rfr · GY0WRFR6 · 2011-09-01 00:00:00 — Vi fick låna dem gratis av fastighetsägaren. tillsammans med akrobater, dansare och teater blev en helhet. Vi korsbefruktar konstarterna. Detta är också viktigt. Vi separerar inte konst eller något annat. Hur kan vi integrera? Hur kan kulturarbetarna också utvecklas? Hur föds det nya idéer utifrån det som barn och unga är intresserade av? Vi brinner för att förändra världen. Det gör vi fortfarande. Vi arbetar inte bara i utan också ute i . Vi har ett uppdrag av Kultur , och vi jobbar ute i kommunerna i . Det innebär att vi får möta de små 2010/11:RFR6 OFFENTLIG UTFRÅGNING OM BARNS OCH UNGAS RÄTT TILL KULTUR kommunerna, till exempel , tillsammans med , och . Våra barn och unga möts, och vi hittar olika former för hur de kan samverka och lyfta sig upp till ett gemensamt mål. Vi arbetar nu också internationellt. Vi har sett att kulturarbetare behöver stöd i hur de kan verka och arbeta i skolan. Tillsammans med , och har våra kulturarbetare jobbat fram en guide för vad som krävs av en kulturarbetare som arbetar i skolan. Vi anser att det är en fantastisk vidareutveckling av arbetet för kulturarbetare. Tillsammans med skolorna gör vi stora produktioner. Vi arbetar långsiktigt under ett helt års tid. Vi tror att det är viktigt att det inte bara är fråga om de snabba sakerna utan att det hela bygger på tilltro och förtroende. Jag ska nu visa ett bildspel. Vi samverkar med så många som möjligt, institutioner, Operaverkstan, museer, , allt vi kan hitta samverkar vi med. Det är därför att det tillför nya möjligheter för våra barn och unga, och det tillför nya upptäckter av sådant som barn och ungdomar inte kände att de var intresserade av. Som ni ser av bildspelet huserar vi i den gamla herrgården. Det beror på att vi flyttar våra stora föreställningar runt om i olika spellokaler dit barn från hela regionen kommer. Vi bygger och letar lokaler. Vi har inga lokaler i . Det är viktigt att lyfta fram. För att ge barn och unga förutsättningar till kultur krävs lokaler. Vi har ishallen och sporthallen. Vi har också vår från . Det säger en hel del. Vi behöver också lokaler för att genomföra det vi gör. Vi spelar nu in en fantasyserie. Film är ett stort intresse. Jag kan avslöja för er att filmare gör denna serie tillsammans med barn, unga och vuxna i med utgångspunkt i berättelser som kommer in. Serien kommer att sändas på vår hemsida mittomrade.nu. Här ser ni lite av verksamheten. Jag kunde inte ta med alla hit. Jag tog i stället med lite bilder. Vi jobbar också ute i naturen, i skog och mark. Lusten och glädjen att få jobba med barn och unga, och vad de tillför oss vuxna, är helt enormt. Vi ser det på de professionella operasångarna, de som kommer från . De frågar om de får vara med igen. Det är också viktigt. Ordföranden: går in på sista avsnittet för inspiration. Jag hälsar och välkomna från Arbetets museum i och Projektet . : Jag har varit med som deltagare och ungdom i Projektet . Först ska berätta lite innan jag berättar om mina erfarenheter. : Jag jobbar som museichef på museum. Vi finns i . Vi är ett statligt centralmuseum. Vi får av staten . Det räcker till våra löner och hyran för huset. OFFENTLIG UTFRÅGNING OM BARNS OCH UNGAS RÄTT TILL KULTUR 2010/11:RFR6 vill göra stora och nationellt intressanta projekt gör vi av med 24 till 25 miljoner . Då söker vi alltid samarbetspartner, sponsorer och finansiärer utifrån för att ha råd att vara nationellt angelägna. Vi hade 218 000 besök på museet , och eftersom vi är nationella och ligger i måste vi turnera våra utställningar. Vi hade mer än 200 000 besök på våra vandringsutställningar. Smal som jag ska berätta om är en sådan vandringsutställning. ska jag visa overheader. Det är inte för att vi är från ett museum utan för att det känns rätt coolt med overheader. Jag kommer att berätta om projektet och hur det har organiserats på museet. kommer att berätta om hur det har varit att vara en av de unga som har varit med i Smal. Smal är en utställning som handlar om skönhetsideal och ätstörningar. Vi har fokuserat på gråzonen som vi alla lever i vad gäller mat och ätande, inte på anorexi eller bulimi utan på det som vi alla förhåller oss till vad gäller mat och ätande. Allt började med , en tjej i som startade den ideella föreningen . De har rest runt i skolor och föreläst och pratat om skönhetsideal och hur skönhetsideal medverkar till att skapa ätstörningar. De nådde många men ville nå fler, och de tog kontakt med sin kompis på formgivningsbyrån Unna design. De gjorde en liten utställning i som lockade till många besök, men de ville göra någonting större. De gick till museum. De valde att komma till oss och fråga om vi ville göra något större om skönhetsideal, ungdomar och ätstörningar. Jag tyckte att frågan var spännande. Jag har fyra döttrar , och vi har pratat mycket om dessa saker hemma. Det kändes angeläget för hela museet att gå in i detta. Vi tog kontakt med studieförbundet , en av våra huvudmän, stiftare, på Arbetets museum, och frågade om de ville vara med i projektet, vilket de ville. Vi bildade ett slags projektledning: Sensus, , Unna design formgivningsbyrån och Arbetets museum. Efter lite diskussioner enades vi om vad var och en ska ägna sig åt. Sensus har vana att jobba med studiecirklar, och Arbetets museum har ofta jobbat med studieförbund i studiecirkelverksamhet runt om i landet. Det kändes naturligt. hade erfarenhet från den ideella föreningen och var bra på ungdomsgrupperna. Unna design skulle jobba med formen. Arbetets museum skulle organisera projektet, jobba mycket med pedagogiken, vi skulle bygga och vara projektledare. Vi skulle också vara ansvariga för ansökan. Efter mycket om och men, efter många bedrövelser och nej tack, landade vi hos Allmänna arvsfonden, som första gången tackade nej till projektet och tyckte att det var alldeles för lite delaktighet av ungdomar. Vi var alldeles uppfyllda av att vi ville göra detta och berätta något viktigt för ungdomar och få dem att känna självkänsla, ta avstånd från skönhetsideal och åtminstone reflektera över dem. 2010/11:RFR6 OFFENTLIG UTFRÅGNING OM BARNS OCH UNGAS RÄTT TILL KULTUR Det var bra att Allmänna arvsfonden sade nej första gången. Då gick vi hem och funderade igenom detta en gång till. Vi förstod då hur vi skulle lägga upp vårt projekt. Vi skapade ungdomsgrupper i , , och . Ungdomar på de fyra orterna gjorde det manus som vi sedan slaviskt följde och byggde upp. På varje ort fanns det förstås cirkelledare som Sensus arrangerade. Sensus var ansvarigt för organisationen av studiecirklarna. Sensus höll i grupperna, såg till att de funkade, hade träffar . Vi hade tre stora nationella sammandragningar på Arbetets museum där alla ungdomsgrupper träffade varandra. Sensus höll reda på cirkelledarna, material och så vidare. extern projektledare i projektet, jag var intern projektledare och projektkoordinator reste runt till alla orterna och jobbade med innehåll, form och idé tillsammans med Unna design, som var professionella formgivare. Allt detta resulterade i att det kom in manus till design, som förmedlade dem till museum. Vi jobbade med pedagogiken, marknadsföringen och turnén. Utställningen öppnade på Arbetets museum, och utställningen har gått på turné. Den var i på . Den har stått i , och är den på väg till . Den kommer att visas på tio platser, och den har nått en massa ungdomar. , Projektet : Jag kommer från , och jag var en av ungdomarna som var med och gjorde utställningen. Det har varit en av de bästa grejerna i mitt liv att vara med och göra den här utställningen. Det har varit jätteroligt, och jag har lärt mig massor. Men det har också varit fruktansvärt jobbigt. sade till mig att jag inte skulle försöka försköna någonting utan säga precis som det var. har alla andra projekt innan låtit fantastiska, så jag säger väl inte allt som var dåligt. Det fanns en hel del som inte fungerade jättebra, exempelvis var kommunikationen mellan de fyra städerna ibland lite problematisk. Det är sådant man kan tänka på när man ska göra projekt. Dessutom när man jobbar med unga är det särskilt viktigt att veta att när man har massor av idéer och man tänker att det här ska bli så bra, är det fruktansvärt jobbigt att höra att alla inte tycker att idéerna var så fantastiska. Sedan kommer man ofta på i efterhand att det var tur att vi inte gjorde så. Det var nog ingen bra idé. Vi hade till exempel tänkt att vi skulle ha en jättestor Barbiedocka i utställningen, typ . Det blev för dyrt. Det var lite jobbigt när det blev så. Vi jobbade i cirkelgrupper, och vi träffades ungefär fram till invigningen . Vi diskuterade massor, pratade med varandra, och försökte vi komma på vad vi vill visa i utställningen. Vi gjorde en massa skisser och funderade mycket över vad vi skulle göra. Det var häftigt att se hur det blev på riktigt med en riktig utställning. Det vi gjorde kunde bli någonting som andra kunde ta del av. Efter det att utställningen invigt ville en av pedagogerna som arbetar på Arbetets museum ha med oss ungdomar i guidningarna av utställningen. OFFENTLIG UTFRÅGNING OM BARNS OCH UNGAS RÄTT TILL KULTUR 2010/11:RFR6 som var med i Norrköpingsgruppen, där utställningen först visades, fick gå med på de olika guidningarna. Eftersom det var vi som var experterna på utställningen och ämnet kändes det bra att gå med och visa. Jag och de andra fem sex ungdomarna som var med var alltid tillsammans med en pedagog och visade utställningen för massor av skolklasser. Utställningen i var populär, och många skolor kom och kollade på utställningen. Det var häftigt att jag fick stå framför en massa människor det gör jag nu också, men då var det en massa ungdomar och prata om utställningen och allt det som vi hade gjort. Det är viktigt att ha attityden att vi som var delaktiga i projektet kunde förmedla något till de andra som såg utställningen. Efter att jag hade guidat några ungdomar, de var inte särskilt mycket yngre än jag, kanske , träffade jag dem på stan. En kom fram och sade: Det var du som var på utställningen vi kollade på! De började prata massor om skönhetsideal. Man fick verkligen i gång olika konversationer, diskussioner. Jag tror att det påverkade fler i och med att vi var med och gjorde utställningen. Personligen har jag lärt mig otroligt mycket genom att göra utställningen, hur man kan prata inför folk, att känna att jag verkligen kan påverka. Jag har lärt mig massor om ämnet. Vi jobbade mycket med research. Det var vi i ungdomsgrupperna som samlade in alla fakta. Vi skrev alla texter, och vi gjorde olika undersökningar. Vi gjorde en del enkätundersökningar och intervjuer med forskare. Vi hade med en före detta fotomodell och en som jobbar på en retuscheringsbyrå. Det var verkligen helt fantastiskt att få lära sig så mycket. Efter det att utställningen visades på har den turnerat runt. Jag och de andra från Norrköpingsgruppen som var med och guidade från början har tillsammans med en pedagog från Arbetets museum åkt runt till de olika museerna som har visat utställningen för att lära ut hur man kan visa utställningen och hur man kan involvera olika ungdomsgrupper. Tack, det var väldigt roligt att få komma hit! , Arbetets museum: Vi har gjort en skrift, Smal Rapport från ett utställningsprojekt, där vi berättar om våra erfarenheter. Vi tycker att metoden, tillsammans med och inte bara för, att man jobbar tillsammans med sin målgrupp, är lysande. Vi kommer att så ofta som möjligt att försöka återvända till den. När vi presenterade den här modellen tyckte Allmänna arvsfonden att det såg bra ut, och vi fick pengar och har kunnat genomföra projektet. Det har kostat mer än vad vi fick från Allmänna arvsfonden, men vi är glada och stolta över projektet. Det har funkat bra. Vi har inga bilder med oss här, men när ni kommer hem tittar ni på . Där finns en bra hemsida. Ordföranden: själva, och . Då har vi fått med och inte bara för. Det känns bra, . är det för kaffepaus. 2010/11:RFR6 OFFENTLIG UTFRÅGNING OM BARNS OCH UNGAS RÄTT TILL KULTUR Vice ordföranden: tillbaka efter pausen till den offentliga utfrågningen om barns och ungas rätt till kultur. Vi har på oss för frågestund. Den kommer att gå till så att jag fördelar ordet. Vi hörde tidigare hur Operan jobbar med temat Skönheten och odjuret, och presidiet här har ungefär samma tematik, nämligen att jag är den som är elak och håller i ordet så att inte talarna drar över alltför mycket. är ganska att ha frågestund på. Det finns många frågor och, tror jag, ännu fler svar. Vi kommer att inleda med en runda där partiföreträdarna med särskilt ansvar för barnkulturfrågor i kulturutskottet ställer sina frågor. Man riktar frågan antingen till någon eller några eller så kan de som känner sig manade att svara begära ordet. För att vi ska kunna täcka in så många olika frågeställningar som möjligt är det bra om man koncentrerar sig på en ganska kort fråga och ett intressant, givande och ändå relativt kort svar. (S): Jättespännande! Det blir inte lätt. De föredragningar vi hört medför ytterligare frågor. Kan vi säga någonting om skillnaderna i samhället? Vad får det för konsekvenser om vi ser en ökad barnfattigdom? Kanske ser vi konsekvenser av detta också genom att tillgången till kultur, kulturskapande, kulturkonsumtionen i glesbygd och mindre städer är betydligt mindre än i större städer. Vi hörde från om bristen på lokaler i förortsområden. Vad får det för konsekvenser ? Hur kan vi politiskt möta den framtiden? Jag riktar mig kanske i första hand till , och sedan får fler haka på. , : Konsekvenserna är svårt att säga någonting om. Det är därför vi menar att man systematiskt måste följa upp detta. Den typen av undersökning som vi gjort har inte gjorts tidigare, och därför är det svårt att säga vad det får för betydelse . Det vi ser är egentligen det som tar upp, nämligen att det är stora skillnader inom ungdomsgruppen. Vi ser att det är barn till föräldrar med högre utbildning som i större utsträckning är aktiva inom kultur. Vi ser också att de barnen i större utsträckning har uppmuntran hemifrån. Vi ser att avgifter och sådant spelar stor roll. Om det är möjligt att delta utan avgifter är det fler som gör det. Självklart har familjernas och ungas ekonomiska situation stor betydelse för deras möjlighet att delta i kulturaktiviteter. Vi vet egentligen inte någonting om konsekvenserna . Om man vill att alla ska ha lika tillgång till kultur måste man se till att det offentliga stödet kommer alla till del. Det är viktigt att unga får skapa sina egna forum och utöva kultur såsom de själva vill. Samhället har dock en viktig roll, nämligen OFFENTLIG UTFRÅGNING OM BARNS OCH UNGAS RÄTT TILL KULTUR 2010/11:RFR6 den kompensatoriska rollen som vi ofta talar om. Därför behöver man särskilt titta på den offentliga medelstilldelningen. , Arbetets museum: fanns i våra regleringsbrev en skrivning om demokratisering av kulturarvet. Det kändes som en väldigt viktig fråga och en morot för att jobba med detta. Det kan i längden bli dyrt att inte ha fokus på det som talar om, att se till att alla nås av kultur. För oss var det en jätteviktig morot i vårt arbete. Vi tar fortfarande spjärn för idén om en demokratisering av kulturarvet, att det ska nå alla, nå många. En liten enkel markering, som kan få många att återkomma i frågan, är att vi måste se till att det inte bara är de som redan har ganska bra tillgång till kultur som får ännu mer, utan att den verkligen sprids och når alla och många. Per , : Jag kan fylla på från en lite annan utgångspunkt. Det vi sett bland annat i vår undersökning är att det trots allt är många som nås av kulturen. Det ska man ha som utgångspunkt. Man kan dessutom lägga till det som pekade på, att de som har en stark kulturidentitet i hög grad är engagerade inom kulturaktiviteter. Utmaningen, och den är ingalunda giltig endast för kulturen utan lika giltig för idrottsområdet, för att nämna ett annat stort politikområde, är hur vi når dem som inte har en stark kultur- eller om ni så vill idrottsidentitet. Är det via insatser inom kulturpolitiken, folkbildningspolitiken, idrottspolitiken, eller är det via insatser som närmast kanske skulle definieras som insatser inom ungdomspolitiken? Det har vi inget riktigt svar på, men det är en fråga väl värd att fundera över. (M): Tack för mycket intressanta föredragningar! Det är spännande och också tillfredsställande att lyssna på berättelser om att det har blivit mycket bättre, att det är fler och fler barn som verkligen får kulturen till sig och att man också går om kulturtanter, vilket vi hört här . Det är spännande. Vi har hört om Skapande skola och estetiska lärprocesser och mycket annat och inte minst om de spännande exemplen på vad som händer runt om i landet. Jag har två frågor. Den ena är till på . Det handlar lite mer om fritiden. Vi har gjort en stor satsning på . Men hur blir vi ännu bättre , så att kulturen verkligen finns där? Det andra handlar naturligtvis om kulturens betydelse för barnens lärande och utveckling. Vad kan vi göra mer på skolans område? Den frågan ställer jag till . , : När det gäller fritiden har vi på förstås inte hela verktygslådan. För barns och ungas fritid är väldigt mycket ett kommunalt ansvar. Vad vi gör är att försöka synliggöra behoven. För vi får många förfrågningar, både i bidragsansökningar och när 2010/11:RFR6 OFFENTLIG UTFRÅGNING OM BARNS OCH UNGAS RÄTT TILL KULTUR vi är ute i landet och pratar med folk, om att det behövs mer kulturella aktiviteter för barn och unga. Man kan göra en enkel jämförelse mellan idrott och kultur, till exempel. Om man är med i en handbollsklubb spelar man handboll , och det är kanske varje gång. Går man i är det en tjugominuterslektion, om man spelar enskilt. Det är alltså väldigt olika mycket som man får om man jobbar med en kulturaktivitet eller en idrottsaktivitet. Många barn håller på med båda och kan själva jämföra mellan det ena och det andra. Så det finns mycket att utveckla, tror jag, när det gäller fritidsaktiviteter för unga. När det gäller vårt område, de professionella institutionerna, fria grupper och så vidare, ser vi att det är något som är viktigt . Skapande skola är en underbar och fantastisk reform, men den suger också åt sig väldigt mycket. Det finns ett stort frågetecken i kulturlivet när det gäller om man ska hålla på med både och eller om man bara ska rikta in sig på skolan. Det blir ett väldigt starkt fokus på skolan, vilket är bra, tycker jag. Men det gäller att man på kulturinstitutionerna och i det fria kulturlivet inte tappar bort att man också ska tillgodose barns och ungas fria kulturtid, så att säga, att man inte slutar med familjeverksamhet till exempel. För det är också viktigt att barnen får uppleva kultur tillsammans med sina familjer och föräldrar. , : Det var ingen lätt fråga. Men jag tänker så här: Varför har vi en skola? Ja, vi har en skola bland annat därför att vi får ett alltmer komplext samhälle. Vi behöver något ställe där man kan utvecklas , numera, för att förbereda sig för ett samhällsliv. Det betyder att varje nation naturligtvis har ansvar för ett innehåll som motsvarar de insatser man gör ekonomiskt i den här verksamheten. Det handlar om att man lär sig baskunskaper. Problemet är bara att det är så lätt att säga baskunskaper. Så fort man behöver söka komma åt vad dessa baskunskaper är glider det mer undan. Då blir det väldigt mycket andra preferenser som kommer in. Det andra som skolan är till för, som också står inskrivet, är att skapa en demokratisk medborgare som kan delta i samhället. Det tredje har kanske blivit allt viktigare, att ett utbildningssystem ska skapa individer som kan vara kreativa, självständiga och kritiskt tänkande. Den sista punkten är det kanske inte många stater som skulle skriva under . Med den utgångspunkten på lärande kan man inte reducera lärande till bara vissa bestämda typer av ämneskunskaper. Det är det ena. Det andra är att man kanske bör uppmärksamma och utveckla kunskapen om på vilka olika sätt man kan lära sig, bli engagerad och delta. Där behöver vi kanske utveckla kunskapen. Mitt exempel handlar om drama. Det är en pedagogik. Det är dramalärare som inte driver pedagogikdramatimmarna utan som går in i svenskundervisningen för att utveckla den. Här är några kopplingar. Det finns intressanta studier om det estetiskas betydelse för naturvetenskapligt lärande i skolan och OFFENTLIG UTFRÅGNING OM BARNS OCH UNGAS RÄTT TILL KULTUR 2010/11:RFR6 Vi kan gå vidare på detta. Men här ser jag något otroligt spännande. Det handlar om att inte så mycket låsa sig fast i en förståelse om hur vi tänkte när vi själva gick i skolan utan se: Vad är skolan för slags ställe i samhället , och vad är det för någonting som kan utvecklas på detta ställe, så att det blir än mer meningsfullt? Det blir mitt rätt allmänna svar. , : Jag har en kommentar till den första frågan. Det finns myndigheter som har bra överblick över den professionella kulturen för barn och ungdom. Men barns och ungdomars eget kulturskapande hamnar delvis mellan de nationella myndigheterna och blir enbart en fråga. Det ligger ingen värdering i det, men om man ska få ett bättre fokus på vad som händer tror jag att det är viktigt att det också finns en nationell plattform och en nationell syn på de frågorna. Jag kan ge ett exempel: När man inrättade den nya musikmyndigheten skrev man att man skulle ta hand om den professionella musiken för barn. Men barns och ungas eget musikskapande är en sådan stor och svår fråga att man överlåter åt kommunerna att sköta den. Jag kan tycka att det saknas ett helikopterperspektiv och någon uttalad myndighet som har hand om kulturverksamhet för barn och ungdom på deras fritid. Per , : Jag tyckte att frågan var spännande, så jag tänker ge ett svar som ligger mitt emellan dina två frågor. Till att börja med vill jag gärna säga att i vår utredning, när vi var ute och talade med företrädare för olika verksamheter och när vi var ute i kommunerna, lyfte de samfällt fritiden som en viktig arena. Vi kan i vår utredning se att mycket sker, som sade, i hemmet. Dessutom är det mycket självlärda effekter. Vi vet också , genom både forskning och studier, att fritiden blir allt viktigare i våra liv. Varför är det så? Ja, det är naturligtvis för att många av oss upplever att det är guldkanten i livet, kryddan i tillvaron. Men det är inte bara det, utan det är också det som var inne på, att sker ett lärande som utvecklar kompetenser, erfarenheter och färdigheter som vi har alltmer nytta av i våra vardagsliv men inte bara där utan också i våra professionella liv. För var finns våra stora tillväxtarenor ? Var finns de nya yrkena? Jag kan nöja mig med att peka på några av dem: modets värld, musikens värld och den nya informationsteknologins värld. Och jag kan räkna upp många av de aktiviteter som vi har pratat om , som är nya karriärvägar för unga . Det var lite om fritidens betydelse. (M): Den kreativa näringen diskuterar vi mycket, och jag tror att det börjas tidigt med att vara kreativ. Jag tänkte koppla på det här med vad det betyder i skolan med att fråga lite om det exempel som vi fick från . Det gäller det arbete som 2010/11:RFR6 OFFENTLIG UTFRÅGNING OM BARNS OCH UNGAS RÄTT TILL KULTUR ni gjorde ute i . Skulle du bara kort kunna säga någonting om hur skolan har tagit emot det? Och vad har hänt i förlängningen? , : Ett så här stort arbete kräver att man har med sig ett helt kollegium och en rektor. Vi hade känt på den här skolan ett tag innan vi bestämde oss för att skriva ett letter of intent. Det har krävts från skolan att de har jobbat väldigt mycket extra. Det har varit obetald arbetstid. De har gjort detta. De har fått mycket tillbaka, men de är också väldigt trötta , för det tar otroligt mycket. De får göra om sina planeringar . I en sådan här kreativ process kan man säga: Ja, men behöver vi göra så här i stället. Vi får lämna den gamla planen och göra så här. Då vet de att de måste lägga om alla luncher. Det är ett jättearbete för skolan.