rfr · GY0WRFR3 · 2011-03-09 00:00:00 — Detta fenomen, att staden är varmare än dess icke-urbana omgivning, kallas vanligen urban värmeöeffekt (urban heat effect) och är resultatet av en kombination av stadens stora värmeabsorberande ytor såsom asfalt, betong och svarta tak och stadens höga energikonsumtion (och 2007). Städer är därmed extra sårbara vid temperatur- och nederbördsförändringar. Städers ekosystem bidrar till att reducera dessa effekter och jämnar ut skillnaden mellan staden och dess omgivningar. Vegetation kan t.ex. minska effekterna av klimatförändringar då den bidrar till att sänka sommartemperaturen; ett stort träd kan transpirera (avge i gasform) upp till vatten, en process som konsumerar upp till 1 000 MJ värmeenergi. Denna värmeenergi tas från den lokala luften, vilket innebär att grönområden kan ha en signifikant inverkan på lokaltemperaturen och därmed minska den värmeöeffekten. Vidare ökar grönstrukturen på detta sätt också luftfuktigheten i staden (och 1999). Förutom påverkan på temperaturen kan vegetation bidra med skugga och dämpa vindhastigheter . Exempel: bekämpning av den värmeöeffekten Den tyska staden ses som ett föredöme då det gäller grön planering och hantering av den värmeöeffekten. Staden har haft stora problem med dålig luftkvalitet och en varmare stadskärna , mycket på grund av att staden ligger i en dalgång, har ett relativt milt klimat med lite vindar och omges av stora industriområden. Exploatering av sluttningarna runt staden har ytterligare bidragit till den värmeöeffekten. Lösningen på stadens problem har varit att ta vara på de vindar som skapas i dalgången genom att konstruera gröna korridorer, även s.k. ventilationskorridorer, där vinden leds genom staden. Vidare bidrar vegetationen och trädplanteringar till att rena luften. Dessa gröna korridorer skyddas genom regleringar, vilket gör det förbjudet att bebygga dem samt att hugga träd över en viss storlek. (Källa: Sustainable Cities 2010b, Kazmierczak och 2010) Blåstruktur är också av vikt för anpassningsarbetet till klimatförändringar då vatten med sin höga värmekapacitet påverkar och reglerar lokalklimat i hög grad. En studie visar t.ex. att områden runt två sjöar i har upp till 3,lägre temperatur än andra delar av staden då det är som hetast. Förutom temperaturutjämnande effekter sker också ett gasutbyte vid vattenytan som ökar luftfuktigheten i staden, vilket också påverkar lokalklimatet (och 2000). Med ett varmare klimat kommer ökad nederbörd och översvämningsrisk. Via grönytor sipprar regnvattnet ned i marken, vilket gör att grundvattenytan 2010/11:RFR3 2 MINSKAD KLIMATPÅVERKAN OCH ANPASSNING TILL ETT FÖRÄNDRAT KLIMAT bibehålls och kostnader för dagvattenhantering reduceras (och 1999). Dessutom kan vattnet avdunsta, vilket ger mer fukt i stadsluften. Detta kan få allt större betydelse i anpassningen till ett framtida förändrat klimat. Stadens infrastruktur, som till största delen består av hårdgjorda ytor såsom betong och asfalt, påverkar dagvattenflödet starkt; betydande mängder regn blir avrinningsvatten, vilket resulterar i ökade flödestoppar vid kraftigare regn, som vattenkvaliteten försämras då vattnet tar upp stora mängder föroreningar på vägen (Brabec m.fl. 2002, Gaffield m.fl. 2003). Stadsmiljöns ogenomträngliga ytor med hög bortförsel av vatten som följd leder till att grundvattennivåerna i många städer sjunker. Då större städer såsom , och tar huvuddelen av sitt dricksvatten från älvar och sjöar snarare än grundvatten är detta inte ett dilemma (VA Syd 2010, 2010a). Dock kan lägre grundvattennivåer vara viktigt att ta hänsyn till i framtida planering, t.ex. om saltvatteninträngning i gör att andra dricksvattentäkter måste utnyttjas (SOU 2007:60). Exempel: har minskat avrinningen av dagvatten Före en omfattande renovering av stadsdelen i hade området återkommande problem med översvämmade källare och skolgårdar på grund av ett underdimensionerat avrinningssystem och områdets höga andel hårda ytor. Dessa problem har till stor del lösts genom gröna tak och ett öppet stormvattenhanteringssystem. De gröna taken har inneburit en kraftig minskning av områdets vattenavrinning då vegetationen absorberar en stor mängd vatten för att sedan återbörda den till atmosfären genom naturlig transpiration. 2001 öppnade världens första botaniska takträdgård, ett offentligt forskningscentrum med en samling olika gröna tak. Förutom att den botaniska takträdgården minskar avrinningen av dagvatten uppskattar biologer att det gröna taket har ökat biologiska mångfald med . (Källa: Sustainable Cities 2010c) Våtmarker och anpassning till klimatförändringar Våtmarker är ett samlingsbegrepp för strandområden, sumpskog, kärr, tjärnar, mossar och övrig fuktig mark. Våtmarker verkar såväl för vattenrening som för hushållning med vattenresurser i landskapet samt som vattenmagasin som utjämnar variationer i vattenflöden och minskar risken för översvämningar. Vidare har i allmänhet våtmarker en hög biologisk mångfald, då de är habitat åt ett stort antal arter (). Med ett förändrat klimat kan sådana funktioner komma att bli allt viktigare, då övergödning i kombination med högre temperaturer bidrar till högre bakterieproduktion som översvämningar kan bli vanligare i och med klimatförändringarna. Det finns därför anledning att behålla och skydda våtmarker så långt som möjligt mot dränering, torvtäkt, vägbyggen och annan exploatering (muntligt, , Resilience Center, 2010). 2 MINSKAD KLIMATPÅVERKAN OCH ANPASSNING TILL ETT FÖRÄNDRAT KLIMAT 2010/11:RFR3 Våtmarker är också viktiga koldioxidsänkor. skogar, våtmarker och sjöar räcker för ett upptag av av trafikens koldioxidutsläpp och från övriga utsläppskällor. För att all koldioxid som släpps ut i ska tas upp krävs dock en ekosystemyta som är så stor som länet (och 2001). En potentiell ekosystemtjänst som kan komma att få mer uppmärksamhet är att hålla viss matproduktion i staden. Ett stort problem är att städer urlakar produktionsmarker på näringsämnen som importeras till städerna som mat (se avsnittet om kretsloppsfrågor). En hållbar odling kräver egentligen ett platsbundet kretslopp av näringsämnen och vatten. En fördel kan därför vara att producera maten där människorna bor: i staden. odlingar kan också inverka positivt på den sociala hållbarheten. Att odla en bit mark ökar känslan av platstillhörighet och skapar nya möjligheter till social interaktion och integration, som man kan se i t.ex. koloniföreningar (m.fl. 2006). I begreppet urbant jordbruk ingår utöver odling i allmänhet även framställningen av andra produkter som exempelvis mejeriprodukter och djurhållning. Ett vanligt exempel på detta är att privatpersoner har höns i sin trädgård för äggproduktion, något som är en uppåtgående trend i bl.a. (2008). Exempel: Biodling i En del av matproduktionen som med fördel kan utföras i staden och dessutom gärna på stadens tak är biodling. I såväl som har antalet bin minskat kraftigt bl.a. på grund av bekämpningsmedel och en minskad biologisk mångfald. I finns ca 400 bisamhällen. Även om föroreningarna i staden är högre har det visat sig att bina trivs bättre i staden än på landet då användningen av bekämpningsmedel inte är lika hög. Den franska nationella biodlarföreningen uppskattar att ett bisamhälle i producerar ca honung per skörd, att jämföra med ett samhälle på landet som producerar ungefär . är dödligheten hos parisbina , vilket kan jämföras med lantbinas dödlighet på (Schofield 2010, EEA 2010). Bibehållen biologisk mångfald för anpassning till framtida klimatförändringar Den biologiska mångfalden kan enkelt beskrivas som variationsrikedomen i naturen. Ur ett ekologiskt perspektiv är det av yttersta vikt att vi bibehåller denna variationsrikedom då det är den som i grunden ger ekosystemen möjligheten att anpassa sig till förändringar i miljön, såsom klimatförändringar. Det finns med andra ord en koppling mellan den biologiska mångfalden och ett ekosystems resiliens, dvs. dess förmåga att hantera och vidareutveckla sig efter störningar eller förändringar, såsom ett förändrat klimat, utan att förlora 2010/11:RFR3 2 MINSKAD KLIMATPÅVERKAN OCH ANPASSNING TILL ETT FÖRÄNDRAT KLIMAT sin karaktär och de ekosystemtjänster det kan erbjuda. (2006, Holling m.fl. 2008). Arbetet för att hantera klimatförändringarna och arbetet för att bibehålla den biologiska mångfalden är därför starkt sammankopplade och bör bedrivas i samförstånd (och 2007). Stadens och klimatförändringarnas negativa effekter på grön- och blåstrukturen Grönområden och vattendrag påverkas också negativt av staden och klimatförändringarna. Vattenkvaliteten riskerar att försämras med ett varmare klimat, och den så viktiga biologiska mångfalden hotas av urbanisering och luftföroreningar. som stadens ekosystem bidrar till att minska effekterna av klimatförändringar såsom högre temperaturer och ökad nederbörd påverkas grön- och blåstrukturerna ofta negativt av urbanisering, utsläpp och klimatförändringar. Exempel: Klimatförändringarnas påverkan på vattenstånd som dricksvattenresurs får 1,7 miljoner människor i sitt dricksvatten från (2009). En högre vattentemperatur, som en potentiell effekt av klimatförändringarna, kan innebära problem för vattenkvaliteten. Tillväxthastigheten av bakterier ökar som effekten av klor och andra desinfektionsmedel i distributionsnätet minskar. Vidare finns en ökad risk för lukt- och smakstörningar och grumligare vatten. Gränsen för tjänlig dricksvattentemperatur ligger på (SOU 2007:23 bil. är t.ex. vattnet som anländer till vattenverk . Framtida klimatförändringar kan bidra till att temperaturen ökar till vilket leder till att gränsvärdet överskrids (m.fl. 2008). Vidare kan framtida låga vattenstånd leda till ökad risk för saltvatteninträngning från . Om tillräckligt stora mängder saltvatten tränger in, riskerar det att slå ut som vattentäkt och förändra ekosystem (SOU 2007:60). I kombination med den övergödning av fosfor och kväve som utsätts för kommer också tillväxten av bl.a. blågröna alger och bakterier att gynnas av högre temperaturer (SOU 2007:60). Vidare kommer en tidigare islossning att resultera i algblomning och förändringar i sammansättningen av algarter. Detta innebär i sin tur att ekosystemfunktioner och de ekosystemtjänster som är beroende av påverkas. Klimatförändringar (som förändrar grundförutsättningarna för alla arter), urbanisering (som bl.a. fragmenterar ekosystemen) och luftföroreningar är exempel på förändringar som påverkar den biologiska mångfalden. Det är framför allt två ekologiska aspekter som gör den biologiska mångfalden bety- 2 MINSKAD KLIMATPÅVERKAN OCH ANPASSNING TILL ETT FÖRÄNDRAT KLIMAT 2010/11:RFR3 delsefull: funktionella grupper och responsdiversitet (faktaruta nedan). Stadsförtätning och föroreningar från staden stör redan dessa ekologiska roller, och riskerar tillsammans med klimatförändringar att ytterligare förvärra situationen för ekosystemen. Faktaruta: Funktionella grupper och responsdiversitet Funktionella grupper är grupper av arter som utför speciella funktioner i ekosystemet, t.ex. humlor och bin som står för en stor andel av pollinationen i städer. Om en funktionell grupp går förlorad, kan hela ekosystemet påverkas (m.fl. 2001). Responsdiversitet De olika arterna i en funktionell grupp svarar på störningar på olika sätt (m.fl. 2003) exempelvis kan vissa biarter vara betydligt känsligare för luftföroreningar eller varmare klimat än vissa humlearter. En högre biologisk mångfald innebär i allmänhet att fler olika arter utför samma uppgift; dvs. fler arter samsas i samma funktionella grupp. Funktionella grupper med fler arter är mer robusta i förhållande till störningar såsom klimatförändringar eller föroreningar. Insikterna om sambanden mellan klimatförändringar och biologisk mångfald är ofta bristfälliga. Klimatsatsningar och satsningar på biologisk mångfald ställs därför ibland mot varandra (och 2007). Planering, förvaltning och restaurering av grönområden och våtmarker Stadsförtätning anses vara en viktig miljöstrategi även om den riskerar att hota grönområden. Utglesning av städer gör å andra sidan att stadens gröna kilar hotas. Förvaltning av grönområden sker på såväl regional som nivå, vilket kan skapa hinder för ett helhetsperspektiv på stadens ekosystem. Det kan också vara problematiskt att värdera betydelsen av informella grönområden, vilket ytterligare bidrar till att försvåra förvaltningen av dessa. Studier visar på vikten av en biologisk mångfald för välmående grönområden. För att arter ska kunna rör sig mellan stadens grönområden är det viktigt att dessa hänger ihop. Stadsförtätningens och utglesningens inverkan på grönområden Stadsförtätning framhålls som en viktig hållbarhetsstrategi på såväl internationell (UN Habitat 2003) som på nationell (prop. 2006/07:122) och lokal nivå (översiktsplan 2010, Malmös översiktsplan 2001). Detta ses således som en viktig miljöstrategi för att undvika en utglesning av städer som i förlängningen riskerar att hota mer sammanhängande grönområden i städernas utkanter och gröna kilar. Dock bör det framhållas att miljövinsterna från stadsförtätning inte är fullständigt klarlagda rent forsknings- 2010/11:RFR3 2 MINSKAD KLIMATPÅVERKAN OCH ANPASSNING TILL ETT FÖRÄNDRAT KLIMAT mässigt (Handy 2005). I ett framtida perspektiv med t.ex. mer utsläppsneutrala fordon torde miljövinsterna bli betydligt lägre. Då ju grönstrukturen i stadsrummen bidrar till människors hälsa och välbefinnande samt till andra viktiga ekosystemtjänster bör förtätning inte ses som en allenarådande strategi utan bedömas från fall till fall. Även om översiktsplaner ofta tar upp vikten av att inte ta grönområden i anspråk så finns risken att såväl exploateringstrycket som trycket från invånarna ökar på mer centrala grönytor i förlängningen. Då städers utbredning påverkar grön- och blåstrukturen negativt genom utsläpp av föroreningar och genom att fragmentera ekosystemen bör förvaltningen av dessa områden aktivt verka för att minimera sådana störningar. Ett problem är att förvaltningen sker på olika nivåer, vilket kan försvåra kommunikationen mellan de involverade aktörerna och vara ett hinder för en tydlig överblick. Enligt praxis utformas park- och grönplaner på nivå. Kommunala styrdokument tar upp hur kommunen ämnar bevara och utveckla grönstrukturen både kort- och långsiktigt. Grönplanen är ett omfattande planeringsunderlag, som med utgångspunkt i grundliga inventeringar och analyser föreslår bevarande- och utvecklingsstrategier för de gröna aspekterna. Förvaltningsplaner för storstadsregioner innehåller tydliga värderingar kring grönstruktur i stadssammanhang. De visar på den övergripande planeringsinriktning som man har fokus på, dvs. de stora sammanlänkade gröna kilarna. Medan dessa innehåller viktiga ekologiska resurser så visar forskning även på vikten av att förvalta mindre parker i de centralare delarna av städerna, såväl som på att uppmärksamma den ekologiska vikten av mer informell grönstruktur, exempelvis villaträdgårdar, kolonilotter och golfbanor (Erixon och 2008, och 2009). Ett första steg i denna riktning är att i högre grad uppmärksamma att det finns behov av en mängd olika former av grönområden. Detta görs till viss grad i t.ex. parkprogram (2006). Det är dock svårt att värdera betydelsen av informell grönstruktur för den biologiska mångfalden och ekosystemtjänster, vilket försvårar övergripande förvaltning av sådana områden. Tidigare studier i påvisar att av grönstrukturen är informellt förvaltad och att denna förvaltning av enskilda och olika brukargrupper spelar en betydande roll för att skapa och upprätthålla många av regionens ekosystemtjänster (m.fl. 2006). Faktaruta Gröna kilar och gröna stråk Gröna kilar sträcker sig från stadsregionens yttre delar in mot centralare delar, och binder på så sätt samman stadens ekosystem. Gröna stråk sträcker sig inte över regionala områden, utan är en del av en stadsdelsbaserad grönstruktur som binder samman grönområdena inom och mellan stadsdelarna. 2 MINSKAD KLIMATPÅVERKAN OCH ANPASSNING TILL ETT FÖRÄNDRAT KLIMAT 2010/11:RFR3 Förvaltningen av gröna kilar är en del av såväl regionala som kommunala planeringsangelägenheter, då de överskrider kommunala gränser men även behöver förvaltas aktivt inom kommunala gränser. är regionplaner inte bindande på samma sätt som översiktsplaner (muntligt, och Kustvall , , 2010). staden grönska (2010) diskuterar olika styrdokument, former och skalor av förvaltning i detta sammanhang. Även om olika styrdokument såsom regionplaner och översiktsplaner kopplar samman förvaltningen till viss del, så finns det praktiska problem i att försöka arbeta över dessa olika nivåer. Exempelvis kan den kunskap som anammas på stadsdelsförvaltningar vara svår att föra vidare till stadsbyggnadskontor och regionplanekontor. Vidare finns det svårigheter i att kontinuerligt ta in nya forskningsrön när sådana planer ofta uppdateras ungefär var tionde år. Då ekosystem kännetecknas av att de generellt är komplexa och ickelinjära, så är det svårt att bedöma effekter på dem av framtida klimatförändringar (Rockström m.fl. 2009). Detta gäller i hög grad också städer och deras ekosystem. För att kunna möta dessa förändringar är det av vikt att utveckla strategier för att tidigt uppmärksamma sådana effekter. Detta gör att det t.ex. kan finnas anledning att utöka miljöövervakning och uppföljning av stadens viktigaste naturvärden och ekosystemtjänster. Detta bör i så fall göras i såväl central stadsbygd som s.k. peri-urbana områden, dvs. områden med en växande urban karaktär men som inte är del av den centrala infrastrukturen. Så kallade gröna tak är vegetation på byggnader med sociala och miljömässiga kvaliteter. Poängen med gröna tak är att skapa en teknisk och ekologisk nytta med annars outnyttjade ytor och på så sätt påverka lokalklimatet positivt och därmed minska effekterna av klimatförändringarna i städer (2005, Villarreal och 2005). Gröna tak kan också fungera som habitat för djur och växter i det landskapet, vilket är viktigt för anpassningsförmågan till framtida klimat. Detta kräver dock att man fokuserar mer på biologisk mångfald när man designar systemen, vilket inte alltid görs . Ett grönt tak ersätter inte de funktioner och rekreationsmöjligheter som kan kopplas till parker på marken, men utgör ett bra potentiellt komplement och del av stadens gröna miljöer (2007). Hänsyn till arters rörlighet Forskning visar att en viktig egenskap att ta till vara för grönstrukturens långvariga välmående och för att uppehålla biologisk mångfald är s.k. konnektivitet. Konnektivitet är ett relativt begrepp som syftar på möjligheten för olika arter att ta sig mellan grönområden. Exempelvis har stenhumlan (Bombus lapidarius) ett maximalt flygavstånd på ungefär 900 m vid födosök (och 2001), medan motsvarande flygavstånd för mörk jordhumla (Bombus terrestris) är cirka 630 m (m.fl. 1999). 2010/11:RFR3 2 MINSKAD KLIMATPÅVERKAN OCH ANPASSNING TILL ETT FÖRÄNDRAT KLIMAT dessa arter är betydligt känsligare för långa avstånd mellan grönområden i stadslandskapet än exempelvis nötskrikan, vars rörlighet vid födosök är (van Langevelde 2000). För att så långt som möjligt undvika en minskning av biologisk mångfald bör artspridning möjliggöras från mer sammanhållna, omkringliggande grönområden in till mindre, mer centralt belägna grönytor (m.fl. 2005). Landskap och grönstruktur i staden är mycket fragmenterade i förhållande till andra landskapstyper, vilket innebär att ekosystem består av lapptäcken av grönområden, ofta fysiskt åtskilda från varandra. Denna grönstruktur är därför i sin helhet redan betydligt känsligare för ytterligare störningar (m.fl. 2005). Stadslandskapet är därför i högre grad beroende av mobila länkar exempelvis fåglar och humlor, dvs. rörliga arter som aktivt sammanlänkar grönstrukturen för t.ex. fröspridning och pollinering (och 2003). Till synes mindre och oviktiga grönområden kan därför spela en viktig roll i stadsrummet, då ytterligare fragmentering av landskapet kan skapa s.k. tröskelavstånd, varefter mobila länkar kan utföra vissa funktioner. Man bör därför i nya bebyggelseprojekt eftersträva en markanvändning där olika former av mindre grönområden inte bryts upp utan kompletterar varandra genom att de sinsemellan kan bidra med nödvändiga funktioner för att upprätthålla livsdugliga populationer av arter en strategi benämnd ekologisk landskapskomplementering (2007). Detta medför att fler ekologiska funktioner byggs in i stadslandskapet utan att ta mer bebyggelseyta i anspråk. Ekologiska behov sätts ibland i motsats till rekreationsbehoven hos stadens invånare, då det ibland finns föreställningar om att grönområden med höga sociala värden inte har höga ekologiska värden (och vice versa). Dessa argument kan vara missriktade, då forskning visar att kulturhistoriska grönområden uppskattas mest av invånare, vilka också skapar potential för hög biologisk mångfald (m.fl. 2004). Verktyg för att inkorporera gröna värden i stadsplaneringen Forskning pågår för att utveckla verktyg där gröna värden ur både ekologiskt och socialt perspektiv tas med i stadsplanering. Målet är en långsiktig hållbar utveckling där människors livskvalitet och stadens anpassningsförmåga för framtida förändringar behålls (Wilkinson m.fl. 2010). Det finns ett behov av att precisera olika alternativa åtgärder och värdera dem mot varandra med avseende på bl.a. ekonomi, sociala konsekvenser och biologisk mångfald (och 2007). för utvärdering av ekosystemtjänster Ett ramverk har utvecklats för att utvärdera hur grönstruktur och ekosystemtjänster förvaltas i städers region- och översiktsplaner (muntligt, och , , 2010). Då ekosystemtjänster syftar på såväl ekologiska som sociala funktioner hos grönområ- 2 MINSKAD KLIMATPÅVERKAN OCH ANPASSNING TILL ETT FÖRÄNDRAT KLIMAT 2010/11:RFR3 dena försöker man med detta verktyg ta med så många aspekter som möjligt. har använts i en jämförande utvärdering av utvecklingsplanerna för Melbourne- och Stockholmsregionerna. Fokus ligger på formuleringar i regionplanerna som har en effekt på städernas ekosystem och deras tjänster. tar upp ekosystemtjänster som är relevanta i stadssammanhang. är framför allt baserat på följande: Ekosystemtjänst de ekosystemtjänster som anses vara viktiga för städer. Direkt förvaltning formuleringar i region- och översiktsplaner som direkt redogör för en viss ekologisk funktion eller ekosystemtjänst och hur förvaltningen av denna kan eller bör se ut. Indirekt förvaltning formuleringar i region- och översiktsplaner som inte redogör direkt för vissa ekologiska funktioner eller ekosystemtjänster men som påverkar dessa positivt eller negativt. är särskilt anpassat för att passa den jämförande studien mellan och som det är utvecklat för, men man planerar att utveckla och utöka för att konsekvent kunna skapa en referensram för gröna värden sinsemellan städer. En arbetsgrupp under ledning av tar på uppdrag av regionplanekontor fram en metod för att kartlägga grönstrukturens karaktär, bland annat med hänsyn till storlek och tillgänglighet, men också hur invånarna upplever den. Denna ska kunna användas som underlag för regional och lokal stadsutveckling och översiktligt beskriva grönstrukturens karaktär genom att integrera dess ekologiska, ekonomiska samt sociala och kulturella roller i staden. Syftet med arbetet är bl.a. att det ska utgöra ett underlag för analyser av stadsutveckling, grönplanering, anläggning och skötsel diskussionsunderlag för ansvariga över olika samhällssektorer för mått på grönområdens karaktär, struktur, storlek och tillgång för invånare i hela regionen ett fördjupat kartunderlag för regionplanering (RUFS) och för konsekvensanalys av förtätningsförslag ett underlag för diskussioner om långsiktigt hållbar parkutveckling och landskapsarkitektur. Den främsta anledningen till att dessa nya verktyg utvecklats är den tidigare beskrivna osäkerheten kring hur klimatförändringar kan komma att påverka ekosystem och biologisk mångfald.