rir · GZB518 · 2011-05-17 09:00:08 — Brottsofferjourerna är dessutom beroende av att framför allt polisen upplyser om möjligheten att få hjälp av brottsofferjouren. granskning visar att informationsinsatser inte får fullt genomslag. En viktig del av informationsinsatser är de utbildningar som myndigheten erbjuder myndigheter och organisationer. 4 200 personer i utbildningarna, varav en femtedel kom från rättsväsendets myndigheter. Denna andel har varit relativt stabil . Ungefär hälften av utbildningsutbudet avser huvudsakligen ekonomisk kompensation till brottsutsatta. Regeringen har dock inte närmare värderat detta, och inte heller ställt krav på att följa upp resultaten av insatserna. Brottsutsatta får olika behandling före domen Under rättsprocessen hanteras i de flesta fall frågan om brottsskadestånd samordnat med brottmålet. granskning visar att det finns brister i polisens och åklagarnas förberedelser av skadeståndsanspråken. Exempel på detta är att polisens underlag till åklagare om skadeståndsanspråk ofta är ofullständiga. Åklagarna begär inte heller i tillräcklig utsträckning komplettering från polisen eller reder ut frågetecken med målsäganden. Anspråken är därför inte alltid tillräckligt förberedda när huvudförhandlingen börjar. Ett av målsägandebiträdenas huvuduppdrag är att driva skadestånd. Trots detta finns det indikationer på att även målsägandebiträden för fram skadeståndsanspråk som inte är tillräckligt utredda. Det finns sammantaget en risk för att kravet på likabehandling inte blir uppfyllt. kan konstatera att åklagarna ser olika på hur förberedelse ska ske av målsägandens skadeståndsanspråk och hur kontakten med målsäganden bör se ut. Behovet av vägledning är stort. Trots det har ännu inte tagit fram en gällande vägledning även om ett sådant arbete Det är viktigt att den vägledning som tas fram får genomslag i organisationen och att implementeringen sker med utgångspunkt i att åklagarna har skilda uppfattningar i frågan. Samverkan mellan myndigheterna kan bli bättre efter domen granskning visar också att de ansvariga myndigheterna till stor del inte samverkar med varandra i den operativa verksamheten när det skulle underlätta för den brottsutsatta. Den brottsutsatta måste vid ansökan om brottsskadeersättning själv bifoga domen och tillgångsutredningen, handlingar som redan är inkomna till andra myndigheter i rättskedjan. Dessutom upplevs blanketterna som svåra att fylla i, och när det gäller ansökningsblanketten för brottsskadeersättning krävs att den sökande fyller i uppgifter som framgår av handlingar som ska bifogas. Det är den brottsutsatta som ska meddela att brottsskadeersättning har betalats ut, inte som gör utbetalningen. Den brottsutsatta måste också upplysa om den önskar kvarstå med krav på ränta. Ytterligare ett exempel är att det informationsmaterial som lämnas till brottsutsatta och gärningspersoner varierar och även innehåller råd som inte stämmer överens med rekommendationer. Det saknas överblick och regeringen ser inte processen som en helhet kan konstatera att regeringen saknar överblick över hur systemet för brottsskadestånd fungerar. Därmed har regeringen inte heller kunnat ge en fullständig bild av verksamheten. Regeringen har inte heller en helhetssyn på processen för att hantera ekonomisk kompensation till brottsutsatta. Detta påverkar effektiviteten i systemet och möjligheterna för regeringen att styra verksamheten. Som jämförelse kan nämnas att det finns en mer utvecklad helhetssyn på den misstänkta/tilltalade inom brottmålsprocessen. Regeringen har tillsatt utredningar inom området, dock utan att några konkreta förändringar skett. föreligger om att underlätta för gärningspersoner att kunna betala skadestånd har ännu efter att betänkandet lades fram inte lett till att regeringen presenterat ett förslag för . Detta trots att det förmodligen skulle gynna både brottsutsatta och framför allt unga skadeståndsskyldiga. Regeringens uppföljning av systemet för hantering av brottsskadestånd begränsar sig till handläggningen av brottsskadeärenden vid . har sökt få fram en samlad bild av ärendeflöde, ärendevolym och handläggningstid. Till stor del saknas det dock underlag för att få fram detta. Avsaknaden av underlag innebär att regeringen saknar kunskap och överblick om alltifrån hur många brottsskadestånd som hanteras genom systemet till hur många brottsutsatta som verkligen får ut hela, delar eller inget av sitt skadestånd. Regeringen efterfrågar inte information om hur många ärenden om brottsskadeersättning som härrör från domar och strafförelägganden respektive nedlagda förundersökningar. Regeringen efterfrågar inte heller hur många skadeståndsberättigade som antar erbjudande om hjälp med indrivning och hur många som sedan får ut skadeståndet av gärningsmannen. Det är också okänt hur långa handläggningstiderna är från dom till utbetalt skadestånd. Brottsutsatta och aktörer som ska vara ett stöd för dessa har framfört att processen för att få ut skadestånd är komplicerad och utdragen. Bristerna i uppföljningen får till följd att det inte går att följa utvecklingen inom området och vilka konsekvenser som kan uppstå av till exempel naturliga förändringar i flöde eller arbetssätt eller av ändrad lagstiftning. Bristande uppföljning innebär att det saknas tillräckligt underlag för regeringens styrning på området. ses av regeringen som en garant för att brottsutsatta ska kunna få den kompenserande ersättningen. Varken Brottsoffermyndigheten eller regeringen vet dock hur stor andel brottsutsatta som verkligen når fram till och får ut den utdömda summan, och vilken resa de har gjort fram till dess. Som granskningen visar handlar det inte endast om att få ut sina pengar, utan också om tiden det tar och alla moment som en brottsutsatt måste genomgå. Regeringen ser inte som en del i rättskedjan när det gäller skadeståndsprocessen, trots att myndigheten är en central aktör i systemet för brottsskadestånd. Myndigheten finns till exempel inte med som utpekad samverkansaktör och dess hantering av brottsskadestånd följs inte upp. ingår dessutom inte i den centrala samverkansgruppen om brottsutsatta, där är sammankallande. Kontakten mellan och övriga myndigheter i rättskedjan är begränsad till visst samarbete när det gäller informationsmaterial. Konsekvenser för den brottsutsatta har fastslagit att rätten till skadestånd från gärningsmannen är en grundläggande komponent i skadeståndsrätten. Ekonomisk ersättning är en viktig del i upprättelsen efter brottet. Det är den brottsutsatta som själv måste driva processen för att få ut det utdömda skadeståndet. Både brottsutsatta och målsägandebiträden uppfattar processen för att hantera skadestånd som komplicerad och att den tar . granskning har visat riskerar leda till att skadeståndet inte får den kompenserande effekt som avsetts. Detta kan också leda till att processen upplevs som ytterligare en kränkning av den brottsutsatta. För medborgarna i allmänhet kan förtroendet för rättsväsendet komma att ifrågasättas. Det finns också en risk för att kravet på likabehandling inte uppfylls. har tagit del av några alternativa sätt att hjälpa brottsutsatta att få ut sina skadestånd. I och träder staten in och hjälper till att verkställa kompensationen. Den som blivit misshandlad i kan ansöka om ersättning från staten utan att invänta en dom. Polisen är skyldig att upplysa om möjligheten att söka ersättning vid kontakten med den brottsutsatta. Ersättningen betalas dock ut först när en dom vunnit laga kraft. Avdrag görs för utbetalda försäkringsersättningar. Staten förskotterar alltså på detta sätt den brottsutsatta för det skadestånd som denna har rätt till, och tar sedan över fordran på gärningspersonen. I kan den brottsutsatta direkt efter att domen vunnit laga kraft ansöka hos polisen om att få hjälp med att få ut skadeståndet. Polisen skickar ansökan till en särskild nämnd som beslutar om ersättning, varefter polisen betalar ut ersättningen till den brottsutsatta. Den brottsutsatta behöver därför inte kontakta en kronofogde. De norska och danska systemen innebär att staten vidtar åtgärder som medför att den brottsutsatta på ett enklare sätt får ut sin kompensation. Den brottsutsatta får också pengarna snabbare. Dessa exempel på alternativa förfaranden är enligt relevanta att jämföra med det svenska systemet, dock med visst förbehåll för att de skadeståndsrättsliga förutsättningarna inte är desamma i , och . pågår en översyn av brottsskadelagen (dir. 2010:84) som har i uppdrag att bland annat ta ställning till om det finns skäl att lindra de krav som ställs på den brottsutsatta att agera på egen hand. En möjlighet är att staten ska vara skyldig att betala ut brottsskadeersättning när domen vunnit laga kraft, det vill säga en form av förskott på skadeståndet som fallet är i och . bedömer att det vore angeläget att överväga en sådan ordning för att bättre anpassa systemet till den brottsutsattas behov. Detta oavsett om förslaget om ett betalningsförmedlande organ som lagts fram av Utredningen om frivillig betalning av brottsskadestånd (SOU 2010:1) genomförs. Denna granskning har visat att systemet för att hantera brottsskadestånd inte är ändamålsenligt sett ur den brottsutsattas perspektiv. Med anledning av detta lämnar följande rekommendationer till regeringen. Utveckla styrningen och uppföljningen av hanteringen av brottsskadestånd anser att det finns behov av en tydligare styrning och samordning av myndigheternas hantering av brottsskadestånd. rekommenderar därför regeringen att utveckla styrningen av myndigheternas hantering av brottsskadestånd. Regeringen behöver bredda sin syn på systemet för att stödja brottsutsatta, så att de kan få ekonomisk kompensation på grund av brottet. Regeringen bör också tydligare sätta den brottsutsatta i centrum. En viktig del i detta är att precisera och samordna återrapporteringskrav avseende hanteringen av brottsskadestånd. För att kunna utveckla styrningen bör regeringen också överväga att ge ett uppföljnings- och utvecklingsansvar i fråga om att hantera brottsskadestånd genom Detta skulle ligga i linje med förslaget från Utredningen om frivillig betalning av brottsskadestånd (SOU 2010:1) om att inrätta ett betalningsförmedlande organ. Låt Brottsoffermyndigheten underrätta att utbetalning av brottsskadeersättning har verkställts Granskningen har visat att myndigheterna inte i tillräcklig utsträckning samverkar och inhämtar information från varandra. För att underlätta för den brottsutsatta rekommenderar regeringen att ge och i uppdrag att gemensamt ta fram ett förslag på en rutin där underrättar att utbetalning av brottsskadeersättning har verkställts, utan att den brottsutsatta behöver bli involverad. 6.3Rekommendationer till de ansvariga myndigheterna Myndigheter med ansvar för hanteringen av brottsskadestånd är polismyndigheterna, , , de allmänna domstolarna, , och . För polisorganisationens och de allmänna domstolarnas del riktas rekommendationerna till och , som har ansvar för administrativ samordning för polismyndigheterna respektive domstolarna. lämnar följande rekommendationer till de ansvariga myndigheterna. Myndigheterna bör utveckla sin egen uppföljning I likhet med de rekommendationer lämnar till regeringen om att utveckla styrning och uppföljning, är det angeläget att också myndigheterna gör en grundläggande del av uppföljningsarbetet. saknas till stor del uppföljning av skadeståndshanteringen och den uppföljning som finns är inte till fyllest. rekommenderar därför , och att utveckla sin egen uppföljning så att den tillsammans med övriga myndigheters uppföljning kan ligga till grund för en samlad uppföljning av statens insatser inom området. Myndigheterna bör utveckla informationen till brottsutsatta Relevant och begriplig information är en viktig förutsättning för att den brottsutsatta ska kunna förstå och navigera i systemet. granskning visar att information lämnas på olika sätt och att den ibland är bristfällig. rekommenderar därför , , och att i samverkan med utveckla sin information till brottsutsatta samt säkerställa att den alltid lämnas. Informationen behöver framför allt bli mer lättbegriplig och enhetlig. Myndigheterna bör förenkla administrationen granskning visar att processen för att få kompensation upplevs som komplicerad med många moment som var för sig kan vara svåra för den brottsutsatta att hantera. rekommenderar därför och att se över sina respektive blanketters utformning och den information som följer med blanketterna. Även bör se över den blankett om skadeståndsanspråk som används i samband med kontakt med målsäganden. Myndigheterna bör även undersöka om det finns andra moment som i stället kan göras av myndigheterna, till exempel att själv rekvirerar domen och tillgångsutredningen i stället för att den brottsutsatta ska göra det. bör säkerställa informationskvaliteten och förberedelserna av skadeståndsanspråken har under granskningen tagit del av inspektion av polismyndigheternas hantering av brottsofferfrågor och den nationella brottsofferundersökningen. Dessa visar på att det föreligger brister i hanteringen av brottsskadestånd inom polisorganisationen. har med anledning av detta inlett en förstudie i syfte att fram förslag till förbättringar. att säkerställa att förstudien leder fram till förslag som bidrar till att höja kvaliteten beträffande informationen till brottsutsatta och förberedelserna av skadeståndsanspråken samt se till att detta får konkret genomslag inom polisorganisationen. bör ta fram riktlinjer och utvärdera effekterna av dem granskning visar att åklagarna har olika uppfattning om hur skadeståndsanspråket ska hanteras före och under rättegång. Det innebär att åklagarnas hantering av brottsskadestånd varierar. positivt på att avser att ge ut ett dokument om vägledning och enhetlighet i bland annat hanteringen av skadeståndsfrågor. rekommenderar att riktlinjerna publiceras och sprids på lämpligt sätt. Det är också viktigt att implementeringen av dokumentet sker med utgångspunkt i att åklagarna har skilda uppfattningar i skadeståndsrättsliga frågor. rekommenderar också att låter utvärdera om enhetligheten i åklagarnas hantering av brottsskadestånd har ökat. bör inventera behovet av utbildning granskning visar att det föreligger ett utbildningsbehov i skadeståndsrätt för åklagare. att inventera vilka behov av vidareutbildning som finns hos åklagarpersonalen, och att utifrån detta erbjuda kompletterande kurser i skadeståndsrätt. Utsökningsbalken (1981:774) Skadeståndslagen (1972:207) Brottsskadelagen (1978:413) Lagen om målsägandebiträde (1988:609) Socialtjänstlagen (2001:453) Förvaltningslagen (1986:223) Förundersökningskungörelsen (1947:948) Polisförordningen (1998:1558) Utsökningsförordningen (1981:981) Förordningen (1990:893) om underrättelse om dom i vissa brottmål, m.m. Förordningen (1992:1094) om avgifter vid (2007:515) Förordningen (2007:971) med instruktion för (2007:781) med instruktion för (2007:1171) med instruktion för betänkanden med anledning budgetpropositionerna för 20082011 /06:RFR1 Brottskadeersättning och skadestånd på grund av brott 1987/88:1 om ändring i (enskilt anspråk vid förundersökning och rättegång) Regleringsbrev för avseende och övriga myndigheter inom polisorganisationen Regleringsbrev för avseende för avseende Domstolar Regleringsbrev för avseende för avseende SOU 2010:1 Lätt att göra rätt om förmedling av brottsskadestånd SOU 2007:6 Målsägandebiträdet ett aktivt stöd i rättsprocessen SOU 1998:40 Brottsoffer. Vad har gjorts? Vad bör göras? Dir. 2010:84 En översyn av brottsskadelagen Dir. 2010:78 En översyn av brottmålsprocessen Dir. 2008:138 Ett särskilt system för betalning av skadestånd till målsägande Dir. 2005:19 Översyn av lagen (1988:609) om målsägandebiträde : Ett nationellt samordningsprogram för brottsofferfrågor, 2007 : Brottsoffers kontakter med rättsväsendet, rapport 2010:1 : Målsägandebiträde En beskrivning av lagens tillämpning, rapport 2009:4 : , brottmål, tingsrätt : Kronofogdens 3-årsplan 20102012 : Överskuldsättning och ekonomiska problem bland ungdomar. En kartläggning av risker. : Polisens nationella brottsofferundersökning, rapport 2010:3 : Inspektion av polismyndigheternas handläggning av brottsofferfrågor, inspektionsrapport 2010:3 : direktiv , POA-400-6166/10 Riksåklagaren: riktlinjer och handlingsplan för åklagarväsendets brottsofferarbete ur Brottsoffer. En redovisning av tre regeringsuppdrag, , Utvecklingscentrum : Hur fullgör åklagaren sin skyldighet att föra skadeståndstalan?, rapport : Enskilt anspråk om handläggning av civilrättsliga anspråk i samband med åtal för brott, 2010 Det norska Kontoret for voldsoffererstatning: Fra anmeldelse til dom Den norska lagen (nr 13) om erstatning fra staten for personskade voldt ved straffbar handling m.m. Brottsofferjouren i : Redovisning av projektet , dnr 08346/2004 : Redovisning av brottsofferstatistiken för brottsofferjourerna i : kommuners bidrag till lokala brottsofferjourer 2010 : Tidningen , nr 5/2006 : Remissvar till betänkande SOU 2010:1, Ju 2010/353/ Slumpmässigt urval av åklagare vid de allmänna åklagarkamrarna med 87 procents svarsfrekvens avseende hanteringen av enskilda anspråk Slumpmässigt urval av domare vid tingsrätterna med 79 procents svarsfrekvens avseende hanteringen av enskilda anspråk Totalundersökning av samtliga tingsrätter med 41 av 48 svarande angående förfarandet vid expediering av domar med skadestånd De största sakförsäkringsbolagen angående information vid beslut om ersättning som inte täcker hela skadeståndet : utvecklingscentra i och samt åklagarkamrarna i , och Norrort : huvudkontoret, västra samt östra enheterna Advokater i , och Utredningen om översyn av brottsskadelagen (Ju 2010:12) Brottsutsatta personer Bilaga 1 Vissa definitioner och begrepp Person som har en fordran hos en annan person (gäldenär). Skadestånd på grund av brott. Den dömda ska betala ersättning till målsäganden för de skador som denna fått på grund av brottet. Ersättning som en brottsutsatt person kan ha rätt till om denna inte fått full kompensation genom skadestånd Ett civilrättsligt anspråk, oftast på skadestånd, i samband med åtal för brott. En handling, till exempel en dom, som kan ligga till grund (utmätning m.m.). Person som har en skuld till en annan person (borgenär). Gärningsman/-person En person som begått ett brott. Den egenskapen hos en dom att den inte kan överklagas eftersom tiden för detta gått ut. meddelad av en tingsrätt vinner laga kraft . En person som blivit utsatt för ett brott eller som lidit skada på grund av ett brott. Ett biträde till målsäganden under förundersökning och Målsägandebiträdet utses av domstolen och är i de flesta fall advokat eller biträdande jurist vid en En försäkring som ger ersättning med på förhand bestämda, och i försäkringsavtalet angivna, belopp och lämnar ersättning därefter i stället för att ta hänsyn till en utredning av en gäldenärs (-utredning) samtliga tillgångar för att utreda betalningsförmågan. Den person mot vilken åtal har väckts. förfarande att ta i anspråk en gäldenärs egendom på uppdrag av en borgenär. Bilaga 2 Myndigheternas statistiska underlag (Brå) har ett övergripande ansvar för den officiella rättsstatistiken. I uppdraget ingår att följa, analysera och rapportera om rättsstatistiken. Brå tar inte fram någon statistik kopplad till brottsskadestånd. Anledningen är, enligt Brå, att det saknas goda förutsättningar till en kostnadseffektiv statistikproduktion, eftersom det saknas enhetliga och strukturerade uppgifter att tillgå från myndigheterna. tar fram statistik om handläggningen av brottsskadeärenden. Av statistiken framgår bland annat hur många ärenden som handläggs och genomsnittlig handläggningstid. Det framgår också hur mycket pengar som betalats ut i brottsskadeersättning . redovisar även antalet ärenden där storleken på utbetald brottsskadeersättning är lägre respektive högre än det skadestånd som sakprövats av domstol. När det gäller övriga myndigheters hantering av skadestånd är statistiken sparsam. Polisen för ingen statistik som rör hanteringen av skadeståndsanspråk på grund av brott. Inte heller för statistik över åklagarnas hantering av skadestånd. saknar till stor del statistik över brottsskadestånd i målprocessen. Skadestånd ses som en fordran bland andra och redovisas inte särskilt. har begärt in statistik från för att så långt som möjligt få en bild av utfallet. Myndigheten har i viss utsträckning kunnat leverera efterfrågad statistik, men har också fått konstatera att vissa saker inte går att ta fram såsom systemen är utformade . Det gäller till exempel genomsnittlig handläggningstid och hur inflöde och utflöde ser ut, det vill säga hur många målsägande som svarar på förfrågan om hjälp från och i vilken utsträckning dessa får ut hela eller delar av skadeståndet. Alla tidigare utgivna rapporter finns tillgängliga på Styrning inom arbetsmarknadspolitiken mål, styrkort och Från många till en sammanslagningar av myndigheter Klassificering av kurser vid universitet och högskolor regeringens styrning och uppföljning Arbetsförmedlingens arbete med arbetsgivarkontakter Inställda huvudförhandlingar i brottmål Hanteringen av mängdbrott en kärnuppgift för polis och åklagare Säkerheten i statens betalningar Tillämpningen av det finanspolitiska ramverket. i tider av kraftiga värdeförändringar. En granskning av åtta statligt bildade stiftelser och regeringen Informationsutbyte mellan myndigheter med ansvar för trygghetssystem har möjligheter till effektivisering utnyttjats? Den nordiska stridsgruppen 2008 - en del av EU:s Statliga stöd i alkoholpolitiken Påverkas ungas alkoholkonsumtion? Underhållsstödet för barnens bästa? Polisens brottsförebyggande arbete har ambitionerna uppnåtts? skatteavtal med andra länder effekterna av regeringens Kostnadskontroll i stora väginvesteringar? Statens insatser för att komma åt vinster från brottslig verksamhet ett bättre samarbete ger högre utbyte Förvaltningen av samhällsekonomiska metoder inom omställningsförsäkring eller yrkesförsäkring? 2011:2 Använder lärosätena resurserna effektivt? Effektivitet och produktivitet för universitet och högskolor 2011:3 Oförbrukade forskningsbidrag vid universitet och högskolor 2011:4 IT inom statsförvaltningen har myndigheterna på ett rimligt sätt prövat frågan om outsourcing bidrar till ökad effektivitet? 2011:5 Statliga IT-projekt som överskrider budget 2011:6 Kostnadskontroll i stora järnvägsinvesteringar? 2011:7 Trafikverkens produktivitet hur mycket infrastruktur för pengarna? 2011:8 Klimatinsatser utomlands statens köp av utsläppskrediter 2011:9 Myndigheternas insatser för finansiell stabilitet Lärdomar i ljuset av utvecklingen i 20052007 2011:10 Biodrivmedel för bättre klimat Hur används skattebefrielsen? 2011:11 Tydlighet och transparens i budgetpropositionen ? Redovisningen av finans- och sysselsättningspolitiska ramverk 2011:12 Statens stöd till studieförbunden En granskning av försvarets internationella materielsamarbeten 2011:14 Svenska bidrag till internationella insatser 2011:15 Försvarsmaktens stöd till samhället vid kriser 2011:16 Statliga insatser för akademiker med utländsk utbildning - förutsägbara, ändamålsenliga och effektiva? 2011:17 Samordning av stöd till barn och unga med funktionsnedsättning Ett (o)lösligt problem?