prop · GZ031 · 2011-09-20 00:00:00 — Det förefaller innebära en dubbelräkning, eftersom kapitalunderlaget enligt 42 kap. 37 § inkomstskattelagen (1999:1229), förkortad IL, utgår från de tillgångar som vid ingången av varje kvartal förvaras på kontot. Far anser att frågan om beräkningen av kapitalun- derlaget måste analyseras ytterligare. Sparban- kernas framhåller att förslaget leder till en särskild beskattning på nysparande. Förbundet anser att de skattemässiga inträdes- barriärer som uppstår genom den valda metoden är negativa i sådan omfattning att ytterligare alternativ bör utredas. vid framför att det är av stor betydelse för den enskilda hur schabloninkoms- ten ska beskattas enligt de svenska skatteavtalen, framför allt vilken fördelningsartikel som bör vara tillämplig. Det vore önskvärt med en gene- rell diskussion i denna fråga i förhållande till modellavtal. Skälen för regeringens förslag Allmänna utgångspunkter för beräkning av kapi- talunderlaget Som utgångspunkt för beräkningen av kapital- underlaget bör gälla att det ska baseras på värdet av tillgångar som förvaras på ett inve- steringssparkonto under det år för vilket en schablonintäkt ska beräknas. I så stor utsträckning som möjligt bör modellen för hur kapitalunderlaget ska beräknas ta hänsyn till värdeutvecklingen på dessa tillgångar. Vidare bör modellen utformas på ett sådant sätt att det inte är möjligt att utan beskattning spara i ett inve- steringssparkonto genom att gå in i och ut ur sparformen . Modellen för att beräkna kapitalunderlaget får dock, liksom framför, inte vara så komplice- rad att det inte är möjligt för kontoinnehavaren att själv beräkna kapitalunderlaget. Detta är viktigt eftersom det i sista hand är kontoinne- havaren själv som ansvarar för att korrekta uppgifter om schablonintäkten lämnas i själv- deklarationen. Om oriktiga uppgifter lämnas till kan det leda till att den skattskyl- dige får betala skattetillägg. Det kan även bli fråga om straffrättsligt ansvar om oriktig uppgift lämnas. Beskattningsmodellen bör därför utfor- mas så att kontoinnehavaren själv kan beräkna kapitalunderlaget. Värdet av tillgångar på investeringssparkonto Som redan nämnts bör en del av kapitalunder- laget utgöras av värdet på tillgångar som förvaras på investeringssparkontot. Ju oftare avstämning av tillgångarnas värde ska ske, desto större följsamhet blir det mellan scha- blonintäktens storlek och värdeutvecklingen på tillgångarna. Ju fler värderingstidpunkter desto större blir dock komplexiteten i beräkningsmo- dellen, vilket försvårar för kontoinnehavaren, och även för investeringsföretaget, att beräkna kapitalunderlaget. föreslår att underlaget beräknas till värdet vid årets början i stället för att räknas fram vid fyra olika tillfällen som har föreslagits i promemorian och LRF anser att beräkningen av kapitalunderlaget bör konstrue- ras på samma sätt som föreslås för kapitalförsäk- ring. , och anser att kvartalsvisa avstämningar av värdet av tillgångarna på ett investeringssparkonto är lämpligt och förespråkar att underlaget ska beräknas utifrån ett visst antal angiva mättidpunkter, t.ex. fyra . Regeringen bedömer att en rimlig avvägning mellan kapitalunderlagets följsamhet med värde- utvecklingen av tillgångarna på ett investerings- sparkonto och komplexiteten i beräkningsmo- dellen uppnås om kapitalunderlaget beräknas som ett genomsnittligt värde baserat på mark- nadsvärdet av tillgångarna på ett investerings- sparkonto vid ingången av varje kvartal under det aktuella kalenderåret. Det vill säga värdet ska avläsas . Därmed uppnås viss följsamhet mellan utvecklingen av det sammanlagda värdet på kontot och kapital- underlagets storlek. Vidare bör kontoinnehava- ren ha möjlighet att beräkna ett kapitalunderlag som är baserat på det sammanlagda värdet vid fyra tillfällen dividerat med fyra. En värde- ring per kvartal torde visserligen innebära viss ökad administration för investeringsföretagen jämfört med om underlaget bara baseras på värdet , men den bedöms som rimlig i förhållande till målet att uppnå viss följsamhet. Det är marknadsvärdet vid ingången av varje kvartal av de tillgångar som förvaras på investeringssparkontot som bör ligga till grund för beräkningen av kapitalunderlaget Om större följsamhet eftersträvas krävs fler värderingstidpunkter än . Tänkbara alternativ till kvartalsvisa avstämningar skulle kunna vara att värdet mäts dag för dag eller månad för månad. En beräkningsmodell som bygger på något av dessa två alternativ stäl- ler dock stora krav på de institut som erbjuder investeringssparkonto och riskerar att på ett oproportionerligt sätt öka deras administrativa börda. Vidare skulle det med beräkning dag för dag eller månad för månad bli mycket komplice- rat för den enskilde att själv beräkna kapitalun- derlaget. Av dessa skäl föreslås inte något av dessa alternativ. Om en förenkling av modellen för hur kapi- talunderlaget ska beräknas eftersträvas är ett möjligt alternativ till kvartalsberäkning att enbart värdet vid beskattningsårets ingång ligger till grund för beskattningen. Detta gäller för kapitalförsäkring. Då blir det dock ingen följ- samhet alls mellan värdeutvecklingen och schablonintäktens storlek. Därför bedöms detta inte vara ett lämpligt alternativ. anser att det, för att underlätta för den som ska göra värderingen, tydligare bör anges vilket värde som ska användas vid beräk- ningen av kapitalunderlaget. I huvudsak får enbart investeringstillgångar och kontanta medel förvaras på ett investeringssparkonto. Marknads- värdet för merparten av denna typ av tillgångar kan förväntas vara lätt att fastställa. För de finan- siella instrument som är upptagna till handel på en reglerad marknad eller en motsvarande mark- nad utanför Europeiska ekonomiska samarbets- området (EES) eller en handelsplattform bör värderingen kunna göras utifrån de noteringar som görs avseende det aktuella instrumentet på de olika marknadsplatserna. För andelar i inve- steringsfonder och utländska motsvarigheter finns normalt en s.k. NAV-kurs (där NAV står för Value) som anger marknadsvärdet för en fondandel och som för de flesta fonder fastställs . Denna kurs bör kunna utgöra utgångspunkt för bedömningen av marknads- värdet. Precis som framför lär det dock vara svårare att fastställa ett marknadsvärde för vissa typer av tillgångar som förvaras på kontot, t.ex. investeringstillgångar som omsätts sällan och, inte minst, för kontofrämmande tillgångar. Regeringen anser dock att det inte är lämpligt att i detta sammanhang ge några närmare riktlinjer för hur värderingen av till- gångar som omfattas av schablonbeskattningen bör ske. Denna fråga får ytterst avgöras av rättstillämpningen. Det kan tilläggas att inve- steringsföretagen, som i första hand har att värdera tillgångarna, har möjlighet att i avtalet om investeringssparkonto inskränka den möjlig- het som lagen om investeringssparkonto ger att förvara olika slags tillgångar på kontot. Vidare kan det i detta avtal exempelvis föreskrivas att kontofrämmande tillgångar ska avföras från kontot senast en viss efter att de upptäcks, i syfte att de i så liten utsträckning som möjligt ska förvaras på kontot över nästföl- jande kvartalsskifte, vilket i så fall innebär att de måste värderas. Enligt regeringens uppfattning är det inte lämpligt att, vilket föreslår, åläggs att tillhandahålla ett register med värden för de tillgångar som kan finnas på ett investeringssparkonto. Finansiella instrument på investeringssparkonto vars värde inte ska ingå i kapitalunderlaget Under föregående rubrik anges att marknads- värdet på finansiella instrument och kontanta medel som vid ingången av varje kvartal under det aktuella kalenderåret förvaras på ett inve- steringssparkonto ska beaktas vid beräkningen av kapitalunderlaget. Detta bör dock inte gälla för samtliga finansiella instrument som förvaras på investeringssparkontot. Under denna rubrik redogörs för finansiella instrument vars värde inte bör ingå i kapitalun- derlaget. Det rör sig om finansiella instrument som har emitterats i syfte att tas upp till handel på viss marknad, finansiella instrument som innehas av större ägare i utgivande företag, kvalificerade andelar och felaktigt förvarade kontofrämmande tillgångar. I den föreslagna 14 § första stycket 1 lagen om investeringssparkonto anges att annan än kontoinnehavaren får överföra kontofrämmande tillgångar till kontoinnehavarens investerings- sparkonto som kontoinnehavaren har förvärvat på visst sätt. Det rör sig om tillgångar som kontoinnehavaren har förvärvat från den som har emitterat tillgångarna om de från emissionen avses bli upptagna till handel på en reglerad marknad eller en motsva- rande marknad utanför EES eller en handels- plattform. Sådana tillgångar får enligt 18 § samma lag förvaras på investeringssparkontot till och med den sextionde dagen efter den dag då de emitterades. Om tillgångarna tas upp till handel på en sådan marknad som avses i 14 § regleras dock rätten att förvara till- gångar av andra paragrafer i samma lag. Överföringar enligt 14 § första stycket 1 lagen om investeringssparkonto utgör ett avsteg från utgångspunkten för överföring av finansiella instrument till ett investeringssparkonto att tillgångar som har förvärvats direkt från en juri- disk person, i detta fall emittenten, inte får överföras till ett investeringssparkonto. Sådana överföringar utgör även ett avsteg från utgångs- punkten att kontofrämmande tillgångar inte ska få överföras till ett investeringssparkonto. För att minimera risken för att bestämmelsen miss- brukas i syfte att undkomma beskattning bör tillgångar som förvaras på ett investeringsspar- konto med stöd av 18 § samma lag inte omfattas av schablonbeskattningen. Det innebär att värdet av sådana tillgångar inte ska öka kapitalunderla- get. Normalt sett ska de tillgångar som avses här förvaras på ett investeringssparkonto med stöd av 18 § lagen om investeringssparkonto under endast en kortare övergångsperiod. Syftet med emissionen ska ju vara att tillgångarna ska tas upp till handel på en reglerad marknad. När så sker förvaras tillgångarna inte längre på inve- steringssparkontot med stöd av denna bestäm- melse och omfattas därmed av schablonbeskatt- ningen. Risken för att tillgångar inte skulle tas upp till handel inom den sextiodagarsperiod som de får förvaras på investeringssparkontot enligt lagen om investeringssparkonto borde inte avskräcka kontoinnehavare från att delta i sådana Anskaffningsutgiften för tillgångar som förvärvats och överförts till ett invester- ingssparkonto, och som förvaras på kontot med stöd av 18 § lagen om investeringssparkonto, och som sedan avförs från kontot beräknas ju på samma sätt som för andra tillgångar som har förvärvats vid emission inom den konventionella beskattningen. I avsnitt 6.13.2.7 föreslås att finansiella instru- ment som har getts ut av ett företag inte är inve- steringstillgångar om innehavaren av instru- menten innehar andelar i företaget som motsva- rar av rösterna för samtliga andelar eller av kapitalet i företaget. Skälet för att sådana finansiella instrument inte bör omfattas av termen investeringstillgångar, och därmed bör betraktas som kontofrämmande tillgångar, är att större ägare i företag, ensamt eller tillsammans med andra större ägare, inte ska kunna realisera obeskattade vinster i företaget inom den scha- blonbeskattade sfären. Även om finansiella instrument som omfattas av ägarbegränsningen är kontofrämmande tillgångar kan den situatio- nen uppstå att de får förvaras på ett investerings- sparkonto . För att förhindra skatteundandragande hänförligt till denna typ av finansiella instrument bör de inte schablonbeskattas när de förvaras på ett invester- ingssparkonto. Av denna anledning bör således värdet av finansiella instrument som träffas av denna begränsning och som förvaras på ett inve- steringssparkonto inte ingå i kapitalunderlaget. I 57 kap. IL finns särskilda regler som gäller vid beskattningen av aktiva delägare i fåmans- företag. Reglerna syftar till att inkomster i ett fåmansföretag, som beror på att ägaren har arbetat i företaget, ska beskattas som arbetsin- komster och inte som kapitalinkomster. För att en ägare ska beröras av de särskilda reglerna krävs normalt att ägaren varit verksam (aktiv) i företaget i betydande omfattning . Ägarens andelar sägs då vara kvalificerade andelar om inte annat är särskilt stadgat. Reglerna tillämpas också för den som är närstående till en aktiv delägare. Vid tillämpningen av reglerna beräknas avkastningen på det kapital som har investerats i företaget schablonmässigt. Reglerna innebär att man beräknar en normalavkastning eller ett visst s.k. gränsbelopp som ska beskattas i inkomstsla- get kapital hos ägaren. Skattesatsen är och uppnås genom att två tredjedelar av utdel- ningen upp till gränsbeloppet tas upp till be- Utdelning som överstiger gräns- beloppet beskattas i inkomstslaget tjänst. Även en kapitalvinst som uppkommer när kvalifice- rade andelar avyttras fördelas på inkomstslagen tjänst och kapital. Om kvalificerade andelar avyttras genom ett andelsbyte, ska mottagna andelar anses kvalifi- cerade hos andelsägaren. Detsamma gäller en andel som mottagits vid en partiell fission om mottagaren före den partiella fissio- nen ägt en kvalificerad andel i det överlåtande företaget. Andelar som erhålls som utdelning från ett svenskt aktiebolag i form av andelar i ett dotterbolag, s.k. lex Asea-utdelning, kan också under vissa förutsättningar bli kvalificerade. När kvalificerade andelar som erhållits på angivet sätt avyttras, kan en del av kapitalvinsten komma att beskattas i inkomstslaget tjänst. Även utdelning kan komma att tjänstebeskattas. Reglerna för hur mycket av avkastningen som ska beskattas i inkomstslaget tjänst respektive kapital är komplicerade. Bestämmelserna om beskattning av kvalifice- rade andelar medför att sådana andelar inte kan schablonbeskattas på samma sätt som andra finansiella instrument. Det skulle strida mot syftet med reglerna, nämligen att inkomster i ett fåmansföretag, som beror på att ägaren har arbetat i företaget, ska beskattas som arbetsin- komster och inte som kapitalinkomster. Av denna anledning bör värdet av kvalificerade andelar som förvaras på ett investeringsspar- konto inte ingå i kapitalunderlaget. Utgångspunkten är att kontofrämmande till- gångar inte får förvaras på ett investeringsspar- konto. Av praktiska skäl är det dock inte lämp- ligt att helt förbjuda förvaring av konto- främmande tillgångar på ett konto. Som framgår av avsnitt 6.13.2.17 föreslås därför att konto- främmande tillgångar under vissa förutsättningar får förvaras på ett investeringssparkonto , som varierar beroende på vilken slags kontofrämmande tillgång det är fråga om. Även om kontofrämmande tillgångar som avses i 17 § lagen om investeringssparkonto inte avförs från investeringssparkontot inom övergångsperioden upphör inte kontot som investeringssparkonto. Innebörden av detta är att sådana kontofrämmande tillgångar i och för sig kan förvaras på ett investeringssparkonto utan begränsning i tiden. Om det kommer till kontoinnehavarens eller investeringsföretagets kännedom att kontofrämmande tillgångar som avses i 17 § förvaras på ett investeringssparkonto åligger det naturligtvis dem att se till att tillgång- arna avförs från kontot inom den tidsfrist som ställs upp i lagen om investeringssparkonto. Huvudskälet till att kontofrämmande till- gångar så långt som möjligt bör hållas utanför investeringssparkontot är att sådana tillgångar inte lämpar sig för den schablonbeskattning som föreslås i förevarande proposition. Det är dock rimligt att här aktuella kontofrämmande till- gångar som utgångspunkt omfattas av schablon- beskattningen under den övergångsperiod de får förvaras på ett investeringssparkonto. Men om de inte har avförts från kontot när löper ut bör de inte längre schablonbeskattas. Regeringen föreslår därför att kontofrämmande tillgångar som förvaras i strid med 17 § lagen om investeringssparkonto ska beskattas konventio- nellt från det att den felaktiga förvaringen inleds. Innebörden av detta förslag är att värdet av sådana tillgångar inte ska ingå i kapitalunderla- get. En viktig utgångspunkt för utformningen av beräkningsmodellen för kapitalunderlaget är att det inte ska vara möjligt att förvara tillgångar på ett investeringssparkonto under större delen av året utan att det avspeglas i kapitalunderlaget. Med en beskattningsmodell som enbart baseras på en kvartalsvis beräkning av värdet på tillgång- arna på ett investeringssparkonto skulle detta vara möjligt genom att kontoinnehavaren mins- kar sparandet strax före ett kvartalsskifte för att efter detta skifte öka sparandet i samma utsträckning. Nedan diskuteras vilken metod som bör införas för att förhindra skatteundan- dragande genom transaktioner kring kvartals- skiften och hur den bör utformas. , och ifrågasätter dock om det finns risk för ett sådant förfarande i praktiken. Enligt dessa remissinstanser skulle kostnaden för att gå in och ur ett investerings- sparkonto i form av bland annat courtage och skillnaden mellan köp- och säljkurs, s.k. spread, vara en tillräckligt avhållande effekt mot detta. Denna bedömning torde dock inte stämma i förhållande till vissa finansiella instrument som får förvaras på ett investeringssparkonto. Vid köp och försäljning av t.ex. aktier får köparen och säljaren normalt betala courtage och köp- kursen överstiger normalt säljkursen. varierar dock från kund till kund och den s.k. spreaden skiljer sig från aktie till aktie. Det kan därför inte uteslutas att kostnaden, inklusive den kursrisken som kontoinnehavaren tar genom förfarandet, för att gå in och ut ur kontot med en viss aktie kan understiga den schablonmässigt beräknade skatten på samma aktie. För t.ex. vissa andelar i invester- ingsfonder gäller dessutom att inlösen och för- värv kan ske utan omedelbar kostnad, förutom eventuell kursrisk, för den enskilda. Det är därför inte osannolikt att det, med kvartalsvis beräkning av värdet på ett investeringssparkonto, kan löna sig att undvika beskattning genom att lösa in fondandelar före kvartalsskiftet för att efter kvartalsskiftet förvärva samma andelar. Nämnda risk för skatteundandragande skulle kunna undvikas om värdet av tillgångarna på kontot stämdes av betydligt oftare än vid fyra tillfällen , t.ex. om värdet skulle stämmas av eller . Regeringen bedömer dock, främst med hänsyn till att det måste vara möjligt för den enskilde spararen att själv kunna beräkna kapitalunderlaget, att det inte är lämpligt med så täta avstämningar. Vidare är det, framför allt med hänsyn till att fondandelar kan förvärvas och lösas in utan omedelbar kostnad för den enskilda, tveksamt om risken för skatteundan- dragande skulle undanröjas med månatliga avstämningar av värdet. Regeringens bedömning är därför att det inte heller är lämpligt med en beräkningsmodell som bygger på att avläsning av värdet sker en gång . Regeringen anser att det lämpligaste sättet att undvika här aktuell risk för skatteundandragande är det sätt som föreslås i promemorian, nämligen att modellen för beräkning av kapitalunderlaget kompletteras med en bestämmelse om att marknadsvärdet av inbetalningar av kontanta medel till kontot ska öka kapitalunderlaget. Med en sådan reglering lönar det sig inte att genom transaktioner kring kvartalsskiften minska den del av kapitalunderla- get som avser värdet av tillgångarna på invester- ingssparkontot eftersom den del av kapitalun- derlaget som avser inbetalningar av kontanta medel ökar i samma utsträckning. Promemorians förslag har kritiserats av ett antal remissinstanser. och avstyrker att inbetalningar till kontot ska adde- ras till kapitalunderlaget. Det skulle innebära en fiktiv beskattning som inte motsvarar det faktiska innehavet. missgynnar särskilt kort- och medelsiktigt sparande. Föreningarna anser inte att det är pedagogiskt att önskat beteende, dvs. sparande, innebär en omedelbar beskattning. anser att det föreslagna sättet att beräkna kapi- talunderlaget är svårförståeligt och komplicerat. Det hämmar löpande sparande och sparande på kort- och medellång sikt. Vidare leder denna typ av beskattning till att innehavaren inom ramen för investeringssparkonto i viss mån dubbelbe- skattas. Även Far och Sparbankernas Riksför- bund vänder sig emot att det sker en dubbelbe- skattning om inbetalningar till ett invester- ingssparkonto ska beaktas vid beräkningen av kapitalunderlaget. Vidare har Svenska Bankföre- ningen, , och kritiserat att den i promemorian föreslagna beräkningsmodellen innebär att kredit inte kan utnyttjas inom den schablonbeskattade sfären på motsvarande sätt som det går att utnyttja kredit inom en kapitalförsäkring. De har bland annat anfört följande. finns en möjlighet att ha ett kreditkonto kopplat till en kapitalförsäkring varifrån insättningar och uttag till och från kapi- talförsäkringen görs. På så sätt har investeraren själv kunnat bestämma risk och hävstång för sina värdepappersaffärer. Även normalt aktiva inve- sterare gör insättningar och uttag i sådan omfattning att denna typ av kredit inte kommer att vara möjlig med den föreslagna modellen eftersom kapitalunderlaget, och därmed scha- blonintäkten, blir för högt. Om investerarna fråntas möjligheten till kredit inom den scha- blonbeskattade sfären riskeras likviditeten på marknaden. , , , och anser därför att inbetalningar inte ska beaktas vid beräkningen av kapitalunderlaget. I andra hand anser , Svenska Fondhandlareföre- ningen och att det ska finnas möjlighet att utnyttja kredit inom investerings- sparkontot utan att det påverkar kapitalunder- laget. Den av regeringen föreslagna beräkningsmo- dellen att inbetalningar ska beaktas vid beräk- ningen av kapitalunderlaget medför vissa nack- delar, främst i förhållande till kontoinnehavare och investeringsföretag. Som har påpekats av vissa remissinstanser blir beräkningsmodellen härigenom mer komplicerad och svårare att förstå. Det får dock förutsättas att en kontoin- nehavare själv har möjlighet att kontrollera vilka inbetalningar han eller hon gör till ett eget inve- steringssparkonto. Vidare bör en kontoinneha- vare ha möjlighet att själv beräkna ett kapitalun- derlag baserat på kvartalsvisa värden av till- gångarna på investeringssparkontot med tillägg av inbetalningar som görs till kontot. Regeringens bedömning är att investerings- sparkontot kommer vara en attraktiv sparform för breda grupper av sparare, inklusive de som månadssparar. Visserligen innebär beräkningsmodellen för kapitalunderlaget att inbetalningar som äger rum under ett kvartal beskattas som om de befunnit sig på kontot sedan kvartalets början, men detta balanseras av att tillgångarnas värde bara avläses . Eftersom tillgångarna i genomsnitt förväntas öka från en månad till en annan innebär mindre frekventa avläsningstid- punkter en viss skatterabatt. Detta följer av att det tar innan värdestegringen påverkar underlaget för beskattning. Valet av fyra avläsningstidpunkter reflekterar målsättningen att det inte får bli för komplicerat för den enskilde att själv beräkna sin skatt. Tätare avläsningstidpunkter skulle ge bättre följ- samhet och vore därför att föredra, men efter- som inbetalningarna ska läggas till underlaget har antalet avläsningstidpunkter begränsats till . Om inbetalningarna inte skulle läggas till underlaget vore det naturligt med tätare avläs- ningstidpunkter, t.ex. avläsning. Detta skulle resultera i högre skatt för många månads- sparare eftersom värdestegring påverkar under- laget för beskattning redan från nästföljande månad. För den som exempelvis sparar och har ett sparande på investeringssparkonto som uppgår till mer än ca så är den förväntade skatten lägre om den beräknas med de av regeringen före- slagna reglerna, jämfört med om den beräknades utan att inbetalningar beaktas men baserat på avläsning.