prop · GZ0315 · 2011-10-19 00:00:00 — Den anmodade myndigheten ska på begäran av den sö kande myndigheten delge mottagaren alla handlingar, inbegripet de som är av juridisk karaktär, från den sökande medlemsstaten vilka rör en fordran enligt artikel 2 eller indrivning av en sådan. Begäran om delgivning ska åtföljas av ett standardformulär med åtminstone följande uppgifter: a)Namn, adress och andra uppgifter som är relevanta för iden tifiering av mottagaren. b)Syftet med delgivningen och den tidsfrist inom vilken delgiv ningen ska utföras. 1.Den anmodade myndigheten ska säkerställa att delgivning iden anmodade medlemsstaten utförs i enlighet med den an modade medlemsstatens gällande nationella lagstiftning, förord ningar och administrativa praxis. 2.Punkt 1 ska inte påverka annan typ av delgivning som genomförts av en behörig myndighet i den sökande medlems staten i enlighet med de bestämmelser som gäller i den med lemsstaten. En behörig myndighet etablerad i den sökande medlemsstaten får delge alla handlingar direkt med rekommenderad post eller på elektronisk väg till en person som befinner sig på en annan medlemsstats territorium. c)En beskrivning av den bifogade handlingen samt den berörda fordrans art och belopp. d)Namn, adress och andra kontaktuppgifter avseende i)det kontor som är ansvarigt för den bifogade handlingen och, om detta inte är detsamma, ii)det kontor som kan lämna ytterligare upplysningar om den delgivna handlingen eller om möjligheterna att be strida betalningsskyldigheten. 1.Den anmodade myndigheten ska på begäran av den sö kande myndigheten driva in fordringar som omfattas av ett dokument som medger verkställighet i den sökande medlems staten. 2.Så snart den sökande myndigheten erhåller relevanta upp lysningar om det ärende som ligger till grund för begäran om indrivning ska den vidarebefordra dessa till den anmodade myn digheten. Villkor för en begäran om indrivning 2.Den sökande myndigheten ska begära delgivning enligt denna artikel endast när den inte kan utföra delgivningen i enlighet med gällande bestämmelser för delgivning av den be rörda handlingen i den sökande medlemsstaten, eller när sådan delgivning skulle medföra orimliga svårigheter. 3.Den anmodade myndigheten ska underrätta den sökande myndigheten om de åtgärder som vidtagits med anledning av dess begäran om delgivning, särskilt om vilket datum handlingen delgavs mottagaren. 1.Den sökande myndigheten får inte begära indrivning om och så länge som fordran och/eller det dokument som medger dess verkställighet i den sökande medlemsstaten bestrids i den medlemsstaten, med undantag för de fall då artikel 14.4 tredje stycket tillämpas. 2.Innan den sökande myndigheten begär indrivning ska de lämpliga indrivningsförfaranden som finns i den sökande med lemsstaten tillämpas, utom i följande fall: Europeiska unionens officiella tidning L 84/7 a)Om det är uppenbart att det inte finns några tillgångar för indrivning i den sökande medlemsstaten eller att dessa för faranden inte kommer att leda till att hela beloppet betalas, och den sökande myndigheten har särskilda upplysningar som visar att den berörda personen har tillgångar i den anmodade medlemstaten. b)Om tillämpningen av sådana förfaranden i den sökande medlemsstaten skulle medföra orimliga svårigheter. Dokument som medger verkställighet i den anmodade medlemsstaten och andra bifogade handlingar En begäran om indrivning ska åtföljas av ett enhetligt dokument som medger verkställighet i den anmodade medlems staten. Detta enhetliga dokument som medger verkställighet i den an modade medlemsstaten ska motsvara huvudinnehållet i det ur sprungliga dokument som medger verkställighet och utgöra den enda grundvalen för indrivningen och de säkerhetsåtgärder som vidtas i den anmodade medlemsstaten. Det ska inte bli föremål för någon form av åtgärd för erkännande, komplettering eller ersättande i den medlemsstaten. Det enhetliga dokument som medger verkställighet ska inne hålla åtminstone följande information: a)Uppgifter som är relevanta för identifiering av det ursprung liga dokumentet som medger verkställighet, en beskrivning av fordran, inbegripet dess art, vilken period den omfattar, eventuella datum av betydelse för verkställighetsförfarandet samt fordrans storlek och dess olika delar såsom kapital, upplupen ränta m.m. b)Namn och andra uppgifter som är relevanta för identifiering av gäldenären. c)Namn, adress och andra kontaktuppgifter avseende i)det kontor som är ansvarigt för fastställandet av fordran och, om detta inte är detsamma, ii)det kontor som kan lämna ytterligare upplysningar om fordran eller möjligheterna att bestrida betalningsskyldig heten. En begäran om indrivning av en fordran får åtföljas av andra handlingar som avser fordran och som utfärdats i den sökande medlemsstaten. Verkställighet av begäran om indrivning När det gäller indrivningen i den anmodade medlemssta ten ska varje fordran för vilken indrivning begärts behandlas som om den var den anmodade medlemsstatens fordran, om inte annat föreskrivs i detta direktiv. Den anmodade myndighe ten ska utnyttja sina befogenheter och förfaranden enligt den anmodade medlemsstatens lagar, förordningar eller administra tive bestämmelser för fordringar som avser samma eller, i avsak nad av detta, en liknande skatt eller avgift, om inte annat fö reskrivs i detta direktiv. Om den anmodade myndigheten anser att samma eller liknande skatter eller avgifter inte tas ut på dess territorium ska den utnyttja sina befogenheter och förfaranden enligt den anmodade medlemsstatens lagar, förordningar eller administrative bestäm melser för fordringar som avser inkomstskatt, om inte annat föreskrivs i detta direktiv. Den anmodade medlemsstaten ska inte vara skyldig att bevilja andra medlemsstaters fordringar den förmånsrätt som ges lik nande fordringar som uppkommer i den medlemsstaten, om inte annat har överenskommits mellan de berörda medlemssta terna eller föreskrivs i den anmodade medlemsstatens lagstift ning. En medlemsstat som beviljar förmånsrätt för en annan medlemsstats fordringar får inte vägra att bevilja samma för månsrätt för andra medlemsstaters samma eller liknande ford ringar, på samma villkor. Den anmodade medlemsstaten ska driva in fordran i den egna valutan. 2.Den anmodade myndigheten ska underrätta den sökande myndigheten om eventuella åtgärder som vidtagits med anledning av begäran om indrivning. 3.Från den dag då begäran om indrivning tas emot ska den anmodade myndigheten ta ut ränta för sen betalning i enlighet med den anmodade medlemsstatens gällande lagar, förordningar och administrativa bestämmelser. 4.Den anmodade myndigheten får, om den anmodade med lemsstatens gällande lagar, förordningar eller administrativa be stämmelser så medger, bevilja gäldenären betalningsuppskov eller godkänna ett avbetalningsförfarande och ta ut ränta för detta. Den ska därefter informera den sökande myndigheten om varje sådant beslut. L 84/8 Europeiska unionens officiella tidning Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 20.1 ska den anmodade myndigheten till den sökande myndigheten överföra det fordringsbelopp som den har drivit in samt den ränta som avses i punkterna 3 och 4 i den här artikeln. 1.Tvister avseende fordran, det ursprungliga dokument som medger verkställighet i den sökande medlemsstaten eller det enhetliga dokument som medger verkställighet i den anmodade medlemsstaten och tvister avseende giltigheten av en delgivning som gjorts av en behörig myndighet i den sökande medlems staten ska prövas av den sökande medlemsstatens behöriga in stanser. Om fordran, det ursprungliga dokument som medger verkställighet i den sökande medlemsstaten eller det enhetliga dokument som medger verkställighet i den anmodade medlems staten i samband med indrivning bestrids av en berörd part ska den anmodade myndigheten informera den berörda parten om att eventuell talan ska väckas vid behörig instans i den sökande medlemsstaten i enlighet med den lagstiftning som gäller där. 2.Tvister som rör verkställighetsåtgärder som vidtagits i den anmodade medlemsstaten eller giltigheten av en delgivning som utförts av en behörig myndighet i den anmodade medlemsstaten ska prövas av den behöriga instansen i den medlemsstaten i enlighet med dess lagar och förordningar. 3.Om ett sådant ärende som avses i punkt 1 har förts inför den behöriga instansen i den sökande medlemsstaten ska den sökande myndigheten underrätta den anmodade myndigheten om detta och meddela vilka delar av fordran som inte bestrids. 4.Så snart den anmodade myndigheten har erhållit de upp lysningar som avses i punkt 3, antingen från den sökande myndigheten eller från den berörda parten, ska den skjuta upp verkställandet av den del av fordran som bestrids, i avvak tan på det beslut som den behöriga instansen fattar i detta ärende, såvida inte den sökande myndigheten begär något annat enligt tredje stycket i den här punkten. På begäran av den sökande myndigheten, eller om den anmo dade myndigheten annars bedömer det nödvändigt, och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 16, får den anmodade myndigheten vidta säkerhetsåtgärder för att säkerställa indriv ningen, om gällande lagar eller förordningar i den anmodade medlemsstaten medger ett sådant förfarande. Den sökande myndigheten får i enlighet med gällande lagar, förordningar och administrativ praxis i den sökande medlems staten be den anmodade myndigheten att driva in en fordran som bestrids eller en bestridd del av en fordran om gällande lagar, förordningar och administrativ praxis i den anmodade medlemsstaten tillåter en sådan åtgärd. En sådan begäran ska vara motiverad. Om ärendet senare avgörs till gäldenärens fördel ska den sökande myndigheten ansvara för återbetalningen av hela det indrivna beloppet och eventuell ersättning som följer av gällande lagstiftning i den anmodade medlemsstaten. Om ett förfarande för ömsesidig överenskommelse har inletts av den sökande eller den anmodade medlemsstatens behöriga myndigheter och om resultatet av förfarandet kan påverka ford ran med avseende på vilken bistånd har begärts ska indrivnings åtgärderna skjutas upp eller stoppas till dess att det förfarandet har avslutats, såvida det inte rör ett fall med omedelbar brådska på grund av bedrägeri eller insolvens. Om indrivningsåtgärderna skjuts upp eller stoppas ska andra stycket tillämpas. Ändring eller återkallelse av begäran om bistånd för indrivning 1.Den sökande myndigheten ska underrätta den anmodade myndigheten om eventuell senare ändring eller åter kallelse av dess begäran om indrivning och ange skälen för denna ändring eller detta tillbakadragande. 2.Om ändringen av begäran orsakats av ett beslut av den behöriga instans som avses i artikel 14.1 ska den sökande myndigheten översända detta beslut tillsammans med ett revi derat enhetligt dokument som medger verkställighet i den an modade medlemsstaten. Den anmodade myndigheten ska där efter fortsätta med ytterligare indrivningsåtgärder på grundval av det reviderade dokumentet. Den indrivning eller de säkerhetsåtgärder som redan vidtagits på grundval av det ursprungliga enhetliga dokument som medger verkställighet i den anmodade medlemsstaten kan fortsätta på grundval av det reviderade dokumentet, såvida inte ändringen av begäran beror på att det ursprungliga dokument som medgav verkställighet i den sökande medlemsstaten eller det ursprung liga enhetliga dokument som medgav verkställighet i den an modade staten förklarats ogiltigt. Artiklarna 12 och 14 är tillämpliga med avseende på det revi derade dokumentet. Europeiska unionens officiella tidning L 84/9 På begäran av den sökande myndigheten ska den anmo dade myndigheten vidta säkerhetsåtgärder, ifall detta är tillåtet enligt dess nationella lagstiftning och är i överensstämmelse med dess administrativa praxis, för att säkerställa indrivning om en fordran eller det dokument som möjliggör verkställighet i den sökande medlemsstaten är bestridd när begäran görs eller om fordran ännu inte är föremål för ett dokument som medger verkställighet i den sökande medlemsstaten, om säkerhetsåtgär der också är möjliga i en liknande situation enligt nationell lagstiftning och administrativ praxis i den sökande medlems staten. Den handling som utfärdats för att medge säkerhetsåtgärder i den sökande medlemsstaten, och som avser den fordran för vilken ömsesidigt bistånd begärs ska, i förekommande fall, bifo gas begäran om säkerhetsåtgärder i den anmodade medlems staten. Denna handling ska inte bli föremål för någon åtgärd för erkännande, komplettering eller ersättande i den anmodade medlemsstaten. Begäran om säkerhetsåtgärder får åtföljas av andra hand lingar som avser fordran och som utfärdats i den begärande medlemsstaten. Regler som gäller för begäran om säkerhetsåtgärder I syfte att genomföra artikel 16 ska artiklarna 10.2, 13.1, 13.2, 14 och 15 gälla i tillämpliga delar. ursprungliga begäran om bistånd enligt artikel 5, 7, 8, 10 eller 16 görs för fordringar som är äldre än , beräknat från den dag då fordran skulle ha betalats i den sökande medlems staten till den dag den ursprungliga begäran om bistånd gjordes. Om emellertid en fordran eller det ursprungliga dokument som medger verkställighet i den sökande medlemsstaten bestrids, ska femårsperioden anses börja den dag då det i den sökande med lemsstaten fastställs att fordran eller dokumentet som medger verkställighet inte längre får bestridas. Dessutom ska femårsperioden anses börja den dag då hela betal ningsfristen löper ut, i de fall de behöriga myndigheterna i den sökande medlemsstaten beviljar betalningsuppskov eller en av betalningsplan. I dessa fall ska den anmodade myndigheten dock inte vara skyldig att bevilja bistånd vad avser fordringar som är äldre än , beräknat från den dag då fordran skulle ha betalats i den sökande medlemsstaten. En medlemsstat ska inte vara skyldig att bevilja bistånd om det totala beloppet på de fordringar som omfattas av detta direktiv och för vilka bistånd begärs är . Den anmodade myndigheten ska underrätta den sökande myndigheten om sina skäl till att inte efterkomma dess begäran om bistånd. Begränsningar av den anmodade myndighetens skyldigheter 1.Den anmodade myndigheten ska inte vara skyldig att be vilja bistånd enligt artiklarna 10-16 om indrivningen av fordran på grund av gäldenärens situation skulle förorsaka allvarliga ekonomiska eller sociala svårigheter i den anmodade medlems staten, om gällande lagar, förordningar och administrativ praxis iden medlemsstaten tillåter ett sådant undantag för nationella fordringar. 2.Den anmodade myndigheten ska inte vara skyldig att be vilja det bistånd som avses i artiklarna 5 och 7-16 om den 1.Frågor avseende preskription ska uteslutande regleras av gällande lagstiftning i den sökande medlemsstaten. 2.När det gäller att skjuta upp, avbryta eller förlänga pre skriptionstider ska alla åtgärder som vidtas av den anmodade myndigheten, eller på dennas vägnar, för att driva in fordringar till följd av en begäran om bistånd som leder till att preskrip tionstiden skjuts upp, avbryts eller förlängs i enlighet med gäl lande lagstiftning i den anmodade medlemsstaten, anses ha samma verkan i den sökande medlemsstaten, under förutsätt ning att motsvarande verkan föreskrivs enligt gällande lagstift ning i den sökande medlemsstaten. L 84/10 Europeiska unionens officiella tidning Om det inte är möjligt att skjuta upp, avbryta eller förlänga preskriptionstiden enligt gällande lagstiftning i den anmodade medlemsstaten ska alla åtgärder som vidtas av den anmodade myndigheten, eller på dennas vägnar, för att driva in fordringar till följd av en begäran om bistånd som, om de hade vidtagits av den sökande myndigheten eller på dennas vägnar i dess med lemsstat, skulle ha lett till att preskriptionstiden uppsköts, av bröts eller förlängdes i enlighet med gällande lagstiftning i den sökande medlemsstaten, anses ha vidtagits i den senare med lemsstaten vad gäller denna verkan. Första och andra styckena ska inte påverka den sökande med lemsstatens behöriga myndigheters rätt att vidta åtgärder för att skjuta upp, avbryta eller förlänga preskriptionstiden i enlighet med gällande lagstiftning i den medlemsstaten. Den sökande myndigheten och den anmodade myndighe ten ska informera varandra om eventuella åtgärder som avbry ter, skjuter upp eller förlänger preskriptionstiden för den ford ran för vilken indrivning eller säkerhetsåtgärder begärts, eller som skulle kunna få denna verkan. grund av åtgärder som bedöms vara ogrundade, antingen vad gäller fordrans riktighet, eller giltigheten hos det dokument som medger verkställighet och/eller säkerhetsåtgärder och som utfär dats av den sökande myndigheten. ALLMÄNNA BESTÄMMELSER FÖR ALLA TYPER AV BEGÄRAN En begäran om upplysningar enligt artikel 5.1, en begäran om delgivning enligt artikel 8.1, en begäran om indrivning enligt artikel 10.1 eller en begäran om säkerhetsåtgärder enligt artikel 16.1 ska skickas på elektronisk väg med hjälp av ett standardformulär, såvida detta inte är ogenomförbart av tek niska skäl. Dessa formulär ska också i möjligaste mån användas för alla andra meddelanden som rör begäran. Det enhetliga dokument som medger verkställighet i den anmo dade medlemsstaten, det dokument som medger säkerhetsåtgär der i den sökande medlemsstaten och övriga handlingar enligt artiklarna 12 och 16 ska också skickas elektroniskt, såvida detta inte är ogenomförbart av tekniska skäl. 1.Utöver de belopp som avses i artikel 13.5 ska den anmo dade myndigheten eftersträva att från den berörda personen driva in och behålla alla kostnader den ådrar sig i samband med indrivningen, i enlighet med den anmodade medlemssta tens lagar och förordningar. 2.Medlemsstaterna ska ömsesidigt avstå från alla krav på ersättning för de kostnader som uppstått genom det ömsesidiga bistånd de ger varandra vid tillämpningen av detta direktiv. När indrivning innebär ett särskilt problem, är förbunden med mycket stora kostnader eller avser organiserad brottslighet, får den sökande och den anmodade myndigheten emellertid komma överens om ersättning som är anpassad till det enskilda fallet. Trots vad som sägs i punkt 2 ska den sökande medlems staten förbli betalningsskyldig gentemot den anmodade med lemsstaten för alla kostnader eller förluster som uppstår på I tillämpliga fall kan standardformulären åtföljas av rapporter, förklaringar och eventuella andra handlingar, eller bestyrkta ko pior av eller utdrag ur dessa, vilka också ska skickas elektro niskt, såvida detta inte är ogenomförbart av tekniska skäl. Standardformulär och elektronisk kommunikation får också an vändas för utbyte av upplysningar i enlighet med artikel 6. 2.Punkt 1 ska inte gälla de upplysningar och den dokumen tation som erhålls genom närvaro vid myndigheter i en annan medlemsstat eller genom deltagande i administrativa utredningar ien annan medlemsstat i enlighet med artikel 7. 3.Om kommunikationen inte sker på elektronisk väg eller genom användning av standardformulär ska detta inte påverka giltigheten av de erhållna upplysningarna eller av de åtgärder som vidtas för att efterkomma en begäran om bistånd. Europeiska unionens officiella tidning L 84/11 1.Varje begäran om bistånd, standardformulär för delgivning och enhetliga dokument som medger verkställighet i den anmo dade medlemsstaten ska översändas på eller åtföljas av en över sättning till det officiella språket, eller ett av de officiella språ ken, i den anmodade medlemsstaten. Det faktum att vissa delar av dessa är skrivna på ett annat språk än det officiella språket eller ett av de officiella språken i den anmodade medlemsstaten ska inte påverka deras giltighet eller giltigheten av förfarandet om detta andra språk är ett språk som de berörda medlems staterna har enats om. 2.Handlingar för vilka delgivning begärs i enlighet med artikel 8 får skickas till den anmodade myndigheten på ett officiellt språk i den sökande medlemsstaten. 3.Om en begäran åtföljs av andra handlingar än de som avses i punkterna 1 och 2 får den anmodade myndigheten vid behov begära att den sökande myndigheten översätter dessa handlingar till det officiella språket, eller ett av de officiella språken, i den anmodade medlemsstaten, eller till ett annat språk som de berörda medlemsstaterna enas om bilateralt. 4.Om den sökande eller den anmodade myndigheten anser att upplysningar som har erhållits vid tillämpning av detta di rektiv sannolikt kan vara till nytta för en tredje medlemsstat för de syften som avses i punkt 1, får den lämna dessa upplysningar till den medlemsstaten under förutsättning att detta överläm nande överensstämmer med de bestämmelser och de förfaran den som fastställs i detta direktiv. Den ska underrätta den med lemsstat från vilken uppgifterna härrör om sin avsikt att utbyta dessa uppgifter med en tredje medlemsstat. Den medlemsstat från vilken uppgifterna härrör kan motsätta sig ett sådant utbyte av uppgifter från den dag som den mottog meddelandet från den medlemsstat som önskar utbyta uppgif terna. 5.Tillstånd att använda uppgifter i enlighet med punkt 3 som har tillhandahållits i enlighet med punkt 4 kan endast beviljas av den medlemsstat från vilken uppgifterna härrör. 6.Upplysningar, oavsett form, som tillhandahålls vid tillämp ning av detta direktiv får åberopas eller användas som bevisning av alla myndigheter i den mottagande medlemsstaten, på samma grund som liknande upplysningar som har erhållits i den medlemsstaten. Utlämnande av uppgifter och dokument Alla upplysningar, oavsett form, som tillhandahålls vid till lämpning av detta direktiv ska omfattas av sekretess och åtnjuta det skydd som liknande upplysningar ges enligt den nationella lagstiftningen i den mottagande medlemsstaten. Sådana upplysningar får användas i syfte att vidta verkställig hets- eller säkerhetsåtgärder som avser fordringar som omfattas av detta direktiv. De får även användas för fastställelse och verkställighet av obligatoriska socialavgifter. 2.Personer som är vederbörligen ackrediterade av Europeiska kommissionens ackrediteringsmyndighet för säkerhet kan få till gång till dessa upplysningar endast i den utsträckning det är nödvändigt för drift, underhåll och utveckling av CCN-nätet. 3.Den medlemsstat som tillhandahåller upplysningarna ska tillåta att de utnyttjas för andra ändamål än de som anges i punkt 1 i den medlemsstat som tar emot upplysningar, om upplysningarna får användas för liknande ändamål enligt lagstiftningen i den medlemsstat som tillhandahåller upplysning arna. Tillämpning av andra överenskommelser om bistånd 1.Detta direktiv ska inte påverka fullgörandet av skyldigheter till följd av bilaterala eller multilaterala överenskommelser eller ordningar om att lämna ett vidare bistånd, vilket inbegriper delgivning av rättsliga eller utomrättsliga handlingar. 2.När medlemsstaterna ingår sådana bilaterala eller multi laterala överenskommelser eller ordningar i frågor som omfattas av detta direktiv, utom när det gäller enskilda fall, ska de underrätta kommissionen om detta. Kommis sionen ska i sin tur underrätta de övriga medlemsstaterna. 3.När medlemsstaterna tillhandahåller ett sådant större mått av ömsesidigt bistånd i enlighet med en bilateral eller multi lateral överenskommelse eller ordning kan de använda nätet för elektronisk kommunikation och de standardformulär som antagits för tillämpningen av detta direktiv. L 84/12 Europeiska unionens officiella tidning Kommissionen ska till och rådet vart femte år lämna en rapport om hur den ordning som inrättas genom detta direktiv fungerar. 1.Kommissionen ska biträdas av indrivningskommittén. 2.När det hänvisas till denna punkt ska artiklarna 5 och 7 i beslut /468/EG tillämpas. Den tidsfrist som avses i artikel 5.6 i beslut /468/EG ska vara . Medlemsstaterna ska anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nöd vändiga för att följa detta direktiv. De ska underrätta kommissionen om detta.