prop · GY03165 · 2011-09-20 00:00:00 — Följande tabell visar vilka effekter förslaget hade haft på fördelningen av deklarationer vid taxering (handelsbolag, aktiebolag, ekonomiska föreningar och stiftelser): När utredningen lämnade sitt betänkande fanns det bara tre brutna räkenskapsår enligt bokföringslagen. Som har nämnts ovan trädde nya bestämmelser i kraft . Enligt de nya bestämmelserna finns det inte några begränsningar till fasta tidsperioder. Med brutet räkenskapsår avses annat räkenskapsår än kalenderår (3 kap. 1 § tredje stycket BFL). Skulle den nuvarande gemensamma deklarationstidpunkten ersättas med en deklarationsfrist som räknas från utgången av beskattningsåret enligt utredningens förslag skulle det för andra juridiska personer än dödsbon finnas tolv i stället för fyra olika deklarationstidpunkter. 14 Av praktiska skäl föreslog utredningen i stället för . är det dock inte möjligt av administrativa skäl att ha tolv deklarationstidpunkter. Fler deklarationstidpunkter än fyra har inte heller efterfrågats av remissinstanserna. Regeringen anser därför att fyra olika deklarationstidpunkter är tillräckligt för att åstadkomma en spridning av arbetet för och de som i sin näringsverksamheter lämnar deklarationshjälp. Regeringen föreslår att de olika deklarationstidpunkterna ska, i likhet med utredningens förslag, vara , , och . Deklarationstidpunkten beror på vilket beskattningsår den juridiska personen har. Vad som avses med beskattningsår definieras i 3 kap. 4 och 5 §§ SFL. Några remissinstanser har framhållit att för juridiska personer som har den 1 juliden som räkenskapsår bör deklarationstidpunkten vara i stället för . Av praktiska skäl föreslog utredningen . Regeringen delar utredningens bedömning att det av praktiska skäl är lämpligt att före jul- och nyårshelgerna. Förslaget innebär att andra juridiska personer än dödsbon ska lämna inkomstdeklaration för ett beskattningsår enligt följande uppställning: Om beskattningsåret går ut den ska deklaration ha kommit in För det fall den juridiska personens beskattningsår går ut vid andra datum än de som anges ovan, föreslår regeringen att deklaration ska lämnas senast den dag som gäller för det beskattningsår som går ut närmast efter det beskattningsår som den juridiska personen har. Deklarationstidpunkten framgår sammanfattningsvis av följande upp- Prop. 2010/11:165 ställning: Om beskattningsåret går ut den ska deklaration ha kommit in För juridiska personer med brutet räkenskapsår leder tidigare- läggningen av deklarationstidpunkten till att beslut om slutlig skatt kan fattas tidigare och därmed även till att slutlig skatt ska betalas tidigare. Slutlig skatt ska betalas senast den förfallodag som infaller närmast efter att har gått för beslutet om slutlig skatt (se Eftersom betalningsfristerna utgår från beslutet om slutlig skatt kommer juridiska personer att behandlas lika oberoende av vilket beskattningsår de har. Förslaget innebär att en juridisk person med brutet räkenskapsår i vissa fall ska lämna deklaration än vad som gäller för den juridiska personens ägare. ska alltid deklarationerna lämnas , men deklarationerna kan avse olika perioder. gällande regler är det alltså så att i vissa fall inte kan granska t.ex. ett fåmansföretags och dess delägares deklarationer Att även deklarationstidpunkterna kommer att vara olika har därför mindre betydelse för kontrollarbetet. omprövning kommer dessutom även i fortsättningen att räknas från utgången av det kalenderår då beskattningsåret har gått ut. Den långa tid som går från utgången av ett brutet räkenskapsår till deklaration, beslut om skatt och skattebetalning blir genom regeringens förslag kortare. Det är ur kontrollsynpunkt positivt. normalt för ett kalenderår, senast den året efter det kalenderår som kontrolluppgiften avser (24 kap. 1 § SFL) kommer därför inte vid de nya deklarations- tidpunkterna att ha tillgång till kontrolluppgifter avseende hela Det har dock marginell betydelse eftersom kontroll- uppgifter om juridiska personer bara lämnas i undantagsfall. kommer kontrolluppgifterna att bli tillgängliga som har på sig för utredning och beslut om slutlig skatt. Regeringen anser sammanfattningsvis att fyra olika deklarations- tidpunkter, som beror på valt beskattningsår, är motiverat av bl.a. praktiska skäl och kontrollsynpunkt. SRF förordar att de nya deklarationstidpunkterna kräver en instruktion till om att revidering av de underliggande deklarations- blanketterna enbart ska ske en gång för att undvika löpande förändringar som medför ökad administration. Regeringen delar inte SRF:s uppfattning, utan anser att detta bäst hanteras i övergångs- bestämmelserna till de materiella lagändringarna. De nya deklarationstidpunkterna finns i 32 kap. 2 § första stycket SFL. Bestämmelser om beskattningsår finns i 3 kap. 4 och 5 §§ SFL. En extra månad för annan juridisk person än dödsbo som lämnar inkomstdeklaration elektroniskt Deklarationstidpunkten för en annan juridisk person än dödsbo som lämnar inkomstdeklaration elektroniskt senareläggs med en månad. Det framgår av 32 kap. 2 § andra stycket SFL. Det innebär större möjligheter till utjämning av arbetsbelastningen för revisionsbyråer och andra som lämnar deklarationshjälp. En annan fördel är att deklarationstidpunkten och tidpunkten för att ge in årsredovisning kommer att sammanfalla för många aktiebolag. Det öppnar för ett samordnat elektroniskt uppgiftslämnande (se avsnitt 11.1). Minskat behov av anstånd Enligt 16 kap. 1 § LSK kan den som på grund av särskilda omständig- heter är förhindrad att lämna självdeklaration inom föreskriven tid beviljas anstånd med att lämna deklaration (individuellt anstånd). Anstånd med att lämna deklaration efter får bara beviljas om det finns synnerliga skäl. Det finns också möjlighet att få ett s.k. byråanstånd. Sådant anstånd meddelas efter ansökan från den som i näringsverksamhet upprättar deklarationer åt annan, dvs. revisionsbyråer och andra som lämnar deklarationshjälp. Om anstånd medges ska deklarationerna lämnas in enligt en tidsplan som beslutas av . Byråanstånd får inte beviljas längre än till och med (16 kap. 2 § LSK). Genom att deklarationstidpunkten för andra juridiska personer än dödsbon senareläggs kan det ifrågasättas om det finns något behov av anstånd för dem. Deklarationstidpunkten kommer att infalla senare än den för byråanstånd enligt nuvarande regler. Byråanstånd bör därför i fortsättningen inte få medges för andra juridiska personer än dödsbon. Det kan inte uteslutas att det i något fall bör finnas möjlighet att medge ett individuellt anstånd. För att markera att det bara bör gälla i rena undantagsfall ska förutsättningen för anstånd vara att det finns synnerliga skäl. Bestämmelsen finns i 36 kap. 4 § SFL. Ett önskemål som har framförts av utredningens referensgrupp är att brutna räkenskapsår bör tillåtas för enskilda näringsidkare. uppfattning var att det inte bör finnas några starka skäl emot det när de skattekrediter som är förbundna med gällande regler försvinner. Några remissinstanser, bl.a. Företagarna och LRF, anser att även företag som normalt har kalenderår som räkenskapsår, t.ex. enskilda näringsidkare, bör få ha brutna räkenskapsår. Utrymmet för en enskild näringsidkare att ha brutet räkenskapsår regleras i bokföringslagen. Det är alltså primärt en bokföringsfråga. Frågan togs upp i prop. 2009/10:235 s. 79, där regeringen uttalade Kravet på att enskilda näringsidkare m.fl. ska ha kalenderår som räkenskapsår infördes i samband med 1990-års skattereform (prop. 1989/90:110 s. 589 f.). Som motiv för detta anfördes kontrollskäl från Kravet övervägdes ånyo i samband med utarbetandet av bokföringslag (prop. 1998/99:130 s. 221 f.). De problem en rätt till brutet räkenskapsår skulle medföra för skatteförvaltningen ansågs då väga betydligt tyngre än argumenten för en sådan rätt. Det finns alltjämt bärande skäl mot en ändring. Ett sådant är intresset av en effektiv och ändamålsenlig kontroll vid beskattningen. enskilda näringsidkare m.fl. att tillämpa brutet räkenskapsår skulle medföra ett flertal skatterelaterade problem. skattereglerna, exempelvis reglerna om räntefördelning, som Skatte- verkets kontrollsystem är konstruerade utifrån att enskilda näringsidkare m.fl. inte har rätt att tillämpa brutet räkenskapsår. dödsbon, handelsbolag där en fysisk person ska beskattas för hela eller en del av bolagets inkomst och vissa samfällighetsförvaltande juridiska personer bör alltså även fortsättningsvis som huvudregel ha kalenderår Det kan också konstateras att de deklarationstidpunkter som regeringen föreslår för juridiska personer med brutet räkenskapsår inte utan vidare kan överföras på enskilda näringsidkare. Skälet är att kontrolluppgifter har stor betydelse för beskattningen av en enskild näringsidkare. Kontrolluppgifter lämnas exempelvis om en fysisk persons kapital- inkomster oavsett om de hör till näringsverksamheten eller ska beskattas som inkomst av kapital. Dessutom är det vanligt att enskilda närings- idkare vid sidan av näringsverksamheten också har tjänsteinkomster. Kontrolluppgifterna lämnas för kalenderår. och för andra perioder avseende enskilda närings- idkare med brutet räkenskapsår skulle leda till en ökad administration för uppgiftslämnarna som inte står i rimlig proportion till de eventuella fördelar som brutna räkenskapsår skulle kunna medföra. regleringen bli mer komplicerad. Det är alltså inte möjligt att införa en ordning där enskilda näringsidkare kan lämna deklaration , beroende på Man skulle i stället vara tvungen att vänta in Tiden från beskattningsårets utgång till deklaration, skattebeslut och betalning skulle alltså öka vilket ur kontrollsynpunkt är Dessutom skulle de kalenderårsbaserade kontrolluppgifterna på något sätt behöva fördelas på beskattningsåren. för såväl näringsidkaren som för . Mot denna bakgrund finns det enligt regeringens mening inte några Prop. 2010/11:165 starka skäl att överväga ökade möjligheter för enskilda näringsidkare att ha brutna räkenskapsår. Det ligger dessutom utanför detta lagstiftnings- arbete att föreslå sådana bestämmelser. Företagarna, anser att deklarations- tidpunkten för fysiska personer och dödsbon som ska redovisa närings- verksamhet ska följa samma regler som gäller för juridiska personer, varför deklarationstidpunkten bör flyttas fram till och vid elektroniskt deklaration till . Regeringen instämmer inte i den bedömningen. En sådan ordning skulle medföra stora problem för . Att hantera olika deklarationstidpunkter för olika kategorier fysiska personer är inte lämpligt och skulle medföra ökade kostnader för . Dessutom kan enskilda näringsidkare vid behov ansöka om anstånd med att lämna deklaration (36 kap. 2 §). Deklarationsmedhjälparen kan också ansöka om byråanstånd (36 kap. 3 §). 11.9Särskilda uppgifter om inkomst som är undantagna från skatteplikt Regeringens förslag: En utländsk arrangör som har inkomster som är undantagna från skatteplikt enligt 8 § första stycket 7 lagen (1991:591) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta artister m.fl., ska lämna särskilda uppgifter om de omständigheter som behöver för att kunna bedöma om den uppgiftsskyldige är undantagen från skatteplikt. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se promemorian s. 16 f.). Remissinstanserna: Remissinstanserna har inte haft något att erinra mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: I 16 § A-SINK anges när bl.a. en arrangör ska lämna redovisning. Ett undantag från skatteplikt som ska redovisas enligt bestämmelsen är inkomster hos en utländsk arrangör som i allt väsentligt motsvarar en sådan ideell förening som avses i 7 kap. 7 § IL och där skattskyldighet enligt inkomstskattelagen inte hade förelegat för inkomsterna om arrangören hade varit en sådan förening (prop. 2004/05:19 s. 57). En ideell förening som avses i 7 kap. 7 § IL är en ideell förening som är undantagen från skattskyldighet enligt inkomstskattelagen. Sådana ideella föreningar ska lämna särskilda uppgifter om intäkter och kostnader under räkenskapsåret, tillgångar och skulder vid räkenskaps- årets början och slut samt övriga omständigheter som är av betydelse för bedömande av frågan om undantag från skattskyldighet (5 kap. 1 § LSK). Motsvarande bestämmelse finns i 33 kap. 3 § SFL. Som synes är syftet att ska kunna kontrollera om förutsättningarna för att undanta inkomster från beskattning enligt 7 kap. IL finns. Skyldigheten gäller därför bara ideella föreningar som har undantagit inkomster från beskattning med stöd av de aktuella skattereglerna. inte finns är den ideella föreningen inte skyldig att lämna särskilda Prop. 2010/11:165 uppgifter. En utländsk arrangör som i allt väsentligt motsvarar en sådan ideell förening och som har inkomster som är undantagna från skatteplikt enligt 8 § första stycket 7 A-SINK, föreslås i fortsättningen lämna särskilda uppgifter om de omständigheter som behöver för att kunna bedöma om den uppgiftsskyldige är undantagen från skatteplikt. Nuvarande redovisningsskyldighet ersätts alltså av en skyldighet att lämna särskilda uppgifter. Uppgifterna ska i likhet med lämnas den 12 efter den månad då tillställningen ägde rum. Bestämmelsen finns i 33 kap. 5 och 11 §§ SFL. 11.10Uppgift till den som kontrolluppgift gäller för Regeringens förslag: Den som är skyldig att lämna kontrolluppgift ska även i fortsättningen informera den som uppgiften avser om vilka uppgifter som lämnas i kontrolluppgiften. Utredningens förslag: Utredningen föreslog att en kontrolluppgifts- skyldig inte ska behöva meddela den som kontrolluppgiften har lämnats för om vilka uppgifter som har lämnats (se betänkandet s. 404). Remissinstanserna: lyfter fram meddelandeskyldighetens betydelse för undvikande av avskattning av pensionsförsäkringar. Verket hyser oro för att borttagande av meddelandeskyldigheten kan komma att medföra att försäkringstagaren eller den försäkrade går miste om en viktig signal om att försäkringsgivaren inte har lämnat kontrolluppgift . Risk finns då att någon läkning inte kommer till stånd och att avskattning av pensionsförsäkringen kommer att ske. Meddelande- skyldigheten bör därför kvarstå. anser att förslaget motverkar möjligheterna för kontrolluppgiftsskyldiga att rätta felaktiga kontrolluppgifter eller att komplettera med kontrolluppgifter som saknas. Den skattskyldige får dessutom försämrade möjligheter att beräkna slutlig skatt. För banker och värdepappersinstitut och Centrala värde- pappersförvarare innebär meddelandeskyldigheten administrativt inte någon skillnad mot förslaget. Skälen för regeringens förslag: Den som är skyldig att lämna kontrolluppgift ska enligt 15 kap. 1 § LSK översända ett meddelande med de uppgifter som lämnas i en kontrolluppgift till den som uppgiften avser året närmast som kontroll- uppgiften gäller (meddelandeskyldighet). ska före under taxeringsåret sända en blankett för allmän självdeklaration med vissa förtryckta uppgifter till de fysiska personer och dödsbon som kan antas vara skyldiga att lämna en sådan deklaration (4 kap. 2 § första stycket LSK och 3 kap. 2 § FSK). Eftersom fysiska personer som kan antas vara deklarationsskyldiga numera får en deklarationsblankett på vilken alla kontrolluppgifter som har lämnats för honom eller henne har förtryckts kan det ifrågasättas om meddelande- skyldigheten mer eller mindre anses har spelat ut sin roll när det gäller att informera den deklarationsskyldige om lämnade kontrolluppgifter. Utredningen föreslår att meddelandeskyldigheten ska slopas. Regeringen delar dock inte utredningens inställning i denna fråga. anför ger meddelandeskyldigheten de deklara- tionsskyldiga möjlighet att rätta felaktiga kontrolluppgifter och därigenom bidra till att korrekta uppgifter förtrycks i deklarationen. med den förtryckta blanketten sänder ut en specifikation över inkomna kontrolluppgifter och andra uppgifter som har tillgång till (t.ex. uppgift om fastighetsinnehav), en preliminär skatteuträkning samt mot bakgrund av de uppgifter Skatte- verket har tillgång till om t.ex. fastighetsinnehav eller avyttringar av fastighet, aktier o.d. upplysningar om vilka uppgifter den skattskyldige själv ska redovisa i deklarationen och på vilken bilaga uppgifterna ska lämnas. Det är innehållet i inkomna kontrolluppgifter och övriga av Skatte- verket kända uppgifter som ligger till grund för förtryckningen. Den preliminära skatteuträkningen grundas på de förtryckta uppgifterna. De uppgifter kan förtrycka på deklarationsblanketten är för en betydande del av de fysiska personer och svenska dödsbon som är skattskyldiga de enda uppgifter som behövs för att åsätta dem ett riktigt beslut om slutlig skatt och beslut om pensionsgrundande inkomst. För det fall meddelandeskyldigheten slopas och en kontrolluppgift är felaktig, skulle den skattskyldige inte få möjlighet att rätta den felaktiga kontrolluppgiften innan en förtryckt deklaration skickas ut. Detta medför i sin tur att den preliminära skatteuträkningen skulle bli felaktig. Den skattskyldige måste då själv göra en skatteuträkning för att ta reda på om skatt ska betalas. Enligt försämrar detta rättssäkerheten för de enskilda. gäller nya skatteregler för pensionsförsäkringar (prop. 2007/08:55). Av 58 kap. 16 a § IL framgår att ett pensions- försäkringsavtal ska innehålla villkor om att försäkringsgivaren ska lämna vissa kontrolluppgifter enligt LSK. Om försäkringsgivaren inte har lämnat kontrolluppgifter då de rätteligen skulle ha lämnats kan avskattning bli aktuellt (58 kap. 19 a § IL). Det finns dock en möjlighet för en försäkringstagare eller en förmånstagare att läka den avskattnings- grunden, genom att själv lämna sådana uppgifter till under det år kontrolluppgiften skulle ha lämnats (58 kap. 19 b § IL). under taxeringsåret ska kontroll- uppgifter lämnas till och meddelanden lämnas till den skattskyldige om att kontrolluppgifter lämnas till . För det fall den skattskyldige inte har fått ett meddelande rörande pensions- försäkringen har han eller hon på sig att själv inhämta och lämna sådana uppgifter som skulle ha lämnats av försäkringsgivaren. Uppgifterna ska lämnas i form av uppgifter som har utgivits av försäkringsgivaren, t.ex. årsbesked eller liknande. Om meddelandeskyldigheten slopas, får den skattskyldige inte förrän /april kännedom om att försäkringsgivaren inte har uppfyllt sin kontrolluppgiftsskyldighet. Detta skulle medföra att den skattskyldige får på sig att inhämta och lämna uppgifter till . Med hänsyn till att avskattning kan leda till stora ekonomiska konsekvenser för den enskilde, delar regeringen oro och anser att det inte är lämpligt att lämna förslag som medför en försämring Prop. 2010/11:165 av möjligheten för den enskilde att läka grunden för avskattning. Kontrolluppgifter för avkastningsskatteändamål ska lämnas för utländska kapital- och pensionsförsäkringar samt för sådana tjänste- pensionsavtal med utländska tjänstepensionsinstitut som är jämförbara med en kapital- eller pensionsförsäkring (11 kap. 8 a § LSK). Aktuell kontrolluppgift ska lämnas både för fysiska och juridiska personer. Juridiska personer ska lämna en särskild självdeklaration. Det är enbart allmänna självdeklarationer som förtrycks med uppgifter bl.a. från inkomna kontrolluppgifter. Om meddelandeskyldigheten slopas kommer juridiska personer inte att få uppgifter av betydelse för avkastnings- skattens storlek. I deklarationen ska underlag för avkastningsskatt redovisas. Av betänkandet framgår att ett slopande av meddelandeskyldigheten endast skulle medföra en marginell minskning av arbetsbördan. Omfattande minskning av utskick per post skulle dock innebära relativt stora besparingar (se betänkandet s. 718). års taxering lämnades, enligt , ca 62 miljoner kontrolluppgifter. Drygt 16 miljoner kontrolluppgifter avsåg löner, pensioner och andra sociala ersättningar och drygt 45 miljoner avsåg kapitalinkomster m.m. De flesta kontrolluppgifter avser alltså kapitalinkomster m.m. Enligt skulle ett slopande av meddelandeskyldigheten inte påverka den administrativa bördan, eftersom uppgiftslämnandet sker på årsbeskedet som ändock lämnas till kunden. Detsamma torde även gälla för kontrolluppgifter avseende löner m.m. Många arbetsgivare meddelar sina anställda om vilka uppgifter som lämnas till genom en notering på lönebeskedet avseende december månad. Regeringen anser, mot den angivna bakgrunden, att meddelande- skyldigheten ska behållas. Bestämmelsen finns i 34 kap. 3 § SFL. 11.11Föreläggande kontroll av egen uppgiftsskyldighet Regeringens förslag: ska få förelägga den som är eller kan antas vara uppgiftsskyldig att lämna uppgift som verket behöver för att kunna kontrollera skyldigheten. Tillämpningsområdet för dessa förelägganden ska utvidgas till att omfatta i princip alla uppgifts- skyldigheter enligt skatteförfarandelagen. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens förslag (se betänkandet s. 1079 f.). Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har yttrat sig i denna fråga. Skälen för regeringens förslag: I 3 kap. 5 § första stycket TL sägs att föreläggandet ska avse uppgifter som behövs för kontroll av att uppgifterna i självdeklarationen är riktiga eller annars för taxeringen. Syftet med föreläggandet ska vara att få in material för att kontrollera de uppgifter som den skattskyldige har lämnat i sin självdeklaration eller för att få underlag för att fatta ett riktigt taxeringsbeslut avseende den skatt- skyldige (prop. 1989/90:74 s. 396). I 14 kap. 3 § 1 SBL sägs i stället att föreläggandet ska avse uppgifter som behövs för kontroll av deklarationen eller av annan uppgifts- skyldighet. Med kontroll av uppgiftsskyldighet avses såväl kontroll av om uppgiftsskyldighet överhuvudtaget har förelegat, som kontroll av att skyldigheten har fullgjorts riktigt och fullständigt (prop. 1996/97:100 s. 597). Som exempel på annan uppgiftsskyldighet än skyldighet att lämna deklaration nämns skyldigheten för den som är registrerad för mervärdesskatt att i en periodisk sammanställning lämna uppgifter om omsättning, förvärv och överföring av varor som transporteras mellan EU-länder (prop. 1996/97:100 s. 597). Den som är skyldig att lämna självdeklaration ska, utöver vissa särskilt angivna uppgifter, enligt 3 kap. 1 § 6 LSK lämna de övriga uppgifter som behöver för att fatta riktiga taxerings- och beskattnings- beslut samt beslut om pensionsgrundande inkomst. En bestämmelse med motsvarande innehåll finns i 31 kap. 3 § SFL. Enligt 10 kap. 17 § första stycket 6, 17 a § första stycket 7 och 17 b § första stycket 6 SBL ska en skattedeklaration, utöver vissa särskilt angivna uppgifter, innehålla de ytterligare uppgifter som behövs för beräkning och kontroll av skatten. Den deklarationsskyldige måste alltså lämna alla uppgifter som behövs för att skatten ska kunna beräknas. I skatteförfarandelagen sägs det i 26 kap. 18 § 3. Enligt 10 kap. 27 och 36 a § SBL samt 17 kap. 1 § LSK får Skatte- verket förelägga en uppgiftsskyldig att fullgöra sin uppgiftsskyldighet. Detta anges i 37 kap. 2 § SFL. I kommentaren till den paragrafen anges att lydelsen omfattar dels den som överhuvudtaget inte har lämnat någon uppgift, t.ex. låtit bli att lämna deklaration, dels den som har lämnat deklaration eller lämnat uppgifter på annat sätt men som har utelämnat en uppgift som personen var skyldig att lämna. Den uppgiftsskyldige kan t.ex. ha låtit bli att lämna uppgifter som behövs för att ska kunna fatta ett riktigt beslut. kan då förelägga personen att fullgöra skyldigheten, vilket täcker in både att lämna deklaration och att komplettera redan lämnade uppgifter på grund av att en föreskriven uppgift saknas. Föreläggandebefogenheten i 37 kap. 2 § SFL tar alltså sikte på uppgifter som den uppgiftsskyldige är skyldig att lämna utan föreläggande. Syftet med det föreläggandet är alltså att förmå den uppgiftsskyldige att fullgöra sin uppgiftsskyldighet (fullgörandeföre- läggande). Föreläggandet i sig skapar inte någon uppgiftsskyldighet.