prop · GY0385 · 2011-03-22 00:00:00 — Det som anges om i 16 § tredje stycket och 16 a § första stycket ska i stället gälla eller regeringen. Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i marknadsföringslagen Härigenom föreskrivs att 1 § marknadsföringslagen (2008:486) ska ha Denna lag har till syfte att främja konsumenternas och näringslivets intressen i samband med marknadsföring av produkter och att motverka marknadsföring som är otillbörlig mot konsumenter och näringsidkare. Bestämmelser om marknadsföring finns bl.a. i lagen (1992:1672) om paketresor, tobakslagen (1993:581), lagen (1995:1571) om insättningsgaranti, lagen (1996:1006) om anmälningsplikt avseende viss finansiell verk- samhet, lagen (1996:1118) om marknadsföring av kristallglas, lagen (1997:218) om konsu- mentskydd vid avtal om tidsdelat boende, lagen (1999:268) om betalningsöverföringar inom Europeiska ekono- miska samarbetsområdet, lagen (1999:158) om investerarskydd, lagen (2002:562) om elektronisk handel och andra informations- samhällets tjänster, lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet, prisinformationslagen (2004:347), distans- och hemförsäljningslagen (2005:59), försäkringsavtalslagen (2005:104), lagen (2005:405) om försäkringsförmedling, lagen (2006:484) om franchisegivares informationsskyldighet, lagen (2010:510) om lufttransporter, radio- och tv-lagen (2010:696), alkohollagen (2010:1622) och alkohollagen (2010:1622), (2010:1846). (2010:1846), och lagen (2011:000) om konsu- mentskydd vid avtal om tidsdelat boende eller långfristig semester- Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2010:1911. Ärendet och dess beredning och rådets direktiv /122/EG av om konsumentskydd vid vissa aspekter av avtal om tidsdelat boende, långfristiga semesterprodukter, återförsäljning och byte trädde i kraft . Det har ersatt och rådets direktiv /47/EG av om skydd för köparna vad avser vissa aspekter i avtal om nyttjanderätten till fast egendom på tids- delningsbasis. Det nya direktivet skulle ha varit genomfört i medlems- staterna . Direktivet finns i bilaga 1. Under förhandlingsarbetet inhämtades synpunkter på Europeiska kom- missionens direktivförslag från berörda organisationer och myndigheter. Synpunkterna finns tillgängliga i lagstiftningsärendet (Ju2007/5636/L1). Frågan hur det nya direktivet ska genomföras i svensk rätt behandlas i departementspromemorian Nytt EG-direktiv om tidsdelat boende m.m. (Ds 2009:57). En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 2. Promemorians lagförslag finns i bilaga 3. Promemorian har remiss- behandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 4. Remiss- yttrandena finns tillgängliga i lagstiftningsärendet (Ju 2009/9333/L1). En jämförelsetabell med en sammanställning av bestämmelserna i det nya direktivet och motsvarande bestämmelser i föreslagen lag och annan svensk lag finns i bilaga 5. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttran- de över de lagförslag som finns i bilaga 6. Lagrådets yttrande finns i bi- laga 7. Lagrådets förslag, som har följts, behandlas i avsnitt 6.9 och i författningskommentaren. Ett förslag till ändring i 12 a § lagen (2006:595) om europakooperativ har tillkommit. Ändringen, som saknar samband med övriga förslag, är av rättelsekaraktär. Lagförslaget är författningstekniskt och även i övrigt av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande i den delen har ansetts sakna betydelse. 4Tidsdelat boende och långfristiga semester- produkter Avtal om tidsdelat boende Med tidsdelat boende avses en rätt att under vissa återkommande tids- perioder använda ett boende. Förvärvet av en sådan rätt kan avse ett visst antal år eller gälla . Användandet kan avse en eller , antingen eller vid varierande års- tider. Till användandet kan vara knutet tillgång till gemensamma anlägg- ningar såsom simbassänger, träningslokaler och restauranger. Ett avtal om tidsdelat boende skiljer sig från avtal om hyra av lägenhet eller fritidshus på så sätt att nyttjanderätten avser begränsade och åter- Priset beror på faktorer såsom tidpunkt för utnyttjande, standard, administration, underhåll, tillgång till service och fritidsaktiviteter av olika slag. Större delen av priset för de kommande årens användning betalas normalt vid köpet. Därtill kommer ofta en årlig avgift för administration och liknande. Ett avtal om tidsdelat boende kan utformas på flera olika sätt. Det går dock att urskilja två huvudtyper av avtal på den europeiska marknaden. Den ena modellen bygger på att äganderätten till boendet övergår till nyttjarna. Som exempel kan nämnas att flera personer gemensamt förvär- var en fastighet med samäganderätt och sinsemellan kommer överens om hur användningen av egendomen ska fördelas. Äganderätten kan också tillkomma en juridisk person i vilken nyttjarna av egendomen i sin tur förvärvar andelar. Den andra modellen bygger på att det inte sker någon äganderätts- övergång. En variant av denna modell är att säljaren bildar en förening eller annan form av association som ger medlemmarna nyttjanderätt till egendomen. Egendomen förvaltas för ägarföreningens räkning av en oberoende förvaltare. En annan variant är att nyttjaren förvärvar en rätt att använda boendet av upplåtaren. Avtalsförhållandet påminner om ett hyresförhållande. Det finns olika system som gör det möjligt för den som innehar ett tidsdelat boende att tillfälligt byta såväl tidsperiod som boende med en annan innehavare. Förvärvet av ett tidsdelat boende i en anläggning kan t.ex. vara knutet till en anslutning till ett bytessystem som innehavare av tidsdelat boende i liknande anläggningar i flera andra länder är anslutna till. Det förekommer även förmedling av avtal om tidsdelat boende på en andrahandsmarknad. direktiv om tidsdelat boende Tidsdelat boende reglerades på EU-nivå första gången genom Europa- parlamentets och rådets direktiv /47/EG av om skydd för köparna vad avser vissa aspekter i avtal om nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis. Direktivet är utformat som ett s.k. minimiharmoniseringsdirektiv och syftar till att tillnärma medlems- staternas regler om skydd av köpare av tidsdelat boende i vissa specifika avseenden och ge konsumenterna ett gott konsumentskydd. Direktivet innehåller regler som innebär att näringsidkaren är skyldig att på köparens begäran tillhandahålla viss information som närmare preciseras i en bilaga till direktivet. Denna information ska utgöra en del av avtalet. Det finns bestämmelser om vilka övriga uppgifter avtalet ska innehålla och vilket språk avtalet ska upprättas på och översättas till. Ett avtal ska upprättas skriftligen. Konsumenten ska ha rätt att ångra ett avtal och låta avtalet återgå om det är ofullständigt. Näringsidkaren får inte ta emot betalning innan ångerfristen löpt ut. Medlemsstaterna ska se till att det finns sanktioner om regelverket inte efterföljs. Konsumentskyddet enligt direktiv kan sägas vila på tre pelare: att köparen får tillräckligt med information om produkten innan avtalet ingås, att köparen har möjlighet att ångra avtalet och att köparen inte är skyldig att betala något under det att ångerfristen löper. Direktivet innehåller inga regler om det inbördes förhållandet mellan Prop. 2010/11:85 olika konsumenter som har nyttjanderätt till samma boende. får regleras i avtal eller genom medlemsstaternas lagstiftning i övrigt. Byte och förmedling av tidsdelat boende omfattas inte av direktivet. Lagen om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende Direktivet är genomfört i svensk rätt genom lagen (1997:218) om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende (lag). Lagen innehåller bestämmelser med krav på den information som närings- idkaren ska lämna konsumenten. Informationen ska innehålla uppgifter om bl.a. näringsidkaren, den rättighet som avtalet avser, bostaden, prin- ciper för hur underhåll och reparationer sköts, ångerrätt samt pris och avgifter. Är boendet inte färdigställt, ska näringsidkaren lämna infor- mation om hur långt bygget har kommit och när bostadslägenheten och gemensamma anläggningar kommer att vara färdigställda. Avtalet ska upprättas skriftligen och på något av de officiella språken i det land där konsumenten är bosatt eller medborgare. Konsumenten har rätt att välja vilket av dessa språk som ska användas. Om bostaden är belägen i en stat inom EES-området, ska näringsidkaren dessutom översätta avtalet till något av språken i det landet. Är bostaden eller anläggningarna inte färdigbyggda när avtalet träffas, ska näringsidkaren ställa säkerhet för att konsumenten får tillbaka betalning som har lämnats för det fall de inte färdigställs. Om avtalet inte innehåller de uppgifter som föreskrivs i lagen, har konsumenten rätt att kräva att avtalet går åter. Konsumenten har också rätt att ångra avtalet från det att avtalet ingåtts. Kreditavtal som konsumenten har träffat med näringsidkaren eller med någon annan med anledning av en överenskommelse mellan denne och näringsidkaren upphör att gälla, om avtalet går åter eller konsumenten utnyttjar sin ångerrätt. Näringsidkaren får inte ta emot betalning under det att ånger- fristen löper. utövar tillsyn över att lagen efterlevs. I lagen hän- visas till marknadsföringslagens (2008:846) sanktionssystem. Vissa av bestämmelserna i lagen är också sanktionerade med böter. Lagen är tillämplig oavsett om bostaden som avtalet gäller är belägen inom eller utanför EES-området. Avtal om långfristig semesterprodukt har det marknadsförts vissa tjänster som i det nya direktivet kallas långfristiga semesterprodukter. Det är fråga om olika avtalskonstruktioner som innebär att konsumenten mot en avgift får tillgång till ett bokningssystem med rabatterade priser på boende och liknande förmåner, vanligen med anknytning till semesterresor. Konsu- menten blir medlem i en s.k. rese- eller poängklubb och köper poäng som denne sedan kan använda vid bokning hos en av klubbens anläggningar. Avtal om långfristig semesterprodukt omfattas inte av direktiv eller lagen om konsumentskydd vid tidsdelat boende. Inför genomförandet av direktiv tog initiativ till ett projekt för att kartlägga den nordiska marknaden för (TemaNord 1995:646). I rapporten konstaterades att det förekom en rad konsumentproblem vid marknadsföring och försäljning av tidsdelat boende, bl.a. att marknadsföringen ofta var påträngande och aggressiv, att försäljarna inte redan från början talade om att det rörde sig om försäljning, att köparna fick för kort eller ingen betänketid alls före köpet, att det lämnades felaktiga uppgifter om pris, att det tillkom oväntade kostnader för administration och underhåll och att det vid tvist hänvisades till lagen i ett land med ett sämre konsumentskydd. har konsumentproblemen hänförliga till avtal om tidsdelat boende som omfattas av direktiv minskat. har det varit ökande problem med avtal som faller utanför direktivets tillämpningsområde, men är snarlika de skyddade avtalen. kan nämnas avtal som gäller än eller avtal där den tid som boendet utnyttjas är kortare än åt gången. vara fråga om boende i annat än hus eller byggnad, exempelvis i husvagn, på kryssningsfartyg eller i husbåt. Problemen har bestått i att näringsidkare visat sig sakna ekonomisk förmåga att uppfylla de åtagan- den som lämnats i fråga om rabatter m.m., att marknadsföring är aggressiv och påträngande, att avtalsvillkor är ogynnsamma för konsu- menterna och att det i avtalen hänvisas till rättsordningar där konsument- skyddet är sämre än inom EU. Ångerrätt saknas ofta. Konsumentproblem har även uppmärksammats vid förmedling och anslutning till system för byte av avtal om tidsdelat boende. det förekommit att konsumenter blir kontaktade av företag som erbjuder sig att mot förskottsbetalning förmedla nyttjanderätten till någon köpare. Trots att konsumenten betalar för tjänsten sker det inte någon förmedling. Vid avtal om bytessystem har det förekommit att tillgången till bytes- objekt har visat sig vara begränsad och att det har tillkommit avsevärda avgifter för bytet som inte har redovisats vid marknadsföringen. (RDO) organiserar bl.a. säljare av tidsdelat boende, mäklare och rese- RDO antog 1999 en uppförandekod som därefter har reviderats gällande uppförandekod är tillämplig på alla former av s.k. timeshare activity. Därmed avses inte bara marknadsföring av tidsdelat boende utan även liknande produkter, förmedling av avtal om tidsdelat boende, bytessystem samt s.k. new holiday products, dvs. semesterprodukter som har anknytning till tidsdelat boende men som inte omfattas av någon specifik reglering på europeisk nivå. koden innehåller regler om bl.a. reklamidentifiering, ångerrätt och I viss utsträckning går reglerna längre i konsumentskyddande riktning än vad som följer av tvingande regler, bl.a. vad gäller ånger- Det finns även allmänna krav på hur företagen, deras anställda och agenter ska uppträda vid marknadsföringen förandekoden finns kopplat ett särskilt förfarande för tvistlösning utom Prop. 2010/11:85 domstol. Medlemsföretagen är skyldiga att följa uppförandekoden och nationell lagstiftning, uppfylla alla eventuella nationella registrerings- eller licenskrav och underkasta sig de beslut som fattas inom ramen för tvistlösningsförfarandet. pågår det en översyn av den konsumenträttsliga lagstift- ningen på EU-nivå. Som ett led i detta arbete lade Europeiska kommis- sionen fram ett förslag till direktiv om konsumenträttig- Förslaget innebär bl.a. att hemförsäljningsdirektivet, konsument- köpsdirektivet, det allmänna distansavtalsdirektivet och direktivet om oskäliga avtalsvillkor läggs samman i ett direktiv. direktiv om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende har däremot, liksom prisinformationsdirektivet och konsumentkredit- direktivet, setts över i särskild ordning. kommissionen fram ett förslag till nytt direktiv om konsumentskydd vid vissa aspekter av tidsdelat boende, långfristiga semesterprodukter, åter- försäljning och byte. Direktivet antogs av och rådet Det trädde i kraft och skulle ha varit genomfört i medlemsstaterna . Direktivet är grundat på artikel 95 i EG-fördraget. Det syftar till att bidra till att den inre marknaden fungerar korrekt och att det uppnås en hög Direktivet är utformat som ett fullharmoniseringsdirektiv. ingress framhålls att marknaden har utvecklats och att det har tillkommit nya semesterprodukter som påminner om avtal om tidsdelat boende, men som likväl inte omfattas av direktivet. Luckorna i lagstiftningen leder, anförs det, till en betydande snedvridning av konkurrensen och allvarliga problem för konsumenterna. Detta innebär i sin tur att den inre markna- den inte fungerar väl på området. Det nya direktivets tillämpningsområde har därför utvidgats i förhållande till direktiv. det, utöver avtal om tidsdelat boende i begreppets betydelse enligt det tidigare direktivet, även avtal om långfristiga semesterprodukter, förmed- ling av avtal om tidsdelat boende och långfristiga semesterprodukter samt avtal om anslutning till system för byte av tidsdelat boende. Dessutom omfattas avtal om tidsdelat boende där konsumenten bor i annat än hus eller byggnad, exempelvis i båt eller husvagn. Enligt artikel 1.2 påverkar direktivet inte medlemsstaternas lagstiftning när det gäller registrering, överlåtelse, etableringsvillkor eller auktorisa- Inte heller ska den nationella lagstiftningen om allmän- na avtalsrättsliga rättsmedel påverkas, varmed får förstås att direktivet inte begränsar vilka civilrättsliga rättsföljder som kan komma i fråga enligt nationell rätt i de berörda avtalsförhållandena. I artikeln sägs också att direktivet inte påverkar fastställandet av den rättsliga karaktären hos de rättigheter som avtalen avser. Med detta avses att direktivet inte har någon betydelse för hur den rätt som förvärvas genom avtalen kate- goriseras enligt den nationella lagen. Till exempel påverkas inte frågan om ett avtal ger äganderätt eller nyttjanderätt till egendomen. I likhet Prop. 2010/11:85 med direktiv innehåller det nya direktivet inga regler om det inbördes förhållandet mellan olika konsumenter som tillsammans utnyttjar ett visst boende. I artikel 2 finns definitioner av ett antal olika grundläggande begrepp som förekommer i direktivet, bl.a. tidsdelat boende, långfristig semester- produkt, återförsäljning, byte, näringsidkare, konsument, varaktigt medium och anknytande avtal. Artikel 4.1 innehåller regler om att näringsidkaren innan avtalet ingås ska lämna viss information som närmare preciseras i olika bilagor till direktivet. Informationen ska till viss del tillhandahållas i enlighet med formulär som finns i bilagorna och på språk som närmare anges i direktivet. Av artikel 5 följer ett skrift- lighetskrav. Avtalet ska således upprättas i en skriftlig handling. Direk- tivet medger även att avtalet dokumenteras i någon annan varaktig form än en skriftlig handling. Den information som anges i artikel 4.1 ska utgöra en integrerad del av avtalet. I artiklarna 68 finns närmare bestämmelser om konsumentens ånger- rätt. Bestämmelserna är tillämpliga på samtliga avtalstyper som omfattas av lagen och motsvarar i huvudsak vad som gäller enligt direktiv. Ångerfristen har dock förlängts från 10 . Även förbudet i artikel 9 mot tagande av handpenning motsvarar vad som gäller enligt det tidigare direktivet. Bestämmelserna har emellertid utfor- mats på så sätt att det klargjorts att förbudet även omfattar ställande av säkerhet och betalning till tredje man. Artikel 10 innehåller särskilda bestämmelser om betalning vid avtal om långfristiga semesterprodukter och en rätt för konsumenten att under vissa förutsättningar frånträda ett sådant avtal. Av artikel 11 framgår det att kreditavtal och andra s.k. anknytande avtal ska upphöra att gälla automatiskt om konsumenten utnyttjar sin ångerrätt. Artiklarna innehåller bestämmelser om direktivets tvingande karaktär, lagval, tillsyn, sanktioner, konsument- information och tvistlösning utom domstol. I artikel 16 anges tidsfristen för medlemsstaternas genomförande av direktivet. Av artikel 17 följer att kommissionen ska se över direktivet och överlämna en rapport om denna översyn till rådet och . I artikel 18 föreskrivs att direktiv upphör att gälla i och med ikraftträdandet av det nya direktivet. Hänvisningar till det tidigare direktivet ska anses utgöra hänvisningar det nya direktivet. 6 Genomförande av direktivet Ett EU-direktiv är bindande för medlemsstaterna med avseende på det resultat som ska uppnås, men överlåter åt medlemsstaterna att bestämma form och tillvägagångssätt för genomförandet. Medlemsstaterna är inte bundna av direktivets terminologi eller systematik, om det avsedda resultatet kan uppnås på något annat sätt. Härigenom kan ett direktiv införlivas i respektive medlemsstats rättsordning genom en lagstiftnings- Prop. 2010/11:85 teknik som är ändamålsenlig och välkänd i respektive stat. Ett direktiv av detta slag kräver normalt införlivande genom författ- ningsregler. Det krävs dock inte att direktivets bestämmelser återges ordagrant i författningstexten, så länge bara syftet uppnås. Vid utform- ningen av lagstiftningen gör sig olika intressen gällande. Å ena sidan finns intresset av att en för svenska förhållanden välkänd terminologi och systematik används och att bestämmelserna passar in i den svenska lag- stiftningsstrukturen. Å andra sidan finns kravet att författningstexten uppnår direktivets syfte och att samma rättsläge uppnås i alla medlems- stater. direktiv på det konsumenträttsliga området har i huvudsak varit utformade som minimiharmoniseringsdirektiv, vilket gett medlems- staterna ett betydande utrymme att införa och behålla bestämmelser som avviker från direktiven i konsumentskyddande riktning. har det skett en övergång till att eftersträva fullharmonisering även på det konsumenträttsliga området. Det nya direktivet om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende och långfristiga semesterprodukter är ett exempel på det. Sålunda framhålls det i ingressen att det inte bör vara tillåtet för medlemsstaterna att i sin lagstiftning behålla eller införa bestämmelser som avviker från direktivet (skäl 3). Direktivet innehåller också i stor utsträckning detaljerade regler. Detta gör att handlingsut- rymmet för medlemsstaterna är mindre än vid genomförandet av ett minimidirektiv. För att säkerställa att rättsläget i kommer att motsvara vad som krävs enligt direktivet bör den lag i vilken direktivet genomförs i flera avseenden knyta ganska nära an till direktivets orda- lydelse. bör det naturligtvis eftersträvas att i möjligaste mån uppnå ett regelverk som ansluter till annan svensk civilrättslig lagstift- ning på det konsumenträttsliga området. Som påpekas av Marknads- domstolen, bör även enhetlighet i terminologi, systematik och lagtek- niska lösningar på rättsområdet eftersträvas. I det sammanhanget kan framhållas att en hel del av bestämmelserna i det nya direktivet har utfor- mats med regler i tidigare direktiv på det konsumenträttsliga området, bl.a. de båda distansavtalsdirektiven och konsumentköpsdirektivet, som förebild. Vid genomförandet av detta direktiv uppkommer således frågor som har övervägts i tidigare lagstiftningsärenden. För att uppnå enhet- lighet bör därför ytterligare en utgångspunkt vara att i möjligaste mån lösa frågorna på samma sätt som i dessa tidigare sammanhang. Vissa anknytande frågor faller utanför direktivet och kan därför bli föremål för lagstiftning utan att detta strider mot den fullharmonisering som är avsedd att uppnås genom direktivet. 6.2Direktivet genomförs genom en ny lag Regeringens förslag: Direktivet om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende och långfristiga semesterprodukter ska genomföras i svensk rätt genom en ny lag som ersätter lag. Lagen ska vara tvingande till konsumentens förmån. Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna tillstyrker eller har inget att erinra mot prome- Skälen för regeringens förslag Det nya direktivet har samma grundläggande struktur och innehåll som direktiv och lag. Tillämpningsområdet är dock vidare och direktivet innehåller fler och mer detaljerade bestämmelser. lag behålls, skulle det krävas ett stort antal ändringar och tillägg i lagen för att genomföra direktivet. En lämpligare lösning är att ersätta den med en helt ny lag. Det utvidgade tillämpningsområdet bör komma till uttryck i den nya lagens namn. Det nya direktivet föreskriver liksom direktiv att medlems- staterna ska se till att konsumenten inte får avstå från de rättigheter som han eller hon har enligt direktivet (artikel 12.1). Även det nya direktivet är således tvingande till konsumentens förmån på så sätt att han eller hon i förväg inte med bindande verkan kan avstå från de rättigheter som följer Däremot är det inget som hindrar att konsumenten avstår från en befogenhet eller en förmån sedan den väl har aktualiserats i en tvist, exempelvis genom förlikning eller medgivande. direktivet kräver att reglernas tvingande karaktär framgår av lagen. Regeringens förslag: Den nya lagen ska vara tillämplig på kon- sumentavtal om tidsdelat boende, långfristig semesterprodukt, delta- gande i system för byte av tidsdelat boende och förmedling av tids- delat boende eller långfristig semesterprodukt. och näringsidkare ska användas på samma sätt som i andra lagar om Liksom lag ska den nya lagen tillämpas även när en näringsidkare är ombud för en konsument. undantaget i distans- och hemförsäljningslagen som syftar till att undvika parallell tillämpning av vissa bestämmelser i den lagen ska gälla även med den nya lagen. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens I promemorian föreslås dock en särskild bestämmelse om att lagen inte ska tillämpas på avtal som omfattas av lagen (1992:1672) om paketresor (paketreselagen). definieras också i promemorian på ett sätt som avviker något från de definitioner som förekommer i tidigare lagstiftning på det konsument- Lagen är i förslaget inte tillämplig på situationer då en näringsidkare ingår ett avtal med en konsument som ombud för en annan konsument.