prop · GY03116 · 2011-04-06 00:00:00 — I vederbörligen motiverade undantagsfall där två eller fler medlemsstater är inblandade när det gäller det berörda fartygets flagg, platsen där skadan skett eller offrens na tionalitet skulle parallella utredningar kunna utföras. (18)En medlemsstat får anförtro uppgiften att leda en säker hetsutredning av en sjöolycka eller ett tillbud till sjöss (nedan kallad säkerhetsutredning), eller särskilda uppgifter som rör denna utredning, åt en annan medlemsstat om man gemensamt enats om detta. (3) EGT L 281, 23.11.1995, s. 31. L 131/116 Europeiska unionens officiella tidning (19)Medlemsstaterna bör göra sitt yttersta för att inte utkräva betalning för det bistånd som begärts inom ramen för säkerhetsundersökningar där två eller flera medlemsstater är inblandade. Om bistånd begärs av en medlemsstat som inte är inblandad i säkerhetsutredningen bör medlemssta terna enas om återbetalningen av kostnaderna. (20)För att underlätta utredningar måste, enligt regel V/20 i Solas 74, passagerarfartyg och andra fartyg än passage rarfartyg med bruttodräktighet av 3 000 eller mer, byggda och senare, vara utrustade med en färdskrivare. Eftersom sådan utrustning är ett viktigt led i en strategi som syftar till att förhindra olyckor till sjöss, bör det vara obligatoriskt att färdskrivare finns ombord på sådana fartyg i inrikes och internationell tra fik som anlöper hamnar i gemenskapen. (21)De uppgifter som tillhandahålls av ett färdskrivarsystem, och av annan elektronisk utrustning, kan användas både i efterhand, för att utreda orsakerna till en sjöolycka eller ett tillbud till sjöss, och i förebyggande syfte, för att dra lärdom av de omständigheter som kan leda till sådana händelser. Medlemsstaterna bör se till att de uppgifter som finns tillgängliga verkligen används i båda dessa syften. (22)Enligt och rådets förordning (EG) nr 1406/2002 (1) ska Europeiska sjösäkerhetsbyrån (nedan kallad byrån) i samarbete med medlemsstaterna utveckla tekniska lösningar och ge tekniskt stöd avseende genom förandet av gemenskapslagstiftningen. När det gäller ut redning av olyckor har sjösäkerhetsbyrån den specifika uppgiften att underlätta samarbetet mellan medlemssta terna och kommissionen vid utarbetandet, med vederbör ligt beaktande av medlemsstaternas olika rättssystem, av en gemensam metod för utredning av sjöolyckor i enlig het med internationellt överenskomna principer. (23)I enlighet med förordning (EG) nr 1406/2002 ska byrån underlätta samarbetet när stöd ges av medlemsstaterna vid utredningar och vid analys av befintliga olycksrappor ter. (24)Eventuella relevanta lärdomar från säkerhetsutredningar bör beaktas vid utvecklingen eller ändringen av gemen samma utredningsmetoder för utredning av sjöolyckor och tillbud till sjöss. (25)Medlemsstaterna och gemenskapen bör vederbörligen be akta de säkerhetsrekommendationer som lämnas till följd av en säkerhetsutredning. (1) EGT L 208, , s. 1. (26)Eftersom den tekniska säkerhetsutredningens syfte är att förebygga olyckor och tillbud till sjöss, bör de samman fattande bedömningarna och säkerhetsrekommendatio nerna under inga omständigheter avgöra ansvars- eller skuldfrågan. (27)Eftersom målet för detta direktiv, nämligen att förbättra sjösäkerheten i gemenskapen och på så sätt minska ris ken för framtida sjöolyckor, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och det därför på grund av åtgärdens omfattning eller verkningar bättre kan upp nås på gemenskapsnivå, kan gemenskapen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i för draget. I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går detta direktiv inte utöver vad som är nödvän digt för att uppnå detta mål. (28)De åtgärder som är nödvändiga för att genomföra detta direktiv bör antas i enlighet med rådets beslut /468/EG av om de förfaranden som skall tillämpas vid utövandet av kommissionens ge nomförandebefogenheter (2). (29)Kommissionen bör särskilt ges befogenhet att ändra detta direktiv i syfte att införliva senare antagna ändringar av internationella konventioner och tillhörande protokoll, koder och resolutioner och anta eller anpassa en gemen sam metod för utredning av sjöolyckor och tillbud till sjöss. Eftersom dessa åtgärder har en allmän räckvidd och avser att ändra icke väsentliga delar av detta direktiv, bland annat genom att komplettera det med nya icke väsentliga delar, måste de antas i enlighet med det före skrivande förfarandet med kontroll i artikel 5a i beslut /468/EG. (30)I enlighet med punkt 34 i det interinstitutionella avtalet om bättre lagstiftning (3) uppmuntras medlemsstaterna att för egen del och i gemenskapens intresse upprätta egna tabeller som så långt det är möjligt visar överens stämmelsen mellan detta direktiv och införlivandeåtgär derna samt att offentliggöra dessa tabeller. HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE. Syftet med detta direktiv är att förbättra sjösäkerheten och att förhindra förorening från fartyg, samt att på så sätt minska risken för framtida sjöolyckor genom att (2) EGT L 184, , s. 23. (3) EUT C 321, 31.12.2003, s. 1. Europeiska unionens officiella tidning L 131/117 a)underlätta ett snabbt genomförande av säkerhetsutredningar och en ordentlig analys av sjöolyckor och tillbud till sjöss i syfte att fastställa deras orsaker, och b)säkerställa tillförlitlig rapportering om säkerhetsutredningar samt förslag till korrigerande åtgärder. Utredningar enligt detta direktiv ska inte avgöra ansvars- eller skuldfrågan. Medlemsstaterna ska emellertid se till att ut redningsorganet inte avstår från att lämna en fullständig rapport om orsakerna till sjöolyckan eller tillbudet av den anledningen att man utifrån resultaten kan dra slutsatser om ansvars- eller skuldfrågan. Detta direktiv ska tillämpas på sådana sjöolyckor och till bud till sjöss som a)berör fartyg som för en medlemsstats flagg, b)inträffar inom medlemsstaternas territorialhav och inre vat ten enligt definitionen i Unclos, eller c)är av annat väsentligt intresse för medlemsstaterna. Detta direktiv ska inte tillämpas på sådana olyckor och tillbud till sjöss som bara berör a)örlogsfartyg, trupptransportfartyg eller andra fartyg som ägs eller drivs av en medlemsstat och som uteslutande utnyttjas för statliga och icke-kommersiella ändamål, b)fartyg som inte drivs mekaniskt, träfartyg av primitiv kon struktion samt nöjes- och fritidsbåtar som inte används i handelssyfte, om de inte har eller kommer att ha en besätt ning och medför fler än tolv passagerare i kommersiellt syfte, c)fartyg som är avsedda för och trafikerar inre vattenvägar, d)fiskefartyg, vars längd underskrider , e)fasta oljeborrplattformar till sjöss. I detta direktiv avses med 1.IMO-koden för utredning av olyckor och tillbud till sjössden kod för utredning av olyckor och tillbud till sjöss som utgör en bilaga till IMO-församlingens resolution A.849(20) av (i uppdaterad version). Följande begrepp ska förstås i enlighet med definitionerna i IMO-koden för utredning av olyckor och tillbud till sjöss: a)sjöolycka, b)mycket allvarlig olycka, c)tillbud till sjöss, d)säkerhetsutredning av sjöolycka eller tillbud till sjöss, e)stat med ansvar för utredningen, f)stat med väsentligt intresse. 3.allvarlig olycka: olyckor i enlighet med den uppdaterade defi nitionen i cirkulär MSC-MEPC.3/Circ.3 från IMO:s sjösäker hetskommitté och kommittén för skydd av den mil jön av . 4.IMOs riktlinjer om rättvis behandling av sjöfolk vid sjöolyckor: de riktlinjer som utgör en bilaga till IMO:s juridiska kommittés resolution LEG.3(91) av , som godkändes av vid dess 296:e session . 5.ro-ro-passagerarfartyg och höghastighetspassagerarfartygfartyg: i enlighet med definitionerna i artikel 2 i direktiv /35/EG. 6.färdskrivare (nedan kallad VDR): utrustning i enlighet med definitionen i IMO-församlingens resolution A.861(20) och IMO:s sjösäkerhetskommittés resolution MSC.163(78). 7.säkerhetsrekommendation: med säkerhetsrekommendation, in begripet förslag om registrering och kontroll, avses a)ett förslag som utredningsorganet i den stat som genom för eller ansvarar för en säkerhetsutredning lämnar på grundval av information som erhållits genom utred ningen, eller i lämpliga fall, b)ett förslag som kommissionen lämnar på grundval av en abstrakt dataanalys och resultaten av utförda säkerhets utredningar. L 131/118 Europeiska unionens officiella tidning Medlemsstaterna ska i enlighet med sina rättssystem fast ställa rättslig status för säkerhetsutredningen på ett sådant sätt att dessa utredningar kan genomföras så effektivt och snabbt som möjligt. Medlemsstaterna ska i enlighet med sin lagstiftning, och, vid behov, i samarbete med de myndigheter som ansvarar för den rättsliga undersökningen se till att säkerhetsutredningarna a)är oberoende av straffrättsliga eller andra parallella utred ningar som genomförs för att avgöra ansvar eller skuld, och b)inte förhindras i onödan, avbryts eller försenas på grund av sådana utredningar. Medlemsstaternas regler ska, i enlighet med den perma nenta samarbetsstruktur som avses i artikel 10, inbegripa be stämmelser som gör det möjligt att a)samarbeta i och ge ömsesidigt bistånd till säkerhetsutred ningar som leds av andra medlemsstater, eller att anförtro ledningen av en sådan utredning åt en annan medlemsstat i enlighet med artikel 7, och b)samordna deras respektive utredningsorgans verksamhet i den mån det behövs för att direktivets syften ska kunna uppnås. Varje medlemsstat ska se till att en säkerhetsutredning genomförs av det utredningsorgan som avses i artikel 8 efter mycket allvarliga sjöolyckor a)där ett fartyg som för medlemsstatens flagg är inblandat, oavsett olycksplatsen, b)som inträffar inom medlemsstatens territorialhav och inre vatten enligt definitionen i Unclos, oberoende av de olycks drabbade fartygens flagg, eller c)som är av väsentligt intresse för medlemsstaten, oavsett olycksplatsen och de olycksdrabbade fartygens flagg. Utredningsorganet ska dessutom vid allvarliga olyckor göra en preliminär bedömning i syfte att avgöra huruvida en säkerhetsutredning ska genomföras. slutar att inte genomföra en säkerhetsutredning ska skälen för detta beslut noteras och anmälas i enlighet med artikel 17.3. Vid andra sjöolyckor eller tillbud ska utredningsorganet avgöra huruvida en säkerhetsutredning ska genomföras. I de beslut som avses i första och andra stycket ska utrednings organet ta hänsyn till hur allvarlig sjöolyckan eller tillbudet är, vad för slag av fartyg och/eller last som berörs och i vilken mån resultatet av säkerhetsutredningen kan bidra till att förhindra framtida olyckor och tillbud. 3.Omfattningen av och de praktiska arrangemangen för sä kerhetsutredningens genomförande ska fastställas av utrednings organet i staten med ansvar för utredningen i samarbete med motsvarande organ i övriga stater med väsentligt intresse, och på det sätt som det anser vara lämpligast för att direktivets syften ska kunna uppnås och i syfte att förebygga framtida olyckor och tillbud. 4.När utredningsorganet utför säkerhetsutredningar ska det följa den gemensamma metod för utredning av sjöolyckor och tillbud till sjöss som har tagits fram i enlighet med artikel 2 e i förordning (EG) nr 1406/2002. Utredarna får avvika från denna metod i specifika fall, när detta enligt deras yrkesmässiga be dömning i nödvändig omfattning kan motiveras, och om det är nödvändigt för att nå utredningssyftet. Kommissionen ska anta eller ändra denna metod inom ramen för detta direktiv med beaktande av eventuella relevanta erfarenheter från säkerhetsut redningar. Denna åtgärd, som avser att ändra icke väsentliga delar i detta direktiv, bland annat genom att komplettera det, ska antas i enlighet med det föreskrivande förfarande med kontroll som avses i artikel 19.3. En säkerhetsutredning ska inledas så snart det är praktiskt möjligt efter det att sjöolyckan eller tillbudet till sjöss har in träffat och under alla omständigheter senast efter att sjöolyckan eller tillbudet inträffat. Varje medlemsstat ska inom ramen för sitt rättssystem ålägga de ansvariga myndigheterna och/eller de berörda parterna att utan dröjsmål underrätta landets utredningsorgan om alla olyckor och tillbud som omfattas av detta direktiv. Europeiska unionens officiella tidning L 131/119 Ledning av och deltagande i säkerhetsutredningar I princip ska varje sjöolycka eller tillbud till sjöss vara föremål för endast en utredning som utförs av en medlemsstat eller en medlemsstat som har ansvar för utredningen med del tagande av andra medlemsstater som har ett väsentligt intresse i olyckan eller tillbudet. Vid säkerhetsutredningar där två eller fler medlemsstater är in blandade, ska de berörda medlemsstaterna därför samarbeta för att snabbt enas om vilken stat som ska ha ansvar för utred ningen. De ska göra sitt yttersta för att enas om utrednings förfarandena. Inom ramen för denna överenskommelse ska andra stater med väsentligt intresse ha samma rättigheter och tillgång till vittnen och bevis som den medlemsstat som leder säkerhetsutredningen. De ska också ha rätt att få sin ståndpunkt beaktad av den medlemsstat som ansvarar för utredningen. Parallella säkerhetsutredningar av samma sjöolycka eller tillbud till sjöss ska vara strikt begränsade till undantagsfall. Medlems staterna ska i sådana fall meddela kommissionen skälen för att utföra sådana parallella utredningar. Medlemsstater som genom för parallella säkerhetsutredningar ska samarbeta med varandra. De berörda utredningsorganen ska framför allt utbyta eventuella relevanta uppgifter som har samlats in under deras respektive utredningar, särskilt i syfte att så fort som möjligt komma fram till gemensamma slutsatser. Medlemsstaterna ska avstå från varje åtgärd som i onödan skulle kunna hindra, avbryta eller försena genomförandet av en säker hetsutredning som omfattas av detta direktiv. 2.Utan hinder av punkt 1 ska varje medlemsstat fortsätta att ansvara för säkerhetsutredningen och samordningen med andra medlemsstater med väsentligt intresse till dess att man gemen samt enats om vilken stat som ska ha ansvar för utredningen. 3.En medlemsstat får, utan att det påverkar dess skyldigheter enligt detta direktiv och internationell rätt, från fall till fall, efter ömsesidig överenskommelse anförtro ledningen av en säkerhets utredning åt en annan medlemsstat, eller särskilda uppgifter som rör genomförandet av en sådan utredning. 4.När ett ro-ro-passagerarfartyg eller ett höghastighetspassa gerarfartyg är inblandat i en sjöolycka eller ett tillbud till sjöss, ska säkerhetsutredningen inledas av den medlemsstat på vars territorialhav eller inre vatten enligt definitionen i Unclos olyckan eller tillbudet sker eller, om olyckan eller tillbudet sker på annat vatten, av den medlemsstat som fartyget besökte senast. Denna stat ska vara ansvarig för säkerhetsutredningen och samordningen med övriga medlemsstater med väsentligt intresse till dess att man gemensamt enats om vilken stat som ska ha ansvar för utredningen. Medlemsstaterna ska se till att säkerhetsutredningar ge nomförs under ett opartiskt och permanent utredningsorgans ansvar som förfogar över nödvändiga befogenheter med hjälp av sakkunniga utredare med kompetens i frågor som rör sjö olyckor och tillbud till sjöss. För att kunna genomföra en säkerhetsutredning på ett opartiskt sätt ska utredningsorganet i fråga om sin organisation, sin rätts liga struktur och sitt beslutsfattande vara oberoende av varje part vars intressen skulle kunna stå i konflikt med den uppgift som det anförtrotts. Inlandsstater som inte har fartyg som för deras flagg ska be stämma en oberoende kontaktpunkt som ska samarbeta i utred ningen enligt artikel 5.1 c. 2.Utredningsorganet ska se till att de enskilda utredarna har praktiska kunskaper om och praktisk erfarenhet på de ämne sområden som ingår i deras normala utredningsuppgifter. Ut redningsorganet ska dessutom sörja för att lämplig expertis är lätt tillgänglig vid behov. 3.Utredningsorganet får även anförtros insamling och analys av data om sjösäkerhet, särskilt i förebyggande syften, om dessa aktiviteter inte påverkar organets oberoende ställning eller med för något ansvar i reglerings-, förvaltnings- eller standardi seringsfrågor. 4.Medlemsstaterna ska inom ramen för sina respektive na rättssystem, se till att utredarna i det egna utrednings organet, eller det utredningsorgan åt vilket säkerhetsutredningen har anförtrotts, i tillämpliga fall i samarbete med de myndig heter som ansvarar för den rättsliga undersökningen, erhåller eventuell relevant information för att kunna utföra säkerhets utredningen och därför ha rätt att a)få fri tillgång till alla relevanta områden eller olycksplatser och alla fartyg, vrak eller strukturer, inklusive last, utrustning och vrakdelar, b)säkerställa upptagande av bevismaterial och kon trollerad sökning efter och bortforsling av vrak, vrakdelar eller andra delar och ämnen för undersökning eller analys, c)kräva undersökning eller analys av de föremål som avses i b, och att få fri tillgång till resultaten från sådana undersök ningar eller analyser, L 131/120 Europeiska unionens officiella tidning d)få fri tillgång till, kopiera och använda all relevant informa tion och registrerad data, inklusive VDR-data, som rör fartyg, resa, last, besättning eller andra personer, föremål, förhållan den eller omständigheter, e)få fri tillgång till resultaten från undersökningen av dödsof fers kroppar eller från prover från dödsoffers kroppar, f)begära och få fri tillgång till resultaten från undersökningen av personer som var inblandade i driften av fartyget, och varje annan relevant person, eller från prover som tagits från sådana personer, g)höra vittnen utan att personer vars intressen kan anses hindra säkerhetsutredningen är närvarande, h)få besiktningsprotokoll och relevant information som inne has av flaggstaten, redare, klassificeringssällskap eller någon annan relevant part som själv eller genom företrädare är etablerad i medlemsstaten, i)begära bistånd från respektive stats relevanta myndigheter, inklusive flagg- och hamnstaternas besiktningspersonal, kust bevakning, sjötrafikinformationstjänst, sjöräddningstjänster, lotsar eller annan hamn- eller sjöfartspersonal. 5.Utredningsorganet ska omgående och när som helst kunna reagera på underrättelser om en olycka och ska kunna få tillräckliga resurser för att kunna bedriva sin verksamhet på ett oberoende sätt. Organets utredare ska ha en status som garanterar deras oberoende ställning på det sätt som krävs. 6.Utredningsorganet får kombinera sina uppgifter enligt detta direktiv med utredningar av andra händelser än sjöolyckor på villkor att sådana utredningar inte äventyrar dess oberoende ställning. Utan att det påverkar tillämpningen av direktiv /46/EG, ska medlemsstaterna, inom ramen för sina rättssystem, se till att följande uppgifter inte offentliggörs för andra ändamål än säker hetsutredningssyften, om inte behörig myndighet i medlemssta ten i fråga beslutar att ett offentliggörande är av övervägande allmänintresse: a)Alla vittnesmål och andra uttalanden, redogörelser och an teckningar som utredningsorganet har inhämtat eller erhållit under säkerhetsutredningens gång. b)Uppgifter som avslöjar identiteten på personer som har bi dragit till bevisningen inom ramen för säkerhetsutredningen. c)Sådan information om personer som är inblandade i sjö olyckan eller tillbudet vilken är av särskilt känslig och privat karaktär, inbegripet information om deras hälsa. 1.Medlemsstaterna ska i nära samarbete med kommissionen upprätta en permanent samarbetsstruktur som ger deras respek tive utredningsorgan möjlighet att samarbeta med varandra i den mån det behövs för att direktivets syften ska kunna uppnås. 2.Den permanenta samarbetsstrukturens arbetsordning och de nödvändiga organisationsarrangemangen ska fastställas i en lighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 19.2. 3.Medlemsstaternas utredningsorgan ska inom ramen för samarbetsstrukturen särskilt enas om vilka samarbetsformer som är bäst för att man ska kunna a)göra det möjligt för utredningsorganen att dela på installa tioner, anläggningar och utrustning för teknisk undersökning av vrak, fartygsutrustning och andra föremål av betydelse för säkerhetsutredningen, inklusive framtagande och utvärdering av uppgifter från färdskrivare och annan elektronisk utrust ning, b)ge varandra det tekniska bistånd eller tillhandahålla den ex pertis som krävs för utförandet av specifika uppgifter, c)skaffa och utbyta information som är relevant för analysen av data om olyckor och utarbetandet av lämpliga säkerhets rekommendationer på gemenskapsnivå, d)ta fram gemensamma principer för uppföljningen av säker hetsrekommendationer och för utredningsmetodernas an passning till den tekniska och vetenskapliga utvecklingen, e)vidta lämpliga åtgärder till följd av tidiga varningar enligt artikel 16, f)fastställa sekretessregler, med hänsyn till nationella bestäm melser, för utbyte av vittnesmål och databehandling, och andra uppgifter som avses i artikel 9, även i förbindelser med tredjeländer, g)i tillämpliga fall ge enskilda utredare relevant utbildning, Europeiska unionens officiella tidning L 131/121 h)främja samarbete på de områden som omfattas av detta direktiv med tredjeländers utredningsorgan och med inter nationella organ för utredning av sjöolyckor, i)förse utredningsorgan som leder säkerhetsutredningar med all relevant information. 1.Om säkerhetsutredningar inbegriper två eller fler med lemsstater ska de respektive verksamheterna vara kostnadsfria. 2.Om bistånd begärs från en medlemsstat som inte är in blandad i säkerhetsutredningen ska medlemsstaterna enas om återbetalningen av kostnaderna. Samarbete med tredjeländer med väsentligt intresse 1.Medlemsstaterna ska i största möjliga utsträckning sam arbeta i säkerhetsutredningar med tredjeländer med väsentligt intresse. 2.Tredjeländer med väsentligt intresse ska, efter ömsesidig överenskommelse och när som helst under utredningens gång, tillåtas medverka i en säkerhetsutredning under ansvar av en medlemsstat i enlighet med detta direktiv. 3.En medlemsstats samarbete i en säkerhetsutredning som genomförs av ett tredjeland med väsentligt intresse får inte påverka genomförandet av och uppfyllandet av rapporterings kraven för säkerhetsutredningar enligt detta direktiv. Om ett tredjeland med väsentligt intresse leder en säkerhetsutredning där en eller flera medlemsstater är inblandade kan medlemssta terna besluta att inte genomföra en parallell säkerhetsutredning under förutsättning att den säkerhetsutredning som leds av tred jelandet genomförs i enlighet med IMO-koden för utredningar av sjöolyckor. Medlemsstaterna ska vidta åtgärder för att se till att de som berörs av sjöolyckor och tillbud till sjöss som omfattas av detta direktiv gör sitt yttersta för att a)spara alla uppgifter från sjökort, loggböcker, elektroniska och magnetiska inspelningar och videoband, inklusive informa tion från färdskrivare och annan elektronisk utrustning, för tiden före, under och efter olyckan, b)förhindra att uppgifterna skrivs över eller ändras på annat sätt, c)hindra att annan utrustning som skäligen kan anses ha be tydelse för säkerhetsutredningen av olyckan manipuleras, d)skyndsamt ta upp och bevara alla bevis som behövs för en säkerhetsutredning. Säkerhetsutredningar som genomförs enligt detta direktiv ska offentliggöras i form av en rapport enligt en mall som fastställs av behörigt utredningsorgan och enligt relevanta av snitt i bilaga I. Utredningsorganen får besluta att en säkerhetsutredning som inte avser en mycket allvarlig eller i tillämpliga fall en allvarlig sjöolycka och vars resultat inte kan bidra till att förhindra fram tida olyckor och tillbud ska utmynna i en förenklad rapport som ska offentliggöras. 2.Utredningsorganen ska göra sitt yttersta för att göra rap porten enligt punkt 1, inbegripet dess slutsatser och eventuella rekommendationer, tillgänglig för allmänheten och särskilt den för olyckan.