prop · GY03153 · 2011-06-28 00:00:00 — Samverkan mellan olika aktörer för utvecklingen av smarta elnät bör stärkas. En handlingsplan för utvecklingen av smarta elnät bör tas fram. förslag i rapporten av elnäten till ett uthålligt energisystem Smarta mätare och intelli- genta nät (EI R2010:18): Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Det finns ett tydligt stöd från både myndigheter och näringsliv för förslag att inrätta en kunskapsplattform med tillhörande samordningsråd. Uppfattningen skil- jer sig något om var en sådan organisation ska placeras. SP , och Elforsk erbjuder sig att ha en central roll i kunskapsplattformen. anser att det är positivt att många myndigheter är intresserade av området men menar att det finns en risk för dubbelt och fragmentariskt arbete och önskar en dörr in för näringslivet. Teknikföretagen anser att det är viktigt att regeringen markerar att man står bakom utvecklingen och att regeringen även är beredd att se över organisationsformer. Flera organi- sationer är positivt inställda till förslag att ska ta fram en handlingsplan för smarta elnät. är dock mycket tveksamt till att svara för en handlingsplan även för de regionala och lokala elnäten. menar att arbetet med en handlingsplan måste innehålla en helhetssyn och omfatta alla aktörer i samhället. Skälen för regeringens bedömning: För att kunna dra nytta av utvecklingen av smarta elnät behöver olika aktörer i samhället bidra inom sina olika ansvars- och verksamhetsområden. Myndigheter kan agera inom sina respektive ansvarsområden och undanröja hinder, utveckla incitament i reglering, bevaka säkerhetsaspekter, stödja forskning, utveckling och demonstration samt anpassa regelverk för den nya tekni- ken. Elnätsföretagen kan ta beslut om investeringar i framtidens elnät. Elhandelsföretagen kan vidare använda nya mätdata för att utveckla prissättning och erbjudanden till kunderna för att stimulera ökad förbru- karflexibilitet. Näringslivet, särskilt små och medelstora företag, kan utveckla nya tjänster och produkter inom energieffektivisering och inom mikroproduktion av förnybar el och elfordon. Om utvecklingen inom olika områden dessutom går i takt kan en större samhällsnytta med smarta elnät nås. Detta förklaras av att olika delar av kraftsystemet hänger ihop och påverkar varandra. Samverkan är därför nödvändig mellan myndigheter, men även mellan statlig sfär och näringsliv. Begreppet smarta elnät inkluderar även elkonsumenterna i den meningen att det inte räcker med ny teknik och nya tjänster. Det krävs även aktiva elkonsumenter som själva eller genom ombud anpassar sin konsumtion till aktuella marknadspriser. På så vis kan teknikens potential utnyttjas för att ge verklig effekt i termer av stabilare elpriser och mins- kat behov av nätförstärkningar och reservkraft, vilket kan ge lägre el- kostnader. Därför bör särskilt elkonsumenternas perspektiv uppmärk- sammas, inte minst elkonsumenternas olika förutsättningar och intresse för att ta till sig nya tjänster och produkter. En nyckel till framgång är också att kunna involvera aktörer utanför den traditionella energisektorn, bl.a. it-företag och företag som kan leve- rera tjänster kopplade till timmätning/realtidsmätning av elförbrukning. Flera aktörer kan bidra till en vitalisering av elmarknaden och till att stärka elkonsumenternas ställning. Utvecklingen av smarta elnät måste enligt regeringen i första hand vara marknadsdriven. I idealfallet sker utvecklingen naturligt som en följd av tekniska framsteg och genom en hård konkurrens om elkonsumenterna på elmarknaden. En samverkan mellan olika aktörer skulle också kunna ske spontant utifrån de behov som uppkommer. Regeringen gör dock bedömningen att utvecklingen av smarta elnät går relativt långsamt, inte minst mot bakgrund av den potentiella samhällsnytta som utvecklingen kan medföra. Regeringen konstaterar också att samverkan mellan olika aktörer ännu inte har kommit till stånd. En förklaring är frågans omfatt- ning och komplexitet som innebär att det finns behov av bred samverkan mellan statlig och privat sfär. En annan förklaring kan vara otydlig ansvarsfördelning mellan berörda myndigheter. Det oberoende samord- ningsråd, som i sin rapport föreslår ska inrättas, kan spela en roll för att öka samverkan mellan alla berörda aktö- rer. Omställningen av elnätet för att klara av övergången till ett uthålligt energisystem bör omfatta hela riket. Att enbart utgå från lokala initiativ skulle kunna leda till onödiga suboptimeringar och oacceptabla förse- ningar. Regeringen delar därför bedöm- ning att en handlingsplan för smarta elnät bör tas fram. En handlingsplan kan också underlätta långsiktig planering, vilket är en nödvändighet inom energiområdet. Handlingsplanen kan svara på frågan om hur elnäten på olika spänningsnivåer behöver utvecklas för att klara av krav som följer av klimat- och energimål på nationell och EU-nivå. Handlingsplanen kan också inkludera frågor som standardisering, it-säkerhet, personlig integ- ritet och samordning av forskning, utveckling och demonstration. Hand- lingsplanen kan tas fram av berörda myndigheter i ett brett samråd med näringsliv och intresseorganisationer. Handlingsplanen kan också till- godose krav från . I kommissionens meddelande om smarta elnät (KOM/2011/202) aviseras krav på medlemsländerna att ta fram en handlingsplan för smarta elnät. Regeringen instämmer vidare i bedöm- ning i rapporten av elnäten till ett uthålligt energisystem Smarta mätare och intelligenta nät (EI R2010:18) att brist på kunskaper om möjligheterna med smarta elnät utgör ett grundläggande hinder för utvecklingen av smarta elnät. Regeringen anser därför att det även kan finnas ett behov av att skapa en kunskapsplattform för att sammanhålla och sprida kunskaper från framför allt forskning, utveckling och demon- stration inom olika forskningsdiscipliner. 4.4Översyn av elnätsföretagens tariffstrukturer i syfte att reducera effekttoppar och att stimulera till energieffektivisering hos slutkonsumenterna Regeringens bedömning: Det bör utredas om mer detaljerade krav på elnätsföretagens tariffstrukturer ska införas för att underlätta introduktion av förnybar elproduktion, elektrifiering av transportsektorn och energi- effektivisering hos slutkonsumenterna. förslag i rapporten av elnäten till ett uthålligt energisystem Smarta mätare och intelli- genta nät (EI R2010:18): Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Deltagare vid dialogmöte om smarta elnät: anser att förslag för ensidigt foku- serat på att begränsa effektuttaget vid maximala förbrukningstoppar och förbigår den nytta som ökad flexibilitet kan utgöra för balanseringen av det framtida kraftsystemet. påpekar att nuvarande förutsätt- ningar inte innebär hinder mot utvecklingen eftersom tariffstrukturer kan ändras och utvecklas inom nuvarande regelverk. Tekniska högskolan menar att dynamiska nättariffer bör diskuteras för att ytter- ligare stimulera slutkund till att justera sin elförbrukning. Skälen för regeringens bedömning: Enligt bestämmelserna i ellagen (1997:857) har elnätsföretagen stor frihet att själva utforma sina nät- tariffer. I praktiken innebär det att en elnätstariff kan bestå av en fast avgift som baseras på säkringsnivå i ampere eller av en rörlig avgift som anges per konsumerad kWh. Tariffen kan också bestå av både en fast och en rörlig del. En tariff kan vidare innehålla en avgift som relaterar till uttagen effekt (kW) . Ett införande av timvis mätning hos slutkonsument ökar möjligheten till sådana effektbaserade nättariffer. Beroende på tariffens utformning fördelas olika incitament mellan elnätsföretag och slutkonsument. En tariffutformning med en större fast andel som är oberoende av elförbrukning eller effektuttag ger exempelvis låga incitament för slutkonsumenterna att minska sin elför- brukning men ger en mer förutsägbar intäkt för elnätsföretaget. En större rörlig andel i nättariffen kan stimulera slutkonsumenterna att effektivi- sera sin elanvändning. En effektbaserad tariff kan stimulera slutkonsu- menterna till att reducera sitt effektuttag, vilket kan minska effekttoppar i elnätet. I rapporten av elnäten till ett uthålligt energisystem Smarta mätare och intelligenta nät (EI R2010:18) gör Energimarknads- inspektionen bedömningen att införande av effekttariffer kan underlätta en introduktion av förnybar elproduktion samt framtidens elektrifiering av transportsektorn. Regeringen konstaterar i propositionen En samman- hållen klimat- och energipolitik (prop. 2008/09:163) att det är viktigt att följa utvecklingen av tariffkonstruktioner vad gäller kopplingen till energieffektivisieringsincitament. Regeringen instämmer i bedömning att det kan finnas anledning att överväga en detaljerad reglering av nät- tariffernas utformning för att påverka kundernas effektuttag och förbruk- ningsmönster på ett mer samhällsekonomiskt sätt. dock ytterligare analys göras innan ställning kan tas i frågan. 2010/11:153 avser därför att ge i uppdrag att utreda nyttan och konsekvenser med mer detaljerade krav på elnätsföretagens tariffstrukturer för att underlätta introduktion av förnybar elproduktion, elektrifiering av transportsektorn och energieffektivisering hos slutkon- sumenterna. Vid genomförandet av uppdraget bör samråd ske med . Arbetet bör även koordineras med uppdragen om energibolagens roll på marknaden för energitjänster respektive system för energibesparingskrav på energibolag (se avsnitt 7.2 och 7.3). Regeringens bedömning: Regelverket bör ändras så att lågspänningsnät som är avsedda för fordons elbehov får byggas och användas utan krav på nätkoncession. Därigenom underlättas utbyggnaden av laddinfra- struktur, vilket främjar marknaden för eldrivna fordon. förslag i rapporten för framtidens fordon Undantag från koncession för laddinfra- struktur (EI R2010:20): Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Remissinstanserna är positiva till att införa ett undantag från kravet på nätkoncession för laddinfrastruktur. Skälen för regeringens bedömning: Som en del av regeringens vision om en fordonsflotta som är oberoende av fossila bränslen gav regeringen i uppdrag att utreda möjligheten att i förordningen (2007:215) om undantag från kravet på nätkoncession enligt ellagen (1997:857) införa ett generellt undantag från kravet på nätkoncession för ledningar som överför el till laddstationer för elfordon. föreslår i rapporten för framtidens fordon Undantag från koncession för laddinfrastruktur (EI R2010:20) att ett undantag från kravet på nätkoncession införs för nät som uteslutande är avsett för fordons elbehov. Enligt gällande regelverk är det laddstationens placering som avgör om ledningen som överför el är undantagen från kravet på nätkoncession eller inte. Om nätkoncession krävs behöver varje laddstolpe ett separat nätabonnemang vilket i normalfallet innebär högre kostnader för investering och abonnemang. Regeringen anser därför att det är av stor vikt att det är så enkelt och enhetligt som möjligt att överföra el till de laddplatser som används av elfordon oavsett var laddplatsen är belägen. Genom att i förordningen införa ett undantag från kravet på nätkon- cession underlättas utbyggnaden av laddinfrastruktur vilket främjar marknaden för eldrivna fordon. Det kan även finnas möjligheter att använda batterierna hos fordonen för att jämna ut effekttoppar i elnätet genom att möjliggöra både urladdning och uppladdning. Genom att styra laddningen till tider då den totala elanvändningen är låg kan elfordon bidra till att jämna ut förbrukningen av el över dygnet. För att undanröja hinder för elektrifieringen av transportsektorn avser regeringen återkomma med förslag som innebär att dagens regelverk ändras. Erfarenheter visar att laddning av fordon i huvudsak sker i nära anslutning till hemmet. Det finns dock behov av laddinfrastruktur i Prop. 2010/11:153 offentlig miljö för att omställningen ska bli framgångsrik. nadsinspektionens förslag innefattar därför, utöver möjlighet att överföra el för egen räkning, även överföring för annans räkning. Detta innebär att man får överföra el till andra fordon och sälja kraften. Förslaget skulle även medföra möjlighet ges att ansluta fordon, som i huvudsak inte drivs av el, t.ex. för anslutning av motorvärmare, till elnätet på samma villkor. Även nödvändig kringutrustning för exempelvis betalning och kommu- nikation skulle med förslaget omfattas av undantaget från kravet på nät- koncession. 5 Timmätning för elkonsumenter beslutade att ett nytt regelverk för elmarknaden skulle träda i kraft (prop. 1994/95:222, bet. 1995/96:NU1, rskr. 1995/96:2). ellag (lagen [1902:71 s. 1] innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar) ändrades. Dessutom infördes en ny lag elhandelslagen (lagen [1994:616] om handel med el, m.m.). Genom de nya reglerna ellag öppnades elnäten för konkurrens i handeln med el. Syftet med elmarknadsreformen var att bl.a. införa valfrihet för elanvändarna och skapa förutsättningar för en ökad pris- och kostnadspress inom elförsörjningen. I elhandelslagen infördes bl.a. bestämmelser om leveranskoncession. Innehavaren av leveranskoncession var skyldig att leverera el för nor- mala förbrukningsändamål till alla kunder inom området som inte önskade byta elleverantör. Leveranskoncessionären var den enda leve- rantör som fick leverera till kunder vars uttag inte mättes timme för timme. Leveranskoncessionerna beviljades , dvs. t.o.m. och skulle utvärderas . beslutade om en ny ellag som trädde i kraft (prop. 1996/97:136, bet.1997/98:NU3, rskr. 1997/98:27). Det materiella innehållet i den nya ellagen baseras i huvudsak på den gällande ellagstiftningen. Den dåvarande regeringen beslutade att utreda och göra en utvärdering av systemet med leveranskoncessioner. Dessa utredningar och utvärderingar ledde till att regeringen beslutade en proposition om införande av schablonberäkning på elmarknaden (prop. 1998/99:137). I propositionen föreslog regeringen bl.a. att systemet med leverans- koncession skulle upphöra i och med införandet av schablonberäkning. beslutade i enlighet med regeringens förslag (bet. 1999/2000:NU4, rskr. 1999/2000:1). Bestämmelsen innebar att för de flesta kunderna behölls systemet med årsvis mätning av elför- brukningen. I propositionen 2002/03:85 Vissa elmarknadsfrågor lade regeringen fram vissa riktlinjer angående mätning av elförbrukningen hos kunder i det Enligt dåvarande regeringen syftade avregle- ringen av den svenska elmarknaden till en ökad valfrihet för konsumen- ter och ett effektivare resursutnyttjande. En av regeringens viktigaste uppgifter vad gäller elmarknaden ansågs vara att vårda elmarknads- reformen och att bevaka att elmarknaden fungerar som det är tänkt och att föreslå åtgärder där elmarknadens funktion kan förbättras. ansåg dåvarande regeringen att tätare mätaravläsning var en sådan åtgärd som skulle förbättra elmarknadens funktion. regeringen därför sin avsikt att införa mätning för alla uttags- kunder med ett säkringsabonnemang om högst . att införa mätning anförde regeringen att kunderna skulle kunna få en bättre avstämning och en mer direkt koppling mellan för- brukning och fakturering. Vidare ansåg regeringen att avläs- ning även skulle ge kunderna förbättrad information om elförbrukningen, vilket kan skapa incitament till förändrad energiförbrukning. ansåg att ett införande av avläsning även skulle innebära en utveckling mot användning av fjärravlästa system, vilket skulle under- lätta avläsning av elmätare med tätare intervall. ingen att införandet av mätning var förenat med betydande kostnader och det nya kravet därför borde genomföras med relativt lång övergångstid, dock skulle avläsning senast vara infört den 2002/03:85 s. 3235). Den dåvarande regeringen aviserade även en följdändring med anled- ning av införandet av avläsning. Regeringen avsåg att sänka gränsen för timmätning för uttagskunder så att gränsen skulle avse kun- der med en huvudsäkring som överstiger . Reformen genomfördes i två steg. Det första steget var att genomföra reformen med timvis mätning för uttagskunder med en huvudsäkring Regeringen presenterade ett förslag om detta i propositionen 2004/05:62 Genomförande av EG:s direktiv om gemen- samma regler för de inre marknaderna för el och naturgas, m.m. antog propositionen och de nya bestämmelserna om tim- mätning trädde i kraft (bet. 2004/05:NU14, rskr. 2004/05:246). Det blev även möjligt för en elanvändare som inte har timmätning att begära att få timmätning, dock under förutsättning att elanvändaren erlägger de merkostnader som timmätningen innebär, se 3 kap. 11 § ellagen. Som ett andra steg beslutade regeringen 2006 att ändra bestämmelsen i 16 § i förordningen (1999:716) om mät- ning, beräkning och rapportering av överförd el. fr.o.m. var det tillåtet att tillämpa avläs- ning för uttagskunder med ett säkringsabonnemang om högst , och fr.o.m. skulle avläsning tillämpas på alla uttagskunder med ett säkringsabonnemang om högst . Den långsiktiga inriktningen har varit att utvidga kravet på noggrannare mätning för hela kundkollektivet. 2009 i uppdrag att utreda vilka ekonomiska och legala konsekvenser en övergång till timmätning skulle innebära för elanvändare med ett säkringsabonnemang om högst , dvs. konsumenter vars elförbrukning mäts . överlämnade sin rapport inflytande för kunderna på elmarknaden Timmätning för elkunder med abonne- mang om högst (EI R2010:22) till regeringen 5.2 Införande av timmätning för fler elkonsumenter Regeringens förslag: Elkonsumenterna ges genom timmätning av el- förbrukningen ökade möjligheter att påverka sina elkostnader. Inrikt- ningen i det fortsatta arbetet ska därför vara följande. -Allt fler elkonsumenter ska få sin elförbrukning timmätt. -På bör det stora flertalet elkonsumenter få sin elförbruk- ning timmätt. -Ett första steg ska vara att förbättra möjligheterna för elkonsumen- terna att kunna välja att få sin elförbrukning timmätt. förslag i rapporten inflytande för kunderna på elmarknaden Timmätning för elkunder med abonnemang om högst (EI R2010:22): Överensstämmer delvis med regeringens förslag. föreslår bl.a. att samtliga uttagskunder med ett energiuttag om minst 8 000 kWh ska få sin elförbrukning timmätt. Det föreslagna gränsvärdet skulle innebära att elkonsumenter som bor i småhus med eluppvärmning omfattas, men däremot inte elkonsumenter som bor i lägenheter. Enligt Energimarknadsinspektionens rapport kan detta genomföras inom från beslutsdatum. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna anser att Energimark- nadsinspektionens förslag bör införas. , , Oberoende Elhandlare och anser att bör alla uttagskunder få timmätning. anser att införandet av timmätning bör ske successivt i och att ett infö- rande kräver längre övergångstid än den som Energimarknads- inspektionen har föreslagit. anser även att vissa elnäts- företag bör kunna få tidsdispens med införandet av timmätning. Elöver- känsligas anser att det ska vara möjligt för enskilda att få undantag från kravet på timmätning. anser att förslag bör kompletteras med ytterligare förslag som gör det möjligt för kunder som inte omfattas av inspektio- nens förslag att på ett enkelt sätt få timmätning. anser att en obligatorisk utvidgning av timmätning inte bör ske utan i stället bör möjligheten att välja timmätning på frivillig väg förenklas. anser att man bör utreda en gräns för timmätning vid ett energiuttag om minst 15 000 kWh . Skälen för regeringens förslag: uttalade den dåvarande regeringen att den avsåg att genomföra en reform angående mätning hos uttagskunder och att reformens syfte var att införa dels timmätning av elförbrukningen för alla inmatningskunder och större uttagskunder, dels införa mätning av elförbrukningen för alla mindre uttags- kunder i . Reformen bedömdes dock vara tidskrävande och den genomfördes fullt ut först . Regeringen anser att det mot bakgrund av att den förra mätningsreformen nu är genomförd finns förutsättningar att ta ett ytterligare steg. Regeringen avser därför att gå vidare med reformen med timmätning. Elkonsumenterna bör genom timmätning av elförbrukningen ges ökade möjligheter att påverka sina elkostnader. En utvidgning av reformen med timmätning är motiverad för att kunderna ska kunna få större möjligheter att välja ett elhandels- avtal som följer marknadens kostnader för elen vid t.ex. hög last och låg last. Genom timmätning ökar möjligheten för elkonsumenten att minska sin förbrukning eller ändra förbrukningsmönstret med hjälp av snabb information om förbrukningen och/eller elpriserna. Om konsumenterna med hjälp av denna information minskar effektuttaget vid effekttoppar, bör även elpriset på bli lägre eftersom det leder till färre effekttoppar med högre elpriser. Regeringen avser att noga följa utveck- lingen för att säkerställa att reformen får de avsedda positiva konsekven- serna för elkonsumenterna. Timmätning kan även utnyttjas i utbyggnaden av smarta elnät i för t.ex. automatisk styrning av elektriska apparater i hemmen utifrån aktuella elpriser. Denna följdutveckling av ett utökat införande av tim- mätning förutsätter dock att aktörerna på elmarknaden utarbetar och erbjuder sådana tjänster till elkonsumenterna. Regeringen förväntar sig att denna utveckling kommer att ske och kommer även att följa hur utvecklingen framskrider i denna fråga. Den huvudsakliga avsikten med införandet av timmätning för fler elkonsumenter är att skapa nödvändig infrastruktur som möjliggör för elkonsumenter att ingå avtal med elpris som baseras på timvärden. Elkonsumenternas intresse för sådana avtal kommer att variera. En själv- klar utgångspunkt är att avtalsfrihet ska fortsatt gälla och de avtal som kunderna efterfrågar kommer även att erbjudas av elhandels- företagen, till exempel avtal med fast pris eller avtal med rörligt pris baserat på ett medelvärde av timpriser på Spot. Regeringen anser att det är av vikt att den fortsatta utvecklingen mot timmätning fortgår. Regeringen ser ett behov av att tydliggöra att den anser att det på lång sikt bör införas timmätning för det stora flertalet av elkonsumenterna i . Ett första steg i denna utveckling skulle kunna vara att införa timmätning för uttagskunder med en förbrukning om minst 8 000 kWh i enlighet med förslag. Regeringen anser dock att den kommande utvecklingen avseende smarta elnät och smarta elmätare befinner sig i ett kreativt och omfångsrikt uppstartsskede där ett stort ansvar vilar på branschen att driva utvecklingen framåt. Regeringen avser att noga följa utvecklingen med genomförandet av smarta elnät och smarta elmätare och regeringen kommer att ge marknaden de verktyg som behövs för att genomföra omställningen på ett framgångsrikt sätt. I och rådets direktiv /72/EG av om gemensamma regler för den inre marknaden för el och om upp- hävande av direktiv /54/EG (elmarknadsdirektivet) föreskrivs i Bilaga 1 punkten 2 att ska av konsumenterna ha smarta elmätare med intelligenta mätsystem. Regeringens bedömning är att uppfyller kraven i denna del av direktivet genom införandet av reformen med avläsning. Dock kan EU- kommissionen komma med uttalanden som kan komma att innebära att får ta sin tidigare bedömning under omprövning. Regeringen kommer noggrant att bevaka frågan och den kan ha betydelse vid ett utvidgat införande av timmätning i . pågår det även ett arbete inom det Nordiska minister- rådet att utreda förutsättningarna för en gemensam nordisk slutkunds- marknad. Målsättningen är att en sådan gemensam slutkundmarknad ska införas till 2015. En viktig del i detta arbete är att införa gemensamma bestämmelser kring vad som ska gälla för mätning av uttagskunder. Regeringen, som aktivt deltar i detta arbete, ser fördelar med att invänta resultatet och anser därför att det kan finnas skäl att koordinera ett infö- rande av timmätning i med ett införande av en gemensam nordisk slutkundsmarknad. Dock förutsätter detta ställningstagande att ett införande av den gemensamma marknaden kan ske 2015.