prop · GZ0315 · 2011-10-19 00:00:00 — De nya bestämmelserna träder i kraft . De gäller från ikraftträdandet även för fordringar som har överlämnats för indrivning , dvs. dröjsmålsavgift som är upplupen vid ikraftträdandet kvarstår, men det beräknas inte någon ytterligare dröjsmålsavgift på dessa fordringar. I stället beräknas ränta enligt de nya bestämmelserna. 10.6Förslaget till lag om ändring i lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete Hänvisningen till lagen (1969:200) om uttagande av utländsk tull, annan skatt, avgift eller pålaga, som föreslås upphöra att gälla, har ersatts med en hänvisning till lagen (2011:000) om bistånd med indrivning av skatter och avgifter inom Europeiska unionen och lagen (1990:314) om ömsesidig handräckning i skatteärenden. 10.7Förslaget till lag om ändring i lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i verksamhet Genom tillägget av den nya punkt 6 klargörs att uppgifter får behandlas i utsöknings- och indrivningsdatabasen för fullgörande av ett åliggande som följer av ett för bindande internationellt åtagande. Exempel på sådana åtaganden är de som följer av medlemskap i och som regleras i lagen (2011:000) om bistånd med indrivning av skatter och avgifter inom Europeiska unionen, men också sådana som följer av exempelvis det nordiska handräckningsavtalet och Europaråds- och om ömsesidig handräckning i skatteärenden. Den nya punkten motsvarar 1 kap. 4 § 7 lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet. Genom tillägget av det nya andra stycket klargörs att det i utsöknings- och indrivningsdatabasen får tas in och behandlas sådana uppgifter som behövs för fullgörande av ett åliggande som följer av ett för bindande internationellt åtagande. Bestämmelsen motsvarar 2 kap. 3 § andra stycket lagen om behandling av uppgifter i Prop. 2011/12:15 beskattningsverksamhet. 10.8Förslaget till lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Som redan framgått (se avsnitt 6.5.3) får den begränsning av användningen av inhämtade upplysningar som följer av rådets direktiv /24/EU anses vara av tvingande natur och innebära ett förbud att använda upplysningarna på annat sätt än vad som anges i 19 och 20 § lagen (2011:000) om bistånd med indrivning av skatter och avgifter inom Europeiska unionen. Bestämmelsen i den paragrafen innefattar inte någon begränsning i den enskildes rätt enligt tryckfrihetsförordningen att ta del av eller använda sig av allmänna handlingar. Upplysningar som inhämtas från en annan medlemsstat kommer dock genomgående att tillföras ett mål eller ärende om utsökning och indrivning och därmed omfattas av sekretessbestämmelserna i 34 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen. När det gäller frågan om att lämna uppgifter till en annan myndighet är läget delvis ett annat. Enligt 6 kap. 5 § offentlighets- och sekretesslagen ska en myndighet på begäran av en annan myndighet lämna uppgift som den förfogar över, om inte uppgiften är sekretessbelagd eller det skulle hindra arbetets behöriga gång. Sekretessen enligt 34 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen gäller visserligen även myndigheter emellan (8 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen). Denna sekretess sätts dock ur spel i vissa fall genom sekretessbrytande bestämmelser i lag och förordning, se bl.a. 10 kap. offentlighets- och sekretesslagen. Begränsningarna enligt 19 § tredje stycket lagen om bistånd med indrivning av skatter och avgifter inom Europeiska unionen i möjligheterna för svenska myndigheter att utnyttja sådana uppgifter som har inhämtats från en annan medlemsstat får emellertid till följd att en annan myndighet inte kan utnyttja uppgifterna i sin verksamhet i andra fall än som anges i 19 §, vilket innebär att sekretessbrytande regler i praktiken bara torde bli aktuella när en myndighet har rätt att ta del av uppgifter för sådana ändamål (jfr prop. 1990/91:131 s. 24 f). Hänvisningarna i paragrafen har kompletterats med två nya punkter, punkt 1 och punkt 7, som hänvisar till LÖHS respektive lagen om bistånd med indrivning av skatter och avgifter inom Europeiska unionen. Beträffande åberopande och användande av upplysningar som har tillhandahållits av en myndighet i en annan medlemsstat som bevisning, se kommentaren till 19 § i den nya lagen. 10.9Förslaget till lag om ändring i skatteförfarandelagen (2011:000) Rubriken närmast före 4 § Ett tillägg har gjorts med anledning av att 4 § inte längre ska gälla enbart överenskommelser, dvs. handräckningsavtal, konventioner etc., utan även vid bistånd som avses i indrivningsdirektivet. Genom tillägget görs bestämmelsen tillämplig på säkerhetsåtgärder med stöd av lagen (2011:000) om bistånd med indrivning av skatter och avgifter inom Europeiska unionen. Någon ytterligare reglering behövs inte, eftersom åtgärderna enligt direktivet ska vidtas i enlighet med den anmodade statens lagstiftning och i överensstämmelse med dess administrativa praxis. Jämfört med lagrådsremissens förslag har i enlighet med vad Lagrådet föreslagit den ändringen gjorts att en hänvisning till direktivet har ersatts med en hänvisning till den nya lagen. Skatteförfarandelagen avses träda i kraft . Europeiska unionens officiella tidning L 84/1 RÅDETS DIREKTIV 2010/24/EU av om ömsesidigt bistånd för indrivning av fordringar som avser skatter, avgifter och andra åtgärder EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktions sätt, särskilt artiklarna 113 och 115, med beaktande av Europeiska kommissionens förslag, med beaktande av yttrande (1), med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit téns yttrande (2), i enlighet med ett särskilt lagstiftningsförfarande, och av följande skäl: (1)Ett ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaterna för indriv ning av varandras fordringar och unionens fordringar som avser vissa skatter och andra åtgärder bidrar till en väl fungerande inre marknad. Det säkerställer skatteneu tralitet och har gjort det möjligt för medlemsstaterna att avlägsna diskriminerande skyddsåtgärder vid gränsöver skridande transaktioner som är avsedda att förebygga bedrägerier och budgetförluster. (2)Bestämmelser om ömsesidigt bistånd för indrivning fö reskrevs i rådets direktiv /308/EEG av om ömsesidigt bistånd för indriv ning av fordringar uppkomna till följd av verksamhet som utgör en del av finansieringssystemet för Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket och av (1) Yttrandet avgivet (ännu ej offentliggjort i EUT). (2) Yttrandet avgivet (ännu ej offentliggjort i EUT). jordbruksavgifter och tullar samt med avseende på mer värdeskatt (3). Det direktivet och de rättsakter som änd rade det kodifierades genom rådets direktiv /55/EG av om ömsesidigt bistånd för indriv ning av fordringar som har avseende på vissa avgifter, tullar, skatter och andra åtgärder (4). (3)Trots att dessa bestämmelser var ett första steg mot för bättrade indrivningsförfaranden i unionen genom en till närmning av tillämpliga nationella bestämmelser har de emellertid visat sig vara otillräckliga för att tillgodose den inre marknadens krav så som den har utvecklats . (4)För att bättre slå vakt om medlemsstaternas ekonomiska intressen och den inre marknadens neutralitet är det nödvändigt att utvidga tillämpningsområdet för det öm sesidiga biståndet för indrivning till att även omfatta fordringar som avser skatter och avgifter som ännu inte omfattas av det ömsesidiga biståndet för indrivning, som det för att kunna hantera det ökande antalet framställningar om bistånd och för att nå ett bättre resultat är det nödvändigt att effektivisera och för enkla tillämpningen av biståndet i praktiken. För att upp fylla dessa mål är det nödvändigt med omfattande an passningar och enbart en ändring av det befintliga direk tivet 2008/55/EG är inte tillräckligt. Detta bör därför upphävas och ersättas med en ny rättsakt som bygger på resultatet av direktiv /55/EG, men som innehåller bestämmelser om tydligare och exaktare regler, då så är nödvändigt. (5)Genom tydligare regler skulle ett utökat informations utbyte främjas mellan medlemsstaterna. De skulle även säkerställa att alla juridiska och fysiska personer i unio nen omfattas, med beaktande av det växande antalet juridiska konstruktioner, som inte bara omfattar traditionella konstruktioner som truster och stiftelser, utan även nya instrument som skattebetalare i medlems staterna kan inrätta. De skulle vidare göra det möjligt att beakta alla de former som de offentliga myndigheternas (3) EGT L 73, , s. 18. (4) EUT L 150, 10.6.2008, s. 28. L 84/2 Europeiska unionens officiella tidning fordringar avseende skatter, tullar, avgifter, återbetal ningar och interventioner kan ha, inklusive alla penning fordringar mot den berörda skattepliktiga personen eller mot en tredje part som ersätter den ursprungliga fordran. Tydligare bestämmelser är främst nödvändiga för att tyd ligare definiera alla berörda parters rättigheter och skyl digheter. (6)Detta direktiv bör inte påverka medlemsstaternas befo genhet att fastställa vilka indrivningsmetoder som ska förekomma i deras inhemska lagstiftning. Det är emeller tid nödvändigt att säkerställa att varken skillnaderna mel lan nationella lagstiftningar eller bristen på samordning mellan behöriga myndigheter förhindrar ett väl fun gerande system för ömsesidigt bistånd enligt detta direk tiv. (7)Det ömsesidiga biståndet kan bestå av följande: den an modade myndigheten kan till den sökande myndigheten lämna de upplysningar som den senare behöver för att driva in fordringar som har uppstått i den sökande med lemsstaten samt delge gäldenären alla handlingar som gäller dessa fordringar och som har sitt ursprung i den sökande medlemsstaten. Den anmodade myndigheten kan även på begäran av den sökande myndigheten driva in de fordringar som har uppstått i den sökande med lemsstaten eller vidta säkerhetsåtgärder för att säkerställa indrivningen av dessa fordringar. (8)Antagande av ett enhetligt dokument som medger verk ställighet i den anmodade medlemsstaten, liksom anta gande av ett enhetligt standardformulär för delgivning av handlingar och beslut som gäller fordran, bör lösa prob lemen med erkännande och översättning av handlingar från en annan medlemsstat, vilka är en viktig orsak till de nuvarande biståndsbestämmelsernas ineffektivitet. (9)En rättslig grund för utbyte av upplysningar utan föregå ende begäran om en viss återbetalning av skatt bör upp rättas. Av effektivitetsskäl bör det bli möjligt för skatte tjänstemän i en medlemsstat att närvara eller medverka i administrativa utredningar i en annan medlemsstat. Ett mer direkt utbyte av upplysningar mellan förvaltningarna bör också föreskrivas för att påskynda och effektivisera biståndet. (10)Mot bakgrund av den ökade rörligheten på den inre marknaden och de begränsningar som införts genom fördraget eller annan lagstiftning beträffande de garantier som kan krävas av skattebetalare som inte är etablerade på det nationella territoriet, bör möjligheterna att begära indrivning eller säkerhetsåtgärder i en annan medlemsstat utvidgas. Eftersom en fordrans ålder är en avgörande faktor bör det vara möjligt för medlemsstaterna att be gära ömsesidigt bistånd, även om inte alla inhemska in drivningsmetoder till fullo har uttömts, bland annat om tillämpningen av sådana förfaranden i den begärande medlemsstaten skulle medföra orimliga svårigheter. (11)En allmän skyldighet att översända begäran och hand lingar i digitalt format och via ett elektroniskt nät samt noggranna bestämmelser om språk för begäran och handlingar bör göra det möjligt för medlemsstater att enklare och snabbare efterkomma begäran. (12)I samband med indrivningsförfarandet i den anmodade medlemsstaten kan den berörda personen bestrida ford ran, delgivningen från myndigheterna i den begärande medlemsstaten eller det dokument som medger verkstäl lighet. I sådana fall bör det föreskrivas att den berörda personen ska begära prövning vid behörig instans i den sökande medlemsstaten och att den anmodade myndig heten, såvida inte den sökande myndigheten begär annat, ska avbryta eventuella verkställighetsåtgärder som den inlett till dess att den sökande medlemsstatens behöriga myndighet har fattat ett beslut. (13)För att uppmuntra medlemsstaterna att avsätta tillräckliga resurser för indrivning av andra medlemsstaters ford ringar bör den anmodade medlemsstaten ha möjlighet att ta ut kostnader relaterade till indrivningen av gälde nären. (14)Effektivitet skulle bäst kunna uppnås om den anmodade myndigheten, när den verkställer en begäran om bistånd, kan använda sig av de befogenheter den har enligt den nationella lagstiftning som gäller för fordringar på samma eller liknande skatter eller avgifter. I avsaknad av en liknande skatt eller avgift är det lämpligaste för farandet det förfarande som föreskrivs i den anmodade medlemsstatens lagstiftning om fordringar avseende in komstskatt. Denna användning av den nationella lagstift ningen bör i allmänhet inte tillämpas på den förmånsrätt som beviljats fordringar som uppkommit i den anmo dade medlemsstaten. Det bör dock vara möjligt att ut vidga förmånsrätten till fordringar från andra medlems stater på grundval av en överenskommelse mellan de berörda medlemsstaterna. Europeiska unionens officiella tidning L 84/3 (15)När det gäller preskriptionstid är det nödvändigt att för enkla de gällande reglerna genom att föreskriva att den gällande lagstiftningen i den anmodade medlemsstaten i allmänhet reglerar hur preskriptionstider kan skjutas upp, avbrytas eller förlängas, med undantag för om det inte är möjligt att skjuta upp, avbryta eller förlänga preskrip tionstiden enligt den gällande lagstiftningen i den staten. (16)Effektiviteten kräver att upplysningar som lämnats inom ramen för det ömsesidiga biståndet får användas i den medlemsstat som erhåller upplysningar för andra ända mål än de som anges i detta direktiv, om detta är tillåtet enligt den nationella lagstiftningen i både den medlems stat som tillhandahåller upplysningarna och den med lemsstat som erhåller upplysningarna. (17)Detta direktiv bör inte hindra fullgörandet av skyldigheter till följd av bilaterala eller multilaterala överenskommelser eller uppgörelser om att lämna ett vidare bistånd. (18)De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut /468/EG av om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens ge nomförandebefogenheter (1). (19)I enlighet med punkt 34 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning uppmuntras medlemsstaterna att för egen del och i unionens intresse upprätta egna tabel ler som så långt det är möjligt visar överensstämmelsen mellan detta direktiv och införlivandeåtgärderna samt att offentliggöra dessa tabeller. (20)Eftersom målen för detta direktiv, nämligen att föreskriva ett enhetligt system för bistånd för indrivning på den inre marknaden, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och de därför, på grund av den enhet lighet, ändamålsenlighet och effektivitet som krävs, bättre kan uppnås på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördra get. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvän digt för att uppnå dessa mål. (21)Detta direktiv står i överensstämmelse med de grundläg gande rättigheter och principer som erkänns särskilt i (1) EGT L 184, , s. 23. Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättig heterna. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Detta direktiv fastställer de bestämmelser enligt vilka medlems staterna ska ge bistånd för indrivning i en medlemsstat av de fordringar som avses i artikel 2 och som uppstår i en annan medlemsstat. 1.Detta direktiv ska gälla för fordringar som avser a)alla skatter och avgifter som tas ut av en medlemsstat eller på en medlemsstats vägnar eller av dess territoriella eller administrativa enheter, inbegripet de lokala myndigheterna, eller på deras vägnar eller på unionens vägnar, b)återbetalning, intervention och andra åtgärder som ingår i systemet för hel- eller delfinansiering från Europeiska gar antifonden för jordbruket och Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling, inbegripet de belopp som ska upp bäras i samband med dessa åtgärder, c)avgifter och andra pålagor inom ramen för den gemen samma organisationen av marknaden för socker. 2.Tillämpningsområdet för detta direktiv ska även omfatta a)administrativa påföljder, böter, avgifter och tilläggsavgifter som avser fordringar för vilka ömsesidigt bistånd kan begä ras i enlighet med punkt 1 och som tagits ut av de förvalt ningsmyndigheter som är behöriga att ta ut de berörda skat terna eller avgifterna, eller genomföra administrativa utred ningar som rör dem, eller som bekräftats av administrativa eller rättsliga organ på begäran av dessa förvaltningsmyndig heter, L 84/4 Europeiska unionens officiella tidning b)avgifter för intyg och liknande handlingar som utfärdas i samband med administrativa förfaranden som avser skatter eller avgifter, c)räntor och kostnader som avser de fordringar för vilka öm sesidigt bistånd kan begäras i enlighet med punkt 1 eller led a eller b i den här punkten. 3.Detta direktiv ska inte gälla för a)obligatoriska socialavgifter som ska betalas till en medlems stat eller en medlemsstats territoriella enheter, eller till of fentligrättsliga socialförsäkringsinstitutioner, b)avgifter som inte avses i punkt 2, c)avgifter av avtalsmässig karaktär, t.ex. betalning för allmän nyttiga tjänster, d)straffrättsliga påföljder som utdöms på grundval av allmänt åtal eller andra straffrättsliga påföljder som inte omfattas av punkt 2 a. I detta direktiv gäller följande definitioner: a)sökande myndighet: ett centralt kontaktkontor, ett kontakt kontor eller ett kontaktorgan i en medlemsstat som begär bistånd som avser en fordran enligt artikel 2. b)anmodad myndighet: ett centralt kontaktkontor, ett kontakt kontor eller ett kontaktorgan i en medlemsstat som tar emot en begäran om bistånd. c)person: i)en fysisk person, ii)en juridisk person, iii)om gällande lagstiftning medger det, en sammanslutning av personer som har befogenhet att utföra rättshandlingar men som inte har en juridisk persons rättsställning, eller iv)varje annan juridisk konstruktion, oavsett slag eller form, och oavsett om den har status som juridisk person eller ej, som äger eller förvaltar tillgångar som, inklusive inkomster som härrör därifrån, omfattas av en skatt som täcks av detta direktiv. d)på elektronisk väg: med hjälp av elektronisk utrustning för behandling, inbegripet digital signalkomprimering, och lag ring av information, via kabel, radio, optisk teknik eller andra elektromagnetiska medel. e)CCN-nätet: den gemensamma plattform, som bygger på Ge mensamma kommunikationsnätet (CCN), vilken unionen har utformat för att säkerställa all överföring på elektronisk väg mellan behöriga myndigheter på området för tull och be skattning. Varje medlemsstat ska informera kommissionen om den eller de myndigheter som är behöriga för tillämpningen av detta direktiv (nedan kallad den behöriga myndigheten) och ska utan dröjsmål underrätta kommissionen om eventuella ändringar. Kommissionen ska göra informationen tillgänglig för övriga medlemsstater och offentliggöra en förteckning över medlems staternas behöriga myndigheter i Europeiska unionens officiella tidning. Den behöriga myndigheten ska utse ett centralt kontakt kontor, vilket ska ha huvudansvaret för kontakter med andra medlemsstater när det gäller ömsesidigt bistånd som omfattas av detta direktiv. Det centrala kontaktkontoret får även utses till att ansvara för kontakterna med kommissionen. 3.Den behöriga myndigheten i varje medlemsstat får utse kontaktkontor som ska ansvara för kontakterna med andra medlemsstater i fråga om ömsesidigt bistånd som gäller en eller flera specifika typer eller kategorier av de skatter och avgifter som avses i artikel 2. 4.Den behöriga myndigheten i varje medlemsstat får utse andra kontor än det centrala kontaktkontoret eller kontaktkon toren till kontaktorgan. Kontaktorganen ska begära eller bevilja ömsesidigt bistånd enligt detta direktiv inom ramen för sin särskilda territoriella eller operativa behörighet. Europeiska unionens officiella tidning L 84/5 5.Om ett kontaktkontor eller ett kontaktorgan tar emot en begäran om ömsesidigt bistånd som kräver att det agerar utom ramen för den behörighet som tilldelats det ska det utan dröjs mål överlämna denna begäran till det behöriga kontoret eller organet, om detta är känt, eller till det centrala kontaktkontoret, och underrätta den begärande myndigheten. 6.Den behöriga myndigheten i varje medlemsstat ska infor mera kommissionen om sitt centrala kontaktkontor och alla kontaktkontor eller kontaktorgan som den har utsett. Kommis sionen ska göra denna information tillgänglig för medlemssta terna. 7.Varje kontakt ska tas av det centrala kontaktkontoret eller på dess vägnar eller, från fall till fall, med dess samtycke, och det centrala kontaktkontoret ska säkerställa en effektiv kom munikation. På begäran av den sökande myndigheten ska den anmo dade myndigheten tillhandahålla alla upplysningar som kan för utses vara relevanta för den sökande myndigheten vid indriv ningen av dess fordringar enligt artikel 2. I syfte att tillhandahålla dessa upplysningar ska den anmodade myndigheten se till att de administrativa utredningar genomförs som krävs för att erhålla dem. Den anmodade myndigheten ska inte vara skyldig att till handahålla upplysningar a)som den inte skulle kunna erhålla för att driva in liknande fordringar som uppstår i den anmodade medlemsstaten, b)som skulle avslöja affärs- och industrihemligheter eller yrkes hemligheter, c)som om de yppas skulle kunna vara till skada för säkerheten eller strida mot allmän ordning i den anmodade medlems staten. Under inga omständigheter får punkt 2 tolkas så att den tillåter en medlemsstats anmodade myndighet att vägra att lämna upplysningar enbart på grund av att dessa upplysningar innehas av en bank, ett annat finansinstitut, en förvaltare eller en person som agerar i egenskap av ombud eller förvaltare, eller på grund av att upplysningarna rör ägarintressen i en person. Den anmodade myndigheten ska underrätta den sökande myndigheten om skälen till att den inte efterkommer en begä ran om upplysningar. Utbyte av upplysningar utan föregående begäran Om en återbetalning av skatter eller avgifter, utom mervärdes skatt, hänför sig till en person som är etablerad eller som har hemvist i en annan medlemsstat, får den medlemsstat från vil ken återbetalningen ska ske underrätta etablerings- eller hem vistmedlemsstaten om den kommande återbetalningen. Närvaro vid myndigheter och medverkan i administrativa utredningar I syfte att främja det ömsesidiga bistånd som föreskrivs i detta direktiv får tjänstemän som bemyndigats av den sökande myndigheten, efter överenskommelse mellan den sökande myn digheten och den anmodade myndigheten och i enlighet med de bestämmelser som den anmodade myndigheten fastställt, a)närvara på de kontor där förvaltningsmyndigheterna i den anmodade medlemsstaten utför sina arbetsuppgifter, b)närvara vid de administrativa utredningar som utförs på den anmodade medlemsstatens territorium, c)bistå de behöriga tjänstemännen i den anmodade medlems staten under domstolsförfaranden i den medlemsstaten. 2.Om det är tillåtet enligt den gällande lagstiftningen i den anmodade medlemsstaten kan det i den överenskommelse som avses i punkt 1 b föreskrivas att tjänstemän från den begärande medlemsstaten får höra enskilda personer och granska hand lingar. 3.De tjänstemän som av den sökande myndigheten har be myndigats att tillämpa de möjligheter som punkterna 1 och 2 erbjuder ska alltid kunna visa upp ett skriftligt tillstånd som anger deras identitet och befattning. L 84/6 Europeiska unionens officiella tidning BISTÅND FÖR DELGIVNING AV HANDLINGAR Begäran om delgivning av vissa handlingar rörande fordringar