prop · GY03153 · 2011-06-28 00:00:00 — En utdragen process med införandet av en gemensam nordisk slutkundsmarknad kan dock inte i sig vara ett skäl för att avvakta med en utvidgad timmätning i . Regeringen konstaterar även att arbetet med att införa timmätning har inletts i våra nordiska grannländer. har som målsättning att av alla kunder ska omfattas av ett system med timmätning . har ett förslag om att av alla kun- der ska omfattas av ett system med timmätning . har som målsättning att av alla kunder ska omfattas av ett system med timmätning och därefter ska successiv över- gång till timmätning inledas för det resterande kundkollektivet. Ett problem som har pekat på i sin rapport är de gällande reglerna vad gäller avräkningen inom kraft- systemet. Reglerna om avräkning är starkt sammanbundna med progno- stisering av balansen i de svenska elnäten för vilken är systemansvarig. Regeringen anser att denna fråga kräver noggranna överväganden och avser därför att följa upp den vid förslag om nya bestämmelser om timmätning. Med beaktande av det ovan redovisade är regeringens målsättning att på bör det stora flertalet elkonsumenter få sin elförbrukning timmätt. Tidpunkten för detta beror dock på faktorer som t.ex. vilket ansvar branschen tar för utvecklingen, EU-krav och framsteg för att nå målet om en gemensam nordisk slutkundsmarknad . Rege- ringen avser att med utgångspunkt i utreda frågan vidare om ett brett införande av timmätning och återkomma med ett förslag i frågan. Regeringen anser dock att ett första steg är att möjliggöra för konsu- menter som har ett intresse av att få timmätning att på ett enkelt sätt få debiteras en konsument som begär att få timmätning alla Prop. 2010/11:153 merkostnader som denna övergång innebär, t.ex. kostnaderna för mätare och rapportering (se 3 kap. 11 § ellagen). Regeringen avser därför att återkomma med ett förslag om att byte till timmätning ska kunna ske utan någon merkostnad för konsumenten. Regeringens inriktning avseende timmätning kommer att få vissa kon- sekvenser. Regeringen återkommer med en konsekvensanalys i samband med att förslaget läggs. Regeringen avser även att i samband med att det första steget i reformen genomförs ge ett uppdrag att rapportera om utvecklingen och konsekvenser för elkonsu- menterna. 5.3Betydelsen av ett öppet gränssnitt för mätdata för att stimulera kundvänliga tjänster Regeringens bedömning: Elkunderna bör ges möjlighet att bestämma att tredje part ska kunna ta del av kundens mätvärden. av elnäten till ett uthålligt energisystem Smarta mätare och intelligenta nät (EI R2010:18): I rapporten berörs frågan, men lämnar inte något förslag. gör dock en bedömning som i huvudsak överstämmer med regeringens. Synpunkter från deltagare vid dialogmöte om smarta elnät: anser att en gemensam standard och ett öppet system för kommunikation av mätvärden bör tas fram för att skapa icke-diskri- minerande förutsättningar för alla framtida aktörer att kunna ta del av nödvändig mätinformation. , Oberoende elhandlare och Kungl. Tekniska högskolan framför liknande åsikter och anser att kunden ska äga mätdata och efterlyser standardiserade utgångar på elmätarna för mätdata. Skälen för regeringens bedömning: I av elnäten till ett uthålligt energisystem Smarta mätare och intelligenta nät (EI R2010:18) uttalar inspektionen bl.a. att för att inte stänga möjligheterna till innovativa idéer som kan stödja elkundernas aktiva deltagande att styra sitt konsumtionsmönster bör ett öppet gränssnitt till mätaren eller till aktuella mätdata finnas som möjlig- gör dataåtkomst för andra än aktörerna som agerar på den reglerade marknaden. Nätföretagen ska dock alltid kunna ha tillgång till de mätdata som behövs för nätverksamheten. anser i sin rapport att det är rimligt att nya marknadsaktörer åtminstone bör ha tillgång till samma data och på samma sätt som elhandlarna har . Regeringen inser att en utvidgning av timvis mätning kan innebära kostnader på kort sikt innan de positiva effekterna uppstår. Marknaden har därför ett stort ansvar att utveckla och erbjuda kundvänliga pris- modeller som baseras på mer frekvent mätning och rapportering av elför- brukningen. För att underlätta för nya marknadsaktörer, även utanför energibranschen, att komma in på denna marknad bör elkunden på ett enkelt sätt kunna överlåta sina mätdata till den marknadsaktör som han eller hon väljer. Ett öppet gränssnitt för mätdata skulle enligt regeringen . 2010/11:153 ge förutsättningar till detta. En sådan utveckling skulle dock troligtvis kräva större ändringar i det avräkningssystem som tillämpas på elmarknaden. Regeringen avser därför att utreda frågan om ändringar i avräkningssystemet och återkomma i frågan . Ett första steg som kan genomföras är att ge kunden möj- ligheten att låta andra marknadsaktörer få tillgång till kundens mätdata. Regeringen överväger därför att införa en bestämmelse som innebär att om kunden begär det ska elnätsföretagen vara skyldiga att rapportera kundens mätdata till den marknadsaktör som kunden önskar att rapporte- ringen ska ske till. Regeringen avser att återkomma i frågan . 5.4Konkurrensutsättning av marknaden för mätning av el Regeringens bedömning: Förutsättningarna för en konkurrensutsätt- ning av marknaden för mätning av el bör utredas för att vitalisera elmarknaden och bidra till ökad konkurrens och lägre kostnader för elkonsumenterna. Skälen för regeringens bedömning: Enligt dagens regelverk har nät- koncessionshavaren monopol på marknaden att installera mätare och mäta den överförda elen på det koncessionspliktiga elnätet samt rappor- tera mätvärdena till utpekade intressenter. Detta är ett monopol som har funnits sedan tiden före avregleringen av elmarknaden (se prop. 1996/97:136 s. 144). I samband med införandet av elcertifikatssystemet i infördes en reglering så att de elproducenter som inte kunde eller ville använda mätvärdena från det koncessionspliktiga nätet i stället har möj- lighet att själva välja det företag som skulle mäta och rapportera tim- värdena från produktionen till . Rapporte- ringen ska även ske elektroniskt med den meddelandestandard som till- lämpas vid rapporteringen av mätvärden i det koncessionspliktiga nätet. Det finns exempel från andra europiska länder, t.ex. , där mätningen och rapporteringen i det koncessionspliktiga nätet har avregle- rats och där konkurrens finns på en öppen marknad och kunderna själva kan välja tjänsteleverantör. har i sin rapport för bättre konkurrens förslag (rapportserie 2009:4) bl.a. ansett att mark- naden för mätning av el är en del av det nuvarande elnätsmonopolet som inte nödvändigtvis behöver betraktas som en monopolverksamhet och som därför kan vara lämplig att konkurrensutsättas. En öppen marknad för mätning av el kan vitalisera elmarknaden och bidra till ökad konkurrens och lägre priser för kunderna. En förut- sättning bör dock vara att kraven på kvalitet i mätdata bibehålls. Rege- ringen avser därför att ge i uppdrag att i samråd med utreda förutsättningarna för en konkurrensutsättning av marknaden för mätning och rapportering på Prop. 2010/11:153 elmarknaden. Enligt dagens reglering i ellagen (1997:857) finns det ett antal bestäm- melser som syftar till att gynna mikroproduktion av el från mindre pro- duktionsanläggningar. Det finns en bestämmelse om att innehavare av en produktionsanläggning har rätt till ersättning av elnätsföretaget för värdet av minskningen av energiförluster i elnätet och värdet av reduktionen av avgifter till ett elnätsföretags ledningsnät som inmatningen från produk- tionsanläggningen innebär, se 3 kap. 15 § ellagen. Vidare är en inneha- vare av en produktionsanläggning som kan leverera en effekt om högst befriad från att erlägga några avgifter för överföringen av elen och ska endast betala den del av avgiften som motsvarar kostna- derna för mätning, beräkning och rapportering av anläggningens mät- uppgifter, se 4 kap. 10 § första stycket ellagen. En mikroproduktions- anläggning som producerar el från förnybara energikällor har även rätt att få elcertifikat för elproduktion, se lagen (2003:13) om elcertifikat. Utöver detta har det införts en bestämmelse, 4 kap. 10 § tredje stycket ellagen, för att underlätta för elproducenter med mikro- produktion att sälja vidare eventuell överskottsproduktion av el. I bestämmelsen regleras att en elkonsument som även är en mikroprodu- cent av el slipper att betala nätavgift för mätning och rapportering för det överskott av producerad el som elkonsumenten/elproducenten matar in på nätet. Detta innebär att dessa mikroproducenter är helt befriade från nätavgift för den el som de matar in på nätet, vilket är en besparing på ca . Regeringen har även infört ett stödsystem för att gynna en utbyggnad av solcellsanläggningar både för privat och kommersiellt bruk i , se förordningen (2009:689) om statligt stöd för solceller. Regeringen har som målsättning att underlätta för enskilda som önskar att uppföra mikroproduktionsanläggningar i syfte att främst använda produktionen för egen förbrukning. Ett system med s.k. nettodebitering är en möjlighet att ytterligare underlätta för mikroproducenter av el. Regeringen gav därför i uppdrag att utreda ett eventuellt införande av ett system med nettodebite- ring. överlämnade sin rapport, Nettodebite- ring Förslag till nya regler för elanvändare med egen elproduktion (EI R2010:23), till regeringen . Egenproduktion av el bör underlättas Regeringens bedömning: Det bör underlättas för enskilda att leverera sin egenproducerade förnybara el till nätet. Därigenom ges elkonsumen- ten större möjligheter att ta kontroll över sin elanvändning och bidra till omställningen av energisystemet i enlighet med uppställda mål. Ett införande av ett system med nettodebitering kan underlätta en sådan utveckling. Införandet av ett sådant system bör dock utredas närmare innan regeringen kan ta ställning i frågan. Förslag till nya regler för elanvändare med egen elproduktion (EI R2010:23): Överensstämmer delvis med regeringens bedömning. I rapporten föreslås att det ska införas en reglering med nettodebitering i med innebörden att en elkonsument som har ett säkrings- abonnemang om högst , och som även är elproducent, ska få kvitta den el som matas in på nätet mot den el som tas ut från nätet under en kalendermånad, men att kvittningen endast ska ske mot den rörliga delen av elnätsavgiften. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser anser att man bör införa ett system med nettodebitering. Det finns dock vissa skiljelinjer mellan remissinstanserna hur en reglering av nettodebitering bör utformas. Svensk energi, , Sveriges energiföreningars riksorganisation och Svensk Solenergi anser att nettodebitering bör infö- ras med fler kostnadsposter än enbart den rörliga delen av nättariffen. har avstyrkt ett införande av en reglering med nettodebitering. anser att en reglering med nettodebitering inte bör innefatta en kvittning av skatter. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen anser att det är av stor vikt att man underlättar för det växande intresse som finns bland enskilda att ha en egen förnybar elproduktion i anslutning till den egna bostaden. Med rätt förutsättningar kan dessa enskilda elkonsumenter ges en större möjlighet att ta kontroll över sin egen elanvändning och samti- digt bidra till omställningen av energisystemet. Produktion av egen el i liten skala kan ses som en energieffektivisering sett ur ett samhällsper- spektiv. Regeringen har tagit del av om nettodebitering och remissinstansernas synpunkter på rapporten. Energi- marknadsinspektionen anser att det vore en fördel om ett införande av ett system med nettodebitering även avsåg kvittning av fler kostnadsposter än endast den rörliga delen av elnätsavgiften. Regeringen anser för sin del att ett införande av ett system med nettodebitering skulle kunna vara en viktig väg att gå för att underlätta en utbyggnad av mikroproduktions- anläggningar hos enskilda elkonsumenter. De närmare förutsättningarna för detta, inte minst i ett unionsrättsligt perspektiv, måste dock utredas närmare innan regeringen kan ta ställning i frågan. Främjande av marknaden för energitjänster Tillhandahållande och användning av olika typer av energitjänster från energikartläggningar och energideklarationer till avancerade energi- prestandakontrakt och funktionsavtal bedöms utgöra en stor potential för att förbättra energieffektiviteten hos slutkonsumenter på energimark- naderna. Detta är en utgångspunkt för och rådets direktiv /32/EG av om effektiv slutanvändning av energi och om energitjänster och om upphävande av rådets direktiv /76/EG, vars syfte bl.a. är att skapa förutsättningar för utvecklingen och främjandet av en marknad för energitjänster. Utvecklingen av energitjänstemarknaden är relaterad till utvecklingen av energimarknaderna och energibolagen (t.ex. producenter, nätansva- riga, energihandelsbolag) förutsätts ha en aktiv roll på energitjänste- marknaden. I energitjänstedirektivets inledning anges att det är alltmer viktigt att energibolag säljer energitjänster till så många kunder som möjligt i stället för att sälja så mycket energi som möjligt. Direktivet ställer krav på att medlemsstaterna ser till att energibolag avstår från all verksamhet som kan hämma efterfrågan på och tillhandahållandet av energitjänster och andra åtgärder för förbättrad energieffektivitet eller hindrar utvecklingen av marknaden för energitjänster och andra åtgärder för förbättrad energieffektivitet. Direktivet ställer även krav på medlems- staterna att vidta åtgärder som gör att energibolag själva eller via andra leverantörer tillhandahåller energitjänster, energibesiktningar eller andra åtgärder för energieffektivisering hos slutkunder. Direktivet ställer vidare krav på att det ska finnas tillräckliga incitament, likvärdig konkurrens och jämlika villkor för andra aktörer än energibolag att erbjuda och genomföra energitjänster, energibesiktningar och åtgärder för förbättrad energieffektivitet. Europeiska kommissionen presenterade ett förslag till energieffektiviseringsplan för perioden 20112020 (KOM(2011) 109 slutlig). I underlagsarbetet till planen har man analyserat den europeiska energitjänstemarknaden och funnit att en stor del av potentialen är out- nyttjad och att ytterligare åtgärder behöver vidtas för att främja mark- nadens utveckling. Kommissionen föreslår mot denna bakgrund att medlemsstaterna, med hänsyn till nationella förutsättningar, ska införa system med bindande krav på energibolag att genomföra kvantifierade energibesparingar hos slutkonsumenterna, s.k. vita certifikat. Kommissionen förväntas presen- tera ett mer preciserat förslag till EU-lagstiftning . Förslaget motiveras av kommissionen med att det saknas ett ekonomiskt värde på energieffektiviseringsåtgärder, men även att andra syften kan uppfyllas genom ett system med vita certifikat. Som exempel på det senare används vita certifikat som åtgärd för att minska s.k. energifattig- dom i . Ett system för vita certifikat skulle enligt kommis- sionen även främja utvecklingen av energitjänstemarknaden. Energibolagens roll på energitjänstemarknaden Regeringens bedömning: En väl fungerande marknad för energitjänster har stor betydelse för omfattningen av åtgärder för energieffektivisering hos slutkonsumenterna. Konkurrenssituationen mellan olika typer av företag som tillhandahåller energitjänster bör därför klarläggas. Skälen för regeringens bedömning: har i rapporten av den svenska marknaden för energitjänster (ER 2011:06) analyserat den svenska energitjänstemarknaden. Myndigheten konstaterar att marknaden är under utveckling och att den har långt större potential än vad som uppnåtts. I myndighetens rapport identifieras ett antal faktorer som hämmar utvecklingen av energi- tjänstemarknaden. Bland dessa kan nämnas kortsiktiga ägarförhållanden, brist på personal med hög energikompetens, dålig förståelse för vad energitjänster är, svagt förtroende för energitjänsteföretag, oklara redo- visningsprinciper, förekomst av kallhyresavtal inom kommersiella lokaler samt oklarheter i tolkning av lagen (2007:1091) om offentlig upphandling och kommunallagen (1991:900). Det nämns även i rappor- ten om osäkerheter kring konkurrenslagens (2008:579) regler om offent- lig säljverksamhet och kommunallagens regler kring kommunala bolags möjlighet att agera utanför kommungränsen. Frågor kring energibolagens roll på energitjänstemarknaden, framför allt konkurrensen mellan privata och kommunala energibolag, har särskilt uppmärksammats av energi- branschen genom och Svensk Fjärrvärme (dnr N2011/2676/E). Branschen ser en risk för att kommunala och privata energibolag inte ska kunna konkurrera på lika villkor på energitjänste- marknaden och har framfört önskemål om att regeringen utreder hur konkurrensneutralitet kan säkerställas. Regeringen bedömer att frågan om konkurrensen mellan privata och kommunala energibolag måste hanteras i ett helhetsperspektiv beträffan- de åtgärder för att främja utvecklingen av energitjänstemarknaden i syfte att öka energieffektiviseringen hos slutkonsumenter. Statens energimyndighets analys ger en översiktlig beskrivning av den aktuella situationen, men regeringen anser att innan eventuella åtgärder föreslås måste kunskapen om marknadssituationen och framför allt konkurrens- förhållanden mellan olika typer av bolag fördjupas. Ett exempel kan vara att energileverantörernas tillgång till mätdata om konsumenternas energi- användning ger konkurrensfördelar och försämrar möjligheterna för andra bolag som vill erbjuda energitjänster baserat på kunskap om energianvändningen. Ett annat exempel rör ägandet av elmätare och möjligheten för t.ex. it-företag att sälja mätarapplikationer och annan teknisk utrustning som möjliggör smarta energistyrsystem kopplat till vitvaror och hemelektronik. Regeringen avser därför att ge i uppdrag att i samråd med Energimarknadsinspek- tionen och analysera konkurrenssituationen mellan dels privata och kommunala energibolag, dels energibolag och andra företag som tillhandahåller energitjänster. Konkurrenssituationen för olika typer av energitjänster behöver utredas för att klarlägga om olika typer av energibolag, oavsett ägarform, bedriver verksamhet som kan ha negativ inverkan på andra aktörers möjlighet att på jämlika villkor erbju- Prop. 2010/11:153 da och genomföra energitjänster. 7.3Om krav på energibolag att genomföra energibesparing hos slutkonsumenterna Regeringens bedömning: En fördjupad utredning bör göras av förut- sättningarna för och konsekvenserna av ett eventuellt system med krav på energibolag att genomföra energibesparingar hos slutkonsumenter. Skälen för regeringens bedömning: har på regeringens uppdrag på ett övergripande plan analyserat för- och nack- delar med system för vita certifikat utifrån svenska förhållanden, samt erfarenheter från europeiska länder som har infört sådana system i rapporten certifikat något för (ER 2010:34) (dnr N2010/6211/E). Myndigheten anser att ett system med vita certifikat, där energibolag genom kvotplikt får i åtagande att minska energianvänd- ningen hos sina kunder, inte skulle bidra med större energibesparingar än redan existerande styrmedel. Myndigheten kommer till slutsatsen att ett system för vita certifikat inte bör införas i med den huvudsakliga motiveringen att det inte förefaller vara ett samhällsekonomiskt effektivt system eftersom det i redan finns energi- och koldioxidskatter samt utsläppshandel som bidrar till att skapa ett ekonomiskt värde på energibesparingar. Regeringens preliminära ståndpunkt, som redovisats för i faktapromemoria (2010/11:FPM92) om kommissionens energieffektivi- seringsplan 2011, är att ett obligatoriskt system med krav på energibolag att genomföra energibesparande åtgärder har små möjligheter att bidra positivt till den samhällsekonomiska kostnadseffektiviteten för den svenska energieffektiviseringspolitiken. har dock lagt fram förslag om införande av ett sådant system med vita certifikat. För att bättre förstå förutsättningar och konsekvenser krävs det enligt rege- ringens bedömning ytterligare utredning. Detta är särskilt påkallat efter- som kommissionen föreslår att ett sådant nationellt system ska utformas utifrån de nationella förutsättningarna. Regeringen avser därför ge i uppdrag att i samråd med Energimarknads- inspektionen göra en fördjupad utredning av förutsättningarna för och konsekvenserna av att införa ett system med krav på energibolag att genomföra energibesparingar hos slutkonsumenter. Arbetet behöver även koordineras med uppdraget om elnätsföretagens tariffstrukturer (se av- snitt 4.4). Regeringens bedömning: Insynen i och övervakningen av elmarknaden bör förstärkas. Det är viktigt att elkonsumenterna kan känna förtroende för marknaden. Behovet av en bättre samordning av berörda myndig- heters övervakningsuppgifter på elmarknaden bör utredas vidare. förslag i rapporten och transparens på elmarknaden Åtgärder för att öka förtroendet för elmarknaden (EI R2010:21): Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser instämmer i huvud- dragen i analys och förslag. Några instan- ser anser dock att analysen brister i vissa avseenden och att inspektionens förslag inte är tillräckligt långtgående. , och instämmer inte i att det låga förtroendet för marknaden beror på att kunderna är okunniga om marknadens funktion. och vill ha en mer genomgripande utredning om elmarknaden. Konkurrens- verket, , Fastighetsägarna och Oberoende Elhandlare anser att nya försök bör göras för att lösa upp samägandet av kärnkraften. ställer sig frågande till om en översyn Energi- marknadsinspektionens, Statens energimyndighets och svenska kraftnäts uppdrag avseende övervakning av elmarknaden är nödvändig. Fastighetsägarna och anser att även bör delta i översynen. Oberoende Elhandlare anser att dessutom bör delta. Skälen för regeringens bedömning: har i rapporten och transparens på elmarknaden Åtgärder för att öka förtroendet för elmarknaden (EI R2010:21) identifierat och analyserat ett antal problemområden som är relaterade till elkonsumen- ternas förtroende för elmarknaden. konstaterar att det finns en förtroende- problematik som delvis kan bero på att konsumenterna inte förstår hur elmarknaden fungerar. Nära sammankopplat med detta är möjliga brister i marknadsaktörernas informationsgivning till elkonsumenter. För att vidare utreda orsakerna till det låga förtroendet för elmarknaden bland konsumenterna har påbörjat en undersök- ning som förväntas vara klar . Möjliga förbättringar anges i rapporten och många av dessa håller redan på att genomföras av myndigheter och andra aktörer på elmark- naden. Exempelvis har åtgärder genomförts för att öka insynen och minska risken för misstanke om att samägandet av kärnkraften kan begränsa konkurrensen och medföra asymmetrisk information. Under arbetet med rapporten enades ägarna till kärnkraftverken om gemensamma bransch- etiska regler för informationsutbyte i kärnkraftsbolagens styrelser. Efter en överenskommelse mellan och kärn- kraftsbolagen har oberoende observatörer tillsatts för att övervaka att de branschetiska reglerna följs. Bolagen ska också lämna en årlig rapport till om hur reglerna efterlevs. anser även att hanteringen och utform- ningen av systemen för informationsspridning behöver ses över och utvecklas för att marknadens samtliga aktörer ska ha tillgång till samma information. Inspektionen menar att vertikalt integrerade företag, med både produktion och försäljning, i teorin kan utnyttja sin ställning i olika verksamheter för att begränsa konkurrensen på slut- kundsmarknaden. Elhandlare utan egen produktion kan således hamna i en ofördelaktig konkurrenssituation jämfört med vertikalt integrerade företag. Den potentiella informationsasymmetrin skulle kunna snedvrida konkurrensförhållanden till fördel för aktörer som är vertikalt integre- rade.