prop · GZ0353 · 2011-12-29 00:00:00 — Utredningsskyldigheten innebär att socialnämnden ska kontakta vårdnadshavarna och utreda skälen för deras olika uppfattningar. Av allmänna principer för socialnämndens handläggning följer att nämnden också är skyldig att försöka få vårdnadshavarna att komma överens innan ett beslut enligt paragrafen fattas. Hur långt dessa skyldigheter sträcker sig får avgöras av förhållandena i det enskilda fallet, med beaktande av vilken sorts åtgärd det rör sig om och vilket behov det finns av ett snabbt beslut. Det kan behövas samråd med oeniga vårdnadshavare för att försöka åstadkomma en lösning som är så bra som möjligt för barnet, baserad på vårdnadshavarnas gemensamma beslut. Om en vårdnadshavare inte kan nås trots upprepade försök från social- nämnden, kan nämnden behöva fatta beslut utan att ha inhämtat dennes inställning. har samma skyldighet att göra en objektiv och fullständig utredning när en vårdnadshavare håller sig undan som annars. Det kan innebära att nämnden i brist på uppgifter från vårdnads- havaren måste inhämta kompletterande underlag från andra för att kunna göra en tillräckligt grundad bedömning. I en sådan situation bör nämnden alltså inte förlita sig enbart på den andra vårdnadshavarens uppgifter. Uppgifter ska dokumenteras och vårdnadshavarna har rätt att ta del av dem. Barnets uppfattning bör också inhämtas (3 kap. 5 § och 11 kap. 10 § socialtjänstlagen). har möjlighet att tala med barnet utan vårdnadshavarnas samtycke (11 kap. 2 § och 10 § tredje stycket social- tjänstlagen). Är det fråga om psykiatrisk eller psykologisk utredning eller behand- ling, görs socialnämndens bedömning med ledning av uppfattningen hos vårdgivaren. Socialtjänstlagen och offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) gör det möjligt att inhämta yttrande från vårdgivaren, om behovet av vård inte klargjorts redan när ärendet inleddes eller yttrande av någon annan anledning är obehövligt. När frågan om ett medgivande har initierats av hälso- och sjukvården är det angeläget att anmälan till socialnämnden innehåller så fullständiga uppgifter som möjligt för att underlätta nämndens handläggning. Också uppgifter om de praktiska förutsättningarna för insatsen får inhämtas från vårdgivaren. Även andra uppgifter kan behöva inhämtas, t.ex. från skolpersonal. Av lagtexten följer att socialnämndens beslut ska gälla medgivande till en viss åtgärd, men i övrigt får beslutet utformas efter vad som behövs i det enskilda fallet. Hur preciserat beslutet måste vara beror på vilken åtgärd som är aktuell och vad barnets bästa kräver. Vid insatser enligt socialtjänstlagen fattar socialnämnden ett beslut om att tillåta åtgärden och ett beslut om bistånd; om de praktiska förutsättningarna framgår av biståndsbeslutet, kan det vara tillräckligt att hänvisa till detta. När det gäller medgivande till vård måste beslutet preciseras mera tydligt. Som regel behöver beslutet innehålla en beskrivning av vilken utredning eller behandling medgivandet avser och ett angivande av de praktiska förut- sättningarna, såsom när åtgärden ska inledas och vilken omfattning och varaktighet den ska ha. Beslutet bör så långt det är möjligt utformas så att den planerade åtgärden kan genomföras utan att det krävs ett nytt beslut. Skälet till beslutet ska förstås också alltid framgå. Undantagsvis kan den situationen uppstå att båda vårdnadshavarna anser att barnet har behov av någon åtgärd men har olika uppfattningar om vilken som är bäst för barnet. får då ta ställning till om det är tillräckligt att en av åtgärderna vidtas och i så fall vilken. Även om socialnämndens beslut innebär en inskränkning i en vård- nadshavares bestämmanderätt när det gäller den aktuella åtgärden, har vårdnadshavaren kvar sitt vårdnadsansvar. Den vårdnadshavare som inte samtyckt till åtgärden har samma rättigheter som den vårdnadshavare som samtyckt, t.ex. när det gäller information om behandlingen. En annan sak är att sekretess i vissa fall kan hindra att uppgifter om barnet lämnas till en vårdnadshavare. Enligt 12 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen är huvudregeln att sekretess till skydd för en enskild även gäller, om den enskilde är underårig, i förhållande till dennes vårdnads- havare. Sekretessen gäller dock inte i den utsträckning vårdnadshavaren enligt 6 kap. 11 § har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter, om det inte kan antas att barnet lider betydande men. Beslutet om medgivande innebär inte att den vårdnadshavare som inte samtycker kopplas bort från rätten att bestämma enligt 6 kap. 11 §; uppgifter som rör behandlingen blir alltså inte automatiskt sekretessbelagda i förhållande till vårdnadshavaren. Att en vårdnadshavare inte har lämnat sitt samtycke kan ändå få bety- delse i olika situationer. Det är t.ex. lämpligt att den aktuella åtgärden genomförs vid de tider som barnet tillbringar hos den vårdnadshavare som samtycker till den, om detta är praktiskt möjligt. Naturligtvis ska den vårdnadshavare som inte samtycker rätta sig efter beslutet; han eller hon kan t.ex. behöva se till att barnet kommer till BUP eller träffar en kontaktperson. Det ligger dock i sakens natur att insatser såsom möte med en kontaktperson eller avlösarservice i hemmet inte bör genomföras hemma hos den vårdnadshavare som inte samtycker. Beslut om korttids- vistelse utanför det egna hemmet torde endast i undantagsfall behöva avse tid som barnet skulle ha tillbringat hos den vårdnadshavare som inte samtycker till insatsen. En vårdnadshavare som inte får samtycke till en åtgärd kan i och för sig på nytt begära samtycke hos socialnämnden, men för ett beslut med en annan utgång krävs i princip att förutsättningarna har ändrats. beslut om medgivande till vård innebär inte att en vårdgivare åläggs att ge vården. Att det pågår ett vårdnadsmål hindrar inte att en fråga om medgivande prövas. Regleringen i förevarande paragraf skiljer sig i några avseenden från den i 13 § andra stycket. Enligt 13 § andra stycket bestämmer en vård- nadshavare ensam om den andra vårdnadshavaren till följd av frånvaro, sjukdom eller annan orsak är förhindrad att ta del i sådana beslut rörande vårdnaden som inte kan skjutas upp utan olägenhet. En av vårdnads- havarna får dock inte ensam fatta beslut av ingripande betydelse för barnets framtid, såvida inte barnets bästa uppenbarligen kräver det. Före- varande paragraf gäller enbart vissa åtgärder och inte generellt. Vidare krävs det inte att en vårdnadshavare har förhinder att delta i ett beslut; den får tvärtom i praktiken betydelse då båda vårdnadshavarna uttrycker sin vilja men har olika åsikter. Till skillnad från 13 § andra stycket fordras inte att det ska vara uppenbart att åtgärden krävs med hänsyn till barnets bästa (även om åtgärderna är av ingripande betydelse). Är förut- sättningarna i 13 § andra stycket uppfyllda, bestämmer en vårdnads- havare ensam och något beslut enligt förevarande paragraf blir inte aktuellt. Vidare skiljer sig paragrafen från vad som gäller enligt LVU. Den vård som ges med stöd av LVU är betydligt mer ingripande och inleds alltid genom att barnet placeras någon annanstans än i det egna hemmet, t.ex. i ett familjehem. Till skillnad från vad som gäller enligt förevarande para- graf kan ett barn ges vård enligt LVU trots att båda vårdnadshavarna motsätter sig det. har möjlighet att ingripa med stöd av LVU i ett tidigare skede än med vård, dvs. med förebyggande insatser (22 § LVU). Liksom denna bestämmelse omfattar 22 § LVU bl.a. behandling i öppna former inom . Medan förevarande paragraf gäller situationer då vårdnadshavarna inte är eniga om ett barns behov av visst stöd, avser 22 § LVU främst det fallet att den unge själv är avvisande till stöd (jfr prop. 1984/85:171 s. 20 f.). Bestämmelsen i LVU är mer ingripande än den aktuella paragrafen, eftersom den ger socialnämnden rätt att ålägga den unge att delta i behandlingen. I en akut situation, t.ex. om barnet är allvarligt psykiskt sjukt och behöver medicinering, kan det bli aktuellt att ge barnet vård med stöd av allmänna principer om nöd, även om en av eller båda vårdnadshavarna motsätter sig det. Bestämmelsen utformas i enlighet med Lagrådets förslag. Av andra stycket framgår att socialnämndens beslut om medgivande får överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Beslut i de aktuella ärendena angår var och en av vårdnadshavarna på ett sådant sätt att de har rätt att självständigt överklaga beslutet (jfr 22 § förvaltningslagen [1986:223]). Frågan om partsställningen får avgöras i rättstillämpningen utifrån de allmänna förvaltningsrättsliga principer som gäller för detta, med beak- tande av de särskilda hänsyn som kan aktualiseras i dessa ärenden (jfr Lagrådets yttrande). I förvaltningsrätten fattas beslut normalt av en lagfaren domare och tre nämndemän. I kammarrätt och förvaltningsrätt ska muntlig förhandling hållas om en enskild begär det. Detta gäller dock inte om förhandlingen är obehövlig eller särskilda skäl talar emot det (se 9 § förvaltningsprocesslagen [1971:291]). Dessa fall är av en sådan karaktär att, om en vårdnadshavare . 2011/12:53 begär det, en förhandling sällan torde anses obehövlig. I domstolen kan det åberopas bevisning om vad som redan fram- kommit under en utredning eller behandling av barnet, t.ex. förhör med vårdpersonal eller ett läkarintyg. Läkare, psykologer och psykoterapeuter får i princip höras om sådant som anförtrotts dem i samband med deras yrkesutövning endast om den som tystnadsplikten gäller samtycker till det (s.k. frågeförbud, 36 kap. 5 § andra stycket och 25 § förvaltningsprocesslagen). Motsvarande regler finns när det gäller skrift- liga handlingar. Om det blir fråga om uppgifter om barnet som inte får lämnas ut utan samtycke och en vårdnadshavare inte medger detta, får domstolen grunda sitt beslut på vad som i övrigt framkommit. Om högre instans beslutar att upphäva ett tidigare beslut att tillåta en åtgärd, får åtgärden inte längre vidtas utan måste avbrytas. Vid utform- ningen av beslutet om upphävande kan det vara lämpligt att säkerställa att åtgärden kan avslutas på ett så bra sätt som möjligt för barnet, t.ex. genom att medge ett avslutande samtal. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Förutsätt- ningarna för att meddela prövningstillstånd framgår av 34 a § förvalt- ningsprocesslagen. Beslut i frågor som avses i första stycket gäller . Det innebär att socialnämndens beslut (att medge eller inte medge någon sådan åtgärd som anges i första stycket) kan tillämpas på en gång. Detta gäller även domstolens avgörande om beslutet överklagas. Om det beslutats att en åtgärd får vidtas, kan den alltså påbörjas trots att beslutet inte har vunnit laga kraft. Om socialnämndens beslut överklagas, har domstolen möj- lighet att med stöd av 28 § förvaltningsprocesslagen meddela inhibition, dvs. besluta att det överklagade beslutet tills vidare inte ska gälla. Om socialnämnden inte har lämnat medgivande till en viss åtgärd, kan domstolen efter överklagande meddela interimistiskt beslut om att åtgär- den får vidtas (28 § förvaltningsprocesslagen). Domstolen får förordna att dess beslut ska gälla först sedan det har vunnit laga kraft, men i praktiken torde ett sådant förordnande sällan aktualiseras. Denna lag träder i kraft . Ändringen träder i kraft . kan socialnämnden använda den nya möjligheten att besluta om medgivande till en insats, även om ärendet inletts hos nämnden före ikraftträdandet. medgivande till psykiatrisk eller psykologisk utredning eller behandling är en ny form av beslut. Barnets behov av vård kan dock ha varit känt hos vårdgivaren och nämnden före ikraftträdandet. Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen 5 § Uppdrag att besluta på socialnämndens vägnar får när det gäller föräldra- balken avse endast uppgifter som anges i följande lagrum 1 kap. 4 och 9 §§ , 2 kap. 1, 46, 89 §§ , dock inte befogenhet enligt 9 § att besluta att inte påbörja utredning eller att lägga ned en påbörjad utredning, 3 kap. 5, 6 och 8 §§ , 6 kap. 6 §, 14 a § andra stycket och 15 a § tredje stycket , 6 kap. 13 a § , dock endast åt en särskild avdelning som består av ledamöter eller ersättare i nämnden, 6 kap. 15 c § tredje stycket , 6 kap. 19 § när det gäller beslut att utse utredare i mål och ärenden om vårdnad, boende eller umgänge, 7 kap. 7 § när det gäller godkännande av avtal om att under- hållsbidrag ska betalas för längre perioder än , 11 kap. 16 § andra stycket . Uppdrag att besluta på socialnämndens vägnar får inte omfatta befogenhet att meddela beslut i frågor som avses i 5 kap. 2 § denna lag eller att fullgöra nämndens uppgifter enligt 16 kap. 18 § eller 18 kap. 19 § socialförsäkrings- balken. Paragrafen handlar om delegering av en socialnämnds uppgifter enligt . Beslut om medgivande till vård och sociala insatser en- ligt den nya 6 kap. 13 a § kan delegeras åt en särskild av- delning som består av ledamöter eller ersättare i nämnden. Detta regleras i den nya femte strecksatsen i första stycket. En motsvarande bestäm- melse finns t.ex. för beslut som gäller omhändertagande och förebyggande insatser enligt LVU (se 4 §). Möjligheten att delegera ett beslut om medgivande är begränsad jäm- fört med möjligheten att delegera själva beslutet om en insats enligt socialtjänstlagen eller LSS. Beslut om en insats får kommunen i princip delegera till en tjänsteman vid socialnämndens förvaltning (se 10 kap. 1 § socialtjänstlagen och 6 kap. 33 och 34 §§ kommunallagen [1991:900]). Det innebär att ett beslut om t.ex. stödsamtal med en social- sekreterare kan fattas av en tjänsteman vid nämndens förvaltning medan beslutet om medgivande måste fattas av en särskild avdelning. Även beslutet om medgivande bereds dock av tjänstemän vid nämndens för- valtning, liksom andra beslut som fattas av socialnämnden i dess helhet eller av en särskild avdelning. Sammanfattning av promemorian (Ds 2011:5) Promemorian innehåller förslag vars syfte är att stärka barns rätt till vård och sociala insatser vid gemensamt vårdnadsansvar. En vårdnadshavare har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter. När ett barn har två vårdnads- havare, ska dessa utöva sina rättigheter och skyldigheter i förhållande till barnet tillsammans. Barnrättsorganisationer och vårdgivare har påtalat att barn i vissa fall inte får tillgång till hälso- och sjukvård och vissa sociala insatser som barnet har behov av på grund av att vårdnadshavarna inte är ense. I promemorian föreslås det att psykiatrisk eller psykologisk utredning eller behandling samt vissa insatser enligt socialtjänstlagen (2001:453) och lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade ska få ges till barnet om det krävs med hänsyn till barnets bästa trots att endast en av vårdnadshavarna har samtyckt till det. Det föreslås att socialnämnden ges befogenhet att pröva om insatsen krävs med hänsyn till barnets bästa. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Promemorians lagförslag (Ds 2011:5) Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att det i föräldrabalken1 ska införas en ny para- graf, 6 kap. 13 a §, av följande lydelse. Står barnet under vårdnad av två vårdnadshavare, får social- nämnden besluta att en åtgärd får vidtas trots att endast en av dem samtycker, om den krävs med hän- syn till barnets bästa och gäller 1.psykiatrisk eller psykologisk utredning eller behandling enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), 2.behandling i öppna former inom eller utseende av en kontaktperson eller en familj enligt 3 kap. 6 § tredje stycket socialtjänstlagen (2001:453) eller 3.stöd enligt 9 § 46 lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. Ett beslut enligt första stycket får överklagas till allmän förvalt- ningsdomstol av en av vårdnads- havarna ensam. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kam- marrätten. Beslut i frågor som avses i första stycket gäller . Denna lag träder i kraft . 1 Balken omtryckt 1995:974. 2Förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) Härigenom föreskrivs att 10 kap. 5 § socialtjänstlagen (2001:453) ska ha följande lydelse. Uppdrag att besluta på socialnämndens vägnar får när det gäller för- äldrabalken avse endast uppgifter som anges i följande lagrum 1 kap. 4 och 9 §§ , 2 kap. 1, 46, 89 §§ , dock inte befogenhet enligt 9 § att besluta att inte påbörja utredning eller att lägga ned en påbörjad utredning, 3 kap. 5, 6 och 8 §§ , 6 kap. 6 §, 14 a § andra stycket och 15 a § tredje stycket föräldra- balken, 6 kap. 13 a § , 6 kap. 15 c § tredje stycket , 6 kap. 19 § när det gäller beslut att utse utredare i mål och ärenden om vårdnad, boende eller umgänge, 7 kap. 7 § när det gäller godkännande av avtal om att underhållsbidrag ska betalas för längre perioder än , 11 kap. 16 § andra stycket . Uppdrag att besluta på socialnämndens vägnar får inte omfatta befo- genhet att meddela beslut i frågor som avses i 5 kap. 2 § denna lag eller att fullgöra nämndens uppgifter enligt 16 kap. 18 § eller 18 kap. 19 § socialförsäkringsbalken. Denna lag träder i kraft . 2 Senaste lydelse 2010:1284. Förteckning över remissinstanserna (Ds 2011:5) Efter remiss har yttranden över promemorian avgetts av ombudsmän (), Hovrätten över och , , Kammarrätten i , Förvaltningsrätten i , Förvaltnings- rätten i , Förvaltningsrätten i , Justitiekanslern, , , , Myndigheten för handikappo- litisk samordning (HANDISAM), , , , , Lands- tinget , , , Juridiska fakul- tetsnämnden vid , Juridiska fakultetsstyrelsen vid , vid universi- tet, , Kommuner och Landsting, , , , kommun, , , kommun, kommun, , kommun, , , kommun, , i Samhället (), , , Föreningen , , för kvinnojourer och tjejjourer i (ROKS), Stiftelsen , Svenska barnläkar- föreningen, , makalösa föräldrar, , (), och . , kommun, kommun, kommun, kommun, , kommun, kommun, Handikappförbunden HSO, Föreningen , Föreningen (), Föreningen , Föreningen , Lika Unika, federationen mänskliga rättigheter för personer med funktionsned- sättning, Nationell samverkan för psykisk hälsa (NSPH), , och Ungdomar (RBU), () och () har avstått från att yttra sig. Yttranden har dessutom avgetts av , , diakoni och för Social hälsa. Förteckning över remissinstanserna (Ds 2002:13) Efter remiss har yttranden över promemorian avgetts av ombudsmän (), Hovrätten över och , Kammarrätten i , , , , , Länsrätten i län, Länsrätten i , Länsrätten i , Länsrätten i , Domstols- verket, , för internationella adoptionsfrågor (), , i , vid , Juridiska fakultetsnämn- den vid , vid , kommun, kommun, , , , , I Samhället (), , , Föreningen familjerådgivare, , Förbun- det , Föreningen , UmgängesrättsFöräld- rarnas (), och Riks- organisationen för Kvinnojourer och Tjejjourer i (ROKS). , Sammanslutningen för Juridiska byråer, , , Kvinno- jourers , och Ensamstående Mammors Rättigheter I Samhället () har avstått från att yttra sig. Yttrande har dessutom avgetts av handläggare av familjerättsärenden i kommun. Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att det i föräldrabalken1 ska införas en ny para- graf, 6 kap. 13 a §, av följande lydelse. Står barnet under vårdnad av två vårdnadshavare och samtycker inte den ena till en åtgärd till stöd för barnet, får socialnämnden be- sluta att åtgärden ändå får vidtas om det krävs med hänsyn till bar- nets bästa och åtgärden gäller 1.psykiatrisk eller psykologisk utredning eller behandling som omfattas av hälso- och sjukvårds- lagen (1982:763), 2.behandling i öppna former som ges med stöd av 4 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453), 3.utseende av en kontaktperson eller en familj som avses i 3 kap. 6 § tredje stycket socialtjänstlagen eller 4. en insats enligt 9 § 4, 5 eller 6 lagen (1993:387) om stöd och ser- vice till vissa funktionshindrade. Ett beslut enligt första stycket får överklagas till allmän förvalt- ningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kam- marrätt. Beslut i frågor som avses i första stycket gäller . Rätten får dock bestämma att dess beslut ska gälla först sedan det har vunnit laga kraft. Denna lag träder i kraft . 1 Balken omtryckt 1995:974. 2Förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) Härigenom föreskrivs att 10 kap. 5 § socialtjänstlagen (2001:453) ska ha följande lydelse. Uppdrag att besluta på socialnämndens vägnar får när det gäller för- äldrabalken avse endast uppgifter som anges i följande lagrum 1 kap. 4 och 9 §§ , 2 kap. 1, 46, 89 §§ , dock inte befogenhet enligt 9 § att besluta att inte påbörja utredning eller att lägga ned en påbörjad utred- ning, 3 kap. 5, 6 och 8 §§ , 6 kap. 6 §, 14 a § andra stycket och 15 a § tredje stycket föräldra- balken, 6 kap. 13 a § , dock endast åt en särskild avdel- ning som består av ledamöter eller ersättare i nämnden, 6 kap. 15 c § tredje stycket , 6 kap. 19 § när det gäller beslut att utse utredare i mål och ärenden om vårdnad, boende eller umgänge, 7 kap. 7 § när det gäller godkännande av avtal om att underhållsbidrag ska betalas för längre perioder än , 11 kap. 16 § andra stycket . Uppdrag att besluta på socialnämndens vägnar får inte omfatta befogenhet att meddela beslut i frågor som avses i 5 kap. 2 § denna lag eller att fullgöra nämndens uppgifter enligt 16 kap. 18 § eller 18 kap. 19 § socialförsäkringsbalken. Denna lag träder i kraft . 2 Senaste lydelse 2010:1284. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitierådet samt justitieråden Barns möjligheter att få vård och sociala insatser vid gemensam Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat att inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om ändring i , 2. lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453). Förslagen har inför Lagrådet föredragits av rättssakkunniga Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: Förslaget till lag om ändring i I lagrådsremissen föreslås att en ny bestämmelse införs i (6 kap. 13 a §) med innebörden att, när ett barn står under vårdnad av två vårdnadshavare och den ena vårdnadshavaren inte samtycker till en åtgärd till stöd för barnet, socialnämnden ska få besluta att åtgärden ändå får vidtas om det krävs med hänsyn till barnets bästa. bestämmelsens andra stycke anges att socialnämndens beslut får över- klagas till allmän förvaltningsdomstol. någon föreskrift om vem som får överklaga beslutet. I författningskommentaren anges att det följer av allmänna principer att den vårdnadshavare som beslutet gått emot kan överklaga detta ensam. författningskommentaren anges vidare att i domstolen är socialnämnden och den andre vårdnadshavaren motpart till den vårdnadshavare som Den föreslagna bestämmelsen innebär att socialnämndens beslut ersätter den ena vårdnadshavarens annars erforderliga samtycke (för- äldrabalken 6 kap. 11 och 13 §§). Beslutet utgör således en inskränkning i den vårdnadshavarens beslutanderätt rörande barnets personliga ange- lägenheter, och det följer därmed av 22 § förvaltningslagen (1986:223) att han eller hon har rätt att överklaga det beslutet; det är således inte fråga om ett beslut som endast kan överklagas av vårdnadshavarna Lagrådet anser att grunden för den slutsatsen skulle framgå tydligare om inledningen av bestämmelsens första stycke justerades till att lyda enligt följande: Står barnet under vårdnad av två vårdnadshavare och samtycker endast den ena till en åtgärd till stöd för barnet, får socialnämnden besluta att åtgärden får vidtas utan den andra vårdnadshavarens samtycke om det krävs med hänsyn till barnets bästa och åtgärden gäller Lagrådet anser dock att det kan sättas i fråga om den andre vårdnads- havaren vid ett överklagande är motpart i domstolen. närmare gå in på denna fråga. Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , Adelsohn , , , , , , , Hatt, Ek, Regeringen beslutar proposition 2011/12:53 Barns möjlighet att få vård