prop · GY0349 · 2011-01-17 00:00:00 — Regeringens förslag: Vistelsekommunen ska ansvara för särskild avgift enligt socialtjänstlagen när bosättningskommunen begärt att vistelsekommunen ska verkställa ett beslut. Bestämmelserna om pre- skriptionstider för när särskild avgift kan dömas ut, ska i dessa fall gälla för vistelsekommunen. Bestämmelserna om rapporteringsskyl- dighet ska även gälla vistelsekommunen. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser som yttrat sig över för- slaget är positiva. kommun anser att ansvarsfrågan blir oklar om bosättningskommunen ska ansvara för rapportering om icke verk- ställda beslut som vistelsekommunen ska ansvara för avgift för inte verkställt beslut. kommun anser att den särskilda avgiften och rapporteringsskyldigheten endast kan få begränsad betydelse som påtryckningsmedel i detta sammanhang, eftersom tillfälliga vistelser som regel endast varar från någon vecka Skälen för regeringens förslag: Enligt bestämmelserna i socialtjänst- lagen och LSS ska den kommun som inte inom skälig tid tillhandahåller bistånd åläggas att betala en särskild avgift (se avsnitt 4.1.1). Bosättningskommunen ska enligt förslaget ansvara för att tillhanda- hålla stöd- och hjälpinsatser även när den enskilde tillfälligt vistas i en annan kommun, och ska då också enligt nuvarande regler vara skyldig att betala särskild avgift vid dröjsmål med verkställigheten. Vistelsekommu- nen ska emellertid vara skyldig att på begäran bistå med att verkställa de beslut som bosättningskommunen fattar. Det kan då ifrågasättas om det är rimligt att bosättningskommunen ska ha kvar ansvaret för eventuell särskild avgift på grund av dröjsmål med verkställigheten. Som Skellef- teå kommun har påpekat skulle visserligen den särskilda avgiften få begränsad betydelse som påtryckningsmedel, men regeringen instämmer ändå i den bedömning som görs i promemorian, att det är rimligare att vistelsekommunen ansvarar för särskild avgift, om bosättningskommu- nen har begärt att vistelsekommunen ska verkställa beslutet, eftersom bosättningskommunen därefter inte kan råda över eventuella dröjsmål. Regeringen föreslår därför i enlighet med promemorian, att ansvaret för avgiften i dessa fall ska åvila vistelsekommunen. Med hänsyn till detta bör de preskriptionstider som gäller för utdöman- de av särskild avgift även gälla vistelsekommunen i dessa fall. Enligt 16 kap. 6 f6 h §§ socialtjänstlagen är socialnämnden skyldig att Prop. 2010/11:49 rapportera om gynnande nämndbeslut som inte verkställts inom tre månader (se avsnitt 4.1.1). har påpekat att även vistelse- kommunen kan behöva underrätta sin socialnämnd om att beslut inte kunnat verkställas i rimlig tid, eftersom vistelsekommunens socialnämnd bör ha kännedom om detta, i och med att kommunen kan bli skyldig att betala särskild avgift. Även kommun har haft synpunkter på att det finns oklarheter ifråga om rapporteringsskyldigheten i detta samman- hang. För att ska ha möjlighet att ansöka om särskild avgift anser regeringen att myndigheten måste få rapporter om vilka beslut som inte verkställts. Även vistelsekommunen bör därför vara skyldig att rapportera till om beslut som inte verkställs. Regeringen föreslår lagändringar med detta innehåll. Det finns dock inte laglig möjlighet för vistelsekommunens revisorer att granska verkställig- heten av beslut som fattats av en annan kommun (9 kap. 10 § 2 kommu- nallagen [1991:900]). Någon skyldighet för vistelsekommunen att rap- portera till kommunens revisorer föreslås därför inte. Däremot bör skyl- digheten att lämna statistikrapporter till kommunfullmäktige gälla även en vistelsekommun som bistår med verkställighet. 7Huvudregel och undantag för ansvar enligt LSS Vistelsekommunen ansvarar för akuta stöd- och Regeringens förslag: Det ska i LSS inte finnas undantag från bosätt- ningskommunens ansvar vid en enskilds tillfälliga vistelse i en annan Vistelsekommunen ska endast ansvara i akuta situationer. Vistelsekommunen ska i vissa fall vara skyldig att på begäran av bosättningskommunen bistå med utredning samt verkställa beslut. ska gälla när en person som tillhör personkretsen i LSS har behov av insatser för att kunna genomföra en kortare tids vistelse i en annan kommun än bosättningskommunen. Bosättningskommunen ska ersätta vistelsekommunen för kostnader med anledning av verkställighet som vistelsekommunen bistått med. Ersättningen för verkställighet ska betalas enligt den ersättningsnivå som bosättningskommunen tillämpar. Vistelsekommunen ska ansvara för särskild avgift enligt LSS när bosättningskommunen begärt att vistelsekommunen ska bistå med att verkställa ett beslut. Preskriptionstider för utdömande av särskild av- gift ska i de fallen gälla vistelsekommunen. porteringsskyldighet ska även gälla vistelsekommunen. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Många av de instanser som kommenterat för- slaget i denna del är positiva till regleringen och att den blir samma i socialtjänstlagen och LSS. Sex kommuner (, , , kommun, kom- Prop. 2010/11:49 mun, ) avstyrker eller är tveksamma till förslaget att ändra vistelsekommunens ansvar vid tillfälliga vistelser. anser att det är positivt att reglerna i socialtjänstlagen och LSS får ett likartat innehåll när det gäller ansvarsfördelning mellan kommuner i vissa fall. Den lösning som väljs verkar enligt vara väl avvägd. Specialpedagogiska skolmyndigheten betonar vikten av en defi- nition av vad som menas med kortare tids studier på annan ort. kommun efterlyser en närmare analys av vilka insatser det kan röra sig om och vilka som kan komma att omfattas av förslaget. kommun tillstyrker förslaget endast till den del som omfattar insatserna ledsag- ning, avlösning och korttidstillsyn enligt LSS. Kommunen anser inte att det är rimligt att vistelsekommunen vid tillfälliga vistelser ska bistå med insatser som kräver längre tids planering och där en viktig utgångspunkt är kontinuitet. Skälen för regeringens förslag Tillfällig vistelse i en annan kommun Enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade gäller vistelsekommunens ansvar när ett behov av insatser enligt lagen uppkommer under en tillfällig vistelse. Vistelsekommunen ska ge det stöd och den hjälp som behövs. En tillfällig vistelse kan enligt författningskommentaren till LSS (prop. 1992/93:159 s. 186) vara såväl en tillfällig genomresa som några månaders boende i en sommar- bostad. Enligt regeringens bedömning kan det inte anses befogat att ha olika regler i socialtjänstlagen och LSS när en person tillfälligt vistas i en annan kommun. Motsvarande regler som föreslås vid vistelse i en annan kommun enligt socialtjänstlagen bör därför även införas i LSS. Det inne- bär, till skillnad från vad som gäller , att bosättningskommunen ska ansvara för de insatser som behövs vid tillfällig vistelse. Vistelsekom- munen ska endast svara för de stöd- och hjälpinsatser som behövs i akuta situationer. Se avsnitt 5.2.4. Vistelsekommunen föreslås bistå med utredning och verkställighet Motsvarande regler som föreslås gälla för vistelsekommunen att på be- gäran bistå bosättningskommunen med utredningen och att ansvara för verkställighet av ett beslut enligt socialtjänstlagen bör även införas i LSS. Behovet av bistånd enligt LSS ska prövas på sedvanligt sätt och kan därför omfatta flera olika åtgärder beroende på omständigheterna i det enskilda fallet. Bosättningskommunen kan välja att själv verkställa be- slutet i vistelsekommunen. Enligt 17 § LSS har kommunen även möjlig- het att sluta avtal med annan utförare, t.ex. en annan kommun eller en enskild utförare. Vistelsekommunen bör emellertid vara skyldig att bistå bosättningskommunen med verkställighet om bosättningskommunen anser sig ha behov av det. I 6 § LSS finns bestämmelser om god kvalitet. Där anges att verksam- Prop. 2010/11:49 heten enligt LSS ska vara av god kvalitet. Det ska finnas den personal som behövs för att ge ett gott stöd och en god service och omvårdnad. Kvaliteten i verksamheten ska systematiskt och fortlöpande utvecklas och säkras. Kravet på god kvalitet gäller både i och i enskild verksam- Det gäller för såväl handläggning av ärenden som genomförande av Se vidare avsnitt 6.1. Bosättningskommunen föreslås ersätta vistelsekommunen för På samma sätt som när det gäller socialtjänstlagen framstår det enligt regeringens bedömning som rimligast att den kommun som fattar beslu- tet och ansvarar för kostnaderna enligt LSS också har kontroll över de ekonomiska konsekvenser som ett genomförande har. I de flesta fall bör den enskilde kunna ta med sig sitt beslut, och den kostnad som det inne- bär till vistelsekommunen, dvs. att ersättning sker enligt den ersättnings- nivå som bosättningskommunen tillämpar. Detta leder till mindre admi- nistration för båda kommunerna. Det går inte i förväg att bedöma hur en kommuns kostnader för LSS-insatser påverkar en kommuns årliga utfall. Det utjämningssystem som finns för insatser enligt LSS har en annan konstruktion än det kommunalekonomiska utjämningssystemet. regleras i lagen (2008:342) om utjämning av kostnader för stöd och ser- vice till vissa funktionshindrade. Kommuner som har låga kostnader för LSS-insatser betalar till systemet medan kommuner med höga kostnader för LSS-insatser får pengar ur systemet. Antalet insatser liksom typ av insatser som en boendekommun beslutar om och verkställer påverkar utfallet liksom ett antal andra faktorer. schabloner (genomsnittskostnader) för varje insats och hela utjämningen härrör från kostnader för den samlade LSS-verksamheten i riket och har inget med de faktiska kostnaderna för en bestämd insats att göra. Det är bosättningskommunen som har ansvar för beslutet och att beslutet verkställs och det är därför bosättningskommunen som redovisar insatserna inom ramen för det utjämningssystem som finns för LSS. Bosättningskommunens redovisning till utjämningssystemet föreslås däremot inte påverka den ersättning som kommunen ska betala till vistel- sekommunen eftersom utjämningssystemet inte bygger på kostnader för enskilda insatser utan bygger på helt andra förutsättningar. Någon möjlighet att överklaga ersättningsbeslutet föreslås inte. vidare avsnitt 6.2. Särskild avgift vid dröjsmål med verkställighet En kommun som inte inom skälig tid tillhandahåller insatser enligt LSS kan åläggas att betala en särskild avgift enligt 28 a28 e §§ LSS (se av- I avsnitt 6.3 föreslås att en vistelsekommun som på begäran av en bosättningskommun ska verkställa ett beslut enligt socialtjänst- lagen för en person som vistas tillfällig i kommunen, ska ansvara för skyldigheten att betala särskild avgift vid oskäligt dröjsmål med verk- Vistelsekommunen föreslås även bli rapporteringsskyldig. 2010/11:49 Regeringen anser, i överensstämmelse med promemorians förslag, att samma regler bör gälla enligt LSS. 7.2Kommun som beslutat om boende i annan kommun enligt LSS behåller ansvaret Regeringens förslag: Det införs undantag i LSS när det gäller en kommuns ansvar gentemot dem som är bosatta i kommunen. Om en kommun har verkställt ett beslut om boende enligt LSS eller enligt socialtjänstlagen i en annan kommun, behåller den kommun som beslutat om boendet ansvaret för LSS-insatser, vilket inkluderar även insatser som aktualiseras i den nya bosättningskommunen. Ett beslut om boende i en annan kommun får, liksom , bara fattas om det finns särskilda skäl. Ansvaret upphör när en annan kommun påbörjar verkställighet av insatser efter förhandsbesked. I socialförsäkringsbalken ska det anges att det är den kommun som ansvarar för en persons insatser enligt LSS som ska ersätta kostna- derna för de första och som kan höras i ärenden hos . Promemorians förslag: Överensstämmer i stort med regeringens. I promemorian anges på ett annat sätt när ansvaret ska upphöra. Förslaget om ändring i socialförsäkringsbalken finns inte med i promemorian. Remissinstanserna: Merparten av de instanser som kommenterat för- slaget är positiva eller har inget att erinra. påpekar att det i lagen (1993:389) om assistansersättning finns regler som kan leda till att den kommun, där den enskilde faktiskt är bosatt, får svara för kostnaderna för de första trots att det är en annan kommun som beslutat om och betalar för LSS-insatser enligt förslaget. anser att frågan om vilken kommun som i ett sådant här läge bör stå för kostnaderna för de första bör regleras mellan kommunerna. kommun anser att ansvaret för de samlade insatserna vid en längre tids bosättning bör gå över till den fak- tiska bosättningskommunen. Västra ser inga hinder med förslaget förutsatt att insatsen råd och stöd kan debiteras hemlandstinget. Skälen för regeringens förslag Mål och grundläggande bestämmelser Verksamhet enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funk- tionshindrade, förkortad LSS, ska främja jämlikhet i levnadsvillkor och full delaktighet i samhällslivet för de personer som omfattas av lagen. Målet är att personerna får möjlighet att leva som andra. Verksamheten ska vara grundad på respekt för människornas själv- bestämmanderätt och integritet. Personerna ska i största möjliga ut- sträckning ges inflytande och medbestämmande över insatser som ges. De offentliga åtgärderna måste vara inriktade på att människor med funktionsnedsättning ska kunna leva ett så normalt liv som möjligt. Man ska kunna ha sin familj på nära håll, ha kvar sina vänner och odla intres- sen inom närområdet. En grundläggande utgångspunkt är att stöd- och serviceinsatser ska tillgodoses i och av den kommun där personen är bosatt. Han eller hon ska inte behöva bosätta sig långt från den kommun där anhöriga, vänner och bekanta bor. Erfarenheter och oklarheter i lagstiftningen Det kan uppstå lägen när det inte är möjligt att tillgodose boendeinsatser i hemkommunen. Små kommuner kan ha svårt att klara detta under en , t.ex. om det behövs särskild kompetens för att tillgodose en enskild persons behov. Kommuner träffar därför kostnads- avtal med annan kommun eller enskild vårdgivare i en annan kommun att tillhandahålla boendeinsatser enligt LSS. regle- ras rätten att träffa sådana avtal i 17 a § LSS. Det finns även äldre avtal som slöts fram till enligt 4 § lagen (1993:388) om införande av lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktions- hindrade och avtal efter denna tidpunkt som träffats utan motsvarande lagstöd. hade regeringens uppdrag att i samverkan med länsstyrelserna följa upp de olika avtalskonstruktionerna bl.a. när det gällde uppsägningar av avtal och hur uppsägningar påverkade bruka- rens livsvillkor. Bakgrunden var att det fanns en rad oklarheter om vad som hände med ingångna avtal och vilka rättsliga konsekvenser det fick för brukarna. I rapporten hemma Uppföljning av avtal enligt 17 a § LSS och andra äldre avtal () redovisades bl.a. att ett stort antal avtal sagts upp, särskilt äldre avtal. Huvudskälet till uppsägningarna när det gällde vuxna personer, var att det införts ett kostnadsutjämnings- system för verksamhet enligt LSS. Därmed ansågs det befogat att säga upp främst äldre avtal. Men även nyare avtal sades upp i viss omfattning. I rapporten konstaterades att uppsägningar endast i ett fåtal fall lett till konflikter mellan kommuner men att det i dessa fall förekommit att en- skildas rättssäkerhet åsidosatts. I tillsynsärenden hade främst kritiserat att den enskildes inflytande och medbestämmande åsido- satts. I rapporten redovisades även synpunkter från intresseorganisa- tioner. Det hade enligt organisationerna hänt att brukare kommit i kläm i samband med att avtal sagts upp, med personligt lidande som följd. Enligt och länsstyrelserna behövdes klargöranden i lag- stiftningen om bl.a. tillämpning av 17 a § på äldre avtal, om bestäm- melsens tillämpbarhet på familjehem och möjligheten att ansöka om förhandsbesked i en kommun där personen redan var bosatt. () överlämnade till ett beslut som avsåg en tvist mellan två kommuner på grund av att ett avtal sagts upp. JO riktade allvarlig kritik i ärendet för bristande verkställighet och framhöll vikten av att den enskilde brukaren var delaktig i planeringen. Hur vanligt är det med avtal? sammanlagt 1 113 personer i bostad enligt LSS i en annan kommun än den som betalade för insatsen. Av dessa var 561 barn och 552 vuxna. av alla barn med bostad enligt LSS bodde i en annan kommun än den som betalade för insatsen. Bland vuxna med boende enligt LSS var motsvarande andel . Antalet har ökat något . hade cirka 600 vuxna och cirka 700 barn insatser i en annan kommun än den betalande. fick i uppdrag att titta närmare på ansvarsfrågan och lämna förslag till hur personer med funktionsnedsättning, som är i behov av insatser, kan erbjudas professionella och specialiserade insatser i en annan kommun än hemkommunen utan att det påverkar den kommunens ansvar. Kommittén lyfter i betänkandet Möjlighet att leva som andra (SOU 2008:77) fram att problemet med bestämmelsen om att teckna avtal (17 a § LSS) är att den mest verkar reglera avtalsförhållandet mellan den beslutsfattande kommunen och den externa utföraren. Det har bidragit till att kommuner i stället för att tillämpa förvaltningsrättsliga principer kring uppsägning av beslut, har tillämpat civilrättsliga regler om hävande av Kommittén föreslår att det av LSS ska framgå att den beslutsfattande kommunen behåller ansvaret för den enskilde brukarens insatser trots att denne till följd av beslut om boendeinsats kommer att folkbokföras i en Förslaget påverkar enligt betänkandet inte den enskildes rätt att ansöka om insats enligt LSS i boendekommunen, vilket innebär att fler än en kommun kan pröva en persons rättigheter enligt LSS . mittén föreslår vidare inga regler för när den beslutsfattande kommunens ansvar ska upphöra eller övergångsbestämmelser. I promemorian föreslås att det ska införas ett undantag i LSS när det gäller en kommuns ansvar gentemot dem som är bosatta i kommunen. Om en kommun har verkställt ett beslut om boende enligt LSS i en annan kommun ska den kommun som beslutat om boendet behålla ansvaret för LSS-insatser, vilket inkluderar även insatser som aktualiseras i den nya Ett beslut om boende i en annan kommun får bara fattas om det finns särskilda skäl. Regeringsrätten har i en dom klargjort en kommuns ansvar enligt LSS gentemot en person som är bosatt i en annan kommun än den ursprungliga hemkommunen (RÅ 2007 ref 40). LSS-insatser i den kommun där personen faktiskt bor och är folkbokförd ska prövas enligt huvudregeln om boendekommunens ansvar (16 § första stycket) och inte som en ansökan om förhandsbesked (16 § andra stycket). Regeringsrättens dom innebär att olika kommuner kan komma att ha ansvar för olika LSS-insatser för samma person, eftersom båda kommu- nerna har ansvar och därmed inte kan avvisa en ansökan. En annan kon- sekvens är att en person kan bli tvingad att söka insatser i den nya boen- dekommunen, som han eller hon inte själv valt att bo i, om den ur- sprungliga kommunen säger upp avtalet. Detta eftersom huvudregeln i LSS är att bosättningskommunen har ansvaret för insatser enligt LSS och med bosättning avses i regel den ort där den enskilde är folkbokförd. Undantag från regeln om bosättningskommunens ansvar Regeringen delar den uppfattning som framförs i promemorian och anser att det är befogat att en kommuns ansvar är detsamma oavsett om beslu- tet verkställs inom kommunens gränser eller utanför. Det behöver därför införas ett undantag från grundregeln på liknande sätt som det finns undantag från vistelsebegreppet i socialtjänstlagen. Som en följd härav föreslår regeringen ett undantag från bestämmelsen om bosättningskom- munens ansvar som innebär att en kommuns ansvar gentemot dem som är bosatta i kommunen inte ska gälla när en annan kommun verkställer ett beslut om LSS-boende i kommunen. För att undvika att en person är aktuell för LSS-insatser hos två kom- muner behöver den kommun som har verkställt boendet också ansvara för andra LSS-insatser som kan aktualiseras i samband med eller efter bosättning i den nya kommunen, t.ex. daglig verksamhet och led- sagarservice. Det ger den kommun som verkställt ett beslut i en annan kommun ett sammanhållet ansvar för LSS-insatser. Ansvarstvister mel- lan kommuner inom ramen för LSS och som ofta påverkar den enskilde negativt, kan motverkas genom en sådan regel. Regeringen föreslår där- för att det i LSS införs en regel med innebörd att om ett behov av LSS- insatser uppkommer under pågående bosättning i en annan kommun ska ansökan prövas av den kommun som beslutat om boende i annan kom- mun och inte av den nya bosättningskommunen. Sammantaget leder förslagen till att den kommun som verkställt ett be- slut i en annan kommun behåller ansvaret oavsett om ett avtal sägs upp eller om en person behöver andra insatser enligt LSS under tid han eller hon bor i den andra kommunen. Förslagen kommer att motverka onödiga tvister mellan kommuner, och regeringen bedömer att det även kommer att stärka den enskildes rättssä- kerhet och trygghet. Det ger den enskilde ökat inflytande över vilken kommun som ska vara ansvarig kommun för personens LSS- insatser. Förslagen markerar också att boendet i den andra kommunen är tillfälligt och att hemkommunen bör sträva efter att erbjuda lämpligt boende på hemmaplan. Människor ska genom begäran om förhandsbesked till boende enligt LSS eller en annan insats (t.ex. personlig assistans i eget boende) enligt samma lag i en kommun, själva kunna välja när de vill flytta och tillhöra en annan kommun (se avsnitt 9.2). Kommunens möjlighet att säga upp Prop. 2010/11:49 ett avtal ska inte kunna ta över denna rätt. Förslagen innebär förutom ett undantag från huvudregeln i LSS om en kommuns ansvar gentemot dem som är bosatta i kommunen också ett undantag från den kommunalrättsliga lokaliseringsprincipen, som kom- mer till uttryck i 2 kap. 1 § kommunallagen (1991:900), av vilken följer att kommunen endast får svara för insatser som har anknytning till kom- munens egna medlemmar. Vidare skiljer sig förslaget från nuvarande rättspraxis. För att ytterligare förstärka det sammanhållna ansvaret föreslår rege- ringen även att insatser, som den enskilde har behov av enligt social- tjänstlagen, ska beslutas av den kommun som beslutat och verkställt boendet enligt LSS. Se vidare avsnitt 10. Enligt gällande bestämmelser i ska kommuner och landsting, om den enskilde begär det, upprätta en individuell plan i vilken bl.a. beslu- tade och planerade insatser redovisas. Det ska ske i samband med att en insats enligt lagen beviljas (10 §). tydliggörs rätten till individuell plan. I samband med att en insats beviljas ska den enskilde erbjudas att en individuell plan upprättas. Den som har beviljats en insats ska även när som helst kunna begära att en plan upprättas, om det inte redan har skett (prop. 2009/10:176 Personlig assistans och andra insatser åtgärder för ökad kvalitet och trygghet). Regeringen anser att det med hänsyn till lämnade förslag är följd- riktigt att samma kommun som beviljar och planerar insatser också ansvarar för att en individuell plan upprättas. Insatsen rådgivning och annat personligt stöd För en av insatserna i 9 § 1 LSS rådgivning och annat personligt stöd som ställer krav på särskild kunskap om problem och livsbetingelser för människor med stora och varaktiga funktionshinder svarar som regel . Undantag kan förekomma när enligt 17 § LSS avtalat något annat. Regeringen anser att inom vilket den enskilde faktiskt bor ska ansvara för insatsen rådgivning och annat personligt stöd såvida inte något annat avtalats. Skälet till detta är att det finns anledning att anta att personen kommer att ha kontakt med det genom hälso- och sjukvården. Detta talar för att det , i enlighet med huvudregeln i 16 § första stycket LSS, också ska ha ansvar för råd och stöd enligt LSS. På det sättet kan även ha ett samlat vårdansvar för per- sonen. Regeringen gör därför ingen ändring i nuvarande ordning.