prop · GY0398 · 2011-03-22 00:00:00 — Det kan vidare konstateras att behovet av kontinuitet och stadga i lag- rådsarbetet inte säkerställs enbart genom lagrådsperiodens längd och längden på ledamöternas förordnanden utan även genom det sätt på vilket lagrådsarbetet är organiserat i övrigt. Som framhåller säkerställs också kontinuiteten i arbetet med specifika ärenden genom att de ledamöter som har deltagit i behandlingen av ett visst ärende ska fortsätta tjänstgöringen tills ärendet har slutbehandlats även om lagrådsperioden avslutas (16 § lagrådslagen). Utifrån de förutsättningar som gäller för laggranskningen kan inte en förkortning av lagrådsperioden förväntas påverka lagrådsarbetets stadga i någon större utsträckning. En förkortning av lagrådsperioden kan komma att leda till att den sammanlagda tjänstgöringstiden även för andra ledamöter än justitieråd blir kortare än . Enligt nuvarande ordning finns det dock inte några formella hinder mot att pensionerade justitieråd eller reger- ingsråd eller andra lagfarna personer förordnas på nytt efter utgången av en lagrådsperiod. En förkortad lagrådsperiod påverkar därför inte nöd- vändigtvis dessa ledamöters sammanlagda tjänstgöringstid i Lagrådet. Vidare kan antas att möjligheterna ökar att få andra kvalificerade jurister än justitieråd intresserade av att tjänstgöra i Lagrådet om lagrådsperioden förkortas. Sammantaget gör regeringen bedömningen att tjänstgöringsperioderna i Lagrådet för ledamöter av de högsta domstolarna som regel inte bör vara längre än . Som framgår av avsnitt 4 finns det ett samband mellan ledamöternas tjänstgöringsperiod och lagrådsperioden. Om inget annat bestäms vid förordnandet av en ledamot, ska han eller hon utses för en hel sådan period. I syfte att skapa en större flexibilitet när det gäller tjänstgöringstidens längd, främst för aktiva justitieråd, anser regeringen mot den angivna bakgrunden att övervägande skäl talar för att lagrådsperioden nu bör ändras och bestämmas till . Över- vägandena i denna del innebär att bestämmelsen om lagrådsperioden i 13 § lagrådslagen bör ändras. Den föreslagna ändringen innebär att det finns anledning att särskilt Prop. 2010/11:98 överväga de närmare förutsättningarna för beslut om fortsatt tjänstgöring under flera sammanhängande lagrådsperioder (se avsnitt 5.2). 5.2Fortsatt tjänstgöring flera lagrådsperioder i följd Regeringens förslag: Begränsningen av möjligheten att förordna ett justitieråd för tjänstgöring i Lagrådet under flera lagrådsperioder i följd tas bort. Förslaget i utkastet till proposition överensstämmer med regering- ens. Remissinstanserna tillstyrker eller har inget att erinra mot förslaget. poängterar dock att utgångspunkten även framöver bör vara att tjänstgöringstiden i Lagrådet som regel endast ska omfatta en lagrådsperiod åt gången. Skälen för regeringens förslag: Som framgår av avsnitt 4 finns i fråga om de aktiva justitieråden en begränsning av möjligheten att besluta om tjänstgöring i Lagrådet under flera lagrådsperioder i följd. Enligt 15 § lagrådslagen krävs särskilda skäl för att utse ett justitieråd, som har tjänstgjort i Lagrådet under av en lagrådsperiod, att på nytt tjänstgöra i Lagrådet tidigare än när den efterföljande lagrådsperioden har löpt ut. Motsvarande begränsningar fanns även i 1965 och lagrådslagar (6 § respektive 7 §). Enligt lagrådslag (4 §) skulle intervallen mellan tjänstgöringsperioderna vara för justitie- råden och för regeringsråden. Ändamålet med bestämmelsen är ytterst att garantera att tjänstgöringen leder till en växelverkan mellan dömande och laggranskande verksamhet (SOU 1978:34 s. 272). Som framgår av avsnitt 5.1 anser regeringen att lagrådsperioden bör förkortas till och att det bör leda till att fördelarna med växelverkan mellan laggranskande och dömande verksamhet bättre kan tillvaratas och att flexibiliteten vid fördelningen av uppgifter mellan enskilda domare ökar. Eftersom förslaget innebär att aktiva justitieråd normalt inte kommer att ägna sig åt enbart laggranskande uppgifter åt gången, blir de principiella skälen mot förlängningar av tjänstgöringsförordnanden i Lagrådet inte lika framträdande. Det kan vidare konstateras att en ökad flexibilitet i fråga om möjlig- heterna att i enskilda fall förlänga tjänstgöringsförordnanden för aktiva justitieråd kan ge fördelar när det gäller stadgan i Lagrådets sammansätt- ning. Med en sådan ordning kan domstolarna t.ex. välja att i vissa fall ersätta flertalet men inte alla justitieråd i Lagrådet eller att vid trängande behov sätta in ledamöter som har avslutat en lagrådstjänstgöring för att klara granskningstoppar när flera avdelningar tjänstgör i Lagrådet. Ingenting hindrar då att och Högsta förvaltningsdom- stolen tillämpar olika rutiner för förlängningsförordnanden. I förarbetena till lagrådslag anfördes att det var angeläget att undvika att tjänstgöringen i Lagrådet, genom upprepad indelning till sådan tjänstgöring för samma ledamot, får karaktären av en fast befatt- ning skild från justitierådsämbetet (prop. 1908:37 s. 43). lagrådslag uttalade regeringen att spärren mot upprepade för- Prop. 2010/11:98 ordnanden borde behållas för att undvika att Lagrådet tenderar att alltid bestå av samma medlemmar (prop. 2002/03:45 s. 22). Regeringen vill i detta sammanhang alltjämt betona betydelsen av växelverkan mellan dömande och laggranskande uppgifter och vikten av att domstolarna beaktar intresset av att ledamöterna inte under alltför långa perioder enbart tjänstgör i Lagrådet. Det är således inte önskvärt att domstolarna utser samma justitieråd för tjänstgöring i Lagrådet upprepade lagråds- perioder . Som påpekar bör utgångspunkten även framöver vara att tjänstgöringstiden i Lagrådet för justitieråden som regel endast ska omfatta en lagrådsperiod åt gången. Med hänsyn till de förändringar som föreslås i fråga om lagrådsperiodens längd och önskemålet att öka de högsta domstolarnas flexibilitet, anser regeringen dock att nuvarande hinder mot att, utan särskilda skäl, för- länga ett tjänstgöringsförordnande för ett aktivt justitieråd bör tas bort. Regeringen har, mot bakgrund av lagrådsutrednings förslag om krav på samtycke från aktiva justitieråd för förlängning av ett tjänst- göringsförordnande (SOU 2001:88 s. 72), övervägt om det med hänsyn till justitierådens tjänstgöringsplikt bör införas ett krav på medgivande från en enskild ledamot för att förlängningsmöjligheten ska kunna ut- nyttjas. Enligt regeringens uppfattning får det emellertid förutsättas att de högsta domstolarna tillämpar bestämmelserna så att det gagnar verksam- heten på bästa sätt och att de då beaktar intresset av att ledamöterna är delaktiga i både den laggranskande och den dömande verksamheten. Det framstår mot den bakgrunden inte som nödvändigt att införa ett krav på medgivande i förlängningsfallen. Denna bedömning leder till slutsatsen att 15 § lagrådslagen bör upphävas. 5.3Kravet på samtycke till tjänstgöring tas bort Regeringens förslag: Kravet på samtycke till tjänstgöring i Lagrådet för justitieråd som har fyllt tas bort. Förslaget i utkastet till proposition överensstämmer med regering- ens. Remissinstanserna tillstyrker eller har inget att erinra mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Som framgår av avsnitt 4 får enligt 6 § andra stycket lagrådslagen ett justitieråd som har fyllt inte utan eget samtycke förordnas till ledamot i . Bestämmelsen, som tillkom efter önskemål från Högsta domstolens ledamöter, har funnits sedan Lagrådet inrättades 1909. I Högsta domstolens yttrande över lag- förslaget anfördes som skäl att billighetshänsyn torde kräva att de äldre justitieråden fritogs från skyldigheten att tjänstgöra i Lagrådet eftersom sådan tjänstgöring kunde tänkas bli mycket betungande (prop. 1908:37 s. 122). Det fortsatta intresset av att bevara samtyckeskravet övervägdes av både lagrådsutredning och lagrådsutredning, som dock inte fann skäl att frångå gällande ordning (SOU 1978:34 s. 272 och 2001:88 s. 71). När det gäller tjänstgöringen i de båda högsta domstolarna kan kon- Prop. 2010/11:98 stateras att allt fler justitieråd väljer att stanna kvar i anställningen till Det kan inte förutses att denna tendens inom överskådlig framtid kommer att brytas. Regeringens ambition är dessutom att utöka rätten att kvarstå i arbetslivet från 67 till . Om den reformen genomförs finns skäl att anta att många justitieråd kommer att välja att behålla sin anställning . Den angivna utvecklingen innebär att en allt större andel av leda- möterna i de båda domstolarna kan komma att omfattas av samtyckes- kravet. Denna effekt kan i förlängningen få till följd att möjligheterna att fördela förordnandena mellan ledamöterna i domstolarna blir begränsade och att yngre ledamöter återkommande måste tjänstgöra i Lagrådet för att täcka Lagrådets behov av ledamöter. Det finns därför anledning att på nytt överväga om samtyckeskravet bör slopas. Som framgår av avsnitt 5.1 föreslås att lagrådsperioden, och därmed även huvudregeln när det gäller tjänstgöringsperiodens längd, ska för- kortas från två till . Detta förslag skulle visserligen, som lagrådsutredning konstaterade, kunna leda till att fler ledamöter som har fyllt kan tänka sig att tjänstgöra ytterligare en period i Lagrådet. Den föreslagna begränsningen av lagrådsperiodens längd innebär emellertid att de skäl som motiverat det aktuella undantaget från tjänstgöringsplikten för de ledamöter som fyllt inte längre väger lika tungt. Det är inte heller den omständigheten att lag- granskningen är en arbetsuppgift som är långt mer betungande än den dömande uppgiften som motiverar undantaget utan närmast intresset av att ge äldre justitieråd en möjlighet att själva avgöra om i anställningen ska ägnas åt den dömande verksamheten eller åt någon annan verksamhet. Mot den angivna bakgrunden anser regeringen att kravet på samtycke inte längre bör upprätthållas i lagrådslagen. Vid denna bedömning bör 6 § andra stycket lagrådslagen tas bort. 6 Ändringar i offentlighets- och sekretesslagen Offentlighets- och sekretesslagen trädde i kraft och ut- gör en systematisk och redaktionell omarbetning av den numera upphäv- da sekretesslagen (1980:100), förkortad SekrL. huvudsakligen i syfte att göra sekretessregleringen mer lättbegriplig och Bestämmelserna har därvid omarbetats språkligt utan att någon ändring i sak har varit avsedd (prop. 2008/09:150 s. 372 f.). har under sitt arbete bl.a. uppmärksammat att en be- stämmelse om sekretess i offentlighets- och sekretesslagen har fått en missvisande formulering i förhållande till den upphävda sekretesslagen och föreslagit att den bör korrigeras. Under beredningen av Insynsutred- ningens betänkande har regeringen därutöver uppmärksammat att ytterli- gare några paragrafer bör justeras för att bättre stämma överens med motsvarande äldre bestämmelser. Korrigeringar i offentlighets- och sekretesslagen Regeringens förslag: Vissa sekretessbestämmelser i offentlighets- och sekretesslagen ändras för att dels rätta hänvisningar som blivit uppenbart felaktiga, dels tydliggöra att bestämmelserna har samma innebörd som motsvarande bestämmelser i den numera upphävda sekretesslagen. förslag överensstämmer delvis med regeringens. föreslår att bestämmelsen om sekretessförordnande för uppgifter som läggs fram vid en domstolsförhandling inom stängda dörrar ska ändras men förslaget innehåller inte någon bestämmelse om att ett sekretessförordnande ska vara obligatoriskt i vissa fall. Utredningen föreslår endast ändringar i 43 kap. 5 och 10 §§ OSL. Remissinstanserna tillstyrker eller har inget att erinra mot förslagen. Skälen för regeringens förslag: Enligt 43 kap. 5 § första stycket OSL (tidigare 12 kap. 3 § första stycket SekrL) upphör med vissa undantag en sekretessbestämmelse som gäller för en uppgift i ett mål eller ärende i en domstols rättskipande eller rättsvårdande verksamhet att vara tillämp- lig i målet eller ärendet om uppgiften läggs fram vid en offentlig för- handling i samma mål eller ärende. Om en uppgift som omfattas av sek- retess läggs fram vid en förhandling inom stängda dörrar är emellertid enligt samma paragrafs andra stycke sekretessbestämmelsen tillämplig även under domstolens fortsatta handläggning av målet eller ärendet, om domstolen inte beslutar annat (tidigare 12 kap. 3 § andra stycket första och andra meningarna SekrL). Sedan domstolen skilt målet eller ärendet från sig fortsätter sekretessbestämmelsen att vara tillämplig endast om domstolen i domen eller beslutet har beslutat det enligt 43 kap. 8 § andra och tredje styckena OSL. I sistnämnda bestämmelser, som tidigare åter- fanns i 12 kap. 4 § andra stycket SekrL, regleras förutsättningarna för en domstol att förordna om att en sekretessbestämmelse ska vara fortsatt tillämplig på uppgifter som tas in i en dom eller ett beslut i ett mål eller Som konstaterar finns det inte någon nödvändig koppling mellan ett beslut om fortsatt sekretess för uppgifter som har lagts fram vid en förhandling inom stängda dörrar och ett motsvarande beslut avseende uppgifter som en domstol tar in i en dom eller ett beslut, dvs. sekretess för uppgifter som har lagts fram vid en förhandling inom stängda dörrar kan efter särskilt förordnande fortsätta att gälla även om uppgifterna därefter inte tas in i en dom eller ett beslut i målet eller ären- det. Den nuvarande lydelsen av 43 kap. 5 § andra stycket sista meningen OSL ger dock det felaktiga intrycket att det bara är möjligt att förordna att en sekretessbestämmelse ska vara fortsatt tillämplig för uppgifter som läggs fram vid en förhandling inom stängda dörrar, om uppgifterna också tas in i en dom eller ett beslut och omfattas av ett sekretessförordnande enligt 43 kap. 8 § OSL. Regeringen konstaterar att det även i 12 kap. 3 § SekrL angavs att för- ordnandet måste tas in i domen, men att det i den paragrafen inte fanns någon motsvarande hänvisning till 12 kap. 4 § SekrL. Någon betydelse- skillnad i detta avseende gentemot den tidigare regleringen har dock inte varit avsedd (prop. 2008/09:150 s. 374). För att tydliggöra att bestäm- Prop. 2010/11:98 melserna i 43 kap. 5 § OSL har samma innebörd som bestämmelserna i tidigare 12 kap. 3 § SekrL bör hänvisningen i 43 kap. 5 § OSL till 8 § i samma kapitel tas bort, som det i 43 kap. 5 § andra stycket bör tas in en bestämmelse som innebär att ett sekretessförordnande som av- ses där alltid ska meddelas för en uppgift som sekretess gäller för enligt 27 kap. 5 § andra och tredje styckena samt 34 kap. 4 § OSL, om det skulle strida mot de avtal som avses i de nämnda bestämmelserna att uppgifterna röjs (jfr 12 kap. 3 § andra stycket tredje meningen SekrL och 43 kap. 8 § andra stycket OSL). De föreslagna ändringarna innebär således att det i offentlighets- och sekretesslagen, på motsvarande sätt som i den tidigare sekretesslagen, kommer att finnas separata bestämmelser om sekretessförordnanden, dels en för uppgifter som har lagts fram vid en förhandling inom stängda dörrar (43 kap. 5 § andra stycket OSL), dels en för uppgifter som har tagits in i en dom eller ett beslut (43 kap. 8 § tredje stycket OSL). Den föreslagna ändringen medför vidare behov av en följdändring i 43 kap. 10 § OSL, dvs. i den bestämmelse som avser prövning av ett sekretess- förordnande vid ett överklagande. Bestämmelsen bör ändras, så att den omfattar inte bara sekretessförordnanden enligt 43 kap. 8 § utan även sekretessförordnanden enligt 43 kap. 5 §. Regeringen har under beredningen av betänkanden uppmärksammat att ytterligare några paragrafer i offentlighets- och sek- retesslagen kommit att få en språklig eller redaktionell utformning som medfört att det finns anledning att korrigera bestämmelserna för att rätta uppenbara felskrivningar eller för att tydliggöra att bestämmelserna har samma innebörd som motsvarande bestämmelser i den upphävda sekre- tesslagen. I författningskommentaren till 26 kap. 4 §, 27 kap. 4, 5 och 10 §§, 31 kap. 16 §, 32 kap. 11 § samt 43 kap. 8 § OSL redogörs närmare för innebörden av dessa ändringar. Vidare bör en tidigare gjord ändring i medföra en konsekvensändring i 44 kap. 2 § OSL (se närmare författningskommentaren). Regeringens förslag: Lagändringarna träder i kraft . Förslaget i utkastet till proposition överensstämmer med regering- ens. Remissinstanserna tillstyrker eller har inget att erinra mot förslaget. förslag: föreslår att ändring- arna i 43 kap. 5 och 10 §§ OSL ska träda i kraft . Remissinstanserna har inget att erinra mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt gällande ordning löper lag- rådsperioderna från Högsta domstolens höstsession med udda slutsiffra. Kommande lagrådsperiod inleds således , närmare bestämt . Ändringarna i bestämmelserna om Lagrådets arbetsvillkor bör enligt regeringens mening tillämpas i fråga om den lagrådsperiod som inleds . Lagändringarna bör därför Prop. 2010/11:98 träda i kraft så att de nya förordnandena kan beslutas med tillämpning av de ändrade bestämmelserna, lämpligen . De föreslagna ändringarna är av sådan karaktär att de inte påverkar tjänstgöringen för de ledamöter som tjänstgör i Lagrådet under inne- varande lagrådsperiod. Det finns därför inte något behov av övergångs- bestämmelser. Ändringarna i offentlighets- och sekretesslagen har karaktären av rättelser. De bör träda i kraft , lämpligen som övriga lagändringar. Det finns inte något behov av över- gångsbestämmelser till dessa ändringar. Regeringens bedömning: Förslagen medför inte några kostnadsök- ningar för staten, kommunerna, landstingen eller företagen. Bedömningen i utkastet till proposition överensstämmer med rege- ringens. Remissinstanserna har inget att erinra mot bedömningen. bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inget att erinra mot bedömningen. Skälen för regeringens bedömning: De föreslagna ändringarna rörande Lagrådet är närmast av organisatorisk karaktär. Förslagen är inte avsedda att påverka fördelningen på avdelningarna mellan antalet justi- tieråd å ena sidan och antalet andra lagfarna ledamöter å den andra. Regeringen bedömer därför att genomförandet av förslagen inte kommer att medföra några kostnadsökningar för staten. De föreslagna ändringarna i offentlighets- och sekretesslagen är inte av sådan karaktär att de innebär några ökade kostnader för domstolarna. Förslaget berör inte heller andra statliga myndigheter, kommuner, lands- ting eller företag och medför därför inga kostnader för dem. Förslaget till lag om ändring i lagen (2003:333) om 6 § Ordföranden på en avdelning i eller Högsta förvaltnings- domstolen får inte utses till ledamot i . I paragrafen regleras vissa begränsningar i fråga om skyldigheten för aktiva justitieråd att tjänstgöra i Lagrådet. Övervägandena finns i avsnitt Ändringen innebär att andra stycket utgår. Av ändringen följer att kravet på samtycke till tjänstgöring i Lagrådet för aktiva justitieråd tas Paragrafen ändras även språkligt genom att ordföranden anges i Prop. 2010/11:98 bestämd form. 13 § Lagrådets verksamhet delas in i perioder räknade från början av Högsta domstolens höstsession (lagrådsperioder). I paragrafen regleras Lagrådets verksamhetsperiod. Övervägandena finns i avsnitt 5.1. Ändringarna innebär att lagrådsperiodens längd ändras från till samt att preciseringen med avseende på lagrådsperiodens början an- passas till att en ny period inleds . 9.2Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 4 § Sekretess gäller i verksamhet som avser omhändertagande av personakt enligt 7 kap. 5 § socialtjänstlagen (2001:453) eller 23 d § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade för uppgift om en enskilds personliga förhållanden. Första stycket gäller inte om annat följer av 5, 6 eller 7 §. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . I paragrafen regleras sekretess i verksamhet avseende omhändertagande av personakter hos . Övervägandena finns i avsnitt 6.2. Bestämmelsen i tredje stycket om längsta sekretesstid anpassas språk- ligt till hur andra motsvarande bestämmelser i offentlighets- och sekre- tesslagen är avfattade genom att två överflödiga ord tas bort. 4 § Sekretessen enligt 13 §§ gäller för uppgift i mål hos domstol, om det kan antas att den enskilde lider skada eller men om uppgiften röjs. Detsamma gäller uppgift som med anledning av ett överklagande hos domstol registreras hos en annan myndighet enligt 5 kap. 2 § första stycket 3 eller 4. Får en domstol i ett mål från en annan myndighet en sekretessreglerad uppgift och saknar uppgiften betydelse i målet, blir dock sekretessbestämmelsen tillämplig på uppgiften även hos domstolen. I paragrafen finns bestämmelser om sekretess till skydd för enskilda i domstol när det gäller mål om skatt, tull och taxering m.m. Övervägan- dena finns i avsnitt 6.2. Hänvisningen i paragrafen ändras till att avse 5 kap., där bestämmel- serna om registrering av allmänna handlingar och vad som ska framgå av diariet finns. Ändringen innebär att hänvisningen överensstämmer med motsvarande reglering i den upphävda sekretesslagen. 5 § Sekretessen enligt 14 §§ gäller, i den utsträckning har godkänt ett avtal om detta med en annan stat eller med en mellanfolklig organisation, i ärende om handräckning eller bistånd som en svensk myndighet lämnar åt en myndighet eller något annat organ i den staten eller inom den mellanfolkliga Prop. 2010/11:98 organisationen i verksamhet som motsvarar den som avses i nämnda paragrafer. Sekretess gäller, i den utsträckning har godkänt ett avtal om detta med en annan stat eller med en mellanfolklig organisation, hos en myndighet i verksamhet som avses i 14 §§ för sådan uppgift om en enskilds personliga eller ekonomiska förhållanden som myndigheten förfogar över på grund av avtalet. Om sekretess gäller enligt andra stycket, får de sekretessbrytande be- stämmelserna i 10 kap. 1527 §§ och 28 § första stycket inte tillämpas i strid med avtalet. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen enligt andra stycket i högst . I paragrafen finns bestämmelser om sekretess till skydd för enskilda enligt internationella avtal när det gäller verksamhet som rör skatt, tull och taxering m.m. Övervägandena finns i avsnitt 6.2. Hänvisningarna i paragrafens andra stycke ändras till att avse 14 §§ i stället för enbart 24 §§. Ändringen innebär att hänvisningen överens- stämmer med motsvarande reglering i den upphävda sekretesslagen. Hänvisningen i paragrafens tredje stycke ändras så att den avser 10 kap., där bestämmelserna om sekretessgenombrott till förmån för myndigheter finns. Ändringen innebär att hänvisningen överensstämmer med motsvarande reglering i den upphävda sekretesslagen. 10 § Den tystnadsplikt som följer av 1 §, 2 § första stycket och 35 §§ och den tystnadsplikt som följer av ett förbehåll som gjorts med stöd av 8 § tredje stycket inskränker rätten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 1 och 2 §§ yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter. I paragrafen regleras vissa inskränkningar i rätten att meddela och offentliggöra uppgifter. Övervägandena finns i avsnitt 6.2. Hänvisningen i paragrafen till 8 § ändras till att avse tredje stycket, där bestämmelsen om myndigheters möjlighet att göra förbehåll som in- skränker en konkursförvaltares rätt att lämna uppgifter vidare finns. Ändringen innebär att hänvisningen överensstämmer med motsvarande reglering i den upphävda sekretesslagen. 16 § Sekretess gäller för uppgift om en enskilds affärs- eller driftförhållanden när denne i annat fall än som avses i 1 § första stycket, 24 och 12 §§ har trätt i affärsförbindelse med en myndighet, om det av särskild anledning kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs. För uppgift i en allmän handling gäller sekretessen i högst . Beträffande handling som anger villkoren i ett avtal gäller sekretessen dock längst till dess att , eller hos statliga affärsverk och samt i affärsverksamhet , har gått från det att avtalet slöts. I paragrafen finns bestämmelser om sekretess när det gäller enskildas affärsförbindelser med myndigheter.