prop · GY03160 · 2011-07-06 00:00:00 — Detta ska, enligt utredningen, ske genom en hänvisning till de fyra strukturella delsystem som förtecknas i bilaga II till driftskompatibilitetsdirektivet, dvs. infrastruktur, energi, trafikstyrning och signalering samt rullande materiel. Transportstyrelsen har ansett att definitionen bör hänvisa till samtliga sju delsystem, dvs. både de fyra ovan nämnda strukturella delsystemen och de tre funktionella delsystemen drift och trafikledning, underhåll och telematikapplikationer avsedda för person och godstrafik. Regeringen delar denna bedömning. I den senaste ändringen av bilaga II till driftskompatibilitetsdirektivet (2011/18/EU), som beslutats efter remissförfarandet, har dock bilagan utökats med ett delsystem. Delsystemet trafikstyrning och signalering har deltas upp i markbaserad respektive fordonsbaserad. Det kan inte uteslutas att ytterligare ändringar kommer att ske. För att inte behöva ändra i lagtexten så snart bilagan ändras i detta avseende, bör antalet delsystem inte preciseras i denna. Det faktum att det endast är de strukturella delsystemen som kräver godkännande för att tas i bruk framgår av järnvägsförordningen. Dessa bestämmelser har meddelats med stöd av bemyndigande som anger att regeringen får meddela undantag från kravet på godkännande (jfr 2 kap. 25§ 7). 5.3Villkor i beslut om godkännande av delsystem Regeringens förslag: Ett godkännande att ta i bruk ett delsystem får förenas med de villkor som behövs från säkerhets- och driftskompa- tibilitetssynpunkt. Om ett godkänt delsystem ändras utan att delsystemet moderniseras eller byggs om och ändringen påverkar förhållanden som reglerats i villkoren, ska ändringen anmälas till tillsynsmyndigheten. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Har inte yttrat sig över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 21.6 i driftskompa- tibilitetsdirektivet (2008/57/EG) får ett godkännande förenas med villkor för användning och andra begränsningar. Även om det skulle kunna hävdas att detta är något som tillsynsmyndigheten har rätt att göra utan uttryckligt stöd i lagtexten, bör det för att fullt ut genomföra direktivet på denna punkt införas en bestämmelse om detta i järnvägslagen. Enligt direktivet gäller bestämmelsen enbart vid godkännande av järn- Ett järnvägsfordon kan enligt den nu föreslagna legaldefini- tionen bestå av del av, ett eller flera delsystem. föreslagit att den svenska bestämmelsen ska gälla vid godkännandet av alla sorters delsystem. Genom en sådan ordning följs den systematik som gäller i järnvägslagen, där det nu visserligen föreslås specialbestämmel- ser om godkännande av fordon, med där själva godkännandebeslutet alltjämt ska ske enligt 2 kap. 13 § om godkännande av delsystem. skulle en bestämmelse som enbart avser fordon kunna ge upphov till motsatstolkningen att det inte går att förena godkännanden av övriga delsystem med villkor, vilket inte är avsikten. godkännandet ska kunna förenas med villkor bör därför gälla alla del- Om det efter ett godkännande görs sådana förändringar i delsystemet att det kan antas påverka redan meddelade villkor, ska anmälan om förändringen göras till tillsynsmyndigheten. Detta rör mindre föränd- ringar av delsystemet än de som kräver en granskning för eventuell förnyad godkännandeprövning enligt 2 kap 13 a § (avsnitt 5.2). 5.4.1Första godkännande och kompletterande godkännande Regeringens förslag: Bestämmelser om godkännande av järnvägs- fordon (första godkännandet) ska föras in i järnvägslagen vid sidan av nuvarande bestämmelser om godkännanden av delsystem. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om godkännande av järnvägsfordon och om undantag från kravet på godkännande. Regeringens bedömning: Bestämmelser om kompletterande godkännanden, dvs. godkännande av ett fordon som redan har godkänts i ett annat land inom EES eller , bör föras in i förordning och myndighetsföreskrifter. Utredningens förslag och bedömning: Överensstämmer med rege- ringens förslag och bedömning. Remissinstanserna: Kammarrätten i har ifrågasatt om inte regleringen av kompletterande godkännanden av fordon, såvitt avser bestämmelser om att fordon ska anses godkända om prövningsmyndig- heten inte följer angivna tidsfrister för prövningen, bör föras i lagen i stället för i förordningen (se nedan avsnitt 5.4.5). I övrigt har inte fram- förts några synpunkter i frågan. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Av 2 kap. 13 § järn- vägslagen (2004:519) framgår att ett delsystem får tas i bruk endast efter ett godkännande av tillsynsmyndigheten, såvida inte något annat är särskilt föreskrivet. Av järnvägsförordningen framgår att det endast är strukturella delsystem som kräver godkännande, medan s.k. funktionella delsystem undantas från detta krav. Till strukturella delsystem hör infrastruktur, energi, trafikstyrning och signalering samt rullande materiel, och till funktionella delsystem hör drift och trafikledning, underhåll samt telematikapplikationer avsedda för person- och gods- trafik. IV och V i driftskompatibilitetsdirektivet (2008/57/EG) krävs godkännande för att ta i bruk både strukturella delsystem och järn- vägsfordon. I nuvarande reglering i järnvägslagen behandlas endast godkännande av delsystem (13 §), medan specialbestämmelser om godkännande av fordon, som alltid består av ett eller flera delsystem eller delar av delsystem, ansetts omfattas av samma övergripande reglering. Mot bakgrund av att bestämmelserna om godkännande av fordon nu fått betydligt större utrymme i direktivet och att ett av de bärande motiven för hela regleringen är att underlätta godkännande och förflytt- ning av järnvägsfordon mellan olika länder inom EU, har utredningen i syfte att lagtekniskt tydliggöra proceduren föreslagit att bestämmelserna om s.k. första godkännande av fordon förs in i järnvägslagen vid sidan av bestämmelserna om godkännande av delsystem. De nya reglerna om fordonsgodkännanden (2 kap. 1517 §§) kommer att innehålla vissa särregler som ska beaktas vid fordonsgodkännanden. Själva godkännan- debeslutet föreslås dock även fortsättningsvis att fattas enligt 2 kap. 13 §. Regleringsmässigt framgår detta av att det i bestämmelserna om fordons- godkännande hänvisas tillbaka till 2 kap. 13 §. Det gäller dock inte för fordon som omfattas av bestämmelsen i 2 kap. 15 §, av vilken det fram- går att det inte ska ske någon ytterligare prövning för att godkänna fordonet. Regleringskonstruktionen innebär också att de generella bestämmelserna rörande delsystem, t.ex. krav på förnyat godkännande (2 kap. 13 a §), villkor i beslut om godkännande (2 kap. 14 §) och åter- kallelse av godkännande (8 kap. 6 a §) även gäller för godkännande av fordon, vilket ställs krav på i direktiv /57/EG. Bestämmelserna om efterföljande s.k. kompletterande godkännande föreslås i huvudsak regleras i järnvägsförordningen. I järnvägslagen föreslås endast en bestämmelse om att ett godkännande meddelat i en annan stat inom EES eller i gäller i om inte något annat är särskilt föreskrivet samt ett bemyndigande som möjliggör sådana före- skrifter (jfr avsnitt 5.4.5). Det kan konstateras att kommer det att krävas kompletterande godkännande för det stora flertalet fordon. Detta förhållande kommer dock att ändras i takt med att den tekniska harmoniseringen av järnvägssystemet fortskrider. Sammanfattningsvis delar regeringen utredningens förslag och bedöm- ning när det gäller uppdelningen av regleringen i lag och förordning. Järnvägsfordon vars delsystem redan är godkända Regeringens förslag: Ett järnvägsfordon som överensstämmer med tillämpliga tekniska specifikationer för driftskompatibilitet och vars delsystem redan är godkända, ska godkännas för att tas i bruk utan ytterligare prövning. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Har inte yttrat sig över förslaget. Skälen för regeringens förslag: Enligt driftskompatibilitetsdirektivet (2008/57/EG) ska proceduren för godkännande av fordon gå till på olika sätt beroende på dels om fordonet omfattas av tekniska specifikationer för driftskompatibilitet (TSD), dels om det är fråga om det första godkännandet eller ett s.k. kompletterande godkännande. Därtill kommer bestämmelser om godkännande av redan typgodkända fordon. Enligt artikel 22.2 a ska i de fall ett järnvägsfordon helt överens- stämmer med tillämpliga tekniska specifikationer för driftskompatibilitet (TSD:er) och det eller de delsystem fordonet består av redan har godkänts för att tas i bruk, järnvägsfordonet godkännas utan ytterligare kontroller. Tillämpningen av bestämmelsen förutsätter att fordonet överensstämmer med alla tillämpliga TSD:er som är i kraft för ibruktagandet. Regeringen föreslår att det i järnvägslagen förs in en bestämmelse av denna innebörd. I de fall ett järnvägsfordon helt överensstämmer med tillämpliga TSD:er och även ska användas på infrastruktur som helt överensstämmer med tillämpliga TSD:er, kommer det inte att behövas ett kompletterande godkännande i . Detta kommer att framgå av reglering i järnvägs- förordningen. Järnvägsfordon vars delsystem inte är godkända Regeringens förslag: Ett järnvägsfordon som överensstämmer med tillämpliga tekniska specifikationer för driftskompatibilitet, men vars delsystem inte är godkända , ska godkännas för att tas i bruk om den sökande visar upp EG-kontrollförklaringar för det eller de delsystem fordonet består 2. dokumentation som visar att de delsystem fordonet består av är tekniskt kompatibla med varandra och med järnvägsinfrastrukturen, 3. dokumentation som visar att fordonet uppfyller nationella särkrav om säkerhet och driftskompatibilitet. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens Remissinstanserna: Har inte yttrat sig över förslaget. Skälen för regeringens förslag: I artikel 22.2 b i driftskompa- tibilitetsdirektivet (2008/57/EG) behandlas godkännanden av järnvägs- fordon i de fall fordonet överensstämmer med alla relevanta TSD som är i kraft för prövningen samt är försett med alla nödvändiga EG-kontrollförklaringar, dock utan att det eller de delsystem fordonet Prop. 2010/11:160 består av har varit föremål för godkännande för att tas i bruk (jfr Enligt artikeln begränsas i dessa fall medlemsstaternas möjligheter att utföra kontroller inför godkännandet. Den nationella säkerhetsmyndig- heten (tillsynsmyndigheten) är i dessa fall endast tillåten att kontrollera 1.teknisk kompatibilitet mellan fordonets berörda delsystem och deras säkra inbördes integrering, 2.teknisk kompatibilitet mellan fordonet och det berörda järnvägs- nätet, 3.nationella regler som är tillämpliga på öppna punkter, 4.nationella regler som är tillämpliga på specialfall som är veder- börligen angivna i relevanta TSD:er. Regeringen anser med anledning härav att det i järnvägslagen bör införas en bestämmelse som stadgar att ett fordon som överensstämmer med tillämpliga tekniska specifikationer för driftskompatibilitet, men vars delsystem inte har varit föremål för godkännandeprövning, ska godkännas om sökanden kan visa upp erforderliga EG- kontrollförklaringar enligt 2 kap. 9 § järnvägslagen avseende det eller de delsystem fordonet består av, dokumentation som styrker dels att de delsystem fordonet består av är sammanfogade på ett ur driftskompa- tibilitets- och säkerhetssynpunkt tillfredställande sätt och att det råder teknisk kompatibilitet mellan fordonet och det berörda järnvägsnätet, dels att fordonet uppfyller svenska särkrav i form av nationella tekniska specifikationer. Det sistnämnda gäller endast särkrav som avser reglering av s.k. öppna punkter (dvs. områden som Europeiska unionen ännu inte reglerat och som medlemsstaterna därför får fylla ut) samt specialfall som angetts i relevanta TSD:er. 5.4.4Järnvägsfordon som inte överensstämmer med tekniska specifikationer för driftskompatibilitet Regeringens förslag: Ett järnvägsfordon som inte, eller endast till viss del, överensstämmer med tekniska specifikationer för drifts- kompatibilitet ska godkännas för att tas i bruk i enlighet med den allmänna bestämmelsen om godkännande av delsystem. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Har inte yttrat sig över förslaget. Skälen för regeringens förslag: I artikel 24 i driftskompatibilitets- direktivet föreskrivs vilken prövning som ska ske inför ibruktagande av fordon som inte alls, eller endast till viss del, överensstämmer med tekniska specifikationer för driftskompatibilitet (TSD:er). gäller det dels fordon som inte överensstämmer med alla relevanta TSD:er som är i kraft för att fordonets ibruktagande, dels fordon som omfattas av undantag från kraven, och dels fordon för vilka de s.k. väsentliga kraven inte föreskrivs i TSD. Godkännandet ska prövas av den nationella säkerhetsmyndigheten (i Transportstyrelsen) och ska i dessa fall enbart vara giltigt på järnvägsnätet i den medlemsstat som beviljat godkännandet. det förekommer tekniska aspekter som överensstämmer med TSD ska Prop. 2010/11:160 proceduren för EG-kontrollförfarande tillämpas. aspekter ska nationella bestämmelser som anmälts till i enlighet med bestämmelserna i driftskompatibilitetsdirektivet eller järnvägssäkerhetsdirektivet tillämpas. Det innebär att det är samma över- gripande prövning som sker inför ibruktagandet av delsystem enligt nuvarande 2 kap. 13 § järnvägslagen (2004:519). Vid prövning enligt denna paragraf tillämpas på motsvarande sätt olika materiella bestämmelser beroende på om delsystemet och de tekniska aspekterna omfattas av TSD eller inte. Regeringen föreslår med anledning härav att det införs en ny bestämmelse i järnvägslagen som innebär att i de fall ett fordon inte, eller endast till viss del, omfattas av TSD ska godkännandet inför ibruktagan- det ske enligt 2 kap. 13 §. 5.4.5Kompletterande godkännande godkännande av fordon som redan godkänts i ett annat land inom EES eller i Regeringens förslag: Ett sådant godkännande att ta i bruk ett järn- vägsfordon som beslutats av en behörig instans i en annan stat inom EES eller i gäller i om inte något annat är särskilt föreskrivet. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om sådana krav för komplette- rande godkännande. Regeringen meddelar föreskrifter om inom vilken tid tillsyns- myndigheten ska fatta beslut i ett ärende som avser kompletterande godkännande. Om tillsynsmyndigheten inte fattar beslut i ett ärende om kompletterande godkännande inom dessa tidsfrister, ska fordonet anses godkänt för att tas i bruk. Utredningens förslag: Överensstämmer i det väsentliga med rege- Utredningen föreslår dock att bestämmelsen om att fordon ska anses godkänt om inte angivna tidsfrister för prövningen följs, ska finnas i förordningen i stället för i lagen. Remissinstanserna: anser att ett kompletterande godkännande för fordon som redan godkänts i ett annat EU-land enbart ska innefatta en prövning gentemot svenska särregler, detta för att undvika onödig byråkrati. sätter om inte de bestämmelser om automatiskt godkännande av järn- vägsfordon i de fall prövningsmyndigheten inte följer angivna tids- frister för prövningen borde föras in i lagen i stället för i förordningen. Skälen för regeringens förslag: Av artikel 21.5 i driftskompa- tibilitetsdirektivet (2008/57/EG) följer att ett godkännande att ta i bruk ett järnvägsfordon som beviljats i en medlemsstat enligt huvudregeln ska vara giltigt i övriga medlemsstater. Medlemsstaterna får dock genom att anta specifika nationella bestämmelser föreskriva att det krävs ett Hur omfattande en prövning för kompletterande godkännande får vara är beroende av om fordonet överensstämmer helt eller delvis med TSD eller om det inte alls överens- stämmer med TSD. I de fall hela fordonet omfattas av TSD, de delsystem som fordonet består av var för sig redan godkänts för i bruktagande och fordonet ska användas på TSD-konform infrastruktur, får ingen ytter- ligare prövning göras. Avsikten är rent generellt att den kompletterande granskningen, i likhet med vad efterlyst, ska begränsas så långt möjligt. Endast sådant som inte granskats i den tidigare prövningen, men som ändå bedöms nödvändigt att kontrollera för att uppfylla krav på säkerhet och driftskompatibilitet får kontrolleras. Det kan exempelvis föranledas av att järnvägsinfrastrukturen i inte är kompatibel med infra- strukturen i andra medlemsländer eller att infrastrukturen, även inom , är av varierande kvalitet. Dessutom finns tekniska problem som t.ex. gäller strömförsörjningssystemets förmåga att absorbera s.k. spikar eller det faktum att olika normer för hjulsvarvning fortfarande före- kommer inom gemenskapen. I direktivet föreskrivs också vissa tidsfrister inom vilka den nationella säkerhetsmyndigheten måste pröva ärenden om kompletterande godkännande (art. 21.8, 23.7 och 25.5). I exempelvis artikel 23.7 som handlar om kompletterande godkännande av fordon som överensstämmer med TSD anges att den nationella säkerhetsmyndigheten ska pröva ansökningar om godkännande och senast efter det att viss angiven teknisk dokumentation lämnats in eller, i tillämpliga fall, efter det att kompletterande upp- lysningar lämnats in eller efter det att resultaten av begärda prover kommit in till myndigheten. Av artikel 21.8 följer att om inte dessa tids- frister följs, ska fordonet betraktas som godkänt i den berörda medlems- staten efter en period räknat från den dag tidsfristen löpte ut. Godkännandets giltighet ska i dessa fall vara begränsat till det land vars myndighet fallerat att pröva ärendet . För att fullt ut genomföra direktivets reglering om kompletterande godkännanden föreslog utredningen att det i järnvägsförordningen (2004:526) skulle införas bestämmelser om dessa tidsfrister och att fordon ska anses godkända här i landet om de angivna tidsfristerna för prövningen inte följs. Kammarrätten i har ifrågasatt om inte dessa bestämmelser i stället borde föras in i lagen. Regeringen delar kammarrättens bedömning att bestämmelsen om automatiskt godkännande av fordon är av sådan dignitet att den bör finnas i lagen. Mot bakgrund av den omfattande och detaljerade regleringen av dessa prövningar och tidsfrister i olika situa- tioner, bör dock de materiella bestämmelserna om dessa, i likhet med vad utredningen föreslagit, stå i järnvägsförordningen. Detta för att inte tynga lagen med en alltför detaljerad och omfattande reglering. Sammanfattningsvis föreslår regeringen att det i järnvägslagen förs in en bestämmelse om att ett beslut om godkännande att ta i bruk ett fordon från behörig myndighet eller organ i ett annat land inom EES eller gäller i om inte något annat är särskilt föreskrivet. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om krav på kompletterande godkännande i enlighet med direktivets reglering. Föreskrifterna om tidsfrister kan regeringen meddela med stöd av sin s.k. restkompetens enligt regeringsformen. Det bör därför i lagen tas en upplysning om att regeringen meddelar före- skrifter. Om tillsynsmyndigheten inte följer de i dessa föreskrifter angivna tidsfristerna för prövningen, ska fordonet anses godkänt för att Prop. 2010/11:160 tas i bruk i . Att sådana automatiska godkännanden från andra länder inte ska vara giltiga i , kommer att regleras i föreskrifter meddelade med stöd av bemyndigandet som avser föreskrifter om krav på kompletterande godkännande. Regeringens förslag: När tillsynsmyndigheten godkänner ett järn- vägsfordon för att tas i bruk, ska myndigheten även godkänna fordonstypen. Om sökanden begär det får tillsynsmyndigheten godkänna en fordonstyp utan att godkänna ett visst järnvägsfordon. Ett typgodkännande ska registreras i det europeiska registret över godkända fordonstyper. Om de föreskrifter som legat till grund för ett typgodkännande ändras, får tillsynsmyndigheten besluta att typgodkännandet ska förnyas för att vara giltigt. Fordonstyp ska definieras som fordon med identisk teknisk konstruktion som är registrerade i det europeiska registret över godkända fordonstyper. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska få meddela föreskrifter om godkännande av fordonstyper och om undantag från sådant godkännande samt om godkännande av en serie identiskt lika fordon. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens Remissinstanserna: Har inte yttrat sig över förslagen. Skälen för regeringens förslag: I artikel 26 i driftskompatibilitets- direktivet 2008/57/EG anges inledningsvis att medlemsstaterna får utfärda godkännanden för fordonstyper. Vidare anges att när medlems- staterna godkänner ett järnvägsfordon ska den godkänna Av direktivet framgår inte annat än att det är samma prövning av fordonet som ska äga rum oavsett om sökanden begärt att få fordonet typgodkänt eller inte. I järnvägslagen bör det föras in en bestämmelse om att tillsynsmyndigheten, när den godkänner ett fordon, ska godkänna fordonstypen. Sökanden ska dock även kunna begära att få en fordonstyp godkänd utan att godkänna ett visst Det kan t.ex. aktualiseras när sökanden vill ha ett typgodkännande i flera länder . Av artikel 26.3 framgår att i de fall det för ett typgodkännande bakom- liggande regelverket i form av TSD:er och nationella bestämmelser ändras, ska den nationella säkerhetsmyndigheten besluta om typgod- kännandet ska förbli giltigt eller måste förnyas. denna bakgrund att det i järnvägslagen bör införas en bestämmelse som säger att tillsynsmyndigheten i dessa fall får besluta att typgodkännandet måste förnyas för att förbli giltigt. För att tydliggöra detta villkor för sökanden bör det också framgå av beslutet om typgodkännande. kriterier som den nationella säkerhetsmyndigheten får kontrollera vid ett Prop. 2010/11:160 förnyat typgodkännande får endast avse förhållanden som påverkas av de En regel som preciserar myndighetens begränsning i detta avseende, bör föras in i järnvägsförordningen. Enligt artikel 26.7 ska alla typgodkännanden registreras i det euro- peiska registret över godkända typer av fordon. Begreppet fordonstyp är inte helt lättdefinierat. Hur stora förändringar i ett fordon i förhållande till en redan godkänd fordonstyp får ske innan det betraktas som en ny fordonstyp? Medlemsstaterna har olika definitioner och den definition som förts in i direktivet är inte helt klar. I järnvägs- lagen föreslås det införas en definition som innebär att en fordonstyp är fordon med identisk teknisk konstruktion som är registrerade i det euro- peiska registret över godkända fordonstyper. Vidare föreslås ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om godkännande av fordonstyper och om undantag från sådant godkännande. föreslås att typgodkännande blir obligatoriskt när tillsynsmyndigheten prövar ett individuellt fordon för godkännande. Det kan finnas fordon för vilka ett sådant typgodkännande inte bedöms relevant och för vilka det inte heller ställs krav på ett sådant godkännande enligt . Föreskriftsrätten möjliggör undantag från lagens krav i sådana fall. Enligt artikel 21.13 i driftskompatibilitetsdirektivet anges att medlemsstaterna även får meddela föreskrifter om godkännande av en serie fordon. I lagen föreslås inte några materiella bestämmelser om seriegodkännanden. Däremot föreslås ett bemyndigande som möjliggör reglering på lägre normnivå än lag om det skulle uppkomma ett behov av sådana föreskrifter. 5.5.2Godkännande av fordon som överensstämmer med en redan godkänd fordonstyp Regeringens förslag: Ett järnvägsfordon som överensstämmer med en godkänd fordonstyp ska godkännas utan ytterligare kontroll om sökanden visar upp en försäkran om överensstämmelse. Försäkran om överensstämmelse ska definieras som en sådan försäkran om att ett järnvägsfordon överensstämmer med en redan godkänd typ av järnvägsfordon som är utformad i enlighet med kommissionens förordning (EU) nr 201/2011. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens