prop · GY0349 · 2011-01-17 00:00:00 — Förvaltningsrätten eller kammarrätten får dock förordna att dess beslut ska gälla först sedan det vunnit laga kraft. En kommun eller ett landsting som inte inom skälig tid tillhandahåller en insats enligt 9 § som någon är berättigad till enligt ett beslut av en sådan nämnd som avses i 22 §, ska åläggas att betala en särskild avgift. Detsamma gäller en kommun eller ett landsting som inte inom skälig tid på nytt tillhandahåller insatsen efter det att verkställigheten av ett sådant beslut avbrutits. 2Senaste lydelse 2010:480. 3Senaste lydelse 2008:77. En kommun eller ett landsting som inte inom skälig tid tillhandahåller Prop. 2010/11:49 en insats enligt 9 § som någon är berättigad till enligt en domstols av- görande, ska åläggas att betala en särskild avgift. Detsamma gäller en kommun eller ett landsting som inte inom skälig tid på nytt tillhanda- håller insatsen efter det att verkställigheten av ett sådant avgörande av- brutits. Om en bosättningskommun med stöd av 16 a § 2 har begärt att en vistelsekommun ska verkställa ett beslut, ska vistelsekommunen i fall som avses i första och andra styckena betala den särskilda av- giften enligt denna paragraf. Avgifter enligt denna paragraf tillfaller staten. Särskild avgift enligt 28 a § första stycket får dömas ut bara om ansö- kan enligt 28 c § delgetts kommunen eller från tidpunkten för det gynnande beslutet om insatsen eller från det att verkställigheten av det gynnande beslutet avbrutits. Särskild avgift enligt 28 a § andra stycket får dömas ut bara om ansö- kan enligt 28 c § delgetts kommunen eller från det att domen om insatsen vunnit laga kraft eller från det att verkställigheten av domen avbrutits. Om en vistelsekommun enligt 28 a § tredje stycket ska betala den särskilda avgiften, ska första och andra styckena avse vistelse- kommunen. Om en bosättningskommun har begärt verkställighet enligt 16 a § 2, ska skyldigheten i 28 f28 h §§ att rapportera till och till kommunfullmäktige avse även vistelsekommunen. 1.Denna lag träder i kraft . 2.En kommun är skyldig att slutföra en utredning och fatta beslut i ett ärende som inkommit till kommunen före ikraftträdandet, om inte en annan kommun efter ansökan från den enskilde övertar ansvaret för ären- det enligt de nya föreskrifterna om ansvarig kommun. 3.I fråga om enskilda som påbörjat en tillfällig vistelse i en annan kommun före ikraftträdandet ska äldre föreskrifter tillämpas i stället för 16 § fjärde stycket samt 16 a och 16 b §§. 4 Senaste lydelse 2008:77. 4.En kommun som före ikraftträdandet beviljat insatser enligt denna lag ska behålla ansvaret för insatserna till dess att en annan kommun, efter ansökan från den enskilde, övertar ansvaret enligt de nya föreskrif- terna om ansvarig kommun. 5.I fråga om ansvar för personer som omfattas av gällande avtal som ingåtts med stöd av 4 § andra och tredje styckena lagen (1993:388) om införande av lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktions- hindrade, ska avtalet gälla istället för de nya föreskrifterna i 16 c §. 2.3Förslag till lag om ändring i lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall Härigenom föreskrivs att 47 § lagen (1988:870) om vård av missbru- kare i vissa fall ska ha följande lydelse. avses i denna lag socialnämnden i den kommun som enligt 2 kap. 2 § socialtjänstlagen (2001:453) har ansvaret för att den enskilde får det stöd och den hjälp som han eller hon behöver. Att överflytt- ning av ärenden till en annan so- cialnämnd kan ske i vissa fall framgår av 16 kap. 1 § social- tjänstlagen. Beslut om tvångsvård enligt 5 § och med anledning av omhänder- tagande enligt 13 § fattas av den förvaltningsrätt inom vars dom- krets den ansvariga kommunen är belägen. Den förvaltningsrätt som meddelade beslutet om vård be- slutar också i frågor som avses i 44 § första stycket. avses i denna lag socialnämnden i den kommun som enligt 2 a kap. socialtjänstlagen (2001:453) har ansvaret för att den enskilde får det stöd och den hjälp som han eller hon behöver. Att överflytt- ning av ärenden till en annan so- cialnämnd kan ske i vissa fall framgår av 2 a kap. 10 och 11 §§ socialtjänstlagen. Beslut om tvångsvård enligt 5 § och beslut med anledning av om- händertagande enligt 13 § fattas av den förvaltningsrätt inom vars domkrets den ansvariga kommu- nen är belägen. Den förvaltnings- rätt som meddelade beslutet om vård beslutar också i frågor som avses i 44 § första stycket. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2009:800. 2.4Förslag till lag om ändring i lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1994:137) om mottagande av asyl- sökande m.fl. ska ha följande lydelse. Utlänningar som avses i 1 § första stycket 1 och 2 skall av erbjudas plats på en förläggning. Vad som sägs i första stycket gäller inte ensamkommande barn som omfattas av 1 § första stycket 1 och 2. För dessa barn skall i stället anvisa en kommun som skall ordna boendet. skall anvisa en kommun som har träffat överens- kommelse med verket om mot- tagande av ensamkommande barn, om det inte finns särskilda skäl att anvisa någon annan kommun. När anvisat en kom- mun skall barnet anses vistas i den kommunen i den mening som av- ses i 2 kap. 2 § socialtjänstlagen (2001:453). En utlänning som avses i 1 § första stycket 1 och 2 och som inte önskar utnyttja en erbjuden plats på en förläggning skall ändå regi- streras vid en sådan. Alla ensam- kommande barn som omfattas av 1 § första stycket 1 och 2 skall registreras vid en förläggning. svarar sedan för att bistånd lämnas enligt bestäm- melserna i denna lag. För utlänningar som avses i 1 § första stycket 3 skall biståndet lämnas av socialnämnden i den kommun där utlänningen vistas. Utlänningar som avses i 1 § första stycket 1 och 2 ska av erbjudas plats på en förläggning. Vad som sägs i första stycket gäller inte ensamkommande barn som avses 1 § första stycket 1 och 2. För dessa barn ska Migrations- verket i stället anvisa en kommun som ska ordna boendet. Migra- tionsverket ska anvisa en kommun som har träffat överenskommelse med verket om mottagande av ensamkommande barn, om det inte finns särskilda skäl att anvisa någon annan kommun. När anvisat en kom- mun ska barnet anses vistas i den kommunen i den mening som av- ses i 2 a kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453). En utlänning som avses i 1 § första stycket 1 och 2 och som inte önskar utnyttja en erbjuden plats på en förläggning ska ändå regi- streras vid en sådan. Alla ensam- kommande barn som avses 1 § första stycket 1 och 2 ska regi- streras vid en förläggning. Migra- tionsverket svarar sedan för att bistånd lämnas enligt denna lag. För utlänningar som avses i 1 § första stycket 3 ska biståndet läm- nas av socialnämnden i den kom- mun där utlänningen vistas. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2006:177. När en försäkrad ansöker om eller beviljas assistansersättning ska den kommun där han eller hon är bosatt höras i ärendet, om det inte är obehövligt. Förslag till lag om ändring i socialförsäkringsbalken Härigenom föreskrivs att 51 kap. 21 och 22 §§ socialförsäkringsbalken ska ha följande lydelse. När en försäkrad ansöker om eller beviljas assistansersättning ska den kommun som enligt 16, 16 c eller 16 d § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funk- tionshindrade har ansvar för in- satser åt den försäkrade höras i ärendet, om det inte är obehövligt. Beslut om assistansersättning och beslut enligt 1719 §§ ska sändas till kommunen. För den som beviljats assistans- ersättning ska den kommun där den försäkrade är bosatt ersätta kostnaderna för de första 20 assis- tanstimmarna . För den som beviljats assistans- ersättning ska den kommun som enligt 16, 16 c eller 16 d § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade har an- svar för insatser åt den försäkrade ersätta kostnaderna för de första . Denna lag träder i kraft . Förslag till lag om ändring i lagen (2010:801) om införande av skollagen (2010:800) Härigenom föreskrivs att det i lagen (2010:801) om införande av skol- lagen (2010:800) ska införas en ny paragraf, 4 a §, av följande lydelse. Vid tillämpningen av 2 a kap. 9 § tredje stycket skol- lag ska hänvisningen till 16 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) i stället avse 2 a kap. 10 eller 11 § samma lag. Denna lag träder i kraft . Ärendet och dess beredning överlämnade betänkandet Ingen får vara ansvarsfördelning inom (SOU 2009:38) till regeringen. Utredaren hade bl.a. i uppdrag att utreda vistel- sebegreppet i socialtjänstlagen (2001:453) i vissa situationer. En sam- manfattning av betänkandet och dess lagförslag finns i bilaga 1 och bilaga 2. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remiss- instanserna finns i bilaga 3. En sammanställning över remissyttrandena finns tillgänglig i (S2009/3464/ST). Förutom de förslag som läggs fram i denna proposition har utredaren även lämnat andra förslag. Som komplement till utredarens förslag när det gäller vissa enskilda som för en begränsad tid vill vistas i en annan kommun än den där han eller hon är bosatt, t.ex. under semestern, utarbetades och analyserades ett alternativt förslag i departementspromemorian Ansvarsfördelning mellan kommuner i vissa fall (Ds 2010:21). Promemorians förslag er- sätter motsvarande förslag i betänkandet. Promemorians förslag avser även lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. I promemorian behandlades också förslag till andra ändringar i den lagen. Dessa avser när en kommun verkställer beslut om boendeinsats i en annan kommun, en utvidgning av möjligheten att ansöka om förhands- besked och bestämmelser som stärker en kommuns sammanhållna ansvar för olika insatser. En sammanfattning av departementspromemorian och dess lagförslag finns i bilaga 4 och bilaga 5. Promemorian har remiss- behandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 6. En sammanställning över remissyttrandena finns tillgänglig i Socialdeparte- mentet (S2010/4745/ST). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 7. Lagrådets yttrande finns i bilaga 8. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 6.1 och i författningskommentaren. Regeringen har i huvudsak följt Lagrådets förslag. Några redaktionella ändringar har även gjorts i förhållande till lagrådsremissen. Enligt 2 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) svarar varje kommun för inom sitt område. Bestämmelsen slår fast den grund- läggande regeln att kommunen har ansvaret för . 2 kap. 2 § första stycket socialtjänstlagen har kommunen det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver. Enligt förarbetena till motsvarande bestämmelser i den tidigare social- tjänstlagen (1980:620) bör emellertid vistelsekommunens ansvar inte leda till att vistelsekommunen ska vidta alla de åtgärder som kan behövas när den enskilde är bosatt i annan kommun. I sådana fall bör vistelse- kommunen kunna flytta över ärendet till hemkommunen, om den en- skildes hjälpbehov lämpligen kan tillgodoses där, i vart fall när den en- skilde har behov av insatser, men däremot inte vid till- fälligt hjälpbehov under t.ex. en resa. i vistelsekom- munen är dock ensam ansvarig för att behövliga åtgärder kommer till stånd till dess att socialnämnden i den andra kommunen har samtyckt till att ta över ärendet (prop. 1979/80:1 del A s. Regeringsrätten har i ett par mål yttrat sig i fråga om ansvarig kommun för hemtjänstinsatser under sommarvistelse (se RÅ 84 2:33 II och RÅ 1988 ref. 24). Regeringsrättens slutsats är att om en enskild har behov av hemtjänst under en tillfällig vistelse är det den kommun där den enskilde vistas som ska ansvara för att tillgodose behovet. Att den enskilde kan få hemtjänst i sin hemkommun saknar betydelse om den enskilde har behov av hemtjänst under den tillfälliga vistelsen. Kommunerna har inom socialtjänstverksamheten det yttersta ansvaret för att enskilda får den hjälp de behöver även i fråga om insatser som egentligen vilar på en annan huvudman. Av detta yttersta ansvar följer en skyldighet för kommunen att i samverkan med andra samhällsorgan med- verka till att den enskilde får arbete, bereds sjukvård eller får det stöd eller den hjälp som han i övrigt behöver. Med ansvaret följer också en skyldighet för kommunen att tillfälligt ge den enskilde behövlig vård i väntan på att ansvarig huvudman vidtar behövliga insatser (a. prop. s. 523). Regeringsrätten har prövat omfattningen av detta yttersta ansvar, och konstaterat att skyldigheten att vidta åtgärder inträder i akuta nödsituationer, om den enskilde inte kan invänta insatser från den rätta huvudmannen. När inträder vistelsekommunens ansvar? Det är den kommun där den enskilde befinner sig när hjälpbehovet inträ- der som har ansvaret för stöd och hjälp till den enskilde. Denna avsikt framgår av förarbetena till 3 § i den tidigare gällande socialtjänstlagen, som motsvarar nuvarande 2 kap. 2 § (prop. 1979/80:1, del A s 523f). Enligt 2 kap. 3 § socialtjänstlagen (2001:453) kan dock enskilda i vissa fall ansöka om insatser i en annan kommun än den där de befinner sig. Det gäller dem som till följd av ålderdom, funktionshinder eller allvarlig sjukdom har ett varaktigt behov av omfattande vård- och omsorgsinsatser och därför inte kan bosätta sig i den andra kommunen utan att behövliga insatser erbjuds där. De personer som åsyftas är huvudsakligen de som har så omfattande behov att de är i behov av vård och omsorg dygnet runt (prop. 1996/97:124 s. 175). I RÅ 2008 ref. 18 har Regeringsrätten anfört att 2 kap. 3 § inte ska tol- kas motsatsvis, och att det även i andra situationer kan vara möjligt för enskilda att ansöka om insatser i en annan kommun än den där de befin- Enligt domen ska därför en ansökan från en person som avser att tillbringa sin semester i kommunen prövas även om den enskilde ännu inte vistas där. När upphör vistelsekommunens ansvar? Den kommun som beslutat om en insats för en enskild ansvarar för be- slutet så länge insatsen pågår. Ansvaret upphör först när insatsen är av- Ansvaret för ärendet kan under vissa förutsättningar flyttas över till en annan kommun enligt 16 kap. 1 § socialtjänstlagen. Detta förutsätter bl.a. att den andra kommunen accepterar överflytt- Om kommunerna inte kommer överens i frågan kan Socialstyrel- sen efter ansökan besluta om överflyttning av ärendet. Vidare har Regeringsrätten i RÅ 1989 ref. 50 slagit fast att en kommun som beslutat om insatser för en enskild har fortsatt behörighet att besluta om insatser för den enskilde så länge samma hjälpbehov kvarstår. Enligt 11 kap. 4 § socialtjänstlagen ska socialnämnden slutföra en ut- redning som rör ett barns behov av skydd och stöd eller vård av miss- brukare, även om den som utredningen avser byter vistelsekommun. Skyldigheten upphör om den nya vistelsekommunen övertar ärendet eller det annars flyttas över. Undantag från vistelsekommunens ansvar I 16 kap. 2 § socialtjänstlagen finns undantag från vistelsekommunens Enligt första stycket har den kommun som beslutat om en vistelse i en annan kommun i vissa fall ansvar för bistånd, individuellt behovs- prövat stöd och individuellt behovsprövade sociala tjänster som den enskilde kan behöva. Detta gäller om en enskild efter beslut av social- nämnden vistas i en annan kommun i familjehem, hem för vård eller boende, särskilda boendeformer för äldre eller bostäder med särskild service för människor med funktionsnedsättning. om personen i fråga har blivit folkbokförd i vistelsekommunen (prop. 1996/97:124, s 158159). På samma sätt har folkbokföringskommunen enligt 16 kap. 2 § andra stycket socialtjänstlagen ansvar för stöd och hjälp till en enskild under kriminalvård i anstalt, under vård på sjukhus eller i annan sjukvårds- inrättning på initiativ av någon annan än en kommun. också insatser som aktualiserats inför avslutningen av sådan vård. Att en vistelsekommun, eller en annan kommun, har ansvar för stöd- och hjälpinsatser innebär att den kommunen ska utreda, besluta om, finan- siera och verkställa de insatser som den enskilde kan behöva. munen ska verkställa insatserna innebär dock inte att kommunen måste utföra den faktiska insatsen själv. Enligt 2 kap. 5 § socialtjänstlagen får en kommun sluta avtal med annan om att utföra uppgifter inom social- Sådant avtal kan träffas med en enskild utförare eller med en Uppgifter som innefattar myndighetsutövning får dock Prop. 2010/11:49 inte överlämnas till en enskild. Enligt 16 kap. 6 a § socialtjänstlagen ska en kommun som inte inom skälig tid tillhandahåller bistånd enligt 4 kap. 1 § socialtjänstlagen som någon är berättigad till enligt ett beslut av socialnämnden eller enligt en domstols avgörande, åläggas att betala en särskild avgift till staten. Det- samma gäller en kommun som inte inom skälig tid på nytt tillhandahåller biståndet efter det att verkställigheten avbrutits. Avgiften ska inte åläggas om den enskilde själv begärt att insatsen ska senareläggas. Det är som ansöker om att särskild avgift ska betalas, och frågan prövas av förvaltningsrätten. Kommunen kan åläggas särskild avgift även om verkställigheten påbörjas efter att ansökt hos förvaltningsrätten. För att särskild avgift ska kunna dömas ut ska ansökan delges kommunen från beslutet eller domen. Sanktionsavgiften har införts som påtryckningsmedel för att gynnande beslut ska verkställas inom skälig tid. Någon generell tidsfrist för vad som är skälig tid har inte angetts i förarbetena till bestämmelserna. Det måste alltid göras en bedömning i det enskilda fallet, och det kan ta att verkställa vissa former av bistånd jämfört med andra. Socialnämnderna ska en gång per kvartal rapportera till och till kommunens revisorer om de beslut som inte verkställts från beslutet. Socialnämnderna ska också rapportera när ett sådant beslut har verkställts. 4.1.2 Lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade Ansvariga huvudmän för stöd- och serviceinsatser Enligt 16 § första stycket lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, förkortad LSS, har en kommun ansvar gentemot dem som är bosatta i kommunen. Enligt förarbetena till lagen kan ledning hämtas från reglerna om folkbokföring när det gäller bedömningen av var en person ska anses bosatt (prop. 1992/93:159 s. 185). Som regel kan en person anses bosatt på den ort där han eller hon är folkbokförd. Även har förpliktelser enligt lagen. Ett landsting ansvarar i dessa situationer gentemot dem som är bosatta i . Om inte något annat avtalats ansvarar kommunen för samtliga i lagen definierade insatser för särskilt stöd och särskild service (9 §) utom råd- givning och annat personligt stöd som ställer krav på särskild kunskap om problem och livsbetingelser för människor med stora och varaktiga funktionsnedsättningar (9 § 1). Den senare insatsen ansvarar för, om inte annat avtalats (2 § första stycket). Om behov av insatser enligt LSS uppkommer under en tillfällig vis- telse i en kommun ska vistelsekommunen ge det stöd och den hjälp som behövs (16 § tredje stycket). Det kan enligt förarbetena röra sig om exempelvis en tillfällig genomresa eller några månaders boende i en sommarbostad (a. prop. s. 186). Det ansvar som avses här är ansvaret för att resurser ställs till förfogande vid akuta situationer. För att underlätta för personer som tillhör personkretsen i 1 § LSS att flytta mellan olika kommuner finns i LSS en bestämmelse som innebär att den enskilde kan ansöka om förhandsbesked i fråga om de stöd- och serviceinsatser som han eller hon anser sig behöva i den nya kommunen (16 § andra stycket). På detta sätt kan den enskilde i förväg få besked av inflyttningskommunen om rätt till insatser i den kommunen. Av samma lagrum följer att kommunen genast ska börja planera och förbereda insatser som förhandsbeskedet ger personen rätt till om han eller hon ska bosätta sig i kommunen. Om insatser beviljas gäller för- handsbeskedet räknat från den dag då insatserna blir För att ha rätt till förhandsbesked ska enligt förarbetena avsikten att flytta till en annan kommun vara klar och bestämd (a. prop. s. 185). enskilde kan till exempel inte kräva förhandsbesked av flera kommuner Rätten att träffa avtal Enligt 17 § första stycket LSS kan kommunen eller med bi- behållet ansvar sluta avtal med någon annan om att tillhandahålla insatser Ett sådant uppdragsavtal kan träffas med en annan kommun eller med en enskild utförare. Det ska enligt förarbetena (a. prop. vara fråga om själva utförandet av stödet eller insatsen. ningen med bl.a. beslutsfattande kan inte överlåtas. Enligt en ny bestämmelse som träder i kraft ska en kommun i vissa fall underrättas om ett avtal som en annan kommun har träffat med en enskild utförare. Det gäller när ett boende i familjehem, i bostad med särskild service för barn eller ungdomar (9 § 8 LSS), i bostad med särskild service för vuxna eller i annan särskilt anpassad bostad för vuxna (9 § 9 LSS) ska tillhandahållas i kommunen (prop. Personlig assistans och andra insatser åtgärder för ökad kvalitet och Möjlighet att verkställa ett beslut i en annan kommun Ett beslut om en boendeinsats är inte alltid möjligt att tillgodose i bosätt- Kommunen har därför möjlighet att verkställa ett beslut om boende i en annan kommun, men behålla ansvaret enligt LSS för personen, trots att han eller hon inte längre kommer att vara bosatt i Det sker genom att kommunen enligt 17 a § LSS får träffa avtal med en annan kommun eller en enskild vårdgivare i en annan kommun om kostnadsansvar för LSS-insatser för en enskild som genom en boendeinsats inte längre kommer att vara bosatt i kommunen. Det ansvar som kommunerna kan avtala om kan omfatta alla LSS- insatser som kan bli aktuella den enskilde är bosatt i den Bestämmelsen utgör ett undantag från bosättnings- Prop. 2010/11:49 kommunens ansvar enligt 16 §, och från lokaliseringsprincipen i 2 kap. 1 § kommunallagen (1991:900). En förutsättning för att ett avtal enligt 17 a § ska kunna ingås är att det föreligger särskilda skäl. Bestämmelsen infördes i syfte att underlätta för t.ex. personer som har en ovanlig diagnos eller som har komplicerade funktionsnedsättningar, att få tillgång till anpassade boendelösningar och särskild kompetens som det kan vara svårt att tillhandahålla i små kom- Bestämmelsen ger också möjlighet för kommuner med ett litet befolkningsunderlag att samverka om bl.a. gemensamma gruppbostäder för att kunna erbjuda fler boendealternativ än vad som annars varit fallet. Möjligheten att träffa avtal enligt 17 a § LSS infördes Enligt förarbetena (prop. 2000/01:6 s. 10) är avsikten inte att för- ändra den enskildes rätt att flytta till en annan kommun. heten för kommunerna ska således inte påverka den enskildes rätt att ansöka om förhandsbesked. Om han eller hon önskar flytta ska ansökan om förhandsbesked behandlas som om den enskilde var bosatt i kommu- nen dit ansökan lämnas. Regeringsrättens tolkning av rätten till förhandsbesked när en person redan är bosatt i kommunen Frågan om vilken kommun som ansvarar för LSS-insatser, och rätten att ansöka om förhandsbesked när en person är bosatt i ett LSS-boende i en annan kommun, har prövats i en dom från Regeringsrätten, RÅ 2007 ref Av domen följer att den som redan är bosatt i en kommun inte kan ansöka om förhandsbesked där. Detta gäller oavsett om bosättningen skett på eget initiativ eller till följd av kommunens beslut och avtal enligt 17 a §. Däremot är bosättningskommunen skyldig att pröva en ansökan om insatser enligt huvudregeln i 16 §, även om kommunen har ett avtal med den ursprungliga bosättningskommunen, enligt vilket den senare ska Olika avtal och avtalens giltighet Även före då 17 a § LSS infördes träffade kommu- nerna avtal om kostnadsansvar. De avtal som ingicks löpte tills dess någon part sade upp avtalet. Det saknades dock lagstöd för att träffa dessa avtal (prop. 2000/01:6, s 7 f). Enligt 4 § andra och tredje stycket lagen (1993:388) om införande av lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade har