prop · GY0376 · 2011-02-25 00:00:00 — Å andra sidan kan kra- vet att konkreta handlingar ska ha vidtagits inte anses innebära att själva verkställigheten av ett brott måste ha påbörjats. i ljuset av svensk rätt leder detta till att artikel 2 a i vissa fall får anses kräva att också förbere- delse till de brott som kan avses med rambeslutet ska vara kriminaliserat. För svenska förhållanden leder det anförda till att åtagandet att krimi- nalisera sådant handlande som får anses omfattat av artikel 2 a är uppfyllt, förutsatt att också försök och förberedelse till det underliggande fullbordade brottet är straffbelagt. Så får t.ex. alla former av uppsåtlig finansiering anses kunna straffas som förberedelse till brott. Möjligheten att ställa krav på att faktiskt handlande har kommit till stånd leder vidare till att exemplet om rekrytering av nya medlemmar i svensk rätt för alla praktiska fall torde vara omfattat av ansvar för anstiftan av förberedelse till brott, anstiftan av försök till brott eller anstiftan av full- bordat brott. Applicerat på svensk rätt får slutligen exemplet med tillhan- dahållande av information eller materiellt stöd anses omfattat av ansvar för medhjälp till förberedelse till brott, medhjälp till försök till brott eller medhjälp till fullbordat brott. Till skillnad från artikel 2 a tar artikel 2 b sikte på överenskommelser mellan fler än två personer om att begå sådan allvarlig brottslighet som avses i artikel 1.1. Det handlande som bestämmelsen ålägger medlems- staterna att kriminalisera torde i svensk rätt motsvaras av stämpling till brott. Ett genomförande av rambeslutet i enlighet med det sätt som anvi- sas i artikel 2 b skulle således kräva att stämpling ska vara kriminaliserat i fråga om alla de brott som omfattas av definitionen i artikel 1.1. Vilken väg bör väljas för genomförandet? Ett rambeslut är bindande för medlemsstaterna såvitt gäller det resultat som ska uppnås, men överlåter åt staterna att bestämma form och tillvä- gagångssätt för genomförandet (artikel 34.2 b i fördraget om Europeiska unionen i dess lydelse före Lissabonfördragets ikraftträdande). Det inne- bär att staterna inte är bundna av sådant som rambeslutets terminologi och systematik, om väl det avsedda resultatet uppnås med en annan ter- minologi och systematik. Av det sagda har framgått att vid genomförande av rambeslutet och för det fall tillräcklig kriminalisering inte redan före- ligger kan välja mellan att antingen straffbelägga försök och förbere- delse till de brott som rambeslutet får anses omfatta (artikel 2 a) eller att i samtliga dessa fall straffbelägga stämpling till brott (artikel 2 b). Att föreskriva straff för stämpling till brott får normalt anses förutsätta att också förberedelse straffbeläggs. Några bärande skäl för att det skulle vara straffbart att avtala om att begå ett brott men straffritt att förbereda utförandet av brottet torde nämligen inte finnas. Härtill kommer att även försök till brott som huvudregel bör vara belagt med straff för de brott som kriminaliseras på förberedelse- och stämplingsstadiet. Ett genomfö- rande av rambeslutet i enlighet med artikel 2 b får därför anses leda till att inte bara stämpling utan också försök och förberedelse måste straffbe- läggas, i den utsträckning så inte redan är fallet. Syftet med att kriminalisera förberedelse och stämpling till brott är gi- vetvis att de brottsbekämpande myndigheterna på ett tidigt stadium ska ha möjlighet att ingripa mot viss brottslighet. Av naturliga skäl har denna möjlighet förbehållits allvarligare brottslighet. I huvudsak är det därför i fråga om brott av den grova svårhetsgraden som förberedelse- och stämp- lingsgärningarna är kriminaliserade. I svensk rätt är förberedelse till brott kriminaliserat i högre utsträck- ning än stämpling till brott. Detta förhållande får genomslag även i fråga om de gärningar som rambeslutet får anses omfatta. Av dessa brott är de flesta straffbelagda på förberedelsestadiet, medan Prop. 2010/11:76 klart färre av dem är straffbelagda såsom stämpling. Av det sagda har alltså framgått att ett genomförande av rambeslutet får anses kräva lagstiftningsåtgärder alldeles oavsett om genomförandet sker i enlighet med modellen i artikel 2 a eller 2 b. Ett genomförande i enlighet med den förra artikeln synes dock vara lämpligast, bl.a. av det skälet att man då undviker att behöva kriminalisera någons deltagande i en kriminell organisation utan att uppställa krav på att en kon- kret straffbar gärning har begåtts inom ramen för organisationens verk- samhet. Vad som sagts om valet av modell skulle således innebära att straffansvar övervägdes för försök och förberedelse till de brott som får anses omfattade av rambeslutet och som inte är straffbelagda på de stadierna. Sådana överväganden görs i avsnitt 6.2. Frågan om införande av straff för försök tas därvid bara upp i fråga om brott som först konstaterats inte vara kriminaliserade på förberedelsestadiet. Urvalet av brott görs alltså utifrån det senare kriteriet. Regeringens bedömning: I enlighet med rambeslutet och till följd av valet av modell för genomförande bör prövningen omfatta brott som har ett maximistraff om fängelse, syftar till att direkt eller indirekt ge ekonomiska eller materiella fördelar och inte redan är kriminaliserade på försöks- och förberedelsestadierna. Att ett brott kan anses omfattat av rambeslutet är dock inte ensamt tillräckligt för att straffbelägga försök och förberedelse. Därutöver måste krävas att ett in- förande av sådana straff skulle få praktisk betydelse och att det blir möjligt att i praktiken upprätthålla kriminaliseringen. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har inga invändningar. Skälen för regeringens bedömning: Av avsnitt 6.1.1 har redan fram- gått att rambeslutet omfattar brottstyper som har ett maximistraff om fängelse, att en väsentlig begränsning dock följer av att brottsligheten ska syfta till att direkt eller indirekt ge ekonomiska eller materiella fördelar och att detta för den skull inte innebär att rambeslutet skulle vara tillämpligt på den situationen att en gärningsman tar emot er- sättning för att utföra vilket som helst brott som inte i sig leder till någon ekonomisk eller materiell fördel (t.ex. ett beställningsmord). bl.a. konstaterats att det i beaktandesats 3 i rambeslutets ingress särskilt framhålls att rambeslutet omfattar brott som normalt begås inom ramen för en kriminell organisation. Det är alltså i fråga om brottstyper av detta slag som försöks- och för- beredelsekriminalisering ska övervägas. För försök döms den som börjat utföra ett brott utan att det kommit till Ansvar för förberedelse till brott kan dömas ut då brottets ut- förande inte har påbörjats men gärningsmannen tar emot eller lämnar pengar eller annat som betalning för ett brott eller för att täcka kostnader Prop. 2010/11:76 för utförandet av ett brott. För förberedelse kan också den dömas som skaffar, tillverkar, lämnar, tar emot, förvarar, transporterar, sammanstäl- ler eller tar annan liknande befattning med något som är särskilt ägnat att användas som hjälpmedel vid ett brott. Att ett brott i och för sig kan anses omfattat av rambeslutet är inte en- samt tillräckligt för att föranleda kriminalisering på försöks- och förbere- delsestadierna. Därutöver måste krävas att ett införande av sådant straff- ansvar skulle få praktisk betydelse och att det blir möjligt att i praktiken upprätthålla kriminaliseringen. I fråga om förberedelse torde detta fram- för allt vara fallet när brottstypen är sådan att den regelmässigt föregås av åtgärder i form av t.ex. praktisk planläggning och där det finns tillräckli- ga skäl att beivra dessa åtgärder redan på ett förberedande stadium. Lik- som tidigare ska utgångspunkten därvid vara att förberedelsekrimina- lisering förbehålls sådana företeelser på planeringsstadiet som kan anses vara särskilt farliga med hänsyn till risken att brott ska begås (se prop. 2000/01:85 s. 35). Regeringens bedömning: Rambeslutet ger inte anledning till försöks- och förberedelsekriminalisering av grovt organiserande av människo- smuggling och grovt vapenbrott och inte heller av de grova fallen av olovlig befattning med falska pengar respektive olovlig befattning med narkotikaprekursorer. Regeringens förslag: Däremot ska koppleri, grov förskingring, grovt bokföringsbrott, bestickning (grovt brott), grovt skattebrott, olovlig för- flyttning av punktskattepliktiga varor (grovt brott) och grovt insider- brott kriminaliseras på förberedelsestadiet. Detsamma gäller grovt mil- jöbrott, grovt artskyddsbrott samt de grova fallen av jaktbrott och jakt- häleri, som samtliga dessutom ska straffbeläggas som försök. Promemorians bedömning och förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. I promemorian görs dock bedömningen att grovt insi- derbrott inte bör kriminaliseras på förberedelsestadiet. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna godtar promemorians bedömning och förslag eller lämnar dem utan erinran. Dock anser Åkla- garmyndigheten, och att för- beredelse till grovt insiderbrott ska kriminaliseras. De båda förstnämnda instanserna menar dessutom att ytterligare brott bör kriminaliseras på för- söksstadiet. Enligt finns skäl att kriminalisera också förbere- delse till grov oredlighet mot borgenärer, vilket brott inte omfattas av promemorians överväganden. ombudsmän och noterar att de föreslagna kriminaliseringarna kommer att träffa även handlingar som inte begås inom ramen för en kriminell organisation och efterfrågar överväganden rörande denna konsekvens. Skälen för regeringens bedömning och förslag Vilka brott bör omfattas av övervägandena? I promemorian görs en kartläggning av vilka brott som dels har ett maxi- mistraff om fängelse, dels syftar till att direkt eller indirekt ge ekonomiska eller materiella fördelar, dels inte är kriminaliserade på förberedelsestadiet. Följande brott pekas därvid ut: koppleri (6 kap. 12 och 15 §§ ), grov förskingring (10 kap. 3 och 9 §§ ), grovt bokföringsbrott (11 kap. 5 och 6 §§ ), olovlig befattning med falska pengar, grovt brott (14 kap. 6 a § brotts- balken), bestickning, grovt brott (17 kap. 7 och 16 §§ ), grovt skattebrott (4 § skattebrottslagen [1971:69]) grovt vapenbrott (9 kap. 1 § vapenlagen [1996:67]), grovt organiserande av människosmuggling (20 kap. 9 § utlänningsla- gen [2005:716]), grovt miljöbrott (29 kap. 1 § ), grovt artskyddsbrott (29 kap. 2 b § ), grovt insiderbrott (2 och 4 §§ lagen [2005:377] om straff för marknads- missbruk vid handel med finansiella instrument), olovlig befattning med narkotikaprekursorer, grovt brott (3 b § narkoti- kastrafflagen [1968:64]), jaktbrott, grovt brott (44 § jaktlagen [1987:259]), jakthäleri, grovt brott (46 § jaktlagen [1987:259]), olovlig förflyttning av punktskattepliktiga varor, grovt brott (5 kap. 1 § lagen [1998:506] om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkohol- varor, tobaksvaror och energiprodukter). Frågan är nu om uppräkningen som föreslår bör kom- pletteras med brottet grov oredlighet mot borgenärer, som därmed skulle omfattas av de fortsatta övervägandena om nykriminalisering. Regering- en kan för sin del inte se att detta är motiverat. I likhet med övriga borge- närsbrott i 11 kap. innebär oredlighet mot borgenärer att en gäldenär som är eller riskerar att komma på obestånd agerar på ett sätt som är ekonomiskt oförsvarligt och som kan skada fordringsägarna. An- norlunda uttryckt kan brottet sägas utgöra ett missbruk av egen maktsfär i skuldförhållanden, bestående i att gäldenären vid eller inför en överhäng- ande obeståndssituation minskar borgenärernas utsikt till betalning gen- om att försämra sin egen ekonomiska ställning. Även om det i enskilda fall naturligtvis förekommer att gäldenärer företar sådana rättshandlingar för skens skull, skulle det för nu aktuella ändamål föra för långt att be- teckna brottet som typiskt sett syftande till att ge ekonomiska eller mate- riella fördelar. De följande övervägandena om förberedelsekriminalise- ring ska därför inte omfatta brottet grov oredlighet mot borgenärer. Som försök är brottet redan straffbelagt. Brott för vilka förberedelsekriminalisering kan undvaras Såvitt gäller olovlig befattning med falska pengar, olovlig befattning med narkotikaprekursorer och grovt organiserande av människosmuggling föreligger visserligen inga svårigheter att tänka sig dessa brott förövade inom en kriminell organisation. Emellertid är brotten konstruerade på ett sådant sätt att de i själva verket utgör självständiga straffbud av förbere- Den straffbara handlingen såvitt gäller de båda första brot- ten består bl.a. i att anskaffa eller transportera eller ta annan liknan- de befattning med falska pengar respektive narkotikaprekursorer. organiserande av människosmuggling döms den som i vinstsyfte plan- lägger eller organiserar sådan verksamhet. På grund av brottens kon- struktion som alltså kännetecknas av att kriminaliseringen avser åtgär- der som i sig själva utgör förberedelser till andra brott saknas därför an- ledning att överväga förberedelsekriminalisering i dessa fall. Inte heller i fråga om grovt vapenbrott är det aktuellt med kriminalise- ring på förberedelsestadiet. Beträffande den ena av brottets gärningsfor- mer att inneha ett skjutvapen utan att ha rätt till det är förberedelse- handlingen inte en praktisk realitet. Såvitt gäller de övriga två att över- låta eller låna ut ett skjutvapen till någon som inte har rätt att inneha vap- net är de pengar som ska användas för betalning eller hyra en del av det som är brottet och kan inte anses utgöra vare sig betalning för brottet eller något som är avsett att täcka kostnader för dess utförande. Brott för vilka förberedelsekriminalisering bör införas Brottet koppleri som består i att någon främjar eller på ett otillbörligt sätt ekonomiskt utnyttjar att en person har tillfälliga sexuella förbindelser mot ersättning får sägas vara en typ av brott som normalt begås inom ramen för en kriminell organisation. Av detta skäl och då förutsättningar- na i övrigt är uppfyllda finns anledning att nu straffbelägga förberedelse Härigenom kommer det inte att råda någon skill- nad i detta hänseende mellan koppleri och grovt koppleri, som redan för närvarande är kriminaliserat på förberedelsestadiet. För bestickning straffas den som till en arbetstagare eller vissa andra lämnar, utlovar eller erbjuder en muta eller annan otillbörlig belöning för Att även detta är ett brott som inte sällan begås inom ramen för en kriminell organisation har framgått av avsnitt 4.2. skäl bör förberedelse till bestickning (grovt brott) kriminaliseras. För andra av de uppräknade brotten kan det vid första påseende framstå som mindre motiverat att bestraffa någon som utan att brottets utförande har påbörjats tar emot eller lämnar pengar eller annat som betalning för ett brott eller för att täcka kostnader för utförandet av ett brott eller skaffar, tillverkar, lämnar, tar emot, förvarar, transporterar, sammanstäl- ler eller tar annan liknande befattning med något som är särskilt ägnat att användas som hjälpmedel vid ett brott (jfr 23 kap. 2 § ). grovt bokföringsbrott och grovt skattebrott gäller t.ex. att straffansvar för fullbordat brott inträder redan när bokföringsfel medfört att rörelsens förlopp, ekonomiska resultat eller ställning inte kan i huvudsak bedömas respektive när de felaktiga uppgifterna m.m. ger upphov till fara för att skatt undandras det allmänna. Med så tidiga fullbordanspunkter finns då ofta förutsättningar att den som t.ex. betalat för brottet i stället kan dömas för medhjälp till fullbordat brott och den som tagit emot betalningen för fullbordat brott i gärningsmannaskap. Emellertid går det att tänka sig fall där man genom användning av t.ex. hemlig teleavlyssning får kännedom om att pengar utväxlas för att någon ska ge in en felaktig mervärdesskat- tedeklaration eller kontrolluppgift till och där det av olika skäl blir aktuellt att ingripa mot brottsligheten redan innan deklarationen eller uppgiften getts in. Likaså går det att föreställa sig att man vid en husrannsakan påträffar en stor mängd ännu inte ifyllda fakturablanketter som kan sättas i samband med ett företag vars utställda fakturor i flera ti- digare fall visat sig vara oriktiga och då använts som underlag för falsk bokföring. På grund av det sagda och då brotten inte sällan begås inom ramen för en kriminell organisation finns det skäl att på grund av rambe- slutet tillgripa förberedelsekriminalisering såvitt gäller både grovt bokfö- ringsbrott och grovt skattebrott. Även olovlig förflyttning av punktskattepliktiga varor har en tidig full- bordanspunkt och är fullbordat redan när förflyttningen ger upphov till fara för att en myndighets kontrollverksamhet med avseende på varuför- flyttningen allvarligt försvåras. På samma sätt som angetts i fråga om bl.a. grovt skattebrott utesluter emellertid inte detta att utrymme nå- gon gång kan finnas att ingripa mot brottsligheten redan när någon tagit emot eller lämnat betalning för brottet. Brottet är inte främmande för en kriminell organisation. Förberedelsekriminalisering bör därför tillgripas även när det gäller det grova förflyttningsbrottet. När det gäller grovt insiderbrott görs i promemorian bedömningen att rambeslutet inte kräver att det införs straffansvar för förberedelse, efter- som brottet inte normalt begås inom ramen för en kriminell organisation. Mot denna bedömning invänder och Ekobrottsmyn- digheten, som menar att det inte kan uteslutas att grovt insiderbrott begås under sådana omständigheter och att det även i andra sammanhang skulle vara av värde att brottet var kriminaliserat på förberedelsestadiet. Finans- inspektionen ger uttryck för samma uppfattning och tillägger att insider- information är sådant som en kriminell organisation typiskt sett eftertrak- tar. Regeringen har tagit intryck av dessa synpunkter. Det går t.ex. att tänka sig fall där de brottsbekämpande myndigheterna får kännedom om att pengar utväxlas för att någon som kan väntas komma i besittning av insiderinformation ska vidta en sådan åtgärd som träffas av straffbestäm- melsen och där det blir aktuellt att ingripa mot brottsligheten redan innan informationen har lämnats. Med den innebörd rambeslutet ger åt begrep- pet kriminell organisation är det inte heller främmande att tänka sig brot- tet begånget under just sådana omständigheter. Härtill kommer att det även av andra skäl kan framstå som motiverat att införa straffansvar för förberedelse till grovt insiderbrott. Att det kan finnas behov av möjlighe- ter att ingripa mot insiderbrottslighet med annan metodik och på ett tidi- gare stadium än följer av vad som sagts i avsnitt 4.2 om svårighe- terna att identifiera misstänkt handel. Likaså är det en omständighet att beakta att det i tider av finansiell oro finns fler varianter av insiderinfor- mation och att redan ökad förekomst av sådan information kan ge inci- tament till brott. Även mot bakgrund av det nu sagda finns det därför skäl att straffbelägga förberedelse till grovt insiderbrott. Den omständigheten att brottet är kriminaliserat på försöksstadiet ändrar inte detta förhållande, bl.a. eftersom försökspunkten inte ansetts vara uppnådd för- rän den som har insiderinformation t.ex. ger ett uppdrag till en mäklare att förvärva eller avyttra finansiella instrument (se prop. 2004/05:142 s. 63 f.). Beträffande övriga brott i uppräkningen grov förskingring, grovt mil- jöbrott, grovt artskyddsbrott och de grova fallen av jaktbrott och jakthä- leri torde kunna sägas att de inte sällan begås inom ramen för eller i vart fall inte är främmande för en kriminell organisation i den mening detta begrepp har enligt rambeslutet. Med hänsyn härtill och då förutsätt- ningarna i övrigt är uppfyllda finns anledning att nu kriminalisera dessa brott på förberedelsestadiet. I vilka fall bör dessutom försök straffbeläggas? De skäl som har åberopats för att inte införa förberedelsekriminalisering i fråga om de grova fallen av olovlig befattning med falska pengar och olovlig befattning med narkotikaprekursorer samt grovt organiserande av människosmuggling och grovt vapenbrott har bärkraft även såvitt gäller frågan om straffbeläggande av försök till dessa brott. Koppleri, grov för- skingring och grovt insiderbrott är redan kriminaliserade på försöksstadi- et. Däremot fordras för ett korrekt genomförande av rambeslutet att grovt miljöbrott, grovt artskyddsbrott och de grova fallen av jaktbrott och jakt- häleri kriminaliseras även på försöksstadiet. I promemorian görs bedömningen att grovt bokföringsbrott, bestick- ning (grovt brott), grovt skattebrott och olovlig förflyttning av punktskat- tepliktiga varor (grovt brott) har så tidiga fullbordanspunkter att utrymme för försök till brott i praktiken saknas och att kriminalisering på det sta- diet därför inte erfordras. Mot bedömningen i dessa fyra fall invänder , som bl.a. anser att det av systematiska skäl inte bör förekomma att man kriminaliserar förberedelse till ett brott utan att för- sök till samma brott är eller görs straffbart. gör motsvarande invändning i fråga om grovt bokföringsbrott och grovt skat- tebrott. Regeringen kan emellertid se goda skäl för den bedömning som görs i promemorian. Även om det som uttalas i avsnitt 6.1.2 får anses vara en huvudregel att även försök till brott är belagt med straff i fråga om de brott som kriminaliseras på förberedelsestadiet, måste undantag vara tänkbara. Att sådana har gjorts tidigare framgår bl.a. av 15 kap. 15 § (beträffande mened) och 16 kap. 17 § (myteri). Enligt regeringen är undantagsfall för handen också här. Mot bakgrund av vad som sagts om de aktuella brottens tidiga fullbordanspunkter fram- står det därmed inte som påkallat att tillgripa försökskriminalisering. Nödvändiga konsekvenser av förslagen Övervägandena i det föregående har inneburit att kriminaliseringsåtagan- dena enligt rambeslutet bedömts mot bakgrund av de möjligheter som svensk rätt ger att föreskriva straffansvar för brott på försöks- och förbe- redelsestadierna. Utfallet av dessa bedömningar har redovisats och inne- bär att viss ytterligare sådan kriminalisering föreslås. Det är riktigt som påpekas av ombudsmän och hov- Prop. 2010/11:76 rätt att de föreslagna kriminaliseringarna därmed kommer att kunna träffa även handlingar som inte begås inom ramen för en kriminell orga- nisation. Detta är emellertid en nödvändig konsekvens av valet att använ- da sig av försöks- och förberedelsekriminalisering. Olägenheterna med den valda lösningen ska inte heller överdrivas. Flera omständigheter talar för att de föreslagna kriminaliseringarna kan väntas få begränsad effekt på sådant handlande som inte är att hänföra till organiserad brottslighet. I samtliga fall utom ett avser t.ex. den förberedelsekriminalisering som föreslås de grova svårhetsgraderna av de berörda brotten. Och för de flesta av de brott som avses med förslagen ingår det bland de omständig- heter som kan kvalificera en gärning som grovt brott att gärningen utgjort led i en brottslighet som utövats systematiskt eller i större omfattning. Enligt regeringen finns därmed goda förutsättningar för att nykriminali- seringarna i huvudsak kommer att träffa brott som begås inom ramen för vad rambeslutet avser med begreppet kriminell organisation. Regeringens bedömning: Svensk rätt uppfyller rambeslutets krav i fråga om maximistraff. Bestämmelserna om beaktande av försvårande och lindrande omständigheter aktualiserar inte lagändringar. Promemorians bedömning överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna godtar promemorians bedömning eller lämnar den utan erinran. Dock förordar Rikspolisstyrel- sen en reglering i enlighet med rambeslutet när det gäller möjligheten att i lindrande riktning beakta att den tilltalade lämnat uppgifter av betydelse för bl.a. utredning av brott. Skälen för regeringens bedömning Rambeslutets krav i fråga om maximistraff