prop · GY0360 · 2011-02-16 00:00:00 — Organisationerna anser att lagtextens lydelse i stället bör vara utbyte av åsikter [] vilka bör beaktas av gemenskapsföretaget samt att ordval genomgående bör ses över. Regeringen delar inte organisationernas uppfattning i dessa delar. Direktivet reglerar arbetstagarnas rätt till information och samråd, men inte i vilken omfattning arbetstagarsidans synpunkter ska få genomslag vid beslutsfattandet. Det är dock viktigt att framhålla att direktivets be- stämmelser bygger på en ömsesidighet. Det ligger i sakens natur att sam- rådet är betydelsefullt både för företagen och arbetstagarna. I det konkreta exempel som lyfts fram av arbetstagarorganisationerna innebär kan inget annat än att samrådsprocessen ska utformas så att möjlighet i form av tidsmässigt utrymme skapas för att arbetstagarsidans synpunkter ska kunna beaktas i processen. Ett bör skulle vara en uppmaning att beakta arbetstagarsidans synpunkter, men inte ett krav. Tveksamhet skulle kunna uppstå om företaget i tillräcklig omfattning beaktat arbets- tagarsidans synpunkter. Sådana oklarheter bör undvikas i lagstiftningen. Regeringen föreslår att lagtexten formuleras på ett sådant sätt att det av denna framgår att samråd ska ske , på ett sätt och med ett innehåll som ger arbetstagarrepresentanterna möjlighet att inom rimlig tid lämna synpunkter på föreslagna åtgärder så att de kan beaktas av gemenskapsföretaget eller företagsgruppen i beslutsprocessen. I övrigt bör formuleringarna i paragrafen nära ansluta till direktivets lydelse och till lydelserna i liknande bestämmelser i lagen om arbetstagarinflytande i europabolag och lagen om arbetstagarinflytande i europakooperativ. Organisationerna har, med undantag för en fråga som behandlas i avsnitt 5.6.3, inte gett konkreta exempel på vad de i övrigt syftar på. kan inte finna att lagförslaget innehåller, ur arbetstagarperspektiv, Prop. 2010/11:60 passiva skrivningar. Regeringens förslag: Lagen ska i huvudsak innehålla samma defini- tioner som den nuvarande lagen. En definition av begreppet gräns- överskridande fråga ska införas och begreppet kontrollerat företag ska ges en självständig definition. Samma bestämmelser som finns i den nuvarande lagen om kontrollerande företag ska föras in i den nya lagen. Hänvisningen till relevant EU-förordning ska uppdateras. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag med undantag för utformningen av definitionen av gränsöverskri- dande fråga samt vissa redaktionella ändringar. Remissinstanserna: anser att det är av stor vikt att det i lagtexten klargörs vad som är att betrakta som en gränsöverskri- dande fråga. Föreningen anser bland annat och i likhet med Tjänste- männens , Akademikers Centralorganisa- tion, och i att lagtexten i denna del bör kompletteras med en skrivning om att den berörda lednings- och representationsnivån ska beaktas. Ingen av remissinstanserna i övrigt har berört frågorna särskilt. Skälen för regeringens förslag Definitionerna från den nuvarande lagen införs även i den nya lagen I den nuvarande lagen definieras begreppen EES-länder, företag, gemenskapsföretag, kontrollerande företag och företagsgrupp. Dessa definitioner, som inte påverkas av artikel 2 i det nya direktivet, framstår som ändamålsenliga och bör därför tas in i den föreslagna lagen. Dock bör begreppet EES-stater användas i stället för EES-länder. Som Lag- rådet konstaterar innehåller definitionen av gemenskapsföretag till skillnad från motsvarande bestämmelse i direktivet inte uppgifter om antalet anställda. I den nuvarande lagen genomförs den aktuella bestäm- melsen dels genom 3 § som innehåller definitioner, dels genom 4 § som behandlar lagens tillämpningsområde. Några ändringar i detta avseende föreslås inte i denna proposition, jämför avsnitt 5.4. I den nuvarande lagen framgår betydelsen av begreppet kontrollerat företag endast genom definitionen av begreppet kontrollerande företag. Regeringen bedömer att det är lämpligt att även begreppet kontrollerat företag ges en självständig definition. I paragrafen bör hänvisas till vissa andra bestämmelser som särskilt behandlar kontrollerande företag. I bilaga 1 till både det nuvarande och det nya direktivet finns tilläggs- föreskrifter som innehåller bestämmelser som något förenklat uttryckt ska tillämpas för det fall ett avtal inte träffas, se vidare avsnitt 5.10.1. direktiv /45/EG finns i punkt 1 a i bilaga 1 en bestämmelse om att det europeiska företagsrådets befogenheter begränsas till gränsöverskridande Denna bestämmelse har genomförts i 28 § i den nuvarande lagen. Bestämmelsen i direktiv /45/EG ersätts av artikel 1.3 och 1.4 i det nya Enligt artikel 1.3 ska informations- och samrådsförfarandena enligt direktivet begränsas till gränsöverskridande frågor. 1.4 ska med gränsöverskridande frågor förstås sådana som berör hela gemenskapsföretag eller grupper av gemenskapsföretag eller minst två av deras driftsställen eller företag som är belägna i olika medlemsstater. Enligt skäl 16 i ingressen bör man för att avgöra om en fråga är gräns- överskridande se till såväl omfattningen av de möjliga följdverkningarna som till den lednings- och representationsnivå som berörs. att till gränsöverskridande frågor hör sådana frågor, som oberoende av antalet medlemsstater som berörs, är viktiga för den europeiska arbets- styrkan på grund av de konsekvenser de kan få eller som innefattar över- föringar av verksamhet mellan medlemsstaterna. I syfte att klargöra när den föreslagna lagen är tillämplig bör en defini- tion av begreppet gränsöverskridande fråga tas in i enlighet med vad som följer av det nya direktivet. I promemorian föreslås att en gränsöverskridande fråga ska definieras som en fråga som berör hela gemenskapsföretaget eller företagsgruppen eller minst två av deras verksamheter i olika EES-stater eller som, oberoende av antalet EES-stater som den berör, är viktig för den europe- iska arbetsstyrkan på grund av de konsekvenser den kan få eller som innefattar överföringar av verksamhet mellan EES-staterna. anser att det är av stor vikt att det klargörs vad som är att betrakta som en gränsöverskridande fråga. Föreningen menar att av direktivets skäl 16 följer att inte alla frågor som innehåller någon form av gränsöverskridande moment omfattas utan att det krävs att följd- verkningarna av beslutet kan få en väsentlig omfattning i förhållande till det berörda gemenskapsföretaget eller företagsgruppen och att bland annat antalet anställda som berörs av ett beslut i förhållande till före- tagets eller gruppens storlek måste ha stor betydelse för denna bedöm- Vidare är det föreningens uppfattning att det krävs att beslutet fattas av ledningen eller har en sådan representationsnivå att företaget eller gruppen berörs för att det ska vara en gränsöverskridande fråga. Föreningen anser att detta bör framgå av lagtexten. tionen i menar att lagtexten bör kompletteras med en skrivning om att den berörda lednings- och representationsnivån ska beaktas. Regeringen konstaterar att hur begreppet gränsöverskridande fråga ska tolkas ytterst får avgöras av . Det kan nämnas att tolkningsfrågan har diskuterats i den av Europeiska kommissionen in- Av artikel 1.4, som bör läsas tillsammans med ingresspunkt 16, fram- går inledningsvis att en gränsöverskridande fråga är en fråga som berör hela gemenskapsföretaget eller företagsgruppen eller minst två av deras verksamheter i olika EES-stater. Med att en verksamhet berörs avses inte bara konkreta eller direkta effekter eller konsekvenser. Även potentiella sådana omfattas av begreppet. Inte heller är det så att endast negativa följdverkningar avses. En medlemsstat berörs i direktivets mening även om det är fråga om för medlemsstatens arbetstagare positiva effekter. Vissa situationer omfattas därmed otvetydigt av begreppet gräns- överskridande, till exempel en överföring av verksamhet från en EES-stat till en annan. I andra situationer torde det vara mindre uppenbart om en fråga ska anses vara gränsöverskridande. Vissa exempel kan dock ges. En fråga ska enligt direktivet anses vara gränsöverskridande om den berör hela gemenskapsföretaget eller företagsgruppen, till exempel genom att den oberoende av antalet medlemsstater som berörs är viktig för den europeiska arbetsstyrkan på grund av de konsekvenser den kan få. Det kan här handla om en fråga med en europeisk dimension, till exempel ett beslut med bäring på inriktningen eller organisationen av företagets eller företagsgruppens framtida verksamhet. Ett beslut i en strategisk fråga, till exempel väsentliga förändringar i företagets eller företagsgruppens policy för forskning och utvecklig, kan vara viktig för den europeiska arbetsstyrkan även om beslutet inte får effekt på arbetstagar- nivå eller endast får omedelbara verkningar i en medlemsstat. Som exempel kan anges det fallet att ledningen fattar ett strategiskt beslut att lägga ned produktionen vilket får till omedelbar följd att en verksamhet belägen i samma medlemsstat läggs ned. En sådan fråga kan vara gräns- överskridande i den meningen att den berör företaget eller företags- gruppen som helhet och är viktig för den europeiska arbetsstyrkan på grund av beslutets potentiella framtida effekter. Om emellertid effekterna, eller de potentiella effekterna, stannar inom det land där beslutet tas är det inte en gränsöverskridande fråga. Inte heller blir det en gränsöverskridande fråga bara av det skälet att beslutet tas i ett land och effekterna uppstår i ett annat, om beslutet inte fattas av ledningen på europanivå och saknar betydelse för verksamheten i andra länder än det där effekterna uppstår. I detta fall gäller för information och samråd bestämmelserna i lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet, förkortat medbestämmandelagen. Av resonemanget ovan följer att regeringen inte kan instämma helt i den tolkning gör av direktivet i denna del. I för- hållande till promemorians lagförslag bör dock vissa ändringar av närmast redaktionell art göras. Regeringen finner att det är tillräckligt att i paragrafen hänvisa till skrivningen i artikel 1.4. Det finns ingen anled- ning att i lagtexten särskilt nämna överföringar av verksamhet eller betydelsen för den europeiska arbetsstyrkan eftersom dessa fall redan omfattas av den skrivningen. Med hänvisning till vad som ovan anförts bör lagtexten inte heller, som remissinstanserna föreslagit, kompletteras med en skrivning om den berörda lednings- eller representationsnivån. Bestämmelserna om kontrollerande företag i artikel 3 i det nya direktivet har inte ändrats. Dock ersattes 2004 rådets förordning (EEG) nr 4064/89 av om kontroll av företagskoncentrationer8 av rådets förordning (EG) nr 139/2004 av om kontroll av företagskoncentrationer (EG:s koncentrationsförordning)9. hänvisning som i direktiv /45/EG görs till förordning i bestämmelserna om vad som utgör ett kontrollerande företag ersätts därför i det nya direktivet av en hänvisning till förordning. svarande ändring bör göras i de svenska lagreglerna om vad som utgör ett kontrollerande företag. I övrigt bör i princip samma bestämmelser om kontrollerande företag som finns i den nuvarande lagen föras in i den föreslagna lagen. Lagrådet har påpekat att det i bestämmelsen som hänvisar till den aktuella förordningen framstår som överflödigt att ange att undantaget för investmentbolag som avses i 3.5 a eller 3.5 c i ovan nämnda förord- ning gäller även om förutsättningarna för att ett företag ska anses vara ett kontrollerande företag är uppfyllda. Regeringen som gör samma bedöm- ning anser att den föreslagna bestämmelsen bör justeras i enlighet med Särskilt om begreppet verksamhet Det bör nämnas att begreppet verksamhet i den svenska språkversionen av det nya direktivet genomgående ersatts av begreppet driftsställe. engelska språkversionen används dock fortfarande begreppet establish- ment, varför någon ändring i sak inte torde vara avsedd. verksamhet, som är inarbetat, bör därför fortsatt användas i de svenska lagreglerna, till exempel i definitionen av gränsöverskridande fråga. fall ett företag har sitt säte i ett annat land och bedriver verksamhet i används i den nuvarande lagen begreppet filial för att beteckna Så bör göras även i den föreslagna lagen. 8EGT L 395, 30.12.1989, s. 1 (Celex 31989R4064). 9EUT L 24, 29.1.2004, s. 1 (Celex 32004R0139). Regeringens förslag: Lagen ska gälla för gemenskapsföretag som har minst 1 000 arbetstagare i EES-staterna, varav minst 150 arbetstagare i var och en av minst två EES-stater, samt företagsgrupper som har minst 1 000 arbetstagare i EES-staterna, varav minst 150 arbetstagare i minst ett av sina företag i en EES-stat och minst 150 arbetstagare i minst ett av sina företag i en annan EES-stat. Antalet arbetstagare i ska beräknas som det genomsnittliga antalet arbetstagare under de två närmast föregående verksamhetsåren. Lagen ska tillämpas när gemenskapsföretaget eller det kontrolle- rande företaget i en företagsgrupp har sitt säte i . Om sätet inte finns inom EES, ska bestämmelserna i lagen gälla om en filial eller ett kontrollerat företag i har utsetts att svara för det nya direkti- vets förpliktelser. Om i en sådan situation det inte har utsetts någon verksamhet eller något kontrollerat företag inom EES att svara för dessa förpliktelser, ska lagen tillämpas om den verksamhet eller det kontrollerade företag som har flest arbetstagare inom EES finns i . Vissa bestämmelser i lagen ska tillämpas oavsett var gemenskaps- företagets eller det kontrollerande företagets säte finns. När gemenskapsföretagets eller det kontrollerande företagets säte finns utanför EES-staterna och en filial eller ett kontrollerat företag i gör att lagen ska tillämpas, ska det som i lagen sägs om gemenskapsföretag eller kontrollerande företag gälla för filialen eller det kontrollerade företaget. Om ett gemenskapsföretag eller företag i en företagsgrupp är kontrollerat av ett annat företag i en EES-stat, ska bestämmelserna om gemenskapsföretag eller kontrollerande företag i en företagsgrupp inte vara tillämpliga på det kontrollerade företaget. Gemenskapsföretag och företagsgrupper med vissa typer av avtal ska vara undantagna från huvuddelen av lagen. Samma regler som finns i den nuvarande lagen om vilken lag som ska tillämpas för ett gemenskapsföretag och ett kontrollerande företag som är ett europabolag eller ett europakooperativ eller som blir dotter- företag till ett europabolag eller ett europakooperativ efter dess bildande tas in i lagen. Samma undantag som finns i den nuvarande lagen för verksamhet av ideell natur eller med opinionsbildande ändamål tas in i lagen. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens förslag med undantag för att det i regeringens förslag förtydligas att om ett gemenskapsföretag eller företag i en företagsgrupp är kontrollerat av ett annat företag i en EES-stat, ska bestämmelserna om gemenskapsföretag eller kontrollerande företag i en företagsgrupp inte vara tillämpliga på det kontrollerade företaget. Vidare har bestämmelsen som innehåller hänvis- ningar till de bestämmelser som ska gälla oavsett var företaget har sitt säte justerats så att även bestämmelsen om skyldigheten för verksamheter i att förmedla information omfattas. Härutöver har i bestämmel- sen om vad som ska gälla då gemenskapsföretaget eller det kontrollerande företaget i företagsgruppen inte har säte inom EES och det inte utsetts någon verksamhet eller något företag inom EES att svara för förpliktelserna förtydligats att det är den filial eller det kontrollerande företag som har flest arbetstagare inom EES som avses. Slutligen föreslås i propositionen vissa redaktionella ändringar, bland annat när det gäller systematik och utformning av enskilda paragrafer. Remissinstanserna: Ingen av remissinstanserna har berört frågorna särskilt. Skälen för regeringens förslag Vilka företag ska omfattas av lagen? I det nya direktivet ändras inte de huvudsakliga förutsättningarna för vilka företag och företagsgrupper som omfattas av direktivet, se artikel 2.1 a och c. Reglerna ska således fortsatt gälla för gemenskapsföretag som har minst 1 000 arbetstagare i EES-staterna varav minst 150 arbets- tagare i var och en av minst två EES-stater. Vidare ska reglerna fortsatt gälla för företagsgrupper som har minst 1 000 arbetstagare i EES- staterna, varav minst 150 arbetstagare i minst ett av sina företag i en EES-stat och minst 150 arbetstagare i minst ett av sina företag i en annan EES-stat. Den föreslagna lagen bör därför ha samma grundläggande tillämp- ningsområde som enligt 4 § gäller för den nuvarande lagen. Eftersom den andra strecksatsen i 4 § första stycket 2 i den nuvarande lagen är över- flödig, bör den bestämmelse i den föreslagna lagen som ska ange lagens grundläggande tillämpningsområde inte innehålla motsvarande skriv- ning. Antalet arbetstagare i bör, på samma sätt som i den nuvarande lagen, beräknas som det genomsnittliga antalet arbetstagare under de två närmast föregående verksamhetsåren. Lagrådet har anmärkt att den före- slagna bestämmelsen inte anger hur deltidsanställningar ska påverka beräkningen och att saken bör kommenteras i författningskommentaren. När ska lagen tillämpas? Bestämmelserna i artikel 4.14.3 har inte ändrats i det nya direktivet. Enligt artikel 4.1 ansvarar den centrala ledningen för att skapa de villkor och medel som är nödvändiga för att ett europeiskt företagsråd eller något annat informations- och samrådsförfarande ska kunna inrättas i gemenskapsföretaget eller företagsgruppen. När den centrala ledningen inte finns i en EES-stat, ska enligt artikel 4.2 första stycket ledningens representant i en EES-stat bära detta ansvar. Är ingen sådan representant utsedd ska enligt artikel 4.2 andra stycket ansvaret ligga hos den verksamhet eller det företag som har flest arbetstagare i någon av medlemsstaterna. Dessa regler har i 5 § i den nuvarande lagen genomförts på så sätt att när gemenskapsföretaget eller det kontrollerande företaget har sitt säte i vilar lagens förpliktelser på det företaget. Om gemenskapsföre- taget eller det kontrollerande företaget saknar säte inom EES, vilar förpliktelserna enligt lagen på en filial eller ett kontrollerat företag i om den eller detta har utsetts att svara för förpliktelserna. Om det i ett sådant fall inte har utsetts någon ansvarig verksamhet eller något ansvarigt företag inom EES, ansvarar en filial eller ett kontrollerat före- tag i för lagens förpliktelser om där finns fler arbetstagare än i någon annan eller något annat av gemenskapsföretagets eller företags- gruppens verksamheter eller företag inom EES. Som framgått anger direktivet vilket företag inom företagsgruppen eller vilken del av eller verksamhet inom ett företag som ska svara för direktivets förpliktelser. Därmed pekas också ett land och dess nationella regler som genomför direktivet ut. De regler i den nuvarande lagen som genomför direktivet i detta avseende har som nämnts getts en utformning som ligger mycket nära direktivets regler. I den svenska lagen är det emellertid lämpligt att i förtydligande syfte ha en bestämmelse som anger när lagen ska tillämpas. En sådan bestämmelse bör följaktligen föras in i den föreslagna lagen. I lagrådsremissens förslag till lagtext anges den filial eller det kontrollerande företag inom EES som har flest arbetstagare finns i . Lagrådet har föreslagit att inom EES placeras före finns i . Regeringen finner i likhet med Lagrådet att detta bättre överensstämmer med direktivets lydelse. Vissa bestämmelser i den föreslagna lagen bör tillämpas oavsett var gemenskapsföretaget eller det kontrollerande företaget har sitt säte. Enligt den nuvarande lagen ska bestämmelserna om hur arbetstagar- representanter i ska utses tillämpas oavsett var gemenskaps- företaget eller det kontrollerande företaget har sitt säte. Samma sak bör gälla för den föreslagna lagens bestämmelser om skydd för arbetstagar- representanter och om skyldighet för filialer och kontrollerade företag i att lämna information inför förhandlingar. Se vidare avsnitt 5.6.2, 5.7.3, 5.10.3 och 5.11.4. Som Lagrådet angett bör skyldigheten att förmedla information enligt förslaget även gälla för verksamheter i oavsett var gemenskapsföretaget eller det kontrollerande före- taget i en företagsgrupp har sitt säte. Den bestämmelse som innehåller hänvisningar till de regler som ska gälla oavsett var företaget har sitt säte bör således justeras så att även detta fall omfattas. Enligt artikel 4.3 ska den som enligt ovan anges som ansvarig för tillämpningen av direktivets regler när den centrala ledningen inte finns i någon EES-stat anses vara den centrala ledningen. Dessa bestämmelser motsvaras i den nuvarande lagen av 5 § andra och tredje styckena. Det är lämpligt att i den föreslagna lagen tydligt ange det ansvar en filial eller ett kontrollerat företag i kan ha när gemenskaps- företaget eller företagsgruppen har sitt säte utanför EES. Om en sådan filial eller ett sådant kontrollerat företag gör att lagen enligt vad som anges ovan ska tillämpas, bör filialen eller det kontrollerade företaget ha samma ansvar för lagens förpliktelser som annars gäller för gemenskaps- företag och kontrollerande företag. I promemorian föreslås en sådan bestämmelse under rubriken ansvar i förslaget till lagtext. Regeringen finner att bestämmelsen i stället bör placeras i nära anslut- ning till den paragraf som innehåller bestämmelser om när lagen ska Prop. 2010/11:60 gälla. I promemorian föreslås även att det i den föreslagna lagen tas in en bestämmelse motsvarande artikel 1.5 i direktivet. Av den bestämmelsen följer att skyldigheten att inleda förhandlingar inte gäller gemenskaps- företag eller kontrollerande företag i en företagsgrupp om företaget är kontrollerade företag i en företagsgrupp. I ett sådant fall gäller lagens skyldigheter, i detta och i andra avseenden, endast för det kontrollerande företaget på den högsta nivån i företagsgruppen. Det är dock möjligt att träffa ett avtal om ett europeiskt företagsråd eller mot- svarande på andra nivåer. Regeringen anser att det är lämpligt att i den nya lagen införa en sådan bestämmelse. I förhållande till promemorians förslag bör det i paragrafen förtydligas att det är det kontrollerande företaget på den högsta nivån inom EES som avses. Vidare bör bestäm- melsen få en annan placering. Den bör enligt regeringens mening finnas i anslutning till övriga bestämmelser om när lagen blir tillämplig och vilka företag eller företagsgrupper som ska ansvara för lagens förpliktelser. Gemenskapsföretag och företagsgrupper med vissa typer av avtal Enligt artikel 13.1 i direktiv /45/EG och artikel 3.1 i rådets direktiv /74/EG av om att utvidga rådets direktiv /45/EG om inrättandet av ett europeiskt företagsråd eller ett förfarande i gemenskapsföretag och grupper av gemenskapsföretag för information till och samråd med arbetstagare, till att avse , för- kortat direktiv /74/EG, undantas gemenskapsföretag och företags- grupper med vissa avtal från förpliktelserna i direktiv /45/EG. Det gäller huvudsakligen sådana företag och företagsgrupper som den dag då bestämmelserna senast skulle vara genomförda i nationell rätt redan hade ett avtal om gränsöverskridande information och samråd som omfattade samtliga arbetstagare i företaget eller företagsgruppen. Enligt artikel 13.2 i direktiv /45/EG och artikel 3.2 i direktiv /74/EG kan parterna i dessa avtal gemensamt bestämma att förnya avtalen när de upphör. Om så sker undantas företaget eller företagsgruppen även fortsättningsvis från förpliktelserna. Dessa bestämmelser är genomförda i 66 c §§ i den nuvarande lagen. I lagens förarbeten påpekades att det antagligen är vanligt att avtal som förnyas också ändras mer eller mindre ingripande, se prop. 1995/96:163 s. 29 f. Det framhölls att det till och med kan tänkas att ett avtal förnyas så att det ändras i grunden och att även sådana avsevärt förändrade avtal bör ha den verkan att lagen i dess helhet inte blir tillämplig under förutsättning att parterna i avtalen är överens om det.