prop · GY0385 · 2011-03-22 00:00:00 — Ett annat exempel är ett avtal om underhåll av ett tidsdelat boende som inte ingår i huvudavtalet utan ingås som ett sido- avtal. Ytterligare ett exempel är ett särskilt avtal om hyra av bil som bygger på att det finns ett huvudavtal om ett visst boende. Enligt paragrafen ska det anknytande avtalet upphöra utan påföljd för konsumenten. Konsumenten kan alltså inte åläggas att betala någon avgift eller utge ränteskillnadsersättning eller någon annan ersättning på grund av att avtalet upphör. Meddelande om att ångerrätten utövas 4 kap. 6 § Har konsumenten i rätt tid och på ett ändamålsenligt sätt lämnat eller sänt ett meddelande enligt 1 § om att han eller hon ångrar avtalet, får med- delandet åberopas även om det försenas, förvanskas eller inte kommer fram. I paragrafen finns en regel om vem som står risken för att ett meddelande om utövande av ångerrätten inte når mottagaren. Den motsvarar 15 § lag. I paragrafen genomförs delvis artikel 7 i direktivet. Frågan berörs i avsnitt 6.7. Paragrafen har utformats på motsvarande sätt som 23 § konsument- kreditlagen och 5 kap. 3 § distans- och hemförsäljningslagen. Säkerhet vid avtal om byggnad m.m. som inte är färdigställd 5 kap. 1 § Om boendet med tillhörande anläggningar och tjänster inte är färdigt att utnyttja när ett avtal om tidsdelat boende ingås, ska näringsidkaren ställa säkerhet för att konsumenten får tillbaka det som har betalats om färdig- ställande inte sker och avtalet upphör. I paragrafen finns ett krav på att näringsidkaren ska ställa säkerhet i ett visst fall. Paragrafen motsvarar 10 § lag. Övervägandena finns i avsnitt 6.10. Paragrafen tar sikte på den situationen att näringsidkaren och konsu- menten ingår ett avtal om tidsdelat boende men boendet inte är färdig- ställt när avtalet ingås. Näringsidkaren är då skyldig att ställa säkerhet för att konsumenten får tillbaka den betalning som har betalats i förskott om Säkerheten ska vara betryggande. För att så ska vara Prop. 2010/11:85 fallet krävs att säkerheten lämnas av en bank, exempelvis en bankgaranti, eller någon annan som kan erbjuda en likvärdig säkerhet. Näringsidkaren är skyldig att lämna information om säkerheten och villkoren för denna. Detta framgår av den information som ska överläm- nas till konsumenten innan ett avtal om tidsdelat boende ingås (se 2 kap. 5 § 3). Paragrafen reglerar inte förutsättningarna för att ett avtal ska upphöra med anledning av att näringsidkaren inte har färdigställt boendet m.m. Av allmänna principer följer att konsumenten har rätt att häva avtalet om näringsidkaren inte fullgör sina avtalsförpliktelser och detta är av väsentlig betydelse för konsumenten. Vidare har konsumenten ångerrätt enligt 4 kap. Under ångerfristen gäller dock ett förbud för näringsidkaren mot att kräva betalning eller säkerhet (se 2 §). Förbud mot krav på betalning och säkerhet 5 kap. 2 § Näringsidkaren får inte kräva att konsumenten lämnar betalning till eller ställer säkerhet hos näringsidkaren eller någon annan 1.om näringsidkaren är skyldig att ställa säkerhet enligt 1 §, innan säkerheten har ställts, 2.i fråga om avtal om tidsdelat boende, avtal om långfristig semester- produkt och avtal om bytessystem, innan ångerfristen har löpt ut, och 3.i fråga om förmedlingsavtal, innan förmedlingsuppdraget har slut- förts eller avtalet har upphört på något annat sätt. Den som uppsåtligen bryter mot första stycket döms till böter. I paragrafen finns ett straffbelagt förbud för en näringsidkare att kräva att konsumenten erlägger betalning eller ställer säkerhet i vissa fall. Den har en förebild i 13 § lag. I paragrafen genomförs artiklarna 9 och 15 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 6.9. Näringsidkaren får i de situationer som anges i tre punkter i första stycket inte kräva att konsumenten erlägger betalning eller ställer säker- het. Detta gäller oavsett om näringsidkarens krav avser att konsumenten ska erlägga betalningen till näringsidkaren eller någon annan eller att konsumenten ska ställa säkerheten till näringsidkaren eller till någon annan. Det är alltså inte möjligt för näringsidkaren att kräva t.ex. att konsumenten ska deponera betalning hos en tredje part. I förbudet mot att ta emot betalning ligger att näringsidkaren inte får kräva något slag av vederlag från konsumenten, t.ex. i form av pengar eller en skuldförbindelse. Förbudet mot krav på att konsumenten ställer säkerhet avser t.ex. borgen och pant. Vidare avses en sådan säkerhet som innebär att ett belopp reserveras för näringsidkaren på ett konto. Enligt första stycket första punkten är förbudet mot krav på betalning eller säkerhet tillämpligt i sådana fall som avses i 1 §, dvs. de situationer där ett avtal om tidsdelat boende ingås trots att boendet med tillhörande anläggningar och tjänster inte är färdiga att utnyttja. Näringsidkaren får inte begära betalning eller säkerhet från konsumenten innan närings- idkaren själv har ställt den säkerhet som krävs enligt 1 §, dvs. en säkerhet för att konsumenten får tillbaka det som har betalats. Enligt första stycket andra punkten gäller förbudet mot krav på betal- Prop. 2010/11:85 ning eller säkerhet även i de fall som ångerfristen inte har löpt ut (se 4 kap. 13 §§), om det är fråga om ett avtal om tidsdelat boende, ett avtal om långfristig semesterprodukt eller ett avtal om bytessystem. Förbudet mot krav på betalning eller säkerhet gäller enligt första stycket tredje punkten även i fråga om förmedlingsavtal, dvs. förmedling av rätt till tidsdelat boende eller långfristig semesterprodukt (se 1 kap. 1 § första stycket 3). Betalning får i dessa fall krävas först när förmed- lingsuppdraget har slutförts eller avtalet har upphört på något annat sätt. Enligt andra stycket är förbudet enligt första stycket mot att i vissa fall kräva att konsumenten erlägger betalning eller ställer säkerhet straff- belagt. Den näringsidkare som uppsåtligen bryter mot förbudet ska dömas till böter. Betalningsplan och rätt att frånträda ett avtal om långfristig semesterprodukt 5 kap. 3 § Vid avtal om långfristig semesterprodukt ska betalningen ske enligt en betalningsplan som upprättas av näringsidkaren och konsumenten. Betal- ningen ska delas upp i lika stora årliga delbetalningar. Detta hindrar inte att beloppen anpassas med hänsyn till förändringar i det allmänna pris- läget. Konsumenten har rätt att frånträda avtalet sedan hela den andra årliga delbetalningen har lämnats. I paragrafen finns bestämmelser om betalning för långfristiga semester- produkter samt frånträdande av ett sådant avtal. Den saknar motsvarighet lag. I paragrafen genomförs artikel 10 i direktivet. Övervägan- dena finns i avsnitt 6.9. Paragrafen har utformats i enlighet med I första stycket finns det vissa särskilda regler om hur betalningen ska gå till vid avtal om långfristig semesterprodukt. Betalningen ska ske i enlighet med en betalningsplan, som parterna upprättar gemensamt. Denna ska vara utformad så att betalningen delas upp på lika stora årliga belopp under hela den tid som avtalet löper. Det är alltså inte tillåtet att avtala t.ex. att inga delbetalningar ska erläggas men att delbetalningar därefter ska erläggas . Den omständigheten att varje årlig delbetalning ska vara lika stor hindrar naturligtvis inte att ett sådant årsbelopp i betalningsplanen delas upp för att erläggas vid skilda tillfällen , t.ex. kvartalsvis eller . I stycket anges uttryckligen att det inte heller finns något hinder mot att beloppen anpassas med hänsyn till förändringar i det allmänna prisläget, dvs. så att delbetalningarnas realvärde bibehålls. I kravet enligt första meningen på att betalningen ska ske enligt en betalningsplan ligger att sättet och den närmare beräkningsgrunden för en sådan realvärdesäkring av beloppen måste framgå av betalningsplanen för att vara tillåten. Det är inte tillåtet för näringsidkaren att ta betalt i strid mot betalnings- planen, t.ex. med andra belopp eller än vad som an- ges i planen. I andra stycket finns en bestämmelse om konsumentens rätt att från- Prop. 2010/11:85 träda avtalet. I praktiken rör det sig om en rätt att säga upp avtalet utan uppsägningstid och med omedelbar verkan. Rätten föreligger sedan konsumenten har erlagt två hela årliga delbetalningar. Konsu- menten har därefter under avtalets hela fortsatta avtalstid en kontinuerlig rätt att frånträda avtalet. Om den senaste delbetalningen enligt betal- ningsplanen har erlagts i förskott och till någon del avser tiden efter det att avtalet upphör till följd av konsumentens frånträdande, ska den delen av betalningen återbetalas till konsumenten. Någon regel motsvarande 4 kap. 4 § finns inte för den situationen att ett avtal frånträds med stöd av förevarande paragraf, utan allmänna principer tillämpas. Konsumentens befogenheter vid överlåtelse av fordran 5 kap. 4 § Bestämmelserna i 2830 §§ konsumentkreditlagen (2010:1846) ska tillämpas då näringsidkaren har lämnat konsumenten anstånd med be- talningen eller då någon del ska betalas med ett belopp som konsumenten har lånat av näringsidkaren eller någon annan kreditgivare på grund av en överenskommelse mellan denne och näringsidkaren. I paragrafen finns en bestämmelse om konsumentens befogenheter vid överlåtelse av fordran på konsumenten. Paragrafen motsvarar 17 § lag. Direktivet saknar någon motsvarande reglering. Övervägandena finns i avsnitt 6.11. På motsvarande sätt som lag klargörs i paragrafen att 28 30 §§ konsumentkreditlagen tillämpas i vissa situationer. De paragra- ferna innehåller närmare regler om att konsumenten har rätt att göra eventuella invändningar mot den som förvärvar näringsidkarens rättig- heter enligt avtalet. Vidare finns där regler om bl.a. konsumentens rätt att framställa invändningar vid kreditköp. 6 kap. 1 § utövar tillsyn över att denna lag följs. Tillsynen ska utövas så att den inte vållar större kostnad eller olägenhet för näringsidkaren än som är nödvändigt. I paragrafen, som motsvarar 19 § lag, anges att Konsument- verket utövar tillsyn över att lagen efterlevs. I och med att tillämpnings- området har vidgats i förhållande till lag, har tillsynsområdet också utvidgats i motsvarande mån. I paragrafen genomförs delvis artik- larna 13 och 15 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 6.12. 6 kap. 2 § För tillsynen har eller den som verket utser rätt att göra inspektion hos näringsidkaren och ta del av alla handlingar som behövs för tillsynen. Näringsidkaren ska lämna de upplysningar om verksam- heten som begärs för tillsynen. Om näringsidkaren inte tillhandahåller handlingarna eller lämnar upp- lysningarna, får förelägga näringsidkaren att fullgöra Ett beslut om föreläggande får förenas med vite. Paragrafen innehåller närmare bestämmelser om vilka befogenheter har vid utövandet av tillsynen. motsvarighet i 20 § lag. I paragrafen genomförs delvis artiklar- na 13 och 15 i direktivet. Övervägandena finns i avsnitt 6.12. 6 kap. 3 § Om enligt 2 § har förelagt en näringsidkare att till- handahålla en handling eller upplysning, får beslutet överklagas till Andra beslut av enligt 2 § får inte överklagas. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Paragrafen innehåller bestämmelser om överklagande av Konsument- verkets beslut i tillsynsfrågor, som motsvarar 21 § lag. vägandena finns i avsnitt 6.12. 1.Denna lag träder i kraft , då lagen (1997:218) om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende ska upphöra att gälla. 2.Den upphävda lagen gäller fortfarande i fråga om avtal som har ingåtts före ikraftträdandet. Enligt punkten 1 träder lagen i kraft . Av allmänna regler följer att lagen är tillämplig endast på avtal som har ingåtts efter ikraftträdandet. Det innebär att den inte heller är tillämplig på ett avtal av ett slag som inte omfattades av lag, om ett sådant avtal har ingåtts före ikraftträdandet. Av punkten 2 framgår att lag ska gälla i fråga om avtal som har ingåtts före ikraftträdandet. Det gäller naturligtvis endast för sådana avtal som omfattas av den lagen. Övervägandena finns i avsnitt 7. 9.2Förslaget till lag om ändring i distans- och hem- försäljningslagen (2005:59) 2 kap. Distansavtal om varor och icke finansiella tjänster 2 kap. 2 § Bestämmelserna om informationsskyldighet i 68 §§, om ångerrätt i 9 16 §§, om lagval i 5 kap. 2 § och om risken för vissa meddelanden i 5 kap. 3 § gäller inte distansavtal som även är ett sådant avtal som avses i lagen (2011:000) om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende eller långfristig semesterprodukt. I paragrafen finns en anvisning om att vissa bestämmelser i lagen inte gäller i fråga om distansavtal som faller inom tillämpningsområdet för den nya lagen om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende eller Prop. 2010/11:85 långfristig semesterprodukt. Övervägandena finns i avsnitt 6.3. Hänvisningen i paragrafen har ändrats så att den i stället lag om tidsdelat boende avser den nya lagen om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende eller långfristig semesterprodukt. Bestämmel- serna om ångerrätt, lagval och risken för vissa meddelanden ska inte tillämpas på avtal om tidsdelat boende, långfristig semesterprodukt, förmedlingsavtal och avtal om bytessystem. Motsvarande bestämmelser i den nya lagen ger konsumenten ett väsentligen likvärdigt skydd i de av- seendena. 4 kap. 2 § Bestämmelserna om informationsskyldighet i 3 och 4 §§, om ångerrätt i 510 §§, om lagval i 5 kap. 2 § och om risken för vissa meddelanden i 5 kap. 3 § gäller inte hemförsäljningsavtal som även är ett sådant avtal som avses i lagen (2011:000) om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende eller långfristig semesterprodukt. Bestämmelserna om informationsskyldighet i 3 och 4 §§ och om ångerrätt i 510 §§ gäller inte heller hemförsäljningsavtal om försäljning av livsmedel eller andra varor för ett hushålls löpande förbrukning, om varorna ska levereras till en konsuments bostad eller arbetsplats i ett distributionssystem med regelbunden utkörning. I paragrafen finns en anvisning om att vissa bestämmelser i lagen inte gäller i fråga om hemförsäljningsavtal som faller inom tillämpningsområdet för den nya lagen om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende eller långfristig semesterprodukt. Övervägandena finns i avsnitt 6.3. Hänvisningen i första stycket har ändrats så att den i stället lag om tidsdelat boende avser den nya lagen om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende eller långfristig semesterprodukt. Bestämmelserna om ångerrätt, lagval och risken för vissa meddelanden ska inte tillämpas på avtal om tidsdelat boende, långfristig semesterprodukt, förmedlingsavtal och avtal om bytessystem. Motsvarande bestämmelser i den nya lagen ger konsumen- ten ett väsentligen likvärdigt skydd i de avseendena. 9.3Förslaget till lag om ändring i lagen (2006:595) om europakooperativ När ett europakooperativ som driver försäkringsrörelse avser att flytta sitt säte från till en annan stat gäller inte 14 och 15 §§, 16 § första stycket första meningen och andra stycket 4 samt 1719 §§. Sådana kooperativ ska, om föreningsstämman med stöd av artikel 7 i SCE-för- ordningen har beslutat att europakooperativets säte ska flyttas till en annan stat, ansöka om tillstånd till flyttningen hos . Ärenden av principiell betydelse eller av särskild vikt prövas dock av regeringen efter anmälan av . Tillstånd till flyttningen av säte ska meddelas om 1. försäkringstagarna och andra borgenärer tillförsäkras en betryggande säkerhet, om ett sådant skydd behövs med hänsyn till kooperativets eko- nomiska förhållanden och borgenärerna inte redan har en sådan säkerhet, 2.kooperativets ekonomiska förhållanden i övrigt är sådana att flytt- ningen kan anses förenlig med försäkringstagares och andra borgenärers intressen, och 3.det inte finns hinder mot flyttningen enligt artikel 8.15 i SE-förord- ningen. ska underrätta och om ansökningar enligt första stycket. ska också under- rätta om lagakraftvunna beslut som har meddelats med anledning av sådana ansökningar. Det som anges om i 16 § tredje stycket och 16 a § första stycket ska i stället gälla eller regeringen. Paragrafen behandlar situationen att ett europakooperativ som bedriver försäkringsrörelse avser att flytta sitt säte från till en annan stat. I andra stycket 1 och 2 har ordet bolagets ändrats till kooperativets (jfr prop. 2009/10:246, bet. 2010/11:FiU8, rskr. 2010/11:62). 9.4Förslaget till lag om ändring i marknadsföringslagen (2008:486) Denna lag har till syfte att främja konsumenternas och näringslivets intressen i samband med marknadsföring av produkter och att motverka marknads- föring som är otillbörlig mot konsumenter och näringsidkare. Bestämmelser om marknadsföring finns bl.a. i lagen (1992:1672) om paketresor, tobakslagen (1993:581), lagen (1995:1571) om insättningsgaranti, lagen (1996:1006) om anmälningsplikt avseende viss finansiell verk- samhet, lagen (1996:1118) om marknadsföring av kristallglas, lagen (1999:268) om betalningsöverföringar inom Europeiska ekono- miska samarbetsområdet, lagen (1999:158) om investerarskydd, lagen (2002:562) om elektronisk handel och andra informationssam- hällets tjänster, lagen (2004:299) om inlåningsverksamhet, prisinformationslagen (2004:347), distans- och hemförsäljningslagen (2005:59), försäkringsavtalslagen (2005:104), lagen (2005:405) om försäkringsförmedling, lagen (2006:484) om franchisegivares informationsskyldighet, lagen (2010:510) om lufttransporter, radio- och tv-lagen (2010:696), alkohollagen (2010:1622), konsumentkreditlagen (2010:1846), och lagen (2011:000) om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende eller långfristig semesterprodukt. Paragrafen innehåller en bestämmelse om lagens syfte. Vidare finns en upp- räkning av ett antal lagar som innehåller bestämmelser om marknadsföring. I paragrafen har en hänvisning i andra stycket ändrats så att den i stället lag om tidsdelat boende avser den nya lagen om konsumentskydd vid avtal om tidsdelat boende eller långfristig semesterprodukt. L 33/10 Europeiska unionens officiella tidning OCH RÅDETS DIREKTIV 2008/122/EG av om konsumentskydd vid vissa aspekter av avtal om tidsdelat boende, långfristiga semesterprodukter, återförsäljning och byte (Text av betydelse för EES) OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 95, med beaktande av kommissionens förslag, med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommit téns yttrande (1), i enlighet med förfarandet i artikel 251 i fördraget (2), och av följande skäl: (1)Sedan och rådets direktiv /47/EG av om skydd för köparna vad avser vissa aspekter i avtal om nyttjanderätten till fast egendom på tidsdelningsbasis (3) antogs har marknaden utvecklats och det har tillkommit nya semesterprodukter som påminner om tidsdelat boende. Dessa nya semester produkter och vissa transaktioner kopplade till tidsdelat boende, som återförsäljningsavtal och bytesavtal, omfat tas inte av direktiv /47/EG. Dessutom har det vid tillämpningen av direktiv /47/EG visat sig att vissa frågor som redan omfattas behöver uppdateras eller klar göras, i syfte att hindra utveckling av produkter som syftar till att kringgå detta direktiv. (2)De befintliga luckorna i lagstiftningen leder till en bety dande snedvridning av konkurrensen och orsakar allvar liga problem för konsumenterna, och hindrar därmed (1) EUT C 44, , s. 27. (2) yttrande av (ännu inte offentliggjort i EUT) och rådets beslut av . (3) EGT L 280, 29.10.1994, s. 83. den inre marknaden från att fungera väl. Direktiv /47/EG bör därför ersättas med ett nytt uppdaterat direktiv. Eftersom turistnäringen spelar en allt viktigare roll för medlemsstaternas ekonomier bör respektive bran scher för tidsdelat boende och långfristiga semesterpro dukter stimuleras till ökad tillväxt och högre produktivi tet genom antagande av vissa gemensamma regler. (3)Den tillämpliga lagstiftningen i medlemsstaterna bör har moniseras ytterligare så att rättsläget blir klarare och konsumenter och företag fullt ut kan utnyttja fördelarna med den inre marknaden. Därför bör vissa aspekter av marknadsföring, försäljning och återförsäljning av tidsde lat boende och långfristiga semesterprodukter samt byte av rättigheter i samband med avtal om tidsdelat boende harmoniseras fullt ut. Det bör inte vara tillåtet för med lemsstaterna att i sin nationella lagstiftning behålla eller införa bestämmelser som avviker från dem som fastställs i detta direktiv. I avsaknad av sådana harmoniserade be stämmelser bör det stå medlemsstaterna fritt att behålla eller införa nationell lagstiftning i överensstämmelse med gemenskapslagstiftningen. Medlemsstaterna bör således ha rätt att behålla eller införa bestämmelser om konse kvenserna av att konsumenten utövar sin ångerrätt i rättsförhållanden som faller utanför detta direktivs tillämpningsområde eller bestämmelser enligt vilka inga åtaganden mellan konsumenten och en näringsidkare som tillhandahåller ett tidsdelat boende eller en långfris tig semesterprodukt, och inte heller några betalningar mellan dessa personer, får göras, så länge som konsu menten inte har tecknat ett kreditavtal i syfte att finansi era köpet av dessa tjänster. (4)Detta direktiv bör inte påverka medlemsstaternas tillämp ning, i överensstämmelse med gemenskapsrätten, av be stämmelser i direktivet på områden utanför dess tillämp ningsområde. Medlemsstaterna kan således behålla eller införa nationell lagstiftning som motsvarar bestämmel serna i detta direktiv eller vissa av dess bestämmelser om transaktioner som inte omfattas av direktivets tillämpningsområde. (5)De olika avtal som omfattas av detta direktiv bör vara klart definierade så att ett kringgående av bestämmel serna förhindras. Europeiska unionens officiella tidning L 33/11 (6)I detta direktiv bör avtal om tidsdelat boende inte om fatta flera bokningar av boende, inklusive hotellrum, ef tersom flera bokningar inte innebär rättigheter och skyl digheter utöver vad som gäller för enstaka reservationer. Inte heller bör avtal om tidsdelat boende omfatta vanliga hyresavtal, eftersom de senare endast avser en tidsperiod, inte flera. (7)I detta direktiv bör avtal om långfristiga semesterproduk ter inte omfatta vanliga lojalitetssystem som ger rabatter vid framtida vistelser på ett hotell i en kedja, eftersom medlemskap i systemet inte erhålls mot ersättning eller den ersättning som erläggs av konsumenten inte primärt syftar till boenderabatter eller liknande förmåner. (8)Detta direktiv bör inte påverka bestämmelserna i rådets direktiv /314/EEG av om paketresor, semesterpaket och andra paketarrangemang (1). (9)I och rådets direktiv /29/EG av om otillbörliga affärsmetoder som till lämpas av näringsidkare gentemot konsumenter på den inre marknaden (2) förbjuds näringsidkare att använda vilseledande, aggressiva och andra otillbörliga affärsmeto der mot konsumenter. Med beaktande av vilka produkt typer och affärsmetoder som är aktuella i samband med tidsdelat boende, långfristiga semesterprodukter, återför säljning och byte är det lämpligt att anta mer detaljerade och specifika bestämmelser för informationskrav och för säljningsevenemang. Det kommersiella syftet med inbjud ningar till försäljningsevenemang bör klargöras för kon sumenten. Bestämmelserna om förhandsinformation och om avtalet bör klargöras och uppdateras. För att konsu menterna ska få möjlighet att sätta sig in i informationen innan avtalet ingås, bör den tillhandahållas i en form som är lätt att få tillgång till. (10)Konsumenten bör ha rätt att välja att förhandsinforma tionen och avtalet ska vara avfattade på ett språk han har kunskaper i, och näringsidkaren bör inte vägra att till handahålla informationen och avtalet på det språk kon sumenten väljer. För att underlätta avtalets utförande och verkställighet bör medlemsstaterna dessutom ges tillfälle att bestämma att ytterligare språkversioner av avtalet ska tillhandahållas konsumenten.