prop · GY0383 · 2011-03-16 00:00:00 — Talan om återlämnande ska väckas från det att den återkrävande staten fick kännedom om var föremålet fanns och om vem som innehade det. Talan får dock inte väckas senare än efter det att föremålet olagligt fördes bort. I fråga om föremål som enligt 2 § tillhör en offentlig samling och kyrkliga föremål som har ett särskilt skydd enligt det återkrävande landets lag, får dock talan väckas efter bortförseln. Om bortförseln är olaglig när talan väcks, ska talan ogillas. Om ett kulturföremål skall återlämnas är den som innehar föremålet för egen räkning berättigad till skälig ersättning av den återkrävande staten, om innehavaren visat vederbörlig omsorg och uppmärksamhet vid anskaffandet av föremålet och i fråga om hur föremålet förts bort från den återkrävande staten. Den som förvärvat föremålet genom arv, testamente, eller gåva är berättigad till ersättning endast om den som föremålet förvärvats från Om ett kulturföremål ska återlämnas, är den som innehar föremålet för egen räkning berättigad till skälig ersättning av den återkrävande staten. Detta förutsätter att innehavaren visat tillräcklig omsorg och uppmärk- samhet vid anskaffandet av föremålet och i fråga om hur föremålet förts bort från den återkrävande staten. Den som förvärvat föremålet genom arv, testamente, gåva eller bodelning är berättigad till ersättning endast om Ersättningen skall fastställas i målet om återlämnande av kulturföremålet.14 §Vid rättegången i mål enligt Vid rättegången i mål enligt detta kapitel tillämpas vad som är detta kapitel tillämpas vad som är föreskrivet i om föreskrivet i om tvistemål där förlikning inte är tvistemål där förlikning är tillåten. tillåten.Vid handläggningen av frågor som avses i 8 och 11 §§ gäller lagen (1996:242) om domstols- ärenden.Om inte annat sägs i detta kapitel avgörs frågan om behörig domstol enligt 10 kap. rättegångs- balken.I rättegång om återlämnande får ersättning enligt 7 § yrkas utan stämning.Över återlämnande och ersättning får i samma rättegång dömas endast i ett sammanhang.14 a §Vid handläggningen av frågor som avses i 8 och 11 §§ gäller lagen (1996:242) om domstols- ärenden.Om inte annat sägs i detta kapitel, avgörs frågan om behörig domstol enligt 10 kap. rättegångs- balken.7 kap. Återlämnande av kulturföremål som olagligt förts ut från en stat utanför EES som har tillträtt Unidroit-konventionen1 § Ett kulturföremål som finns i och som olagligt förts ut från en stat utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) som har tillträtt av om kulturföremål som stulits eller förts ut olagligt, ska på begäran återlämnas till den återkrävande staten. Detta förutsätter att den olagliga utförseln skett efter att konventionen trätt i kraft för del.Föremålet ska dock inte återlämnas om det förts ut ur staten under upphovsmannens livstid eller från dennes död.Andra stycket tillämpas inte i fråga om ett kulturföremål som har tillverkats av en eller flera medlemmar av en ursprungsbefolkning förskulle ha varit det. den som föremålet förvärvats från skulle ha varit det. befolkningens traditionella eller rituella bruk och föremålet ska återlämnas till befolkningen. Detsamma gäller i fråga om ett kultur- föremål som har tillverkats av en eller flera medlemmar av en stam för stammens traditionella eller rituella bruk och föremålet ska återlämnas till stammen. 2 § Med ett kulturföremål avses i detta kapitel ett föremål som är av betydelse för arkeologin, förhistorien, historien, litteraturen, konsten eller vetenskapen och som tillhör någon av de kategorier som anges i bilaga 2 till denna lag. 3 § Med att ett kulturföremål olagligt förts ut avses i detta kapitel att 1.föremålet förts ut från en stats territorium i strid med den statens regler om utförsel av kulturföremål som har till syfte att skydda statens kulturarv, eller 2.föremålet efter en tidsbegränsad laglig utförsel inte har återlämnats eller något annat villkor för utförseln har överträtts. 4 § Den stat från vars territorium kulturföremålet olagligt förts ut får vid allmän domstol väcka talan om återlämnande. Talan ska riktas mot den som innehar föremålet. Till en ansökan om stämning i mål som avses i första stycket ska fogas dels en handling som beskriver föremålet och som anger att det är ett kulturföremål, dels en förklaring av den behöriga myndigheten i den återkrävande staten om att föremålet olagligt har förts ut. Är någon annan än den som innehar föremålet ägare till det, ska domstolen, om ägaren är känd, underrätta honom eller henne om att talan väckts. Detsamma gäller i fråga om den som har en särskild rätt till föremålet. 5 § Domstolen får på ansökan av den stat från vars territorium ett kulturföremål olagligt förts ut besluta om säkerhetsåtgärd beträffande föremålet. I sådana fall ska 15 kap. 2, 5, 7, 8 och 10 §§ tillämpas. Med bättre rätt till viss egendom ska i det sammanhanget avses rätt att få egendom återlämnad. 6 § Talan om återlämnande ska väckas från det att den återkrävande staten fick kännedom om var föremålet fanns och om vem som innehade det. Talan får dock inte väckas senare än efter det att föremålet olagligt fördes ut. Om utförseln är olaglig när talan väcks, ska talan ogillas. 7 § Om ett kulturföremål ska återlämnas, är den som innehar föremålet berättigad till skälig ersättning av den återkrävande staten. Detta förutsätter att innehavaren visat tillräcklig omsorg och uppmärksamhet vid anskaffandet av föremålet och i fråga om hur föremålet förts ut från den återkrävande staten. Den som förvärvat föremålet genom arv, testamente, gåva eller bodelning är berättigad till ersättning endast om den som föremålet förvärvats från skulle ha varit det. 8 § Vid rättegången i mål enligt detta kapitel tillämpas vad som är föreskrivet i om tvistemål där förlikning är tillåten. I rättegång om återlämnande får ersättning enligt 7 § yrkas utan stämning. Över återlämnande och ersättning får i samma rättegång dömas endast i ett sammanhang. 9 § I mål enligt detta kapitel gäller i fråga om rättegångskostnaderna 18 kap. med följande ändringar. Om den återkrävande statens motpart inte insett eller bort inse att föremålet olagligt förts ut, ska den återkrävande staten svara för kostnaderna vid tingsrätten. Detsamma gäller under sådana omständigheter kostnaderna i högre rätt, om de har orsakats av att staten överklagat. För kostnad som avses i 18 kap. 6 § svarar dock alltid den part som orsakat kostnaden. 10 § Den återkrävande staten svarar för kostnaderna för verkställigheten av en dom om återlämnande av ett kulturföremål. 11 § Om ett kulturföremål som olagligt förts ut från en stat återlämnats, ska äganderätten till föremålet bestämmas enligt den återkrävande statens lag. 8 kap. Återlämnande av kulturföremål som stulits utomlands i en stat som har tillträtt 1 § För föremål som utgör kulturföremål enligt definitionen i 7 kap. 2 § och som har stulits utomlands i en stat som tillträtt Unidroit- konventionen av om kulturföremål som stulits eller förts ut olagligt gäller lagen (1986:796) om godtrosförvärv av lösöre med den ändring som anges i 2 §. 2 § I stället för de tidsfrister som anges i 3 och 5 §§ lagen (1986:796) om godtrosförvärv av lösöre ska tidsfrister gälla. 1.Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 2.Bestämmelsen i 8 kap. 2 § ska inte tillämpas i fråga om sådana förvärv som har gjorts före ikraftträdandet. De kategorier som avses i 7 kap. 2 § är följande. 1.Sällsynta zoologiska, botaniska, mineralogiska och anatomiska exemplar eller samlingar samt föremål av paleontologiskt intresse. 2.Föremål med historisk anknytning, innefattande vetenskapens och teknologins historia samt krigs- och samhällshistoria, föremål med anknytning till nationella ledares, filosofers, vetenskapsmäns och konstnärers liv samt till händelser av nationell betydelse. 3.Fynd från tillåtna eller otillåtna arkeologiska utgrävningar eller från arkeologiska upptäckter. 4.Delar av konstnärliga eller historiska monument eller fasta fornlämningar som tagits sönder. 5.Antikviteter som är äldre än , såsom inskriptioner, mynt och graverade sigillstämplar. 6.Föremål av etnologiskt intresse. 7.Föremål av konstnärligt intresse, såsom tavlor, målningar och teckningar som gjorts helt för hand, oavsett underlag och material, med undantag för industridesign och industri- tillverkade föremål som dekorerats för hand, originalverk i form av statyer och skulpturer, oavsett material, gravyrer, tryck och litografier i original, och konstnärliga assemblage och montage i original, oavsett material. 8.Enstaka exemplar eller samlingar av sällsynta handskrifter och inkunabler, äldre böcker, dokument och publikationer av särskilt intresse, såsom historiskt, konstnärligt, vetenskapligt eller litterärt intresse. 9.Frimärken eller stämpelmärken och liknande märken, i enstaka exemplar eller i samlingar. 10.Arkiv, inklusive samlingar av ljudupptagningar, fotografier och filmupptagningar. 11.Möbler som är äldre än och äldre musikinstrument. Förslag till lag om ändring i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning Härigenom föreskrivs att det föreläggande och handräckning följande lydelse. i lagen (1990:746) om betalnings- ska införas en ny paragraf, 6 §, av Denna lag tillämpas inte om saken gäller återlämnande enligt 6 eller 7 kap. lagen (1988:950) om Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. 1 6 § upphävd genom 2006:709. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: F.d. justitierådet samt justitieråden Tillträde till om kulturföremål som stulits eller förts ut olagligt Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat att inhämta Lagrådets yttrande över förslag till 1.lag om ändring i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m., 2.lag om ändring i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning. Förslagen har inför Lagrådet föredragits av rättssakkunniga . Förslagen föranleder följande yttrande av Lagrådet: I lagrådsremissen utgår regeringen från att ska godkänna om kulturföremål som stulits eller förts ut olagligt ur en konventionsstat och lämnar förslag på den lagstiftning som behövs för att ska leva upp till de åtaganden som ett tillträde till konventionen medför. De bestämmelser som behövs förs in i två nya kapitel i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. Lagändringarna föreslås träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Förslaget till lag om ändring i lagen om kulturminnen m.m. 6 kap. 3 § Lagrådet noterar att i punkt 1 används orden till skydd för nationella skatter. Det ska jämföras med orden i 7 kap. 3 § 1 har till syfte att skydda statens kulturarv. Skillnaden går tillbaka på motsvarande skillnader i det underliggande direktivet respektive den underliggande konventionen. Lagrådet föreslår att man i den fortsatta beredningen prövar om det går att använda ett och samma uttryck i de ifrågavarande lagrummen. 6 kap. 4 § I sista stycket första meningen föreskrivs att domstolen ska underrätta föremålets ägare om att talan väckts mot innehavaren av föremålet. Detsamma ska enligt andra meningen gälla i fråga om den som har en särskild rätt till föremålet. Formuleringen är tvetydig och kan läsas så att det är ägaren som ska underrättas också när föremålet är belastat av någon särskild rätt. Samma formulering återkommer i 7 kap. 4 §. Lagrådet föreslår att sista meningen formuleras Den som har en särskild rätt till föremålet ska också underrättas, om han eller hon är känd. 6 kap. 6 § I första stycket av 6 kap. 4 § anges att en talan om återlämnande ska riktas mot den som innehar föremålet. Det ska jämföras med första stycket i förevarande paragraf. Där föreskrivs att talan om återlämnande ska väckas från det att den återkrävande staten fick kännedom om var föremålet fanns och om vem som innehade det. väcker frågan vad som händer om föremålet byter innehavare sedan den återkrävande staten fått kännedom om var föremålet fanns och om vem som innehade det men innan staten hunnit väcka talan mot den tidigare Lagrådet menar att en ny talepreskriptionstid bör börja löpa den dag den återkrävande staten får kännedom om den nye innehavaren. Lagrådet föreslår därför att första stycket första meningen ges följande Talan om återlämnande ska väckas från det att den återkrävande staten har fått kännedom om var föremålet finns och om vem som innehar det. 6 kap. 7 § Lagrådet noterar att upphävandet av paragrafens nuvarande sista stycke inte behandlas i författningskommentaren. 7 kap. 1 § I avsnitt 6.2 i lagrådsremissen har angivits att bör anmäla att direktiv /7/EEG om återlämnande av kulturföremål även fortsättningsvis ska tillämpas i förhållande till andra EES-stater i de fall direktivet reglerar samma frågor som konventionen. konventionens tillämpningsområden sammanfaller ska alltså 6 kap. tillämpas om fråga är om olaglig utförsel från en EES-stat. Vid föredragningen har upplysts att den situationen kan uppkomma att ett föremål, som utgör ett kulturföremål enligt konventionen och definitionen i 7 kap. 2 §, har förts ut olagligt ur en EES-stat som är en Om föremålet då inte omfattas av definitionen i 6 kap. 2 § första stycket, är bestämmelserna om återlämnande i 6 kap. inte Tillämpningsområdena för direktivet och konventionen sammanfaller då inte, varför konventionens bestämmelser ska tillämpas. Det innebär att prövning av frågan om återlämnande ska ske enligt 7 kap. Det framgår inte av den remitterade lagtexten. Lagrådet föreslår därför att rubriken till 7 kap. och paragrafen ges 7 kap. Återlämnande av kulturföremål som olagligt förts ut från en stat som har tillträtt 1 § Om ett kulturföremål som finns i och som, efter det att av om kulturföremål som stulits eller förts ut olagligt trätt i kraft för del, olagligt har 1. en stat utanför det Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) som har tillträtt konventionen eller 2. en EES-stat som har tillträtt konventionen och föremålet inte omfattas av definitionen i 6 kap. 2 § första stycket, ska föremålet återlämnas till den andra staten, om den begär det. Trots första stycket ska föremålet inte återlämnas, om det har förts ut ur staten under upphovsmannens livstid eller från dennes död. Kulturföremål som har tillverkats av en eller flera medlemmar av en ursprungsbefolkning eller av en stam för befolkningens eller stammens traditionella eller rituella bruk ska dock alltid återlämnas till befolkningen eller stammen. 7 kap. 4 § Lagrådet hänvisar till vad som anförts ovan under 6 kap. 4 § beträffande vem som ska underrättas. 7 kap. 6 § Lagrådet hänvisar till vad som anförts ovan under 6 kap. 6 § beträffande 7 kap. 9 § I mål enligt detta kapitel gäller enligt paragrafens första mening i fråga om rättegångskostnaderna 18 kap. med följande En liknande formulering finns i 6 kap. 15 § och 8 kap. 1 §. Det är emellertid uppenbart att det inte är möjligt att ändra 18 kap. genom en ändring i lagen om kulturminnen och att detta inte heller har varit avsikten när lagtexten skrevs. att ordet ändring i olika böjningsformer byts mot avvikelse i 8 kap. 1 § Lagrådet hänvisar till vad som anförts ovan under 7 kap. 9 § beträffande uttrycket med följande ändringar. Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: Statsministern , ordförande, och statsråden , , , , , , , , Adelsohn , , , , , , , , Hatt Regeringen beslutar proposition 2010/11:83 Tillträde till Unidroit- konventionen om kulturföremål som stulits eller förts ut olagligt