prop · GZ0345 · 2011-12-06 00:00:00 — polisens, där det förekommer dagligt utbyte via t.ex. av inform- ation om exempelvis stulna pass, stulna fordon, stulen konst och efter- för olika register över sådana uppgifter och med- lemsstaterna utbyter fortlöpande information med varandra. bevakningen deltar i Interpolsamarbetet. I hanteras det dagliga Interpolsamarbetet av nationellt polissamarbete (IPO) som är en del av IPO fungerar som kontaktpunkt vid allt inter- nationellt polisiärt samarbete som inte sker genom direktkontakter mel- Där samordnas bland annat Interpol-, Europol- och samt det nordiska polis- och tullsamarbetet. utgör en länk till internationella underrättelsekanaler och myndigheter. Vid enheten bearbetas och vidarebefordras information. IPO har tillgång till en mängd register, både nationella och internation- ella, till exempel register över stulna pass och DNA-, fordons- och be- Vanliga åtgärder som går genom är begäran Prop. 2011/12:45 om förhör, efterlysningar av försvunna och häktade personer, faststäl- lande av personers identitet och uppgifter om fordon som sätts i samband med brott. När en svensk myndighet sänder en internationell efterlysning till In- terpol sker detta som ett led i den svenska brottsbekämpningen. Uppgifterna har då gjorts gemensamt tillgängliga med stöd av de regler som föreslås i avsnitt 11.1.1 och 11.1.2. När tar emot uppgifter från andra länder om internationella efterlysningar beror det på att den andra staten vill ha bistånd med upplysningar om var det efterlysta föremålet finns (och eventuellt med ett ingripande i form av beslag) eller hjälp med att ingripa mot den efterlysta personen om denne påträffas i . Upplysningarna om efterlysta personer och efterlysta föremål måste därför kunna vidarebefordras till i princip all personal som berörs av en sådan begäran. För att ska kunna fullgöra de uppgifter som följer av internationella åtaganden i nu aktuella hänseenden måste således personuppgifter i viss utsträckning kunna göras gemensamt tillgängliga. Ett annat exempel där det kan krävas att uppgifter görs gemensamt tillgängliga är förundersökningar som bedrivs parallellt i och i en annan stat och som gäller brott och brottsmisstankar som har samband med varandra. Även underrättelseuppgifter som lämnas till som ett led i allmänt informationsutbyte kan behöva behandlas gemensamt för att ska kunna bidra med sina kunskaper. Sammanfattningsvis bör den nya lagen ge utrymme för att göra uppgifter som behandlas inom ramen för internationellt samarbete gemensamt tillgängliga. Mot bakgrund av de särskilda risker för intrång i den enskildes personliga integritet som behandling av gemensamt tillgängliga uppgifter kan medföra bör behandlingen begränsas till de fall där behovet är mera påtagligt. När det gäller personuppgifter som behandlas för att fullgöra internationella åtaganden bör därför dessa få göras gemensamt tillgängliga endast om det krävs för att förpliktelsen ska kunna fullgöras. Regeringen föreslår att det tas in en uttrycklig bestämmelse om detta i den nya lagen. 11.1.4Uppgifter som rapporteras till ledningscentraler Regeringens förslag: Uppgifter som rapporteras till ledningscentraler ska få göras gemensamt tillgängliga i brottsbekämpande verksamhet. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: har ifrågasatt lämpligheten av att använda uttrycket ledningscentral. Skälen för regeringens förslag: I varje region inom finns en ledningscentral från vilken den operativa verksamheten inom Vid ledningscentralen finns ett vakthavande befäl i tjänst dygnet runt. Frågor och larm kommer in till ledningscentralerna från såväl privatpersoner som samverkande myndigheter och organisat- ioner, t.ex. Sjöräddningscentralen. Samtal till SOS Alarm kan också Prop. 2011/12:45 kopplas till ledningscentraler. Ledningscentralerna tar emot och vidarebefordrar inkommande larm och andra meddelanden samt vidtar och samordnar åtgärder med anledning av larm. Till ledningscentralerna rapporterar kustbevakningstjänstemännen in händelser, iakttagelser och utförda uppdrag. När en ledningscentral tar emot larm och meddelanden, antecknas det som rapporteras in. Vidare antecknas vilka åtgärder som vidtas med anledning av ett larm, exempelvis om en kustbevakningspatrull skickas till platsen där något har inträffat, t.ex. en plats där ett brott påstås ha begåtts. När patrullen har varit på platsen, rapporterar den till ledningscentralen vad som har hänt och vilka ytterligare åtgärder som bedöms vara nödvändiga. Uppgifter registreras om brottsplats eller plats för händelsen, tidpunkt för och typ av händelse samt övrig information som kan vara till hjälp vid en kommande insats. Bland uppgifterna finns också personuppgifter. Uppgifterna i ledningscentralerna används normalt inte i den brottsbekämpande verksamheten för att söka efter information. Det är dock möjligt att använda uppgifterna för att få fram information till en pågående brottsutredning, t.ex. om vad som har rapporterats in till under en viss eller på en viss plats. Det är angeläget att på det sätt som beskrivits ovan kan dokumentera händelser och iakttagelser som har rapporterats till myndighetens ledningscentraler. För att en sådan dokumentation ska kunna användas som informationskälla är det också nödvändigt att uppgifterna får göras gemensamt tillgängliga. Som framgått av redogörelsen ovan kan emellertid det som rapporteras innehålla vilka personuppgifter som helst. Meddelandena kan således mycket väl innehålla uppgifter som inte annars får göras gemensamt tillgängliga enligt bestämmelserna i den här föreslagna lagen. Det kan t.ex. röra sig om uppgifter om personer som enbart misstänks för brottslig verksamhet som inte innefattar brott för vilket är föreskrivet fängelse eller mer. Mot den bakgrunden bedömer regeringen att det föreligger ett behov av att på ett tydligt sätt reglera sådana situationer bl.a. för att underlätta den praktiska hanteringen av personuppgiftsbehandling som sker vid ledningscentraler. har ifrågasatt lämpligheten av att i lag använda uttrycket ledningscentral, och pekat på att motsvarande bestämmelse i polisdatalagen använder sig av uttrycket kommunikationscentral. Regeringen anser emellertid att uttrycket ledningscentral bör användas i den föreslagna lagen, eftersom det är ett vedertaget begrepp i verksamhet och tydligt beskriver de aktuella tjänstemännens uppgifter, nämligen att bl.a. leda den minutoperativa verksamheten. Re- geringen föreslår således att det i den nya lagen tas in en särskild bestämmelse som ger ett generellt stöd för att få göra sådana uppgifter som har rapporterats till ledningscentraler gemensamt tillgängliga i brottsbekämpande verksamhet. 11.2Särskilda upplysningar för gemensamt tillgängliga uppgifter Regeringens förslag: Vid behandling av gemensamt tillgängliga uppgifter ska det genom en särskild upplysning eller på något annat sätt framgå för vilket närmare ändamål uppgifterna behandlas. Om en uppgift direkt kan hänföras till en person som inte är misstänkt vare sig för visst brott eller för att ha utövat eller komma att utöva allvarlig eller systematisk brottslig verksamhet, ska det på samma sätt framgå att personen i fråga inte är misstänkt. Uppgifter som avser en person som kan antas ha samband med misstänkt brottslig verksamhet, ska förses med upplysning om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak, om inte detta på grund av särskilda omständigheter är onödigt. Promemorians förslag överrensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har tillstyrkt eller inte haft något att invända mot Skälen för regeringens förslag Upplysning om ändamålet med behandlingen Både integritetsskyddsskäl och verksamhetsskäl talar för att det av den nya lagen bör framgå för vilket ändamål en uppgift som har gjorts gemensamt tillgänglig behandlas. Från integritetssynpunkt har en precisering av för vilket ändamål en personuppgift behandlas betydelse bl.a. för möjligheterna att genom tekniska förfaranden eller administrativa bestämmelser kunna styra åtkomsten till vissa uppgifter. En upplysning om ändamålet med behandlingen kan vidare vara en förutsättning för att tillsynsmyndigheterna ska kunna kontrollera att viss behandling är berättigad och sker i enlighet med lagens bestämmelser. Vad avser verksamhetsskälen är information om ändamålet med behandlingen viktig för att de tjänstemän som får tillgång till personuppgifter ska kunna värdera uppgifterna korrekt och använda sig av dem på ett effektivt och lagenligt sätt. Informationen behövs bl.a. för att en tjänsteman ska kunna ta ställning till om uppgiften får och bör behandlas för ett nytt ändamål. Regeringen föreslår därför, i likhet med promemorian, att en särskild bestämmelse tas in i den nya lagen som innebär att när en personuppgift behandlas, det antingen genom en särskild upplysning eller på något annat sätt ska framgå för vilket närmare ändamål behandlingen sker. I linje med utgångspunkten att några särskilda upplysningar inte behövs när det ändå framgår varför en viss uppgift behandlas, föreslår regeringen inte några motsvarande bestämmelser för uppgifter som inte har gjorts gemensamt tillgängliga. Om t.ex. uppgifter förekommer i en enskild tjänstemans dator eller behandlas i en liten, klart avgränsad projektgrupp vet handläggande tjänsteman varifrån uppgiften har kommit, var- för den behandlas och om en omnämnd person är misstänkt för att utöva Prop. 2011/12:45 brottslig verksamhet eller inte (jfr prop. 2009/10:85 s. 147). Upplysning om att personen inte är misstänkt för brott eller brottslig verksamhet Av stor betydelse för skyddet av den personliga integriteten är att behandlar personuppgifter på ett sådant sätt att det klart framgår om en person är misstänkt för brott eller brottslig verksamhet eller om behandlingen sker av någon annan anledning. Regeringen föreslår därför att det i lagen slås fast att uppgifter om en person som inte är misstänkt vare sig för ett konkret brott eller för att ha utövat eller komma att utöva brottslig verksamhet ska förses med en särskild upplysning om detta förhållande. Det kan anmärkas att det finns krav på särskilda upplysningar vid behandlingen av personuppgifter inom . Av 10 § andra stycket förordningen (2003:188) om behandling av personuppgifter inom framgår nämligen att vissa uppgifter om en person som behandlas i den brottsbekämpande verksamheten ska förses med en särskild upplysning bl.a. om att personen inte misstänks för något visst brott eller om en uppgiftslämnares trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak. I promemorian har framhållits att utgångspunkten när det kommer till särskilda upplysningar är att sådana inte behöver lämnas när det av sammanhanget inte kan uppstå några tvivel om varför uppgifterna i fråga behandlas och det därför inte föreligger risk för att någon av misstag kan uppfattas som misstänkt för brott eller för brottslig verksamhet. Regeringen instämmer i promemorians bedömning. Det kan bl.a. av sammanhanget på annat sätt klart framgå att personen inte är registrerad som misstänkt för brott eller brottslig verksamhet. I en förundersökning kan det t.ex. anges att någon är försvarare för en misstänkt person eller så kan det av uppgiftssamlingens natur klart framgå att de personer som ingår i samlingen inte är registrerade som misstänka för brottslig verksamhet. Det kan alltså av omständigheterna framgå att en uppgift avser en person som t.ex. inte är misstänkt. Vidare behöver inte enskilda uppgifter i förhör, inlagor eller i bild- och ljudupptagningar förses med särskilda upplysningar, eftersom det i dessa fall normalt framgår av sammanhanget om en omnämnd eller på bild synlig person inte är misstänkt. Det är, som tidigare nämnts, framför allt när uppgifter presenteras utanför sitt sammanhang som det kan behövas särskilda upplysningar. En viss uppgiftssamling kan också vara sådan till sin natur att det är uppenbart att de personer som ingår i samlingen inte är registrerade som misstänkta, exempelvis en förteckning över målsägande. Upplysning om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak I rekommendation No. R (87) 15 om användningen av personuppgifter inom polissektorn anges att skilda kategorier av lagrade uppgifter så långt som möjligt ska kunna skiljas från varandra efter gra- den av riktighet och tillförlitlighet (princip 3.2). I synnerhet ska uppgifter som grundar sig på fakta kunna skiljas från uppgifter som har sin grund i omdömen eller personliga värderingar. Det ska således gå att utläsa om den som lämnat uppgifter som sedan registreras kan anses vara tillförlitlig samt graden av riktighet i sak, t.ex. om informationen består av kontrollerade fakta eller endast icke styrkta påståenden. I 16 § andra stycket lagen (2005:787) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet föreskrivs att uppgifter om en person som kan antas ha samband med brottslig verksamhet ska förses med upplysning om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak. finns en motsvarande bestämmelse för polisens del i 3 kap. 4 § andra stycket polisdatalagen (2010:361). Enligt regeringens förslag, som överensstämmer med promemorians, kommer det att vara möjligt att i en och samma uppgiftssamling sammanföra uppgifter med skiftande grad av tillförlitlighet. Mot den bakgrunden finns det fog för att i den nya lagen ställa upp ett krav på tillläggsupplysningar motsvarande 16 § andra stycket lagen om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet och 3 kap. 4 § andra stycket polisdatalagen. I den nya lagen bör det alltså tas in en bestämmelse om att uppgifter om personer som kan antas ha samband med brottslig verksamhet ska förses med upplysning om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak. Vid personuppgiftsbehandling inom verksamhet uppställs vissa krav på upplysning om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak (10 § andra stycket förordningen om behandling av personuppgifter inom ). Regeringen föreslår i likhet med promemorian att bestämmelsen endast ska gälla för uppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga. Behovet av en upplysning av detta slag är nämligen ganska litet så länge den behandlade uppgiften inte har gjorts gemensamt tillgänglig. När det gäller personuppgiftsbehandling som sker inom ramen för en förundersökning som rör ett konkret brott, framgår det som regel direkt av sammanhanget varför det har ansetts finnas fog för att behandla uppgifter, t.ex. av förhörsprotokoll eller vittneslistor. Risken för missuppfattningar inom ramen för handläggningen av en sådan utredning är därför liten. Regeringen föreslår därför att bestämmelsen inte bör gälla personuppgiftsbehandling inom ramen för brottsutredning utan enbart underrättelseverksamhet. Slutligen bör det finnas utrymme för att inte lämna någon tilläggsupplysning i situationer där upplysningen framstår som överflödig. Så kan vara fallet beträffande personuppgifter av helt neutral karaktär, exempelvis uppgifter som har inhämtats från folkbokföringen, vägtrafikregistret och liknande källor. Beträffande sådana uppgifter menar regeringen att en upplysning om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak saknar betydelse. Sammanfattningsvis föreslår regeringen att det bör framgå av den nya lagen att uppgifter om en person som kan antas ha samband med misstänkt brottslig verksamhet, och som gjorts gemensamt tillgängliga, ska förses med en upplysning om uppgiftslämnarens trovärdighet och uppgifternas riktighet i sak, om inte detta på grund av särskilda omständigheter skulle sakna betydelse. Sökbegränsningar för gemensamt tillgängliga 11.3.1Känsliga personuppgifter som sökbegrepp Regeringens förslag: Känsliga personuppgifter ska inte få användas som sökbegrepp vid sökning i personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga i den brottsbekämpande verksamheten. Det ska dock inte finnas något hinder mot att använda brottsrubriceringar eller uppgifter som beskriver en persons utseende som sökbegrepp. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna har tillstyrkt eller inte haft något att invända mot Skälen för regeringens förslag: Vissa slag av uppgifter är till sin natur särskilt integritetskänsliga, bl.a. uppgifter som avslöjar etniskt ursprung, politiska åsikter och religiös eller filosofisk övertygelse. Detta kommer till uttryck bl.a. genom bestämmelser i dataskyddsdirektivet och dataskyddsrambeslutet (se avsnitt 4.2.4 och avsnitt 4.5.1) om särskilda begränsningar i rätten att behandla känsliga personuppgifter. I avsnitt 9.7 föreslås därför att s.k. känsliga personuppgifter (jfr 13 § personuppgiftslagen [1998:204]) som huvudregel inte får behandlas, men att uppgifter om en person som behandlas på annan grund ska få kompletteras med känsliga personuppgifter bl.a. när det är absolut nödvändigt för syftet med behandlingen. Det innebär att det i olika uppgiftssamlingar kommer att finnas känsliga personuppgifter. Sökning på känsliga personuppgifter inger särskilda betänkligheter. Förutom innehållet i och åtkomst till sådana uppgifter är frågan om på vilket sätt uppgifter kan sammanställas en av de viktigare från integritetssynpunkt. Ju större möjligheter det finns att i olika konstellationer sammanställa uppgifter om enskilda, desto större blir riskerna för otillbörliga intrång i enskildas integritet. En metod som kan användas för att förhindra att det görs oönskade sammanställningar är att begränsa sökmöjligheterna. Det är framför allt då det gäller känsliga personuppgifter som det av integritetsskäl finns anledning att ha rättsliga begränsningar för vilka uppgifter som ska få användas vid sökning efter uppgifter. Enligt regeringens mening, som överrensstämmer med promemorians, bör det inte vara möjligt att använda känsliga personuppgifter som sökbegrepp vid eftersökande av information inom ramen för verksamhet, oavsett för vilket ändamål uppgifterna behandlas. Bestämmelsen bör dock utformas så, att den endast omfattar sökning i gemensamt tillgängliga uppgifter. Uppgifter som beskriver en persons utseende bör dock få användas som sökbegrepp. Det gäller signalementsuppgifter om t.ex. kroppsbyggnad, ansiktsform, hår- och hudfärg, klädsel och fysiska kännetecken såsom födelsemärken, blindhet och tatueringar. Detta som överensstämmer med vad som gäller enligt 20 § lagen (2005:787) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet och 3 kap. 5 § polisdatalagen (2010:361) föreslår regeringen komma till uttryck i den nya lagen. Som anförts i det föregående bör dock uppgifter som beskriver en persons utseende alltid utformas på ett objektivt sätt Prop. 2011/12:45 med respekt för människovärdet. Vidare bör framhållas att bestämmelsen inte hindrar sökning på brottsrubriceringar. Detta bör tydliggöras i lagtexten. 11.3.2Sökning på namn, personnummer eller samordningsnummer m.m. Regeringens förslag: Vid sökning på namn, personnummer, samordningsnummer eller andra liknande identitetsbeteckningar i uppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga, ska endast sådana uppgifter få tas fram som anger att den sökta personen 1.är anmäld för brott, 2.är eller har varit misstänkt för brott, 3.är misstänkt för att ha utövat eller komma att utöva viss brottslig verksamhet, 4.har anmält ett brott, 5.är målsägande i ett ärende som rör ansvar för brott, 6.förekommer i ett ärende som vittne eller annan som lämnar eller har lämnat uppgifter eller yttrande, 7.har gett in eller tillhandahållits en handling, 8.är anmäld försvunnen, 9.har bedömts kunna komma att möta ett ingripande med grovt våld, eller I lagen ska det upplysas om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om begränsning av tillgången till uppgifterna. De nu angivna begränsningarna ska dock inte gälla vid sökning i en viss handling eller i ett visst ärende. De ska inte heller gälla vid sökning i en uppgiftssamling som har skapats för att undersöka viss brottslighet och som enbart de som arbetar i undersökningen har åtkomst till. I lagen ska det också upplysas om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddelar föreskrifter om under vilka förutsättningar sökning får äga rum. I lagen ska det vidare upplysas om att regeringen meddelar föreskrifter om ytterligare undantag från sökbegränsningar. Promemorians förslag överrensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser har tillstyrkt eller har inget att invända mot förslaget. Datainspektionen påpekar att det inte föreslås sökbegränsningar vare sig ifråga om att använda känsliga per- sonuppgifter som sökbegrepp eller att söka på uppgifter om frikända personer beträffande sådana uppgifter som inte görs gemensamt tillgäng- liga i den brottsbekämpande verksamheten. Inspektionen menar att kon- sekvenserna för den personliga integriteten med en sådan lösning bör noterar att det finns behov av att ha samma lättnader i sökbegränsningarna som anges i polisdatalagen även i myndighetens underrättelseverksamhet, dvs. att det även i denna verk- samhet ska finnas en möjlighet att söka uppgifter för att förebygga, för- Prop. 2011/12:45 hindra eller upptäcka brottslighet eller utreda brott för vilket är föreskri- vet fängelse eller däröver. anser därför att 4 kap. 6 § kustbevakningsdatalagen bör utformas på samma sätt som 3 kap. 7 § polisdatalagen i detta avseende. Skälen för regeringens förslag Får sökning göras på personnummer och liknande uppgifter? I avsnitt 11.3.1 har regeringen behandlat användningen av känsliga personuppgifter som sökbegrepp. Regeringen har där föreslagit att känsliga personuppgifter inte bör få användas som sökbegrepp vid sökning i personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga, men att det inte ska finnas något hinder mot att använda brottsrubriceringar eller uppgifter som beskriver en persons utseende som sökbegrepp. Uppgifter som inte görs gemensamt tillgängliga behandlas av en avgränsad krets av tjänstemän. Regeringen föreslår i avsnitt 9.4 att tillgången till personuppgifter ska begränsas till vad varje tjänsteman behöver för att kunna fullgöra sina arbetsuppgifter. Risken för spridning och intrång i den personliga integriteten är enligt regeringens bedömning så ringa i dessa fall att bestämmelser om sökbegränsningar för uppgifter som inte görs gemensamt tillgängliga därmed inte föreslås. Integritetsskyddet för uppgifter som inte görs gemensamt tillgängliga upprätthålls genom den allmänna bestämmelsen om behandling av känsliga uppgifter i andra kapitlet i den nya lagen (avsnitt 9.7). Detta förslag överensstämmer med vad som gäller enligt polisdatalagen. Utgångspunkten när det kommer till utformningen av sökbegränsningar för gemensamt tillgängliga uppgifter i brottsbekämpande verksamhet är att myndigheten inte och varje situation ska kunna göra en sökning som kan leda till en kartläggning av om en viss person förekommer i denna del av verksamheten. Frågan är då hur informationsinhämtning ska begränsas. Det är självklart att behöver göra sökningar bl.a. med hjälp av personnummer. Namn och personnummer är viktiga för identifieringen av en person och kontrolleras regelmässigt i samband med brottsutredningar och annat brottsbekämpande arbete. Detsamma gäller samordningsnummer, dvs. sådana identitetsbeteckningar som enligt 19 a § folkbokföringslagen (1991:481) kan tilldelas personer som inte är eller har varit folkbokförda i . Personuppgifter av nu aktuellt slag måste i stor utsträckning användas i brottsutredningar för att undanröja risken för personförväxling. Det är uppenbart att möjligheten att göra sökningar på sådana uppgifter även kan vara av betydelse vid underrät- Det bör t.ex. vara möjligt att inom ramen för det arbete som bedrivs i en undersökning som avser viss misstänkt brottslig verk- samhet söka fram uppgifter om huruvida de personer som figurerar i det ärendet också är eller har varit misstänkta i andra ärenden. sentligt möjligheterna att förhindra, upptäcka och beivra brott.