prop · GY03158 · 2011-06-30 00:00:00 — 12.den myndighet som har lagt in registreringen, 13.en hänvisning till det beslut som har föranlett registreringen, 14.typ av brott som avses i framställningen, samt 15. övriga uppgifter som ska 15. övriga uppgifter som ska anges i en europeisk arresterings- anges i en europeisk eller nordisk Därutöver får det, om det behövs, förekomma länkar till andra registreringar i registret, och uppgifter om verkställighetsförbud i med anledning av framställningar från andra Schengenstater. Kompletterande uppgifter enligt 3 a § får endast avse sådana uppgifter om personen som anges i första stycket 16 samt uppgifter om nummer och datum för personens identitetshandlingar. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 11Förslag till lag om ändring i lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete Härigenom föreskrivs att 3 kap. 5 § lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete ska ha följande lydelse. En person som har omhänder- En person som har omhänder- tagits enligt 3 § får tas i förvar och tagits enligt 3 § får tas i förvar och placeras i häkte eller polisarrest placeras i häkte eller polisarrest under högst , tid mellan under högst , tid mellan personen friges, om det inte har kommit in en sådan det inte har kommit in en sådan begäran om åtgärd som avses i begäran om åtgärd som avses i 23 § lagen (1957:668) om utlämning för brott, 17 § lagen (1959:254) om 1 kap. 2 § lagen (0000:00) om utlämning för brott till , en nordisk arresteringsorder, 3.6 § lagen (1994:569) om samarbete med de internationella tribunalerna för brott mot internationell humanitär rätt, 4.6 § lagen (2002:329) om samarbete med , eller 5.1 kap. 3 § lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. En behörig svensk tjänsteman får, i avvaktan på en framställning om en åtgärd enligt 4 kap. 19 § lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål på begäran av främmande stat, ta i beslag föremål som har omhändertagits enligt 4 § enligt de förutsättningar som gäller för en motsvarande åtgärd enligt eller annan lag eller författning. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 1 Senaste lydelse 2003:1172. Regeringen får vidare medge att den som har överlämnats till får överföras från domstolen till en annan stat för lagföring. I fråga om sådan överföring tillämpas 24 § lagen (1957:668) om utlämning för brott.Lämnas inte medgivande enligt andra stycket, ska regeringen begära att den till överlämnade personen återförs till . 12Förslag till lag om ändring i lagen (2002:329) om samarbete med Härigenom föreskrivs att 10 § lagen (2002:329) om samarbete med ska ha följande lydelse. Regeringen får på Internationella brottmålsdomstolens begäran medge att den som har överlämnats till domstolen får ställas till ansvar vid domstolen för annan gärning som begåtts före överlämnandet än den för vilken överlämnandet skett. Regeringen får vidare medge att den som har överlämnats till får överföras från domstolen till en annan stat för lagföring. I fråga om sådan överföring tillämpas 24 § lagen (1957:668) om utlämning för brott eller 18 § lagen (1959:254) om utlämning för brott till , , och . Lämnas inte medgivande enligt andra stycket, skall regeringen begära att den till överlämnade personen återförs till . 1.Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 2.För ärenden som har inletts före ikraftträdandet gäller 10 § i dess äldre lydelse. 13Förslag till lag om ändring i lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder Härigenom föreskrivs att 2 kap. 5 §, 4 kap. 4 och 5 §§, 5 kap. 24 och 9 §§, 6 kap. 8 och 9 §§ samt 8 kap. 2 § lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder ska ha följande lydelse. 5 §38 Överlämnande för viss gärning får inte beviljas om 1.gärningen omfattas av nåd eller ett annat beslut enligt 12 kap. 9 § regeringsformen, 2.det enligt 20 kap. 7 § eller motsvarande bestämmelse i annan lag har meddelats beslut att inte åtala för gärningen, 3.gärningen har prövats genom lagakraftvunnen dom i en medlemsstat i Europeiska unionen och, vid fällande dom, påföljden har avtjänats eller är under verkställighet eller kan verkställas enligt lagstiftningen i domslandet, 4.gärningen har prövats genom lagakraftvunnen dom i en annan stat än en medlemsstat i Europeiska unionen och om detta enligt 10 § tredje eller fjärde stycket lagen (1957:668) om utlämning för brott hade utgjort ett hinder mot utlämning av den eftersökte, 3.gärningen har prövats genom lagakraftvunnen dom i en med- lemsstat i Europeiska unionen, eller och, vid fällan- de dom, påföljden har avtjänats eller är under verkställighet eller kan verkställas enligt lagstiftningen i domslandet, 4.gärningen har prövats genom lagakraftvunnen dom i en annan stat än som anges i 3 och om detta enligt 10 § tredje eller fjärde stycket lagen (1957:668) om utlämning för brott hade utgjort ett hinder mot utlämning av den eftersökte, 5.förundersökning har inletts eller åtal väckts i för gärningen och förundersökningsledaren i det ärendet motsätter sig att lagföringen sker i den utfärdande medlemsstaten, 6.påföljd för gärningen har bortfallit på grund av preskription eller kan dömas ut enligt svensk lag och gärningen helt eller delvis har ägt rum i eller den eftersökte är svensk medborgare, eller 7.gärningen helt eller delvis har ägt rum i och inte motsvarar brott enligt svensk lag. 38 Senaste lydelse 2010:1433 utredning enligt 3 § på grund av av en annan nordisk stat ska, om den eftersökte befinner sig i utfärdats av en rättslig myndighet , betraktas som en nordisk myndigheten begär det, besluta att (1959:254) om för brott till , , stället för denna lag. utlämning enligt den lagen. tillämpas efter det att åklagaren enligt 5 kap. 1 § har begärt att Den eftersökte skall anhållas av eftersökte om det inte saknas risk för att denne avviker eller på annat sätt undandrar sig ett även ske om det finns risk för att 2. om det inte finns risk för att den eftersökte avviker eller på undanröja bevis eller på något annat sätt undandrar sig ett sätt, försvårar utredningen av en gärning som omfattas av Även om det inte finns sådan risk som avses i första stycket 2 skall anhållande ske om det finns stycket får inte ske om det kan risk för att den eftersökte genom antas att förutsättningar för ett att undanröja bevis eller på något Den som inte har fyllt får anhållas endast om det finns Om det finns skäl för anhållande Om det finns skäl för anhållande enligt förstatredje styckena men enligt denna bestämmelse men det det är tillräckligt att den eftersökte är tillräckligt att den eftersökte meddelas ett reseförbud eller att meddelas ett reseförbud eller att det föreskrivs en anmälnings- det föreskrivs en anmälnings- skyldighet, skall en sådan åtgärd skyldighet, ska en sådan åtgärd beslutas i stället för anhållande. beslutas i stället för anhållande. fall som avses i 24 kap. 4 fall som avses i 24 kap. 4 Vid rättens handläggning tillämpas reglerna om domstols handläggning och överklagande av domstols beslut i brottmål, om inte annat sägs i denna lag. Handläggningen skall ske med skyndsamhet.Tingsrätten skall för prövningen av frågan om överlämnande hålla en förhandling. En förhandling behöver dock inte hållas om det är uppenbart att överlämnande inte skall beviljas, om den eftersökte samtycker till överlämnande eller om han eller hon begär att ärendet avgörs på handlingarna.Till förhandlingen skall åklaga- ren och den eftersökte kallas. Är den eftersökte anhållen eller häktad skall han eller hon inställas. skall övervak- ning ersätta ett anhållande. Om det finns skäl för anhållande enligt förstatredje styckena får en polisman eller en tjänsteman vid eller i brådskande fall även utan ett anhållningsbeslut gripa den eftersökte. ska övervakning ersätta ett anhållande. Om det finns skäl för anhållande enligt denna bestämmelse får en polisman eller en tjänsteman vid eller i brådskande fall även utan ett anhållningsbeslut gripa den eftersökte. Vid rättens handläggning tillämpas reglerna om domstols handläggning i brottmål, om inte annat sägs i denna lag. Handläggningen ska ske med skyndsamhet. Tingsrätten ska för prövningen av frågan om överlämnande hålla en förhandling. En förhandling behöver dock inte hållas om det är uppenbart att överlämnande inte ska beviljas, om den eftersökte samtycker till överlämnande eller om han eller hon begär att ärendet avgörs på handlingarna. Till förhandlingen ska åklagaren och den eftersökte kallas. Är den eftersökte anhållen eller häktad ska han eller hon inställas. Tingsrätten skall meddela beslut Tingsrätten ska meddela beslut i i fråga om överlämnande senast efter det att den efter det att den eftersökte har gripits eller, när något gripande i ärendet inte har skett, senast efter att Samtycker den eftersökte till ett innehållet i arresteringsordern. Samtycker den eftersökte till ett överlämnande, ska beslutet med- meddelas senast efter det delas senast efter det att att samtycket har avgetts. samtycket har avgetts. Tingsrätten får, om det finns särskilda skäl, meddela sitt beslut senare än vad som sägs i första eller andra stycket. Om två eller flera medlemsstater Om två eller flera medlemsstater har utfärdat arresteringsorder eller samma person, skall en eller flera av dessa stater har ärendena prövas i ett sammanhang utfärdat arresteringsorder samt en vid den tingsrätt som skall eller flera nordiska stater har ärendena prövas i ett sammanhang vid den tingsrätt som ska Inkommer en ny arresterings- Inkommer en ny arresterings- order efter rättens beslut om order efter rättens beslut om överlämnande får, om beslutet inte överlämnande men innan beslutet har vunnit laga kraft, hovrätten har vunnit laga kraft, får hovrätten av åklagaren besluta att tingsrätten av åklagaren besluta att tingsrätten skall pröva ärendena i ett samman- ska pröva ärendena i ett samman- Prövningen av vilken av flera Prövningen av vilken av flera arresteringsorder som skall bevil- arresteringsorder som ska beviljas jas skall ske med särskild hänsyn ska ske med särskild hänsyn till till gärningarnas beskaffenhet och platsen där de ägt rum, de tidpunk- platsen där de ägt rum, de tidpunk- ter då varje arresteringsorder utfär- ter då varje arresteringsorder ut- dades samt om de avser lagföring färdades samt om de avser eller verkställighet av en frihets- lagföring eller verkställighet av en Ett beslut att inte bevilja överlämnande i fall som avses i 2 kap. 6 § får inte överklagas. Har den eftersökte samtyckt till överlämnande enligt 4 kap. 9 § får beslutet om överlämnande inte överklagas. För att hovrätten ska pröva tingsrättens beslut som innebär att ärendet avgörs eller sådant beslut som får överklagas endast i samband med överklagande av slutligt beslut krävs prövnings- tillstånd. Vad som i 25 kap. sägs om tvångsmedel och frister ska inte tillämpas i de fall som avses i första stycket. Offentlig försvarare ska förordnas för den som har överlämnats. Den som har överlämnats ska ges tillfälle att yttra sig över framställningen. Tingsrätten prövar om det finns skäl att hålla en muntlig förhandling. Om överlämnande har beviljats enligt denna lag och en rättslig myndighet i den medlemsstat dit överlämnande har skett gör en framställning till åklagaren om tillstånd 1. att lagföra eller straffa den som har överlämnats även för gärningar som inte omfattades av överlämnandet, eller 2. att till en annan medlemsstat i 2. att till en annan medlemsstat i Europeiska unionen, eller den som har överlämnats från överlämna den som har prövas ärendet med tillämpning av 25 kap. Behörig tingsrätt är den som prövade frågan om överlämnande. Vad som i 25 kap. sägs om tvångsmedel och frister skall inte tillämpas i de fall som avses i första stycket. Offentlig försvarare skall förordnas för den som har överlämnats. Den som har överlämnats skall ges tillfälle att yttra sig över framställningen. Tingsrätten prövar om det finns skäl att hålla en muntlig förhandling. En framställning om rätt att till en stat utanför Europeiska unionen utlämna den som har överlämnats från till en medlemsstat i Europeiska unionen prövas av regeringen med tillämp- ning av 24 § lagen (1957:668) om utlämning för brott. En framställning om rätt att till en stat utanför Europeiska unio- nen, eller utlämna den som har överlämnats från till en medlemsstat i Europeiska unionen prövas av regeringen med tillämpning av 24 § lagen (1957:668) om utlämning för brott. Begärs tillstånd till transport genom av någon som överlämnas på grund av en arres- teringsorder eller som utlämnas till en annan medlemsstat i Euro- peiska unionen skall Rikspolis- styrelsen bevilja sådant tillstånd och ange under vilka villkor transporten får ske. Begärs tillstånd till transport genom av någon som överlämnas på grund av en arres- teringsorder eller som utlämnas till en annan medlemsstat i Euro- peiska unionen, eller ska bevilja sådant tillstånd och ange under vilka villkor transporten får ske. 39 Senaste lydelse 2005:502. Har tillstånd meddelats enligt första stycket får polismyndig- heten, om det är nödvändigt för att transporten skall kunna genom- föras, omhänderta och ta i förvar den som överlämnas eller utläm- nas, dock längst . Om en oplanerad mellanland- ning sker i , får polismyn- digheten, om det är nödvändigt för att transporten skall kunna genom- föras, omhänderta och ta i förvar den som överlämnas eller ut- lämnas, dock längst till dess en begäran om tillstånd till transport har prövats. Om tillstånd till transport inte begärs inom nittio- från landningen, skall personen friges. Om tillstånd meddelas, gäller därefter bestämmelserna i andra stycket. Tidsfristen skall räknas från det att tillstånd meddelats. heten, om det är nödvändigt för att transporten ska kunna genomföras, omhänderta och ta i förvar den överlämnas eller utlämnas, dock längst under fyrtioåtta tim- Om en oplanerad mellanland- ning sker i , får polismyn- digheten, om det är nödvändigt för att transporten ska kunna genom- föras, omhänderta och ta i förvar den som överlämnas eller ut- lämnas, dock längst till dess en begäran om tillstånd till transport transport inte begärs inom nittio- från landningen, ska Tidsfristen ska räknas från det att tillstånd meddelats. 1.Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. De nya bestämmelserna får sättas i kraft . 2.Äldre bestämmelser gäller för ärenden som har inletts före ikraftträdandet. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitierådet , f.d. regeringsrådet och justitierådet . Överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat att inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag (0000:00) om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder, 2.lag om ändring i lagen (1957:668) om utlämning för brott, 3.lag om ändring i lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m., 4.lag om ändring i lagen (1970:375) om utlämning till , , eller för verkställighet av beslut om vård eller behandling, 5.lag om ändring i lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m., 6.lag om ändring i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, 7.lag om ändring i lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård, 8.lag om ändring i lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård, 9.lag om ändring i lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete, 10.lag om ändring i lagen (2000:344) om Schengens informa- tionssystem, 11.lag om ändring i lagen (2000:1219) om internationellt tull- samarbete, 12.lag om ändring i lagen (2002:329) om samarbete med inter- nationella brottmålsdomstolen, 13.lag om ändring i lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av rättssakkunniga . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: I lagrådremissen föreslås en ny lag om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder samt vissa lagändringar som behövs för att ska uppfylla de åtaganden som ett tillträde till konventionen om överlämnande mellan de nordiska staterna på grund av brott (nordisk arresteringsorder) innebär. Den föreslagna lagen ska omfatta överlämnande för lagföring och för straffverkställighet. För att en gärning ska kunna ligga till grund för ett överlämnande enligt en nordisk arresteringsorder krävs att en frihetsberövande påföljd är föreskriven för gärningen eller har dömts ut i den nordiska stat som har utfärdat arresteringsordern. Genom lagen införs ett system som baseras på principen om ömsesidigt erkännande. Detta innebär att en nordisk Prop. 2010/11:158 arresteringsorder ska bifallas, om inte någon av avslagsgrunderna som Bilaga 8 föreskrivs i lagen, eller som följer av någon annan lag, är för handen. I lagrådsremissen föreslås också vissa lagändringar för att genomföra ett avtal mellan Europeiska unionen och och om förfarande för överlämnande mellan dessa parter (). Förslaget till lag om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder 1 kap. 4 § I paragrafens första stycke anges att regeringen meddelar närmare föreskrifter om tillämpningen av lagen. I författningskommentaren anges bestämmelsen vara en upplysning om kommande verkställig- hetsföreskrifter. Eftersom regeringen enligt 8 kap. 13 § regeringsformen har kompetens att utfärda sådana bestämmelser är stycket enligt Lagrådets mening överflödigt och kan därför utgå. 2 kap. 5 § Lagrådet förordar att paragrafens inledning utformas i enlighet med 2 kap. 5 § lagen om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder genom att paragrafen inleds med orden Överlämnande för viss gärning får inte beviljas om. Enligt punkt 6 får överlämnande inte beviljas, om förundersökning har inletts eller åtal väckts i för gärningen och förundersök- ningsledaren i det ärendet motsätter sig att lagföringen sker i den utfärdande staten. Som bestämmelsen är utformad har förunder- sökningsledaren vetorätt i överlämnandefrågan även när förundersök- ningen är avslutad och åtal har väckts. Punkt 6 behandlar två situationer. I den ena har förundersökning inletts men inte förts så långt att åtal har väckts. Uppkommer fråga om att överlämna den som är föremål för förundersökning till annat nordiskt land för lagföring där, är det naturligt att förundersökningsledaren får ge synpunkter på om det är lämpligt att överlämna den eftersökte och därmed omöjliggöra lagföring i . I den andra situationen är förundersökningen avslutad och åtal har väckts i . Det finns då enligt Lagrådets mening knappast skäl att koppla in förundersökningsledaren på frågan om det är lämpligt att överlämna den eftersökte för lagföring utomlands. Vid föredragningen har upplysts att detta inte heller sker i praktiken. I stället prövas saken av den åklagare som handlägger frågan om åtalet. Lagrådet föreslår därför att punkt 6 utformas enligt följande: (Överlämnande för viss gärning får inte beviljas om) 6. förundersökning har inletts eller åtal väckts i för gärningen och förundersökningsledaren eller, när åtal har väckts, handläggande åklagare i det ärendet motsätter sig att lagföringen sker i den utfärdande staten, eller 3 kap. 6 § Enligt första stycket första meningen ska åklagaren anhålla den eftersökte, om det inte saknas risk för att denne avviker eller på annat sätt undandrar sig ett överlämnande. Lagrådet föreslår att orden saknas risk för ersätts med är praktiskt taget uteslutet. Lagrådet förordar att i fjärde och femte styckena den nuvarande hänvisningen till första tredje styckena behålls i stället för hän- visningen till enligt denna bestämmelse. 4 kap. 6 § Om det inkommer en ny nordisk eller europeisk arresteringsorder efter det att rätten beslutat om överlämnande men innan beslutet har vunnit laga kraft, får enligt andra stycket hovrätten eller på yrkande av åklagaren besluta att tingsrätten ska pröva ärendena i ett sammanhang. Det framgår inte av lagtexten när det är den ena eller den andra domstolen som är behörig. Denna brist bör avhjälpas i den fortsatta beredningen. Sker det bör motsvarande justering göras i 5 kap. 4 § i lagen om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. 4 kap. 9 § Lagrådet föreslår att andra stycket förtydligas genom att ges följande lydelse: För att hovrätten ska pröva tingsrättens beslut krävs prövningstillstånd, om beslutet innebär att ärendet avgörs eller utgör ett sådant beslut som får överklagas endast i samband med överklagande av ett slutligt beslut. Godtas detta förslag bör motsvarande justering göras i 5 kap. 9 § andra stycket lagen om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder. 5 kap. 1 § Lagrådet föreslår att orden får åklagaren besluta att verkställighet ska ske byts mot får åklagaren förlänga verkställighetstiden med . 6 kap. 5 § Lagrådet föreslår att paragrafen förtydligas genom att orden att behov av biträde saknas byts mot den förvarstagne inte behöver ett biträde. 6 kap. 6 § Enligt paragrafen bestämmer regeringen vilka myndigheter som är ansvariga myndigheter enligt kapitlet. Det framgår av författnings- kommentaren att bestämmelsen är avsedd som en upplysning om att regeringen i förordning anger dessa myndigheter. Eftersom regeringen enligt 8 kap. 13 § regeringsformen har kompetens att utfärda sådana bestämmelser är paragrafen enligt Lagrådets mening överflödig och kan därför utgå. 7 kap. 1 § Första stycket bygger på artikel 6 i konventionen. föreskrivs att om den person som är föremål för en nordisk arreste- ringsorder för lagföring är medborgare i eller bosatt i den verkställande staten, får överlämnandet underkastas villkoret att personen efter att ha hörts ska sändas åter till den verkställande staten för att där avtjäna det frihetsstraff eller frihetsberövande åtgärd som personen har ådömts i den Det har i första stycket i förevarande paragraf sammanfattats till att om ett överlämnande till skett för lagföring här, på villkor att den som överlämnas senare återförs till den andra staten, ska polismyndigheten se till att den som har överlämnats Som framgått tar artikel 6 i konventionen sikte på den situationen att den överlämnade lagförs här i och ådöms ett fängelsestraff eller annan frihetsberövande åtgärd som ska verkställas i den andra staten. föredragningen har upplysts att den föreslagna bestämmelsen inte förorsakar några problem, om den överlämnade frikänns i den svenska rättegången eller ådöms en icke frihetsberövande påföljd. överlämnar en person till för lagföring får nämligen i den beskrivna situationen endast ställa upp de villkor som följer av konventionens artikel 6, dvs. villkor om återförande för att verkställa ett utdömt frihetsstraff eller en frihetsberövande åtgärd. ska i förväg prövas av Riksåklagaren (jfr 12 § förordningen [2003:1178] om överlämnande till enligt en europeisk arresteringsorder). situation där den verkställande staten uppställt villkor om återförande oavsett om den eftersökte döms eller oavsett vilken påföljd som ådöms synes alltså inte kunna uppstå. Lagrådet godtar därför den föreslagna Lag om ändring i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga I andra stycket, som inte föreslås ändrat, hänvisas till beslut enligt första stycket. Första stycket inleds med orden Beslut om vård med stöd av denna lag hindrar inte beslut om. Det väcker frågan vilka beslut som avses med hänvisningen i andra stycket. Lagrådet föreslår att andra stycket förtydligas genom att hänvisning görs till första stycket 19. Lag om ändring i lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder 2 kap. 5 § Beträffande punkt 5 hänvisar Lagrådet till vad som anförts ovan beträffande 2 kap. 5 § 6 förslaget till lag om överlämnande från enligt en nordisk arresteringsorder. 4 kap. 5 § Beträffande uttrycket inte saknas risk för hänvisar Lagrådet till vad som anförts ovan beträffande 3 kap. 6 § förslaget till lag om över- lämnande från enligt en nordisk arresteringsorder. Lagrådet förordar att i fjärde och femte styckena den nuvarande hän-