prop · GZ0345 · 2011-12-06 00:00:00 — Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 16.2.4, reglerar hur personuppgifter i avslutade förundersökningar och andra utredningar som handläggs enligt bestämmelser i 23 kap. längst får behandlas i den brottsbekämpande verksamheten. Utgångspunkten är att brottsutredningar ska kunna behandlas efter det att ärendet avslutades. En förutsättning för behandlingen är dock att uppgifterna behöver bevaras för något eller några av de för brottsbekämpningen angivna ändamålen. Eftersom det kan vara fråga om betydande mängder information, har det av integritetsskäl bestämts en yttersta tidsgräns för sådan fortsatt behandling. Sådana personuppgifter i en förundersökning som har lett till åtal eller annan domstolsprövning får enligt första stycket bli föremål för fortsatt behandling även efter det att saken har avslutats. I fråga om sådana förundersökningar räknas tiden från utgången av det kalenderår då domstolens dom eller slutliga beslut vann laga kraft. I andra stycket regleras förundersökningar som inte har lett till domstolsprövning. Hit hör bl.a. nedlagda förundersökningar och förundersökningar om brott som lagförts genom strafföreläggande. I dessa fall räknas femårsfristen från utgången av det kalenderår då förundersökningen avslutades. Bestämmelsen i paragrafen hindrar inte att uppgifter från en brottsanmälan eller förundersökning fram till femårsfristens utgång inhämtas till annan brottsbekämpande verksamhet, t.ex. ett särskilt underrättelseprojekt, under förutsättning att de behövs där (3 kap. 2 §). I dessa fall får uppgifterna fortsätta att behandlas för sitt nya ändamål även sedan den ursprungliga fristen har gått ut. En sådan behandling får dock bara ske i den utsträckning behandlingen behövs för det nya ändamålet. Vidare förutsätts att uppgifterna gallras enligt de bestämmelser som gäller för behandlingen för det nya ändamålet. Om det t.ex. är ett underrättelseprojekt ska uppgiften gallras enligt bestämmelserna i 13 §. Denna grundläggande princip, att ändamålet för behandlingen är avgörande för hur länge en viss uppgift får bevaras, berörs även i kommentaren till 13 §. Regleringen i paragrafen gäller såsom framgår av tredje stycket också uppgifter i andra utredningar som handläggs enligt bestämmelser i 23 kap. . Vad som avses med annan utredning som handläggs enligt bestämmelser i 23 kap. , har berörts i kommentaren till 3 kap. 2 §. Paragrafen överensstämmer med 3 kap. 11 § polisdatalagen. Av paragrafen framgår att regeringen meddelar föreskrifter om att vissa kategorier av personuppgifter i en brottsanmälan, förundersökning eller annan utredning som handläggs enligt bestämmelser i 23 kap. får bevaras än vad som anges i 9 och 10 §§. Frågan har behandlats i avsnitt 16.2.4. Regeringen har möjlighet att meddela föreskrifter om att vissa kategorier av uppgifter från framför allt förundersökningar, exempelvis uppgifter om ägare till gods, fordon eller fartyg, får bevaras . Det kan vidare vara fråga om fortsatt behandling av uppgifter om dömda personer i syfte att förenkla för att hitta ärenden som har arkiverats. Bestämmelsen överensstämmer med 3 kap. 12 § polisdatalagen. Paragrafen innehåller en bestämmelse om behandling av personuppgifter som rör brottsmisstankar efter det att en förundersökning har lagts ned, ett åtal har lagts ned eller en åtalad person har frikänts genom en lagakraftvunnen dom. Bestämmelsen har motiverats i avsnitt 16.2.4. Enligt bestämmelsen får en person inte vara sökbar som misstänkt efter det att förundersökningen mot personen har lagts ned. Detta gäller oavsett skälet för nedläggningsbeslutet. Om förundersökningen har lett till åtal, men detta har lagts ned eller lett till en frikännande dom, får den Prop. 2011/12:45 åtalade personen inte längre vara sökbar som misstänkt för brottet. hindrar inte, om förundersökningen omfattar flera brott, att personen får vara sökbar som misstänkt för andra brott i förundersökningen och där motsvarande nedläggningsbeslut eller frikännande dom avseende dessa brott inte har meddelats. Bestämmelsen ska inte tolkas så, att alla handlingar där det förekommer uppgifter om att en viss person har pekats ut eller hörts som misstänkt måste förstöras. Däremot ska det inte längre vara möjligt att vid sökning i elektroniskt lagrat material återfinna den utpekade personen om man söker efter misstänkta personer. Bestämmelsen hindrar därför inte fortsatt behandling av andra personuppgifter rörande den tidigare misstänkta personen än själva brottsmisstanken. Om förundersökningen om brottet fortsätter, är det också tillåtet att behandla misstankar mot andra personer. Bestämmelsen överensstämmer med 3 kap. 13 § polisdatalagen. Bevarande och gallring av övriga personuppgifter Paragrafen innehåller bestämmelser som, tillsammans med 14 §, reglerar gallring av andra gemensamt tillgängliga uppgifter än uppgifter i ärenden om utredning eller beivrande av brott. Enligt första stycket ska vid gallring av nu aktuella uppgifter andrafjärde styckena tillämpas. Bakgrunden till bestämmelserna har utvecklats i avsnitt 16.2.3. I avsnitt 16.1 har belysts vad som avses med gallring. Det gäller olika gallringsfrister beroende på vilket slag av uppgifter det är fråga om. Enligt andra stycket ska personuppgifter som kan antas ha samband med misstänkt brottslig verksamhet gallras senast om den misstänkta verksamheten innefattar brott för vilket är föreskrivet fängelse eller däröver eller sker systematiskt. Om den misstänkta verksamheten i stället innefattar brott för vilket är föreskrivet fängelse eller däröver gäller en femårig gallringsfrist. Fristerna räknas från utgången av det kalenderår då registreringen avseende en person gjordes. Om ytterligare uppgifter om personen samlas in oavsett om de har samband med den brottsliga verksamhet som först föranledde registrering eller annan brottslig verksamhet förlängs gallringsfristen med tre eller beroende på hur allvarlig den nya brottsliga verksamheten är. Med personuppgifter avses såväl direkta som indirekta personuppgifter, dvs. inte bara uppgifter som direkt tar sikte på en person, t.ex. namn och utseende, utan också uppgifter om fordon, adresser m.m. som kan knytas till en person. I tredje stycket anges att uppgifter som har behandlats med stöd av 1 § 3, dvs. uppgifter som behövs för att fullgöra internationella åtaganden, ska gallras senast efter utgången av det kalenderår då det ärende i vilket uppgifterna behandlades avslutades. Bestämmelsen ska tillämpas t.ex. när en svensk brottsbekämpande myndighet har lämnat rättslig hjälp till en utländsk myndighet. Enligt fjärde stycket ska uppgifter som har rapporterats till ledningscentraler gallras senast efter utgången av det kalenderår då uppgifterna behandlades automatiserat första gången. Gallringsfristerna i andrafjärde styckena utgör maximitider. I den mån det står klart att uppgifterna saknar betydelse från brottsbekämpningssynpunkt ska de gallras redan då. Detta följer av ändamålsbestämmelserna i 3 kap. 2 § och den generella bestämmelsen om längsta tid för bevarande i 3 kap. 5 § första stycket. En uppgift som samlats in för ett visst ändamål kan senare komma att behandlas för ett nytt ändamål. I så fall gäller en ny gallringsfrist för det nya ändamålet. Detsamma gäller om en uppgift som har rapporterats till en ledningscentral senare behandlas i en förundersökning. Bestämmelsen överensstämmer delvis med 3 kap. 14 § polisdatalagen. Frågan har behandlats i avsnitt 16.2.1. Av paragrafens första stycke framgår att regeringen har möjlighet att meddela föreskrifter om att uppgifter får bevaras än vad som följer av 13 §. En motsvarande bestämmelse som gäller uppgifter i ärenden om utredning eller beivrande av brott finns i 11 §. Regeringen kan således föreskriva att speciella slag av uppgifter ska gallras först . Enligt andra stycket meddelar regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreskrifter om att personuppgifter, trots gallringsbestämmelserna, får bevaras för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål. Paragrafen överensstämmer med 3 kap. 15 § polisdatalagen. 5 kap. Behandling av personuppgifter i annan operativ verksamhet Ändamål och gemensamt tillgängliga uppgifter I paragrafen anges de primära ändamål för vilka personuppgifter får behandlas i annan operativ verksamhet än den brottsbekämpande hos . Dessa primära ändamål motsvarar det uppdrag som har enligt lag och förordning och som utgör myndighetens huvudsakliga uppgifter (se avsnitt 6). Ändamålen, som korresponderar med lagens tillämpningsområde, har behandlats i avsnitt 14.1. Personuppgifter får också behandlas för planering, uppföljning och utvärdering av verksamhet. Sådan behandling anses utgöra en del av själva verksamheten och behöver inte regleras särskilt (se prop. 2004/05:164 s 179). Detsamma gäller personuppgifter som behandlas för att inrikta den kontroll- och tillsynsverksamhet som enligt lag eller förordning har att genomföra. Personuppgifter som behandlas med stöd av 1 § får också behandlas för ett antal ytterligare ändamål. Behandlingen för dessa sekundära ändamål regleras i 2 §. Av den allmänna bestämmelsen i 2 kap. 6 § följer att personuppgiftsbehandling dessutom får ske för diarieföring m.m. inom ramen för viss ärendehantering. Vidare får personuppgifter behandlas för ett annat sekundärt ändamål än de i lagen angivna, om det nya ändamålet inte är oförenligt med det ändamål för vilket uppgifterna Ramarna för sådan vidarebehandling sätts således av den s.k. finalitetsprincipen. Som framgår av hänvisningen i 2 kap. 2 § punkten 2 till 8 § personuppgiftslagen (1998:204) får behandling också ske i den mån den är nödvändig för att ska kunna fullgöra sina skyldigheter enligt 2 kap. tryckfrihetsförordningen. Tillsammans avgränsar de nu nämnda bestämmelserna för vilka ändamål behandling av personuppgifter är tillåten i icke brottsbekämpande verksamhet. En grundläggande förutsättning för att en personuppgift ska få behandlas med stöd av 1 § är att den behövs för visst särskilt angiven verksamhet inom . Med detta avses, i likhet med vad som gäller för personuppgiftsbehandling i brottsbekämpande verksamhet, att det ska finnas ett konkret behov av att utföra behandlingen och att detta behov svarar mot ändamålet med denna. Om ändamålet med behandlingen är att bedriva kontroll och tillsyn kan det t.ex. vara nödvändigt att sammanställa uppgifter om vem som äger vissa fartyg eller fordon eller transporterar visst gods. I punkten 1 anges de ändamål för vilka personuppgifter får behandlas i sådan sjöövervakningsverksamhet som inte utgör brottsbekämpning. I verksamheten innefattas övervakning av den allmänna ordningen och säkerheten till sjöss samt tillsyn och kontroll enligt de uppdrag och de författningar som har att beakta i sin verksamhet. Med övervakning avses här uteslutande sådan verksamhet som syftar till att förebygga störningar av den allmänna ordningen och hot mot säkerheten till sjöss m.m. och som är riktad mot personer vilka inte är föremål för rättsväsendets åtgärder på grund av brott, dvs. inte till någon del brottsbekämpande verksamhet. Av punkten 2 framgår att personuppgifter får behandlas i . Det handlar om miljöräddningstjänst till sjöss, men också om sjöräddningstjänst och annan räddningstjänst. ansvar för miljöräddningstjänsten till sjöss framgår av 4 kap. 12 § förordningen (2003:789) om skydd mot olyckor. Vad avser sjöräddningstjänsten och annan räddningstjänst har till uppgift att bistå annan myndighet vid sådana insatser, vilket anges i 11 § förordningen (2007:853) med instruktion för (jfr 1 kap. 6 § och 6 kap. 7 § lagen om skydd mot olyckor). Enligt punkten 3 får uppgifter behandlas för att samordna civila behov av sjöövervakning och förmedla civil sjöinformation till berörda myndigheter, vilket åligger enligt 1 § förordningen med instruktion för . Bestämmelsen behandlas i avsnitt 14.1. Behandlingen av uppgifter för detta ändamål avser sjö- eller sjötrafikrelaterad information. Informationen kan innefatta personuppgifter, i vart fall indirekta sådana som avser t.ex. fartyg. De berörda myndigheterna ska lämna sjörelaterad information som med hjälp av ett särskilt it-system samordnar, bearbetar och lagrar. Resultatet av informationsbearbetning ska sedan på ett effektivt sätt förmedlas ut till de myndigheter som är i behov av sjörelaterad information, i första hand genom direktåtkomst till uppgifterna hos (se bl.a. avsnitt 7.1). Förmedling av sjöinformation kan i enskilda fall även genomföras på andra sätt, t.ex. genom e-postmeddelanden eller genom överföring av enstaka filer. Enligt punkten 4 får uppgifter behandlas när det behövs för att utreda och besluta i ärenden om vattenföroreningsavgift samt ta emot sådana avgifter. I 3 kap. 3 § regleras när personuppgifter som behandlas i brottsbekämpande verksamhet får tillhandahållas i ärenden som rör vattenföroreningsavgift eller när bedriver sådan tillsyn och kontroll i fråga om fiske och därtill anknuten verksamhet som syftar till att förhindra brott mot fiskeregleringen. Av punkten 5 framgår att personuppgifter får behandlas om det behövs för att ska kunna fullgöra åligganden inom ramen för internationellt samarbete med sjöövervakning och miljöskydd till sjöss. Bestämmelsen reglerar sådant internationellt samarbete som inte handlar om brottsbekämpning. Av paragrafens andra stycke framgår vidare, att om förutsättningar föreligger för att personuppgifter ska få behandlas enligt bestämmelsen dvs. att behandling behövs pga. de primära ändamålen så får de också göras gemensamt tillgängliga. När det gäller möjligheten att göra uppgifterna gemensamt tillgängliga är bestämmelsen uttömmande. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I paragrafen anges de sekundära ändamål för vilka personuppgifter får behandlas i andra verksamheter. Frågan har diskuterats i avsnitt 14.2. Behandling av personuppgifter enligt denna paragraf förutsätter att uppgifterna redan är föremål för behandling enligt 1 §. Det är alltså inte tillåtet att samla in personuppgifter enbart i syfte att behandla dem enligt denna paragraf. Utgångspunkten är att de angivna sekundära ändamålen i allt väsentligt ska täcka in det tillhandahållande av information som kan komma i fråga. För att behandling för andra ändamål än de i paragrafen uppräknade ska vara tillåten krävs att den inte kan anses oförenlig med insamlingsändamålet (finalitetsprincipen). Denna modell motsvarar vad som gäller för personuppgiftsbehandling i brottsbekämpande verksamhet. Det förhållandet att uppgifter i vissa fall får behandlas för utlämnande av information påverkar inte de bestämmelser som gäller om sekretess. Bestämmelserna i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) om sekretess mellan myndigheter ska således beaktas på vanligt sätt. I kommentaren till 6 § redovisas de sekretessbrytande bestämmelserna i icke brottsbekämpande verksamhet. kan lämna ut personuppgifter med stöd av 1 §, om åtgärden är ett led i den egna verksamheten som regleras där. I första stycket punkten 1 regleras att brottsbekämpande verksamhet, när det är nödvändigt, ska kunna få tillgång till personuppgifter som behandlas med stöd av 1 §. Informationen kan behövas för att den brottsbekämpande verksamheten effektivt ska kunna lösa sina uppgifter. Som exempel kan nämnas att den information som har samlats in under räddningstjänst om vilka personer som fanns ombord på ett fartyg kan behövas för att klarlägga vilka personer som behöver förhöras vid utredningen av en fartygskollision. Av punkten 2 a framgår att personuppgifter som behandlas med stöd av 1 § även får behandlas om det är nödvändigt att tillhandahålla information som behövs i en annan myndighets verksamhet om enligt lag eller förordning är skyldig att bistå myndigheten med viss uppgift. Denna punkt ger rätt att behandla personuppgifter när myndighetens personal anlitas som biträde i t.ex. kontrollverksamhet. Punkten 2 b ger möjlighet att behandla personuppgifter för att tillhandahålla information till svenska myndigheter när dessa samverkar med , t.ex. vad avser räddningstjänst. samverkan med andra myndigheter har redogjorts för i avsnitt 7.2.3. Punkten 3 ger möjlighet att behandla personuppgifter för att tillhandahålla information till en utländsk myndighet som bedriver likartad verksamhet som . Bestämmelsen ger stöd för själva behandlingen av uppgifterna. Hur stort utrymmet för utlämnande av uppgifterna är bestäms av reglerna om sekretess, se kommentaren till 6 §. Med hänsyn till att tillåtligheten av personuppgiftsbehandling inom ramen för de sekundära ändamålen har sin utgångspunkt i de primära ändamål som anges i 1 § ges bestämmelsen en naturlig avgränsning till de verksamhetsområden som nämns där. Möjligheten att behandla uppgifterna genom att lämna ut dem kan vidare begränsas av reglerna i 33 35 §§ personuppgiftslagen (1998:204), som inskränker möjligheten att överföra uppgifter till tredjeland (jfr kommentaren till 2 kap. 2 § första stycket 8). I andra stycket anges att personuppgifter får behandlas, om det är nödvändigt för att tillhandahålla information till eller regeringen, samt, i den utsträckning skyldighet att lämna uppgifter följer av lag eller förordning, till annan. I tredje stycket tydliggörs att de sekundära ändamålen inte är uttömmande. För att en uppgift ska få vidarebehandlas för något annat ändamål än de som anges i första och andra styckena måste det emellertid i det enskilda fallet göras en bedömning att det nya ändamålet inte är oförenligt med det ändamål för vilket uppgifterna samlades in. Paragrafen, som behandlas i avsnitt 14.3, innehåller en erinran om att när uppgifter som insamlats för något av de i kapitlet angivna ändamålen behövs för den brottsbekämpande verksamheten, ska de bestämmelser som gäller för den senare verksamheten tillämpas. De bestämmelser i 3 och 4 kap. som gäller för behandling av uppgifter i den brottsbekämpande verksamheten ska tillämpas så snart de insamlade uppgifterna ger anledning till misstanke om brott eller brottslig verksamhet, dvs. det krävs alltså inte misstanke om något konkret brott. I paragrafen, som behandlas i avsnitt 14.4, föreskrivs i första stycket ett förbud mot att använda känsliga personuppgifter (dvs. uppgifter som avslöjar bl.a. etniskt ursprung, politiska åsikter eller religiös eller filosofisk övertygelse) som sökbegrepp. Detta gäller, till skillnad från den brottsbe- kämpande verksamheten, oavsett om uppgifterna har gjorts gemensamt Prop. 2011/12:45 tillgängliga eller inte. I andra stycket klargörs att förbudet inte hindrar att använder uppgifter som beskriver en persons utseende som sökbegrepp. Det kan exempelvis avse uppgifter om längd eller hudfärg, även om sådana uppgifter indikerar en persons etniska ursprung. Sådana sökbegrepp kan t.ex. behöva användas då utför en räddningsinsats. I första stycket i paragrafen upplyses om att regeringen meddelar föreskrifter om vilka andra med samverkande svenska myndigheter som får ha direktåtkomst till gemensamt tillgängliga uppgifter som behandlas med stöd av 1 §. Vissa begränsningar ställs härvid upp i lagen. Direktåtkomsten får inte avse känsliga personuppgifter, dvs. uppgifter som avslöjar bl.a. etniskt ursprung, politiska åsikter eller religiös eller filosofisk övertygelse. Motiven för bestämmelsen har redovisats närmare i avsnitt 14.5. Om en svensk myndighet har beviljats direktåtkomst till personuppgifter som behandlas enligt lagen, ansvarar den för att tillgången till uppgifterna inom den egna myndigheten begränsas. I verksamhet gäller samma krav på begränsning enligt 2 kap. 3 §, oavsett på vilket sätt man fått tillgång till uppgifterna. Andra myndigheter som har beviljats direktåtkomst ska dock iaktta kravet i förevarande paragraf. Myndigheten är alltså skyldig att se till att endast den som behöver en uppgift för att fullgöra sina arbetsuppgifter har möjlighet att få del av uppgiften. Av andra stycket framgår att regeringen meddelar föreskrifter om vilka med samverkande utländska myndigheter som får ha direktåtkomst till gemensamt tillgängliga uppgifter som behandlas med stöd av 1 §. Direktåtkomsten får inte heller här avse känsliga personuppgifter. Motiven för bestämmelsen har redovisats närmare i avsnitt 14.5. I tredje stycket informeras om att regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, kan meddela föreskrifter om bl.a. begränsningar i direktåtkomsten och om behörighet och säkerhet. Bestämmelserna i första stycket om ansvar för en myndighet som medgetts direktåtkomst och bestämmelserna i tredje stycket motsvarar vad som enligt 4 kap. 7 § andra och tredje styckena gäller vid direktåtkomst till uppgifter i den brottsbekämpande verksamheten (se kommentaren till den paragrafen). Med utgångspunkt i paragrafens bestämmelser och eventuella föreskrifter får avgöra om den kan medge en annan myndighet direktåtkomst. Paragrafen behandlas i avsnitt 14.5. De ytterligare bestämmelser om uppgiftslämnande bl.a. de sekretessbrytande föreskrifter som kan behövas utöver vad som följer av offentlighets- och sekretesslagen (se kommentaren till förevarande paragrafs andra stycke) kan meddelas av regeringen i förordning (8 kap. 3 § och 10 kap. 28 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen [2009:400]). Paragrafen innehåller i första stycket en upplysning om detta. I andra stycket erinras om att det i offentlighets- och sekretesslagen finns bestämmelser om utlämnande. Utlämnande kan exempelvis, under vissa förhållanden, ske med stöd av 10 kap. 27 § offentlighets- och sekretesslagen (se bl.a. prop. 2008/09:152 s. 37 f.). En bestämmelse som rör utlämnande till utländska myndigheter eller mellanfolkliga organisationer finns i 8 kap. 3 § 2 offentlighets- och sekretesslagen. I 9 § första stycket i) och tredje stycket personuppgiftslagen (1998:204) finns bestämmelser om hur länge personuppgifter får bevaras. Eftersom dessa bestämmelser i personuppgiftslagen inte återfinns i uppräkningen i 2 kap. 2 § krävs en särskild reglering om inte arkivlagens (1990:782) regler om bevarande ska gälla fullt ut. När det gäller den brottsbekämpande verksamheten har särskilda gallringsbestämmelser tagits in i 3 kap. 5 § och såvitt avser gemensamt tillgängliga uppgifter i 4 kap. 13 och 14 §§. Av de skäl som närmare har utvecklats i avsnitt 16.3.1 gäller, enligt paragrafens första stycke, för uppgifter som behandlas med stöd av 1 eller 2 § i stället en ändamålsanknuten gallringsbestämmelse. Den innebär att gallring ska ske så snart uppgifterna inte längre behövs för det eller de ändamål för vilket de behandlas. Emellertid kan enligt samma stycke regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, meddela föreskrifter om att gallring inte ska ske utan att uppgifterna ska bevaras för historiska, statistiska eller vetenskapliga ändamål. Föreskrifter kan också meddelas om att gallring ska ske senast . Detta innebär att det för uppgifter i en viss typ av uppgiftssamling kan komma att gälla motsvarande gallringskrav som i fråga om den brottsbekämpande verksamheten, dvs. att gallring ska ske efter viss närmare angiven tidpunkt. Enligt bestämmelsens andra stycke meddelar regeringen föreskrifter om digital arkivering. Frågan har behandlats i avsnitt 16.3. Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Paragrafen reglerar sekretess i underrättelseverksamhet. Enligt de föreslagna ändringarna i paragrafens andra stycke gäller, på motsvarande sätt som för övriga i bestämmelsen nämnda brottsbekämpande myndigheter, sekretess med omvänt skaderekvisit för uppgifter i verksamhet med att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet. Frågan har behandlats i avsnitt 15. Övriga stycken är oförändrade. Paragrafen reglerar vissa undantag från sekretessen i 35 kap. 1 §. I första stycket punkten 3 görs en hänvisning till uppgiftslämnande enligt den nya kustbevakningsdatalagen. 19.3Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete