåra att förutse. anser att det kommer att bli oförutsebara effekter av att hela kontot underkänns som investeringssparkonto t.ex. för att en tillgång som upphört att vara marknadsnoterad inte hunnit flyttas därifrån . anser att det vore önskvärt med en lösning där ett starkare skydd för kontoinnehavaren minskar risken att investeringssparkontot upphör på grund av kontoinnehavarens passivitet. Tilläggspromemorian: I samband med remitteringen av tilläggspromemorian, som bland annat innehåller förslag om hur länge kontofrämmande tillgångar får förvaras på ett investeringssparkonto, har ett antal remiss- instanser yttrat sig över frågan om ett invester- ingssparkontos upphörande. anser att problematiken med att ett investerings- sparkonto kan upphöra utan kontoinnehavarens kännedom kvarstår. Det nya förslaget är dock ett steg i rätt riktning. Aktiespararna vidhåller att det inte är rimligt att hela kontot ska förlora sin skattemässiga karaktär av investeringssparkonto på grund av att kontoinnehavaren underlåter att föra ut kontofrämmande tillgångar. Det är inte tillräckligt att investeringsföretaget är skyldigt att informera kontoinnehavaren om att konto- främmande tillgångar förvaras på kontot. Det är Banks åsikt att konsekvenserna av att kontofrämmande tillgångar finns på invester- ingssparkontot är för långtgående. Den konto- främmande tillgången bör uteslutas från inve- steringssparkontot och beskattas konventionellt i stället för att hela kontot upphör att vara ett investeringssparkonto. Det kan i undantagsfall inträffa att det råder oklarheter huruvida en tillgång utgör en investeringstillgång eller inte och det är därför att föra det för långt att ogil- tigförklara hela investeringssparkontot med de skattekonsekvenser det för med sig. Sparbanker- nas vidhåller att en möjlighet till rättelse om villkoren i lagen om investerings- sparkonto inte uppfylls bör övervägas. och Svenska Fondhandlareföre- ningen anför att en bättre balans mellan otillåtet beteende och påföljd uppnås genom att kontot får fortleva och den tillgång som visat sig vara kontofrämmande skattas av och lyfts ut ur kontot för att i stället beskattas konventionellt i fortsättningen. anför att ett alterna- tiv till tilläggspromemorians förslag att förlänga tidsfristen för när kontofrämmande tillgångar får förvaras på kontot är att kontofrämmande till- gångar behandlas på samma sätt som tilläggs- promemorians förslag om ränta på kontot i vissa fall. Förslaget innebär att om räntan på kontot överstiger statslåneräntan året före beskattningsåret, ska denna beskattas , som tillgången i sig ingår i underlaget för schablon- beskattning. Sanktionen är således dubbelbe- skattning. anser att en lämplig sanktion om en kontofrämmande tillgång inte avförs inom stipulerad tid kan vara att både ränta, utdelning och kapitalvinster på den kontofrämmande tillgången, beskattas enligt vanliga regler. Detta ska ske utöver att tillgången ingår i underlag för schablonbeskattning, dvs. Däremot ska, för i detta fall uppkomna, kapitalförluster inte dras av. Detta innebär även att kontrolluppgift ska lämnas för alla dessa kontofrämmande tillgångar dvs. det krävs att uppgiftslämnarna lämnar kontrollupp- gifter för räntor, utdelningar och försäljning av värdepapper liksom drar preliminärskatt i de fall det krävs. föreslår därför att det närmare bör övervägas om inte detta alternativ skulle vara en bättre lösning i stället för att förlänga tidsfristerna. Skälen för regeringens förslag: Ett invester- ingssparkonto ska givetvis kunna upphöra om parterna i avtalet om investeringssparkonto kommer överens om detta. Kontoinnehavaren torde normalt ha möjlighet att säga upp avtalet och därmed avsluta kontot under vissa förut- sättningar, t.ex. att uppsägningen sker skriftli- gen. Av avsnitt 6.13.2.14 framgår att det inte bör vara möjligt att överföra investeringstillgångar från ett investeringssparkonto till ett annat eget konto som inte är ett investeringssparkonto. För att upprätthålla denna princip bör ett invester- ingssparkonto inte få avslutas om investerings- tillgångar förvaras på investeringssparkontot. Av samma skäl bör inte heller kontot få avslutas om investeringstillgångar har förvärvats för att för- varas på investeringssparkontot men som vid det tillfälle kontoinnehavaren vill avsluta sitt konto inte har förtecknats på kontot. I praktiken bety- der det att investeringstillgångar som förvaras på ett investeringssparkonto måste överlåtas och överföras till någon annan eller överföras till ett annat av kontoinnehavarens investeringsspar- konton innan kontot kan avslutas och därige- nom upphöra. En ny sparform som ska beskattas annorlunda än sparande som är föremål för den vanliga kapitalbeskattningen måste kunna särskiljas från konventionellt beskattat sparande för att det inte ska vara möjligt att gå mellan det schablonbe- skattade och det konventionellt beskattade systemet utan skattekonsekvenser. Förslaget till lag om investeringssparkonto innehåller därför flera villkor som måste vara uppfyllda för att ett investeringssparkonto ska anses föreligga. Som exempel kan nämnas att enbart vissa slags tillgångar får förvaras på ett investeringsspar- konto, att sådana tillgångar bara får överföras till och från ett investeringssparkonto under vissa förutsättningar och att kontofrämmande till- gångar bara får förvaras på ett investeringsspar- konto i vissa situationer och då bara . Om villkoren i lagen inte uppfylls måste det få någon slags skattemässig konsekvens. Enligt regeringens uppfattning bör utgångspunkten vara att ett investeringssparkonto upphör att klassificeras som sådant konto så fort konto- innehavaren eller investeringsföretaget handlar i strid med villkoren i lagen eller underlåter att handla på ett sätt som föreskrivs där. I promemorian föreslogs att detta skulle gälla för alla villkor i lagen utom vad gäller invester- ingsföretagets skyldighet att lämna viss informa- tion till kontoinnehavaren. Detta förslag har kritiserats av flera remissinstanser. Huvudkriti- ken går ut på att det kan få stora negativa konse- kvenser för kontoinnehavaren om investerings- sparkontot upphör, vilket även kan ske på grund av dennes eller investeringsföretagets förbise- ende. Bland annat har och anfört att det kan vara svårt för kontoinnehavaren och investeringsföretaget att i alla situationer veta om en tillgång som förvaras på ett investerings- sparkonto är en investeringstillgång eller inte. Med anledning av kritiken remitterades i tilläggspromemorian ett förslag enligt vilket tidsfristen inom vilken kontofrämmande till- gångar som huvudregel ska avföras från ett inve- steringssparkonto skulle förlängas. I tilläggs- promemorian föreslogs att denna tidsfrist skulle förlängas från det att kontofräm- mande tillgångar först förvarades på ett invester- ingssparkonto i denna egenskap, vilket föreslogs i promemorian, efter det kvartal under vilket de kontofrämmande tillgångarna först förvarades på kontot i denna egenskap. De flesta av remissinstanserna som yttrade sig över detta förslag ansåg att det var bra men att det inte löste det grundläggande problemet att det kan vara svårt för investeringsföretaget och kontoinnehavaren att upptäcka att kontofräm- mande tillgångar förvaras på ett investerings- sparkonto. På grund härav ansåg , och att bara de aktuella tillgångarna skulle påverkas skattemässigt av en felaktig förvaring genom att de skulle undantas från schablonbeskattningen. ansåg att en lämplig sanktion om kontofrämmande tillgång inte avförs inom stipulerad tid kan vara att både ränta, utdelning och kapitalvinster på den kontofrämmande tillgången beskattas enligt vanliga regler. Detta ska ske utöver att tillgången ingår i underlag för schablonbeskattning, dvs. Däremot ska, för i detta fall uppkomna, kapitalförluster inte dras av. När ett investeringssparkonto upphör innebär det att tillgångarna på kontot ska beskattas konventionellt. De tilldelas då en anskaffnings- utgift som är lika med marknadsvärdet när kontot upphör. Om marknadsvärdet inte hinner förändras kan kontoinnehavaren utan någon större skattemässig effekt föra tillbaka tillgång- arna till ett nytt investeringssparkonto. Om den omständigheten att ett investeringssparkonto har upphört upptäcks först efter att detta skedde, kan dock detta medföra negativa skat- temässiga effekter för kontoinnehavaren. Det kan också, inte minst, medföra betydande olägenheter för såväl kontoinnehavaren som eftersom avyttringar som skedde efter det att kontot upphörde ska redovisas särskilt, utdelning ska tas upp, skatt hänförlig till schablonintäkten ska återfås, osv. Det är alltså angeläget att kontoinnehavaren och invester- ingsföretaget följer bestämmelserna i lagen om investeringssparkonto. Som framgår av avsnitt 6.13.2.17 gör regeringen bedömningen att ett investerings- företag enligt huvudregeln bör kunna övervaka att sådana kontofrämmande tillgångar som avses i 17 § lagen om investeringssparkonto inte förvaras på ett investeringssparkonto längre än den i det avsnittet föreslagna tidsfristen. paragrafen omfattar kontofrämmande tillgångar som får överföras till ett investeringssparkonto och som får förvaras där . Den omfattar dock inte kontofräm- mande tillgångar som kontoinnehavaren kan förväntas ha bättre möjlighet än investerings- företaget att känna till. Till den senare kategorin räknas kontofrämmande tillgångar som har getts ut av ett företag som kontoinnehavaren har visst inflytande över och som därför omfattas av ägarbegränsningen eller är kvalificerade. Nämnda paragraf omfattar inte heller kontofrämmande tillgångar som har getts ut i syfte att tas upp till handel på viss marknad. Även vad gäller dessa tillgångar får kontoinnehavaren förutsättas känna till att de är kontofrämmande när de förtecknas på ett investeringssparkonto. Vad gäller kontofrämmande tillgångar som inte omfattas av 17 § lagen om investeringsspar- konto får det förutsättas att antingen kontoin- nehavaren eller investeringsföretaget eller båda känner till att de förvaras på ett investerings- sparkonto. Om de inte avförs från kontot inom den tidsfrist som de som längst får förvaras på ett investeringssparkonto bör därför kontot upphöra som investeringssparkonto. Ytterligare skäl som talar för detta är att risken för skatte- undandragande torde vara större i förhållande till denna typ av kontofrämmande tillgångar än andra kontofrämmande tillgångar. Kontofräm- mande tillgångar förutom de som avses i 17 § lagen om investeringssparkonto kan således inte anses förvaras på ett investeringssparkonto i strid med bestämmelserna i lagen, eftersom kontot upphör som investeringssparkonto om tillgångarna inte avförs inom den föreskrivna tidsfristen. Risken för att varken kontoinnehavaren eller investeringsföretaget uppmärksammar att kontofrämmande tillgångar som avses i 17 § lagen om investeringssparkonto förvaras på ett investeringssparkonto torde vara liten. Trots att investeringsföretaget har inrättat rimliga rutiner för att upptäcka kontofrämmande tillgångar kan detta dock inte uteslutas. Med hänsyn härtill och till de olägenheter det framför allt kan innebära för kontoinnehavaren att ett investeringsspar- konto upphör instämmer regeringen i remisskri- tiken att det inte är lämpligt att hela invester- ingssparkontot ska upphöra om sådana kontofrämmande tillgångar förvaras utöver den frist inom vilken de enligt 17 § lagen om inve- steringssparkonto som högst får förvaras på