prop · GZ0345 · 2011-12-06 00:00:00 — Vid sidan av att biträder polismyndighet eller åklagare vid förundersökningar har även handläggningsansvar för egna brottsutredningar. Vid brott mot vissa bestämmelser som rör införsel till eller utförsel från landet av varor får en tjänsteman vid , innan förundersökning har hunnit inledas, på i princip motsvarande sätt som enligt LKP hålla förhör och vidta andra utredningsåtgärder som är av betydelse för utredningen av brott. Härvid får kustbevakningstjänstemannen även ålägga någon att följa med till förhör och ta med någon till förhör, gripa den som misstänks för brott, ta egendom i beslag och göra husrannsakan samt utföra kroppsvisitation och kroppsbesiktning. Detta gäller t.ex. för vissa terroristbrott och för brott enligt lagen om straff för smuggling, narkotikastrafflagen (1968:64), lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen, lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukter och tullagen. Enligt 2 § ordningsbotskungörelsen (1968:199) får tjänsteman vid utfärda förelägganden av ordningsbot för brott enligt 5 kap. 1 § sjötrafikförordningen (1986:300) samt för brott enligt 16 § tredje stycket lagen (2006:263) om transport av farligt gods. En kustbevakningstjänsteman har enligt 3 § LKP samma befogenhet som en polisman har enligt 13 § polislagen (1984:387) att avvisa, avlägsna eller omhänderta den som genom sitt uppträdande i trafiken till sjöss stör ordningen eller utgör omedelbar fara för denna. Sådan befogenhet har han eller hon också när det behövs för att avvärja brott som avses i 1 § 5, 6 och 7, vilka bestämmelser avser trafikregler och säkerhetsanordningar för sjötrafiken, åtgärder mot vattenföroreningar från fartyg samt dumpning av avfall i vatten. Kustbevakningstjänstemans befogenheter enligt polislagen Av 29 § polislagen följer att en tjänsteman vid som enligt särskilda bestämmelser medverkar vid polisiär övervakning har rätt att använda våld enligt vad som föreskrivs i 10 § första stycket 14 Enligt dessa bestämmelser får en polisman använda våld för att genomföra en tjänsteåtgärd, i den mån andra medel är otillräckliga och det med hänsyn till omständigheterna är försvarligt, bl.a. om han eller hon möts med våld eller hot om våld, det är fråga om att avvärja en straffbelagd handling eller en fara för liv, hälsa eller värdefull egendom eller för omfattande skada i miljön. med rättsligt stöd berövar någon friheten eller avlägsnar någon får han eller hon i anslutning till ingripandet också kroppsvisitera den som om- händertas eller avlägsnas i den utsträckning som är nödvändigt för att vapen eller andra farliga föremål ska kunna tas om hand (29 § andra stycket polislagen och 19 § 1 samma lag). Gränskontroll är civil verksamhet som innefattar att övervaka och kon- trollera samfärdseln över rikets gränser. Det finns olika regelverk för personkontroll och varukontroll. sjötrafiken omfattar både person- och utlänningskontroll enligt utlän- ningslagen (2005:716) och varukontroll enligt i första hand tullagen. Gränskontrollen utgör en särskild inriktning inom verksamhet och kan, liksom övrig kontroll, tillsyn och övervakning, övergå i brottsbekämpande åtgärder om situationen så kräver. är, vid sidan av polisen och , en av Sveri- ges tre gränskontrollmyndigheter. kontrollen förutsätter ett nära samarbete med polis- och tullmyndigheter inom och utom landet med ett ömsesidigt utbyte av information och I anslutning till gränskontrollverksam- het sker samverkan också med . Gränskontroll avseende handelssjöfarten sker bl.a. genom administra- tiva kontroller t.ex. genom att besättnings- och passagerarlistor kontrolle- ras mot olika register, främst Schengens informationssystem. utförs vidare genom allmän patrullering. I och rådets förordning (EG) nr 562/2006 av den 15 om en gemenskapskodex om gränspassage för personer (ko- dex för Schengengränserna) och utlänningslagen finns bestämmelser om kontroll i samband med inresa och utresa samt under vistelsen i . är skyldig att bistå polisen vid kontroll av utlänningars inresa och utresa enligt 9 kap. 1 § andra stycket utlänningslagen. vakningen har emellertid också en självständig rätt att kontrollera sjötra- fiken och deltar främst i polisens kontrollverksamhet genom egna sådana En tjänsteman vid har samma befogenheter som en polisman vad avser t.ex. kroppsvisitation och undersökning av Prop. 2011/12:45 bagage. medverkar också i polisens inre utlänningskontroll enligt 9 kap. 9 § utlänningslagen genom att utöva kontroll av och i anslutning till sjötrafiken, bl.a. genom kontroll av pass och andra handlingar som visar att en person har rätt att uppehålla sig i . är inom ramen för personkontrollen kontaktpunkt för handels-, fiske- och fritidsfartygen med anledning av resa till svensk hamn. ansvarar således för den administrativa kontrollen av sjöfarten. Kontrollen innebär att samtliga fartyg som kommer från utrikes ort eller, såvitt avser fiske- och fritidsfartyg, från en ort utanför Schengenstaterna, ska anmäla sig till för administrativ kontroll av uppgifter om personer ombord. Alla anmälningar går till kontaktpunkt Swedish Ma- ritime Clearance (SMC). SMC tar också emot anmälningar enligt lagstiftningen om sjöfartsskydd. Där kontrolleras anmälningarna bl.a. genom sökning i Schengens informationssystem. Anmälan tillsammans med övriga kända uppgifter kan utgöra underlag för en mer utförlig riskanalys som genomförs i samverkan mellan och berörd polismyndighet samt, i förekommande fall, . Utfallet av riskanalysen avgör i vilken omfattning fysiska ombordkontroller eller s.k. verifieringar av besättningslistor anses påkallade. I fråga om fiskefartyg är inriktningen att personkontroll ombord ska ske i samband med den kontroll som görs enligt den gemensamma fiskeripolitiken. Kontrollen av fritidsbåtstrafiken genomförs främst genom övervakning och kontroll i gäst- och naturhamnar. I detta sammanhang bör också nämnas särskilda uppdrag att ta emot och besvara förfrågningar enligt tilläggsprotokollet mot människosmuggling land-, luft- och sjövägen till konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet (7 § tredje stycket förordningen (2007:853) med instruktion för ). Uppdraget avser närmast att som s.k. 24- timmarsmyndighet med maritim kompetens besvara frågor om ett visst fartyg bär svensk flagg eller inte samt förmedla kontakten vidare till från den stat som framställer en begäran om att få borda ett fartyg. medverkan i tullkontrollen sker genom kontroll av sjötrafiken. ska vidare på begäran bistå om det behövs för att ska kunna vidta en avsedd tullkontrollåtgärd. medverkan regleras, förutom genom tullagen och lagen om straff för smuggling, främst genom tullförordningen (2000:1306) och lagen om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen. ansvarar tillsammans med Havs- och vattenmyndigheten för fiskerikontrollen i landet. har ansvar för fiskerikontrollen till sjöss och bedriver fiskeriövervakning inom sitt verksamhetsområde. Målet för fiskerikontroll är att säkerställa att fiskekvoter inte överskrids och att såväl gemenskapslagstiftning som nationell lagstiftning efterlevs. Vid misstanke om brott kan vidta inledande brottsutredande åtgärder och rapportera till polismyndighet och åklagare samt utföra utredningsåtgärder på begäran av dessa. Fiskeriövervakningen riktas i huvudsak mot det yrkesmässiga fisket. Övervakningen av yrkesfisket sker t.ex. genom riktade kontroller till sjöss och i samband med landning av fisk i svenska hamnar. och Havs- och vattenmyndigheten bedriver ett samarbete som syftar till att fördjupa och effektivisera fiskerikontrollen genom mer utvecklad samverkan och ett effektivare informationsutbyte. bistår t.ex. med att ta emot anmälningar, sammanställa dessa och vidarebefordra dem till berörda parter. Tillsammans med Havs- och vattenmyndigheten utvecklar metoder och kontrollsystem som ska säkerställa att de nationella och de europeiska fiskebestämmelserna följs och att fiskekvoterna inte överskrids. Annan kontroll- och tillsynsverksamhet I 5 § förordningen med instruktion för anges att tillsyns- och kontrollverksamheten också bl.a. omfattar fartygs registrering och identifiering, jakt och annat ianspråktagande av naturresurser, skydd av miljö- och naturvårdsintressen samt skyddsobjekt och tillträde för utländska statsfartyg. Dessutom omfattar verksamheten sjösäkerhetstillsyn vad gäller fartygssäkerhet och transport av farligt gods, jakt- och naturvård, skyddsobjekt, kontinentalsockeln, ekonomisk zon, maritima fornfynd samt tillträdeskontroll för utländska statsfartyg. Myndighetens uppdrag att utöva kontroll och tillsyn styrs av ett stort antal föreskrifter i skilda författningar. Reglerna om sjöfartsskydd syftar till att skydda sjöfartssektorn mot grova våldsbrott, bl.a. terrorism. Inom ramen för regelverket om sjöfartsskydd är mottagare av anmälningar från handelssjöfarten enligt lagen (2004:487) om sjöfartsskydd. Alla fartyg över viss storlek som avser att anlöpa svensk hamn är skyldiga att lämna information om t.ex. vilken hamnanläggning fartyget ska anlöpa samt en övergripande beskrivning av lasten. är beslutande myndighet i ärenden om vattenförore- Vattenföroreningsavgift tas enligt 8 kap. 1 § lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg bl.a. ut om något av de förbud mot utsläpp av olja från fartyg som avses i 2 kap. 2 § samma lag har överträtts och utsläppet inte är obetydligt. Vattenföroreningsavgift ska påföras den fysiska eller juridiska person som vid överträdelsen var fartygets ägare eller redare. med hänsyn till utsläppets omfattning samt fartygets storlek. Internationell samverkan inom sjöövervakningen Enligt 15 § förordningen med instruktion för ingår det i myndighetens uppgifter att följa den internationella utvecklingen inom verksamhetsområdet och att medverka i internationellt samarbete för att utveckla gränskontroll, brottsbekämpning till sjöss, annan sjöövervakning och miljöräddningstjänst. ska vidare samverka med andra myndigheter för att främja svenskt deltagande i internationellt samarbete inom sitt verksamhetsområde. En viktig del av den internationella samverkan inom området för sjöövervakning för civila ändamål sker numera inom ramen för gränsövervakningssamarbetet Baltic Sea Region , förkortat BSRBCC som bildades . Genom BSRBCC bedrivs ett aktivt, operativt inriktat, samarbete mellan gränsbevakande och brottsbekämpande myndigheter i . Samtliga Östersjöstater samt är medlemmar och har observationsstatus. Samarbetet syftar bl.a. till att begränsa illegal invandring och att bekämpa gränsöverskridande brottslighet. I samarbetet ingår även andra brottsbekämpande myndigheter. Finska Gränsbevakningsväsendet administrerar inom ramen för samarbetet en särskild databas som bl.a. innehåller underrättelser avseende fartyg. I systemet behandlas bl.a. uppgifter om intressanta fartyg (list of suspicious Ships), där varje land kan lägga in uppgifter om vissa fartyg som är intressanta ur brottsbekämpnings- eller kontrollsynpunkt. I anslutning till fartygen lämnas endast uppgift om vem som vill bli kontaktad om fartyget iakttas och inte uppgift om vilken brottslig verksamhet det misstänks finnas kopplingar till. Informationsutbyte avseende aktuella iakttagelser eller företeelser inom brottsbekämpning och gränskontroll i anslutning till sjötrafiken sker tämligen formlöst med prövning av frågan om utlämnande från fall till fall. internationella samverkan omfattar i övrigt löpande samarbete med polis- och tullmyndigheter i EU, bl.a. i gränskontrollfrågor, samt verksamhet inom , Europol, FN:s sjöfartsorganisation () och Task Force on Organized Crime in the Baltic Sea Region. är också aktiv i det operativa samarbetet mellan medlemsstaterna när det gäller förvaltningen av de yttre gränserna, vilket samordnas av Europeiska byrån för förvaltningen av det operativa sam- arbetet vid EU:s medlemsstaters yttre gränser (Frontex). deltar vidare i ett särskilt samarbetsorgan för EU- Prop. 2011/12:45 medlemsstaternas tullmyndigheter (MARINFO) och följer arbetet inom rådsarbetsgruppen för tullsamarbete. internationella samverkan omfattar även EU:s Fiskerikontrollcenter (CFCA) respektive Europeiska Sjösäkerhetsbyrån (EMSA). Med räddningstjänst avses i lagen (2003:778) om skydd mot olyckor de räddningsinsatser som staten eller kommunerna ska svara för vid olyckor och överhängande fara för olyckor för att hindra och begränsa skador på människor, egendom eller miljön. Till räddningstjänst hänförs också räddningsinsatser som görs i vissa situationer som anges i lagen utan att det har inträffat någon olycka eller föreligger en överhängande fara för Den statliga räddningstjänsten omfattar fjällräddningstjänst, flygrädd- ningstjänst, sjöräddningstjänst, efterforskning av försvunna personer i vissa fall, miljöräddningstjänst till sjöss och räddningstjänst vid utsläpp av radioaktiva ämnen. Ansvaret för den statliga räddningstjänsten är delat mellan flera myndigheter. Kommunen svarar för all annan räddnings- Av lagen framgår att kommunerna och de statliga myndigheterna som bedriver räddningstjänst ska samarbeta med varandra och med andra som berörs av verksamheten. Med miljöräddningstjänst till sjöss avses enligt 4 kap. 5 § lagen om skydd mot olyckor den räddningstjänst som statlig myndighet ska bed- riva när olja eller andra skadliga ämnen har kommit ut i vattnet eller när det föreligger en överhängande fara för detta. svaret Sveriges sjöterritorium och ekonomiska zon. Vattendrag, kanaler, hamnar samt andra insjöar än , och ingår däre- Enligt 4 kap. 12 § förordningen (2003:789) om skydd mot olyckor ansvarar för miljöräddningstjänsten till sjöss. räddningstjänstuppdrag regleras även i 11 och 12 §§ i förordningen (2007:853) med instruktion för . framgår bl.a. att i enlighet med särskilda föreskrifter ska ansvara för miljöräddningstjänsten till sjöss i syfte att begränsa kon- sekvenserna av olyckor och utsläpp samt ha beredskap för att på anmo- dan av räddningsledare delta i sjöräddningstjänst och annan räddnings- får även i vissa situationer begära bistånd från och lämna bistånd till utländska myndigheter eller en medlemsstat i EU. Ansvaret för miljöräddningstjänsten till sjöss innebär bl.a. att Kustbe- vakningen ska agera när olja eller andra skadliga ämnen har kommit ut i vattnet eller när det föreligger en överhängande fara för sådana utsläpp. första hand utnyttjas kustbevakningsflyget och satellitövervakning för upptäckt och dokumentation av oljeutsläpp i farvatten runt kus- miljöövervakning omfattar främst regler om för- bud mot vattenförorening och dumpning samt tillsyn av t.ex. natur- skydds-, fågelskydds- och sälskyddsområden. samt inom EU har ett omfattande miljöskyddssamarbete i syfte att gemensamt flygövervaka sjötrafiken och för att kunna samarbeta vid stora olje- och kemikalieolyckor. Det operativa samarbetet bedrivs hu- vudsakligen inom ramen för () samt Prop. 2011/12:45 inom ramen för Köpenhamnsrespektive . omfattar bl.a. ett allmänt informationsutbyte och regler och rutiner för dokumentation. Nämnas ska att EMSA bl.a. har inrättat SafeSeaNet, som är ett fartygsrapporteringssystem där bl.a. information om sjöfartssäkerhet, hamn- och sjöfartsskydd samt havsmiljöskydd samlas samt CleanSeaNet vilket är ett system med satellitbilder som gör det möjligt att snabbt förvarna en medlemsstat om utsläpp nära dess kust. 6.4Samordning av de civila behoven av sjöövervakning och förmedling av sjöinformation Enligt 1 § tredje stycket förordningen (2007:853) med instruktion för har myndigheten ett särskilt uppdrag att samordna civila behov av sjöövervakning och att förmedla civil sjöinformation till berörda myndigheter, det s.k. sjöövervakningsuppdraget. Uppgiften beskrevs i propositionen Det nya försvaret (prop. 1999/2000:30 s. 148 f.). Regeringen bedömde att de civila myndigheter- nas behov av sjöinformation skulle komma att öka, bl.a. avseende gräns- kontroll och gränsöverskridande brottslighet, men också i fråga om till- gänglighet, framkomlighet och säkerhet för sjöfarten. grund ansåg regeringen att borde ges ett formaliserat ansvar att koordinera de civila behoven av sjöövervakning samt förmedla denna information till berörda civila verksamheter. Uppdraget motsvarar till stor del avgränsningen av Myndigheten förmedlar t.ex. fortlöpande iakttagelser om sjöläget, lämnar information från förhandsanmälningar och inspektioner samt avrapporterar brott. Inom ramen för sjöövervakningsuppdraget förmedlar även information om iakttagelser avseende t.ex. brott och misstänkt brottslig verksamhet utanför det egna verksam- samordning av information sker därför både som en del i den egna verksamheten och som samordning och för- medling med hänsyn till andra myndigheters behov. ska samordna och förmedla information främst till de myndigheter som ingår i det s.k. , som enligt för- ordningens 19 § knutits till för att bistå myndigheten i arbetet med att samordna de civila behoven av sjöövervakning och för- och högst tolv andra ledamöter samt ersättare för dessa. I rådet deltar, förutom , bl.a. , Försvarsmakten, , Havs- och vattenmyndigheten, Myndigheten för samhälls- skydd och beredskap och Transportstyrelsen. ingår i rådet har uppdrag med anknytning till verksamhet eller förhållan- den till sjöss eller i anslutning till sjötrafiken, såsom t.ex. räddningstjänst, gränskontroll, sjötrafikövervakning och sjösäkerhetstillsyn. Syftet med samordningen är att förbättra de berörda myndigheternas tillgång till varandras information. Det handlar emellertid inte bara om att tillgängliggöra befintlig information, utan också att med hjälp av sambearbetning framställa ny sjöinformation. För att möjliggöra inform- ationshantering och utbyte används informationssystemet SJÖBASIS, se Prop. 2011/12:45 avsnitt 7.1.2. 7Kustbevakningens informationshantering och informationsutbyte Som redovisats i avsnitt 4.3 regleras behandling av personuppgifter genom bestämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204) och förordningen (2003:188) om behandling av personuppgifter inom . Förordningen gäller för behandling av personuppgifter i verksamhet som rör brottsbekämpning, kontroll och tillsynsverksamhet om det är nödvändigt för att inrikta och genomföra verksamheten samt ärenden om vattenföroreningsavgift. Vidare får personuppgifter behandlas om det är nödvändigt för att planera, följa upp och utvärdera tidigare nämnda verksamheter. Övrig behandling av personuppgifter i verksamhet regleras i sin helhet av personuppgiftslagen. Enligt 11 § förordningen om behandling av personuppgifter inom får det i verksamhet finnas en samling uppgifter och handlingar som med hjälp av automatiserad behandling används gemensamt i verksamheten för vissa angivna ändamål, den s.k. kustbevakningsdatabasen. Begreppet databas har i förordningen en rättslig innebörd utan direkt teknisk anknytning avsedd att möjliggöra särskilda regler för sådan automatiserad behandling av personuppgifter som används gemensamt i verksamheten och som inte är av helt tillfällig natur. Informations- och Beslutsstödssystem (KIBS) är ett informationssystem som innehåller uppgifter om fartyg och anmärkningar om vidtagna åtgärder gentemot fartyg. KIBS används vid planering, genomförande och uppföljning av sådan sjöövervakning, kontroll- och tillsynsverksamhet samt miljöräddningstjänst till sjöss som i enlighet med särskilda föreskrifter åligger . Samtliga kustbevakningstjänstemän har eller kan få tillgång till KIBS. Behörigheten kan sträcka sig från att endast få söka och läsa information till att få bearbeta (ändra, införa eller utplåna) information. I informationssystemet Landbas behandlas bl.a. uppgifter om fiske och fiskefartyg för genomförande, uppföljning, planering och riskanalysbase- rad inriktning av fiskerikontrollen. Vidare hanteras i databasen bl.a. för- handsanmälningar från fisket och resultat från inspektioner. Vid finns vid varje region särskilda s.k. rapportdiarier över de brott som myndigheten rapporterar till polismyndighet, Tullver- Diarierna har även inrättats för att möjlig- göra återrapportering till regeringen avseende bl.a. antalet rapporter som lett till rättsliga åtgärder. Tillgång till diariet har endast egna vakthavande be- fäl, förundersökningsledare och vissa handläggare vid regionerna samt personer vid huvudkontoret. Underrättelsediariet och underrättelseregistret m.m. Underrättelsediariet är ett renodlat diarium med en förteckning över Det innehåller inte i sig några självständiga under- Endast ett mycket begränsat antal tjänstemän har tillgång till uppgifterna i underrättelsediariet. Inom finns vidare ett I detta behandlas underrättelser avseende viss har även s.k. särskilda undersök- ningar, med vilket avses ärenden i vilka upprättas särskilda register där behandling av underrättelser sker. ningarna bedrivs i ärendeform. Dessa finns inte i kustbevakningsdataba- bilddatabas över fartyg som omfattas av myndighet- ens kontroll och tillsyn är en databas under uppbyggnad med bilder av kontrollobjekt, dvs. Bilderna i databasen är sökbara på fartygs- är ansvarig för tillståndsgivningen enligt lagen (1992:1140) om ekonomiska zon och förordningen (1992:1226) med likalydande namn, avseende marinvetenskaplig forskning från ut- Uppgifter i ärenden om sådana tillstånd finns samlade i en databas hos . tillsynsmyndighet enligt denna lagstiftning. forskningsdatabasen är inrättad för den databehandling som sker inom ramen för handläggning av ärenden om tillstånd till marinvetenskaplig Som en del av uppdrag enligt 1 § tredje stycket för- ordningen (2007:853) med instruktion för att samordna de civila behoven av sjöövervakning och förmedla civil sjöinformation till berörda myndigheter har utvecklat ett system för Sjöbaserad informationssamordning, SJÖBASIS, mellan myndigheterna. Systemet innehåller aktuell och historisk information om bl.a. fartygs namn, position, kurs och fart kompletterad med information om iaktta- gelser, jämte uppgifter från förhandsanmälningar och underrättelser. TRANSAS är ett sjökortssystem som finns ombord på kustbevaknings- fartyg och i vilket fartyg kan registreras. direkta personuppgifter om t.ex. ett fartygs besättning och liknande, men däremot fartygsnamn och vissa andra uppgifter om själva fartygen. MSS är ett system med olika typer av övervakningskameror som i första hand används av kustbevakningsflyget för att upptäcka och dokumentera händelser till sjöss, t.ex. oljeutsläpp och fiske- eller smugglingsbrott. Särskild behörighet för att registrera uppgifterna finns i 3 § förordningen (1993:1745) om skydd för landskapsinformation. bestämmelsen får Försvarsmakten, , , , geologiska undersökning, , Rikspolissty- relsen och polismyndigheterna utföra fotografering och liknande registre- ring från luftfartyg enligt 4 § lagen (1993:1742) om skydd för landskaps- allmänna diarium för ärendehandläggning förs i ett Utöver de system som redovisats ovan finns inom en rad andra datorsystem för behandling av personuppgifter m.m. som inte omfattas av de särskilda bestämmelserna i förordningen om behandling av personuppgifter inom , eftersom behandlingen sker för andra ändamål än brottsbekämpning, kontroll och tillsyn eller hand- läggning av ärenden om vattenföroreningsavgift. system regleras därmed i sin helhet av bestämmelserna i Det rör sig huvudsakligen om system för intern Samverkan och informationsutbyte med andra samverkar i sin verksamhet med flera andra myndigheter, såväl brottsbekämpande myndigheter som myndigheter med kontroll- och tillsynsuppgifter. Inom ramen för samverkan har bl.a. tillgång till diverse externa databaser med information av betydelse för verksamhet. Det rör sig om i princip öppna system till vilka har direktåtkomst. Uppgifterna överförs inte strukturerat till en särskild databas inom , utan används främst som ett direkt stöd i den operativa verksamheten.