prop · GZ0353 · 2011-12-29 00:00:00 — Regeringens proposition 2011/12:53 Barns möjlighet att få vård Regeringen överlämnar denna proposition till . En vårdnadshavare har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter. När ett barn har två vårdnadshavare, ska dessa utöva sina rättigheter och skyldigheter i förhållande till barnet tillsammans. Det förekommer att barn i vissa fall inte får den hälso- och sjukvård och de sociala insatser som krävs eftersom vårdnadshavarna inte är överens. Problemet har påtalats av bl.a. barnrättsorganisationer och vårdgivare. I propositionen föreslås det att, om den ena vårdnadshavaren inte samtycker till en åtgärd till stöd för barnet, socialnämnden ska få besluta att åtgärden ändå får vidtas om det krävs med hänsyn till barnets bästa. Möjligheten ska gälla för psykiatrisk och psykologisk utredning och behandling, liksom för behandling i öppna former samt utseende av kon- taktperson eller familj enligt socialtjänstlagen. Vidare ska den omfatta några åtgärder enligt lagen om stöd och service till vissa funktions- hindrade. Uppdraget att fatta beslut ska få delegeras till en särskild avdelning inom socialnämnden. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Förslag till riksdagsbeslut................................................................. Förslag till lag om ändring i ....................... 2.2Förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453).......................................................................... Ärendet och dess beredning.............................................................. Beslut som rör barnet vid gemensamt vårdnadsansvar..................... Barns möjlighet att få vård ............................................................. Juridiskt biträde för barn i vårdnadsmål ......................................... Förslaget till lag om ändring i .................. 9.2Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453)........................................................................ Bilaga 1 Sammanfattning av promemorian (Ds 2011:5)..................... Bilaga 2 Promemorians lagförslag (Ds 2011:5).................................. Förteckning över remissinstanserna (Ds 2011:5) ................. Förteckning över remissinstanserna (Ds 2002:13) ............... Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1.lag om ändring i , 2.lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453). Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1Förslag till lag om ändring i Härigenom föreskrivs att det i föräldrabalken1 ska införas en ny para- graf, 6 kap. 13 a §, av följande lydelse. Står barnet under vårdnad av två vårdnadshavare och samtycker endast den ena till en åtgärd till stöd för barnet, får socialnämnden besluta att åtgärden får vidtas utan den andra vårdnadshavarens samtycke om det krävs med hänsyn till barnets bästa och åtgärden gäller 1.psykiatrisk eller psykologisk utredning eller behandling som omfattas av hälso- och sjukvårds- lagen (1982:763), 2.behandling i öppna former som ges med stöd av 4 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453), 3.utseende av en kontaktperson eller en familj som avses i 3 kap. 6 § tredje stycket socialtjänstlagen eller 4. en insats enligt 9 § 4, 5 eller 6 lagen (1993:387) om stöd och ser- vice till vissa funktionshindrade. Ett beslut enligt första stycket får överklagas till allmän förvalt- ningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kam- marrätt. Beslut i frågor som avses i första stycket gäller . Rätten får dock bestämma att dess beslut ska gälla först sedan det 1 Balken omtryckt 1995:974. har vunnit laga kraft. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i socialtjänstlagen Härigenom föreskrivs att 10 kap. 5 § socialtjänstlagen (2001:453) ska ha följande lydelse. Uppdrag att besluta på socialnämndens vägnar får när det gäller för- äldrabalken avse endast uppgifter som anges i följande lagrum 1 kap. 4 och 9 §§ , 2 kap. 1, 46, 89 §§ , dock inte befogenhet enligt 9 § att besluta att inte påbörja utredning eller att lägga ned en påbörjad utred- ning, 3 kap. 5, 6 och 8 §§ , 6 kap. 6 §, 14 a § andra stycket och 15 a § tredje stycket föräldra- balken, 6 kap. 13 a § , dock endast åt en särskild avdel- ning som består av ledamöter eller ersättare i nämnden, 6 kap. 15 c § tredje stycket , 6 kap. 19 § när det gäller beslut att utse utredare i mål och ärenden om vårdnad, boende eller umgänge, 7 kap. 7 § när det gäller godkännande av avtal om att underhållsbidrag ska betalas för längre perioder än , 11 kap. 16 § andra stycket . Uppdrag att besluta på socialnämndens vägnar får inte omfatta befogenhet att meddela beslut i frågor som avses i 5 kap. 2 § denna lag eller att fullgöra nämndens uppgifter enligt 16 kap. 18 § eller 18 kap. 19 § socialförsäkringsbalken. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2010:1284. Ärendet och dess beredning Barns möjlighet att få vård Det har uppmärksammats att kravet på enighet mellan vård- nadshavarna kan innebära problem när ett barn måste få tillgång till hälso- och sjukvård eller sociala insatser och bara den ena vårdnads- havaren medverkar till detta. Kommittén mot barnmisshandel påtalade i betänkandet Barnmisshan- del Att förebygga och åtgärda (SOU 2001:72) att barn inte alltid får den psykiatriska hjälp de behöver efter att ha själva utsatts för övergrepp eller sett någon annan i familjen utsättas för detta. Frågan behandlades av vårdnadskommitté i samband med översynen av vårdnadsreform. Kommittén gjorde i betänkandet Barnets bästa, föräldrars ansvar (SOU 2005:43) bedömningen att ett barn måste kunna få tillgång till hälso- och sjukvård och andra insatser även om en vårdnadshavare motsätter sig det. Kommittén ansåg dock att det krävdes en djupare analys än den som varit möjlig att göra inom ramen för uppdraget. I propositionen Nya vårdnadsregler instämde regeringen i den bedöm- ning som vårdnadskommitté gjort (prop. 2005/06:99 s. 52). Regeringen tillkallade en särskild utredare med uppdrag att analysera vilka nackdelar som kan uppkomma för ett barn vid gemensam vårdnad när vårdnadshavarna inte kan enas i frågor som rör barnet. Barns möjlig- het att få hälso- och sjukvård och sociala insatser skulle särskilt upp- märksammas. Utredaren skulle med utgångspunkt i analysen lämna för- slag som syftar till att bättre tillgodose barnets intressen och underlätta ett gemensamt vårdnadsansvar. Utredaren föreslog i betänkandet Beslutanderätt vid gemensam vård- nad m.m. (SOU 2007:52) att domstol skulle kunna besluta att en av vård- nadshavarna har självständig bestämmanderätt inom vissa områden, bl.a. hälso- och sjukvård och socialtjänst. Förslaget behandlades i propositionen Umgängesstöd och social- tjänstens förutsättningar att tala med barn (prop. 2009/10:192). Rege- ringen konstaterade på nytt att kravet på enighet kan innebära svårig- heter. Regeringen gjorde dock bedömningen att utredningens förslag om domstolsbeslut om självständig bestämmanderätt inte på ett tillräckligt effektivt sätt kommer åt problemet och att det fanns anledning att åter- komma till frågan. Inom utarbetades därefter promemorian Barns rätt till vård och sociala insatser stärks (Ds 2011:5). En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 1. Promemorians lagförslag finns i bilaga 2. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstan- serna finns i bilaga 3. Remissyttrandena finns tillgängliga i lagstiftnings- ärendet (Ju2011/1051/L2). Barns tillgång till hälso- och sjukvård har även behandlats i (se bet. 2005/06:LU27, bet. 2006/07:CU8, bet. 2007/08:CU14, bet. 2008/09:CU10, bet. 2009/10:CU8 och bet. 2010/11:CU18). Juridiskt biträde för barn i vårdnadsmål Prop. Frågan om domstol bör kunna förordna ett juridiskt biträde för barn i vårdnadsmål har varit föremål för två tillkännagivanden från (se bet. 1998/99:LU18, rskr. 1998/99:185 och bet. 2005/06:LU27, rskr. 2005/06:309). Regeringen gav en utredare i uppdrag att överväga frågan. Uppdraget redovisades genom promemorian Utövandet av barns rättigheter i familjerättsprocesser (Ds 2002:13). I promemorian föreslås att det i vissa mål och ärenden om vårdnad, boende och umgänge ska vara möjligt för domstolen att förordna ett särskilt biträde för barnet. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstans- erna finns i bilaga 4. Remissyttrandena finns tillgängliga i lagstiftnings- ärendet (Ju2002/3810/L2). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets ytt- rande över de lagförslag som finns i bilaga 5. Lagrådets yttrande finns i bilaga 6. Regeringen följer Lagrådets förslag. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 5 och i författningskommentaren. Beslut som rör barnet vid gemensamt Vårdnadshavarna beslutar normalt tillsammans om barnet Den som har vårdnaden har ansvar för barnets personliga förhållanden och ska se till att barnets behov av omvårdnad blir tillgodosett (6 kap. 1 och 2 §§ ). Vårdnadshavaren, normalt en förälder, har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga Har barnet två vårdnadshavare, vilket är det vanligaste, ska dessa utöva rättigheter och skyldigheter i förhållande till barnet tillsammans (6 kap. 13 § första stycket). Från den grundläggande principen om det gemensamma beslutsfattan- det vid gemensam vårdnad finns ett undantag för speciella situationer (6 kap. 13 § andra stycket). Är en av vårdnadshavarna till följd av från- varo, sjukdom eller annan orsak förhindrad att ta del i sådana beslut rörande vårdnaden som inte kan skjutas upp utan olägenhet, bestämmer den andra ensam. En av vårdnadshavarna får dock inte ensam fatta beslut av ingripande betydelse för barnets framtid, såvida inte barnets bästa uppenbarligen kräver det. Normalt krävs alltså gemensamma beslut när det finns två vårdnads- Det innebär naturligtvis inte att båda vårdnadshavarna förutsätts delta i allt som gäller den dagliga omsorgen om barnet. Mat, kläder, sov- tider, fritid och annat som rör den dagliga omsorgen hanteras ju av prak- tiska skäl ofta av en vårdnadshavare ensam. bor tillsammans, är det den vårdnadshavare som vid tillfället har hand om barnet som får ta ställning till sådana frågor. Beslut inom hälso- och sjukvården när det gäller barn Hur hälso- och sjukvård ska bedrivas regleras i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). Lagen gäller både somatisk och psykiatrisk vård. bygga på respekt för patientens självbestämmande och integritet och ska så långt det är möjligt utformas och genomföras i samråd med patienten. Patienten bestämmer själv om vård över huvud taget ska ges och kan avstå från viss vård eller kräva att en inledd åtgärd genast avbryts. princip krävs det samtycke av patienten till planerade vårdåtgärder. Hälso- och sjukvårdslagen innehåller ingen särskild reglering av frågan om samtycke när det gäller vård av barn. Har ett barn två vårdnads- havare, krävs det alltså som utgångspunkt samtycke från båda. en vårdcentral, t.ex. för barnsjukdomar, anses i allmänhet höra till den dagliga omsorgen, där var och en av vårdnadshavarna i praktiken får I många andra fall kan vårdpersonalen också utgå från att den vårdnadshavare som tagit initiativ till vårdkontakten informerat den andra vårdnadshavaren och att denne samtycker. personalen dock som regel bör samråda med den andra vårdnadshavaren om det finns någon särskild anledning att misstänka att denne inte sam- tycker till behandlingen eller om det är fråga om åtgärder av ingripande betydelse för barnets framtid (jfr SOU 2007:52 s. 72). I ett ärende har ombudsmän () uttalat att inställningen hos barnets far till psykiatrisk behandling av barnet borde ha inhämtats trots att han miss- tänktes för barnmisshandel och sexuella övergrepp (JO:s ämbetsberättel- se 2003/04 s. 311 f.). Om barnet är tillräckligt moget för att samtycka till en behandling, behövs inte vårdnadshavarnas samtycke. Det går inte att ange någon exakt åldersgräns när ett barn självt kan samtycka respektive motsätta sig olika behandlingar, utan detta får avgöras för varje enskilt barn. krävs dock vårdnadshavarnas samtycke, särskilt när det gäller mer in- gripande behandlingar, som t.ex. psykiatrisk behandling. Beslut inom när det gäller barn ska bygga på respekt för var och ens självbestämmanderätt och integritet (1 kap. 1 § socialtjänstlagen [2001:453]). insatser ska utformas och genomföras tillsammans med den enskilde. insatsen ett barn, ska det särskilt beaktas vad hänsynen till barnets bästa kräver (1 kap. 2 §). Om barnet har två vårdnadshavare, måste dessa också i de här fallen i princip vara eniga för att en åtgärd ska kunna vidtas. I lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, förkortad LSS, finns bestämmelser om särskilda insatser åt personer med utvecklingsstörning, autism och vissa andra former av funktionsnedsätt- Liksom enligt socialtjänstlagen ska verksamheten vara grundad på respekt för den enskildes självbestämmanderätt och integritet, och den enskilde ska i största möjliga utsträckning ges inflytande och med- bestämmande över insatser som ges (6 § LSS). När åtgärder rör barn ska barnets bästa särskilt beaktas (6 a §). Till skillnad från bistånd enligt socialtjänstlagen kan insatser enligt LSS inte initieras av socialnämnden eller någon annan, utan sådana insatser ska endast ges den enskilde om han eller hon själv begär det. Vårdnadshavarna kan hos socialnämnden få hjälp med frågor som rör det gemensamma beslutsfattandet, t.ex. genom samarbetssamtal. även med socialnämndens hjälp, inom ramen för den gemensamma vård- naden, träffa avtal om barns boende och umgänge. När det gäller dessa frågor samt frågor om underhållsbidrag finns det även en möjlighet till tvistlösning i domstol. I övrigt är det inte möjligt att genom rättsliga beslut avgöra enskilda meningsskiljaktigheter mellan vårdnadshavarna, t.ex. om att barnet ska ges viss vård. Ytterst kan en vårdnadshavare, för att få igenom beslut mot den andra vårdnadshavarens vilja, ansöka i domstol om ensam vårdnad. vårdnadsreform (prop. 1997/98:7) vidgades domstolens möjlig- het att besluta om gemensam vårdnad. Domstolen gavs möjlighet, under förutsättning att det var bäst för barnet, att besluta om gemensam vård- nad även om en förälder motsatte sig det. reformen måste anses innebära att lagstiftningen förutsatte att gemensam vårdnad normalt är till barnets bästa (rättsfallet NJA 1999 s. 451). uppfattades så att det gällde en presumtion för gemensam vårdnad. Genom ändringar som trädde i kraft (prop. 2005/06:99) infördes en uttrycklig bestämmelse om att domstolen vid bedömningen av om vårdnaden ska vara gemensam ska fästa avseende särskilt vid föräldrarnas förmåga att samarbeta i frågor som rör barnet. tionen angavs att vad som är barnets bästa i varje enskilt fall bör bestäm- mas utifrån en bedömning av de individuella förhållandena och att någon presumtion för eller emot gemensam vårdnad inte bör gälla. domstolen har därefter i ett mål tagit ställning till om föräldrarnas sam- arbetsproblem var av sådan omfattning att gemensam vårdnad inte kunde anses vara det bästa för barnet (rättsfallet NJA 2007 s. 382). uttalade att gemensam vårdnad kräver att föräldrarna kan ta ett gemen- Båda vårdnadshavarnas bestämmanderätt kan i vissa fall åsidosättas Utgångspunkten vid gemensamt vårdnadsansvar är alltså att vårdnads- havarna bestämmer tillsammans men att en av dem i vissa undantagsfall får bestämma ensam. Det finns även situationer där båda vårdnadshavar- nas bestämmanderätt kan åsidosättas. har ett grundläggande ansvar för barn i risksituationer. En utredning av behovet att socialnämnden ingriper för att skydda eller stödja ett barn får inledas utan vårdnadshavarnas samtycke. kan också ansöka hos förvaltningsdomstol om att barnet ska få vård en- ligt lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, för- Sådan vård kan ges i två fall: dels när brister i omsorgen eller något annat förhållande i hemmet medför en påtaglig risk för att barnets hälsa eller utveckling skadas, dels när barnet utsätter sig för en sådan risk genom missbruk av beroendeframkallande medel, brottslig verksamhet eller något annat socialt nedbrytande beteende. LVU inleds alltid med en placering utanför det egna hemmet. om vård med stöd av LVU innebär att vårdnadshavarnas bestämmande- rätt över barnet begränsas i den omfattning som behövs för att vården ska Prop. 2011/12:53 kunna genomföras. Personal inom hälso- och sjukvården är skyldig att anmäla till social- nämnden om ett barn kan behöva nämndens skydd (14 kap. 1 § social- tjänstlagen). Hälso- och sjukvården ska också samverka med samhälls- organ, organisationer och andra som berörs i frågor som rör barn som far illa eller riskerar att fara illa (2 f § hälso- och sjukvårdslagen och 6 kap. 5 § patientsäkerhetslagen [2010:659]). Det finns även möjlighet att utan vårdnadshavarnas medgivande lämna information mellan myndigheter inom socialtjänst och hälso- och sjuk- vård, när syftet är att hjälpa barn och ungdomar (25 kap. 12 § och 26 kap. 9 § offentlighets- och sekretesslagen [2009:400]). Är situationen brådskande, kan vårdnadshavarnas rätt att bestämma över barnet inskränkas enligt allmänna principer om nöd. I ett sådant fall kan en åtgärd genomföras trots att en eller båda vårdnadshavarna mot- sätter sig den. 5 Barns möjlighet att få vård Regeringens förslag: Har ett barn två vårdnadshavare och samtycker endast den ena till en åtgärd till stöd för barnet, ska socialnämnden få besluta att åtgärden får vidtas utan den andra vårdnadshavarens sam- tycke om det krävs med hänsyn till barnets bästa. Beslut ska kunna fattas om åtgärder som gäller psykiatrisk eller psykologisk utredning eller behandling enligt hälso- och sjukvårdslagen. Vidare ska ett sådant beslut kunna gälla behandling i öppna former inom social- tjänsten eller utseende av en kontaktperson eller en familj enligt socialtjänstlagen. Även några insatser enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade ska omfattas. ska ha möj- lighet att delegera uppdraget att besluta åt en särskild avdelning som består av ledamöter eller ersättare i nämnden. Beslutet ska få överklagas till allmän förvaltningsdomstol. Pröv- ningstillstånd ska krävas vid överklagande till kammarrätt. Beslutet ska gälla . Domstolen ska dock få bestämma att dess beslut ska gälla först sedan det har vunnit laga kraft. Promemorians förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Det föreslås dock att socialnämnden ska ha möjlighet att delegera upp- draget att besluta åt en tjänsteman vid nämndens förvaltning. Det föreslås inte någon rätt för domstolen att förordna att dess beslut ska gälla först sedan det har vunnit laga kraft. (Se Ds 2011:5) Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker förslaget eller har ingen invändning mot det. Flera remissinstanser, däribland kommuner och landsting (SKL), , Barnens Rätt i Samhället (), (), Svenska Barnläkarföre- ningen och , understryker behovet av en lag- ändring för att bättre tillgodose barns behov av vård och sociala insatser. framhåller, som ett av flera skäl till att förslaget bör genomföras, att ett barn måste kunna få hjälp innan problemen blivit Prop. 2011/12:53 alltför omfattande. Hovrätten över och påtalar att frågan länge övervägts utan att ha fått en lösning och att det är tillfredsställande om lagstiftningen nu kan bidra till att barn får hjälp. JO och Förvalt- ningsrätten i anser dock att de möjligheter som redan finns för att ge stödinsatser bör övervägas ytterligare. , Föreningen och UmgängesrättsFöräldrarnas Riksföre- ning avstyrker förslaget. anser att problemet i första hand bör hanteras med befintliga regler om ensam vårdnad. Föreningen och menar att beslut av socialnämnden riskerar att fördröja behandlingen och att sjuk- vårdspersonal i stället bör kunna direkt ge vård i dessa fall. Flera remissinstanser har invändningar mot olika delar av förslaget. Tillämpningsområdet: , , , , och för kvinnojourer och tjejjourer i (ROKS) anser att tillämpningsområdet är för begränsat och att även somatisk vård bör omfattas. , SKL och anser att tillämpningsområdet bör omfatta även insatser enligt socialtjänstlagen som inte grundas på ett formellt bistånds- beslut liksom fler insatser enligt LSS. ges befogenhet att besluta: anser att besluten bör fattas av allmän domstol. JO avstyrker att social- nämnden ska fatta beslut om insatser inom hälso- och sjukvårdsområdet. Enligt några remissintanser, bl.a. SKL och , är det lämpligare att de beslut som rör hälso- och sjukvård fattas inom hälso- ska få delegera besluten: JO, Hovrätten över och och Förvaltningsrätten i ifrågasätter det lämpliga i att beslutet kan delegeras till en tjänsteman hos socialnämnden. Handläggningen i övrigt: Förvaltningsrätten i anser att beslutet ska överklagas till allmän domstol i stället för till allmän för- Skälen för regeringens förslag Barns möjlighet att få vård och sociala insatser vid gemensam vårdnad Vårdnadshavarnas rätt och skyldighet att fatta de beslut som rör barnet är en grundprincip som bygger på övertygelsen att föräldrarna är bäst lämpade att ta hand om barnet och se till barnets bästa. är det viktigt att båda föräldrarna så långt möjligt är delaktiga i barnets liv och tar ansvar för barnets utveckling. utgår från principen att var och en av föräldrarna har rättigheter och ansvar gentemot sina barn. Också den europeiska konven- tionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, , slår fast barns och föräldrars rätt till respekt för sitt familjeliv (artikel 8). I har numera de allra flesta barn föräldrar med gemensamt vårdnadsansvar, även efter en separation. Det är en god utveckling som innebär att barnen som regel har en tät och regelbunden kontakt med båda sina föräldrar. I allmänhet kommer föräldrarna själva överens om för barnen viktiga beslut. En separation kan givetvis ändå innebära en påfrestning som kan gå ut över barnen, och samhället måste då ge föräldrarna det stöd som behövs. Detta kan ske t.ex. genom de sam- arbetssamtal som socialnämnderna är skyldiga att anordna. Målsätt- ningen är att alla föräldrar ska erbjudas samarbetssamtal vid en separa- tion. Enligt regeringens nationella strategi för förebyggande föräldrastöd ska alla föräldrar erbjudas samma möjlighet till stöd och hjälp till dess barnet fyller . Flera utredningar och myndigheter och intresseorganisationer, bl.a. BO, och , har påtalat att vårdnads- havares oenighet kan leda till att barn inte får den hälso- och sjukvård och de sociala insatser som krävs. Bilden bekräftas av många remiss- instanser, bl.a. SKL, , och Personal inom hälso- och sjukvården eller kan göra bedömningen att ett barn har ett tydligt behov av en viss vård eller insats, men den ena vårdnadshavaren motsätter sig ändå att den ges. Möjligheten att ge stöd och behandling och uppnå varaktiga förändringar för barnet är normalt små om föräldrarna inte vill samarbeta med hälso- och sjukvården eller , men här är de praktiska förutsättningarna i grunden goda eftersom en vårdnadshavare vill hjälpa barnet. Från de myndigheter och organisationer som har praktisk erfarenhet av problemen har särskilt framhållits fall där en vårdnadshavare anklagar den andra för att ha varit våldsam mot barnet och anser att barnet har behov av att bearbeta sina upplevelser. Den andra vårdnadshavaren kan då motsätta sig en vårdinsats av rädsla för att barnet påverkas i sitt samtal med barn- och ungdomspsykiatrin. Det förekommer att en vårdnads- havare avböjer insatser till stöd för ett barn som bevittnat våld mot den andra vårdnadshavaren med hänvisning till att det inte är barnet som utsatts för våld. Det kan vara så att ett barn mår dåligt och behöver stöd med anledning av en konflikt mellan föräldrarna som rör vårdnaden och att en av vårdnadshavarna på grund av konflikten inte klarar att se till barnets bästa. Enligt är det inte ovanligt att en förälder då vägrar medverka till insatser för barnet som ett medel att bestraffa den andra föräldern.