rir · GZB53 · 2011-01-20 09:00:00 — Om de regler för anställning av undervisande och forskande personal som gällde dras till sin spets var det möjligt för ett lärosäte att anställa lärare/forskare på visstid i över 30 år.121 Vid de institutioner som 120LAS stipulerar dock inte att tvåårsperioderna kan begränsas, utan dessa kan upprepas . Effekten av detta förefaller vara att lärosätena anställer forskare i så kallade enmanskretsar vilket gör att de kan varslas på grund av arbetsbrist när de externa forskningsbidragen tar slut. Forskarna är alltså tillsvidareanställda men beroende av att ha externa forskningsbidrag. 121Detta möjliggörs via en kombination av särskilda anställningsformer för högskolan som finns specificerade i högskoleförordningen och visstidsanställningar som regleras av LAS. har gjort en genomgång av högskoleförordningen (1993:100) och LAS (1982:80). Doktorandtiden fördelas ofta med institutionstjänstgöring (ofta undervisning). Efter disputationen finns möjlighet till en forskarassistenttjänst (2+2 år). Därefter finns möjlighet till tjänst som biträdande lektor. Denna tjänst ska tillträdas efter disputationen om personen i fråga inte varit sjukskriven, föräldraledig etc. då tjänsten kan förlängas med motsvarande år. Därefter kan en visstidsanställning påbörjas och löpa , innan det blir aktuellt med en tillsvidareanställning. Vill man fortsätta inom högskolan men inte kan erbjudas en tillsvidareanställning som exempelvis ett lektorat, kan man därefter tillträda en tjänst som gästlärare , för att bygga på med ytterligare en visstidsanställning som löper . Arbetsgivaren behöver fortfarande inte tillsvidareanställa, då personen i fråga inte haft längre än visstidsanställning . Vid det här laget är personen troligen väl meriterad för att bli adjungerad professor, en tjänst som kan löpa . Därefter kan en visstidsanställning ges . Med detta anställningsförlopp har personen som påbörjat sin forskarutbildning i exemplet hunnit bli och haft visstidsanställning under . Oförbrukade forskningsbidrag vid universitet och högskolor har undersökt i fallstudien var andelen visstidsanställd personal av den undervisande och forskande personalen mellan . Dessa andelar hade dock inte ökat nämnvärt . Även forskare som är anställda som lektorer och professorer kan ha incitament att arbeta mindre tid än planerat i ett forskningsprojekt så att medlen ska räcka längre, exempelvis för att kunna köpa sig fri från undervisning, eftersom undervisning på heltid upplevs som mycket stressigt.122 Det senare fallet gäller dock endast om forskning inte ingår i tjänsten. Sammantaget innebär utvecklingen att andelen forskande personal som har sin anställning kopplad till tillgången på externa bidrag har ökat, särskilt . Detta innebär att fler har incitament att spara externa bidrag för att få ökad inkomsttrygghet. Den regressionsanalys som redovisas i bilaga 4 visar att antalet annan forskande och undervisande personal samvarierar med utvecklingen av oförbrukade bidrag. Resultatet ska tolkas med försiktighet eftersom det mått som används för att mäta anställningar där behov av att attrahera externa bidrag för att säkra framtida inkomsttrygghet är en approximation.123 Analysen tyder dock på att kopplingen mellan tillgång på externa bidrag och möjlighet till fortsatt anställning påverkar förekomsten av oförbrukade bidrag. Därtill har andelen anställda som befinner sig i den här situationen ökat, vilket möjligtvis kan förklara en del av ökningen av oförbrukade bidrag. 5.3Andra arbetsuppgifter trots beviljade forskningsmedel En förklaring till förekomsten av oförbrukade bidrag som tas upp i enkätsvar, intervjuer och de granskade ansökningarna om förlängd dispositionstid är att forskarnas arbetstid går åt till andra arbetsuppgifter än forskning.124 Den undervisande och forskande personalen fördelar sin tid på olika arbetsuppgifter, främst grundutbildning och forskning samt administration (övrigt). Enligt tabell 5.4 verkar andelen arbetstid lagd på forskning och grundutbildning snarare än på annat minskat något . 123Antalet undervisande och forskande personal med anställningar beroende av externa bidrag har kvantifierats som förändringen i antalet helårsekvivalenter annan forskande och undervisande personal. Det bör dock noteras att den skattade koefficienten byter tecken i den logaritmerade modellen, vilket gör att riktningen på sambandet är oklart varför resultatet ska tolkas med försiktighet. Datasetet består av data från 29 lärosäten . Uppgifterna har hämtats från NU-databas. Se bilaga 4 för regressionsanalysen. 124Av de svarande på enkät har 13 angivit denna förklaring, se bilaga 1. Oförbrukade forskningsbidrag vid universitet och högskolor till detta är dock att SCB har lagt om sin insamling av data från att ha frågat institutionerna till att rikta enkäter direkt till lärare och forskare. Av tabellen framgår även att högskolepersonalens tid för forskning av den totala arbetstiden i det närmaste var trots att intäkterna för forskning har ökat mer än antalet anställda, vilket framgår av Den konstanta fördelningen mellan grundutbildning och forskning är oväntad, eftersom har präglats av konstanta eller ökade intäkter för forskning, medan antalet studenter har fluktuerat. I SCB:s undersökning 2007 angav professorer att av arbetstiden användes till forskning (av 51 arbetade timmar). Lektorer använde i genomsnitt av sin tid till forskning (av 47 arbetade timmar).125 Tabell 5.4 Arbetstidens relativa fördelning, i procent, för undervisande och forskande personal, 19992007, i procent Källa: SCB, UF 13 , UF 13 och UF 13 . Anmärkning: 2005 ändrade SCB insamlingsmetod, vilket gör att uppgifterna inte är jämförbara mellan perioderna 19992003 och 20052007. Skillnaden är att man tidigare samlade in uppgifter från institutionerna och skickar enkäter direkt till forskare. Figur 5.3 visar att utvecklingen först innebar en minskande undervisningsbörda i och med sjunkande studentkullar, vilket ändrades så studenter i ökad omfattning åter strömmar till lärosätena. 125HSV 2008, Universitet&Högskolor. , s. 41; SCB, UF 13 , s. 2021. Oförbrukade forskningsbidrag vid universitet och högskolor Figur 5.3 Antal helårsstudenter, inklusive uppdragsutbildningar, 19982009 (inkl. uppdrag) Källa: HSV, NU-databasen. I intervjuer med företrädare för lärosätena lyfts ökningen av oförbrukade bidrag fram som en konsekvens av dessa svängningar i studenttillströmning och arbetsuppgifter. Den regressionsanalys har gjort inom ramen för granskningen visar emellertid inte på någon signifikant samvariation mellan förändringar i oförbrukade bidrag och förändringar i tillströmningen av studenter.126 Antalet anställda forskare och undervisande personal har således först minskat något och sedan inte ökat i samma utsträckning som studenttillströmning och forskningsresurser. Det är också tydligt att volymen oförbrukade bidrag inte har stagnerat eller minskat då studentkullarna minskade. Intervjuade prefekter vid institutionerna betonar problemet att den personal som blivit övertalig i undervisningen ofta inte har rätt kompetens för att matcha de projekt som har oförbrukade bidrag och skulle kunna behöva förstärkning. undervisningsbörda behöver därmed inte betyda att mer forskning kan utföras. Detta ligger i linje med resultatet av regressionsanalysen.127 Utöver åtaganden inom grundutbildningen handleder och undervisar undervisande och forskande personal även på forskarutbildningen. Antalet doktorander totalt sett har minskat vid lärosätena , 126Som framgår i bilaga 4 används antal studenter per undervisande och forskande personal som kvantifiering av variabeln undervisningsbörda. Datasetet består av data från 29 lärosäten . Uppgifterna har hämtats från NU-databas. Oförbrukade forskningsbidrag vid universitet och högskolor vilket framgår av figur 5.4. Antalet nyantagna doktorander har minskat något med en tydlig nedgång åren 20042005. Figur 5.4 Antal nybörjare på forskarutbildning, antal aktiva doktorander och doktorsexamina, 19982009 Aktiva forskarstuderanden (hösttermin) Källa: HSV, NU-databasen. Färre doktorander bedriver utdragna studier än vad som var fallet tidigare. Den reform som statsmakterna genomförde 1998 för att effektivisera forskarutbildningen har gett tydlig effekt. Studietiden har förkortats från en nettostudietid till . Med beaktande av de kortare nettostudietiderna och den ökade examinationskvoten torde arbetsinsatsen vad gäller handledning och undervisning i forskarutbildningen inte ha minskat påtagligt . Iakttagelserna visar att studentantalet inom grundutbildningen fluktuerar och att det har skett vissa förändringar inom forskarutbildningen. Detta borde ge utslag som läggs ned på forskning, men statistiken indikerar inte att så varit fallet. Det kan därför inte uteslutas att det finns en risk att den tid som avsätts för att förbruka externa bidrag för forskning inte är tillräcklig. 128Ulf (2003), Forskningsstatistiken för universitet och högskolor en diskussion om tillförlitlighetsproblemen, , s. 7. Oförbrukade forskningsbidrag vid universitet och högskolor 5.4Parallella verksamheter och bristande information skapar planeringsproblem I högskolans finansieringssystem ingår aktörer med olika mål för verksamheten. Forskningsfinansiärerna har som mål att betala ut medel för att finansiera forskning av god kvalitet eller samhällsrelevans. Lärosätenas ledning har som mål att forskning, grundutbildning och annan verksamhet ska genomföras med goda resultat. De enskilda forskarna har flera olika åtaganden som de ska fördela sin tid på och där det kan finnas olika önskemål om hur tiden ska fördelas. För att tid ska kunna frigöras för de projekt som har beviljats externa medel är det viktigt att arbetstiden planeras på ett sådant sätt att andra åtaganden inom grundutbildning, forskarutbildning eller administration kan anpassas till de åtaganden som institutionen gjort när det gäller de externa forskningsmedlen. Verksamhetsplaneringen ställer höga krav på institutionsledningarna, särskilt eftersom omfattningen av grund- och forskarutbildningen och inkomsterna från externa bidrag varierar. 5.4.1Lärosätena brister i att frigöra tid för forskning Lärosätena har ansvar för att ge forskaren en reell möjlighet att forska, vilket exempelvis framgår av kontrakt. I dessa står det tydligt att lärosätet har förbundit sig att frigöra tid för att det beviljade forskningsprojektet ska kunna genomföras.129 I enkäten till lärosätena liksom i de intervjuer som genomförts har problemet med att frigöra tid tagits upp av tolv svarande. Andra uppdrag, förändringar i tjänst och andra forskningsbidrag uppges som förklaringar till fördröjningar i forskningsprojekt i mellan en fjärdedel och en dryg tredjedel av ansökningarna om förlängd dispositionstid. Särskilt vanlig är denna förklaring inom humaniora och samhällsvetenskap. Prefekter behöver lägga in ett mått av risk i sin planering. Eftersom sannolikheten för att ansökan beviljas minskat så börjar man inte detaljplanera projektet förrän besked erhållits.130 Flera av de prefekter som har intervjuats betonar dock att när en forskare har beviljats medel görs förändringar i arbetsplanering inför nästkommande termin i de fall förändringar av praktiska skäl inte har kunnat göras direkt. Företrädare på ledningsnivå i högskolan menar också att forskaren alltid vill forska och att 129Se exempelvis VR, Generella villkor för bidrag till forskning från , , villkor_f%C3%B6r_bidrag_till_forskning_fr%C3%A5n_VR.pdf. 130RiR enkät, se bilaga 1. Oförbrukade forskningsbidrag vid universitet och högskolor forskarna därmed själva strävar efter att så snabbt som möjligt komma i gång med de projekt som har beviljats bidrag.131 Av genomgång av projektplaner i fallstudien framgår emellertid att undervisning och administrativa uppgifter ofta planeras in i samma omfattning som tidigare för dem som sökt bidrag.132 Inom naturvetenskap går forskare ofta från ett forskningsprojekt till det nästa. De studerade forskarna hade ett eller flera projekt löpande parallellt. Utöver forskningen utgörs en mindre andel av arbetstiden av undervisning eller administrativt arbete. Resultatet av genomgången av projektplaner, kontrakt och arbetad tid för forskare visade att de undervisade i större omfattning än vad de skulle behöva för att uppnå 100 procents anställning. Av de projektplaner som följdes upp överensstämde få med den faktiskt arbetade tiden i projektet. Den arbetade tiden understeg planen betydligt. Doktorander och assistenter följde dock i huvudsak den forskningsplan som satts upp.133 I de flesta fall intensifierades forskningsinsatsen eller efter det att löptiden förlängts av finansiären genom att fler personer inkluderades i projektet eller att mer tid omfördelades till forskning hos projektmedlemmarna. Denna fördelning av arbetstid behöver dock inte vittna om brist på planering. En av anledningarna till detta kan vara att de beviljade beloppen hos exempelvis endast utgjorde av vad forskaren ursprungligen sökt.134 Intervjuer med forskare och prefekter inom humaniora vittnar om att forskare gärna tar på sig undervisningsuppdrag och administrativa uppdrag. Detta leder till att forskaren går ned i arbetstid i forskningsprojekten och därmed ofta behöver be finansiären om förlängning av dispositionstiden för forskningsmedlen.135 131Fallstudieintervjuer 25, 26 och 33. 132Bemanning i beviljade projektplaner har jämförts med beslut om bidrag och forskares arbetstid fördelad på olika aktiviteter. har undersökt 25 forskares arbetstid och följt upp 19 projektplaner . I undersökningen ingick 6 forskare och 6 forskningsprojekt vid vid , 5 forskare och 5 forskningsprojekt vid vid , och 14 forskare och 8 forskningsprojekt vid . Urvalet forskare gjordes utifrån att de ska ha haft forskningsprojekt och i förhållande till andra på sin institution ha stor volym oförbrukade bidrag. Om detta urval inte kunde göras, fick institutionen välja ut forskare med flera forskningsprojekt. Deras arbetstid har följts upp utifrån tidredovisningssystemet vid lärosätet och jämförts med uppgifter i beviljad projektplan och kontraktet med finansiären. På grund av att få projektplaner har varit diarieförda vid lärosätena fick studien begränsas till projekt finansierade av och . 133Genomgång av arbetstid för forskare fördelat på aktivitet vid , och . 134Jämförelse mellan projektplaner och beslut om beviljade bidrag utifrån 19 projektplaner vid , och . 135Genomgång av arbetstid för forskare fördelat på aktivitet vid , och . Oförbrukade forskningsbidrag vid universitet och högskolor De orsaker som framförs till att forskare tar på sig andra arbetsuppgifter är att det kan vara svårt att säga nej till en studierektor som har brist på undervisande personal. Det kan även vara forskaren själv som vill fortsätta att undervisa på en kurs hon/han har haft tidigare. Detta ger den enskilde forskaren en möjlighet att få igen tid som lades ned under förberedelserna av kurser som hon/han inte fått betalt för om den översteg den schablon som redovisats som arbetad tid. I flera intervjuer anger forskarna att de första gångerna en kurs ges ofta tar den mer tid i anspråk att planera och genomföra kursen än vad forskaren ersätts för i arbetstid. Däremot går det snabbare och smidigare ju fler gånger kursen ges och då är forskarens ersättning för kursen större än vad som egentligen behövs. Detta leder till att forskaren för att garantera att inte alltid ha underskott på tid vill behålla vissa kurser som är väl inarbetade. Forskaren kan också vara en av få som har kompetens inom ett specifikt område som kursen behandlar. Ett utträde skulle då innebära en betydlig kvalitetssänkning i undervisningen. I intervjuer tar forskare upp att det är en mängd olika uppgifter som ska av och att forskningen ofta är den uppgift som skjuts eftersom deadline inte är lika skarp för denna verksamhet som för andra arbetsuppgifter. De intervjuade menar att det viktiga är att forskningen blir gjord, men man ser det inte alltid som negativt att det tar än planerat. Några intervjuade tar upp att det inte går att få fram goda forskningsresultat , utan det är en fördel om man kan dra ut forskningen . Om forskare med externa bidrag får en tjänst där forskning på basanslag ingår i tjänsten enligt uttolkningen av det lokala arbetstidsavtalet förekommer det att det externa bidraget sparas så långt som möjligt, för att på så sätt dra ut under vilken forskaren har externa bidrag och därmed möjlighet att forska under längre tid.136 5.4.2Svårt för institutionsledningen att ha överblick Universitet och högskolor är komplexa organisationer och det finns en rad omständigheter som kan leda till att forskningsprojekt stannar upp eller inte kommer i gång. En orsak till att bemanning inte alltid anpassas till ansökta medel är osäkerheten om dessa kommer att beviljas. En annan orsak är att det kan vara svårt för prefekter och studierektorer att ha en överblick över vilka forskare som ingår i de projekt som sökt bidrag. Endast en av sex prefekter i granskningen hade tillgång till diarieförda utgående ansökningar. I de övriga fallen fanns inga projektplaner innehållande sökande och planerad Se bilaga 4 där det framgår att det finns ett svagt positivt samband mellan den loggade variabeln oförbrukade bidrag och anslag. Oförbrukade forskningsbidrag vid universitet och högskolor arbetstid diarieförda vid institutionen eller centralt, utan endast hos de enskilda forskarna.137 De intervjuade prefekterna menade dock att de hade en god bild av vilka som sökt forskningsbidrag genom påskrift av ansökan samt fortlöpande samtal och medarbetarsamtal. På större institutioner skedde dessa samtal mellan forskaren och avdelningsföreståndare eller mellan forskare, ekonomiansvarig och studierektor.138 Vid en av de granskade institutionerna hölls inte medarbetarsamtal regelbundet. En utveckling mot större institutioner kan innebära att de rutiner som fungerat tidigare med löpande kontakt med forskarna som en hörnsten, inte längre fungerar lika väl. Även då en god överblick och planering finns, kan arbetet i forskningsprojekt stanna upp på grund av plötsliga avbrott i bemanningen av projekt som är svåra att förutse. Föräldraledighet och sjukdom är två sådana fenomen som är svåra för lärosätet att förutse. Forskare kan insjukna, bli föräldrar eller av andra liknande orsaker behöva göra avbrott i arbetet. Elva av de svarande lärosätena har i enkäten lyft fram föräldraledigheter och sjukskrivningar som vanliga orsaker till oförbrukade bidrag. Dessa skäl är också de vanligast förekommande i ansökningar om förlängd dispositionstid vid . Inom områdena humaniora och samhällsvetenskap förekommer de i av fallen, medan andelen ligger kring inom medicin och naturvetenskap. Vid en av de granskade institutionerna lyftes ett stort antal föräldralediga doktorander på en avdelning fram som orsak till den ökade volymen oförbrukade bidrag. Vid en annan hade flera av projekten med stora oförbrukade bidrag stannat upp på grund av sjukdom eller föräldraledighet. Men flertalet av de projekt som hade stora oförbrukade bidrag hade inte avstannat på grund av denna typ av orsaker. Varken ansökningarna om förlängd dispositionstid eller vad som har kommit fram i intervjuer tyder på att förekomsten av sjukdom och föräldraledighet har ökat . Institutionsledningens möjlighet och förmåga att planera institutionens verksamhet och bemanning förefaller utifrån granskningen påverka förekomsten av oförbrukade bidrag. 137Kemiska institutionen vid var den enda institution som hade diarieförda och arkiverade projektplaner för merparten beviljade forskningsprojekt. Detta trots att man i de intern anvisningar till forskare vid ansökan om externa bidrag vid exempelvis tydligt uppmanar till att diarieföra de utgående ansökningarna. Vid finns projektplaner för projekt beviljade av arkiverade centralt hos forskningssekreteraren. Vid institutionen för kultur, genus och historia har projektplaner samlats in under granskningen från forskare och forskningssekreterare så att de nu finns arkiverade vid institutionen. 138Fallstudieintervjuer 3, 25, 26, och 33. Oförbrukade forskningsbidrag vid universitet och högskolor 5.4.3Ledningens oro leder till försiktighet Företrädare för lärosätena återkommer i intervjuerna till att det har blivit svårare att planera verksamheten eftersom omvärlden är så föränderlig. Även om antalet studenter ännu inte har minskat långvarigt, finns en stor oro inför kommande mindre inhemska studentkullar och sviktande efterfrågan från internationella studenter. Företrädare för lärosätena uppger också att de inte vågar lita på att lika mycket externa medel som föregående år kommer in de nästföljande åren. Den prestationsbaserade delen i tilldelningen av basanslag skapar också viss osäkerhet.139 Alla de studerade fakulteterna som ingår i urvalet i fallstudien har upplevt betydande underskott och vikande studentantal under eller den undersökta perioden. I vissa fall, som vid de kemiska institutionerna och , har personalnedskärningar gjorts för att få ekonomin i balans. Prefekterna hänvisar till att de inte vill bidra till att skapa liknande problem igen genom att anställa fler forskare än vad institutionen kan bära om studentantalet går ned eller externa bidrag uteblir. Prefekterna menar att det finns en mentalitet av försiktighet, en ovana vid varsel och en oro för att uppsägningsprocessen tar . Vid både Lunds och har dock den återhållsamma inställningen till att anställa personal uppmärksammats av rektor och vissa dekaner. Institutionerna har uppmanats att nyrekrytera, särskilt eftersom många pensionsavgångar står för dörren. har i granskningen konstaterat att lärosätenas organisation är uppbyggd på ett sådant sätt att risker och förändringar i exempelvis inkomst av externa medel och efterfrågan från grundutbildningsstudenter inte fördelas på hela organisationen. I stället är det varje enskild institution eller motsvarande som i hög grad får hantera fluktuationerna. Det innebär att det är prefekterna, som med begränsad insyn i lärosätets totala ekonomiska situation, får fatta strategiska beslut om exempelvis framtida bemanning. Dessa beslut baseras då på den enskilda institutionens ekonomiska situation i stället för på hela lärosätets behov och förmåga att hantera framtida risker. Under det seminarium som anordnade uttryckte ett flertal deltagare uppfattningen att decentraliseringen av lärosätenas organisation eventuellt är för utbredd och att risktagandet ligger för långt ut i organisationen. Deltagarna påpekade också att tidigare års lägre inkomster har skapat en sparmentalitet samt att det finns en ovilja att varsla och säga upp personal. Seminariedeltagarna återkom i diskussionerna till att riskbenägenheten både hos enskilda forskare och hos lärosätenas ledningar i många fall är låg. Allt detta påverkar förekomsten av oförbrukade bidrag. 139 Fallstudieintervjuer 20 och 25. Oförbrukade forskningsbidrag vid universitet och högskolor Med den nya redovisningsmodellen (SUHF-modellen) har prefekternas ekonomiska ansvar blivit tydligare, inte minst när det gäller att uppmärksamma behov av samfinansiering av externt finansierade projekt. Syftet med modellen är att åstadkomma en tydlig redovisning av alla kostnader på samtliga nivåer. Den började diskuteras kring 2006 och implementerades och 2010 och har inneburit stora förändringar för lärosätenas sätt att redovisa sin ekonomi. Två av 29 lärosäten anser i enkäten att införandet av modellen verkat återhållande på förbrukningen av forskningsbidrag och detta har ofta kommit upp i intervjuerna med forskare och prefekter. Vid intervjuer har lärosätesföreträdare på olika nivåer återkommer man till att modellen har lett till att forskare under implementeringsfasen har försökt skjuta kostnader framåt i tiden eller varit extra sparsamma eftersom de varit osäkra på hur stora kostnaderna skulle bli med de nya påslagen för indirekta kostnader och därmed hur mycket verksamhet bidragen räcker till.