rfr · GZ0WRFR1 · 2011-09-16 00:00:00 — Uppföljningen visar att olika åtgärder har genomförts genom bidrag från bl.a. , och Europeiska fiskerifonden. Syftet med åtgärderna har varit att återskapa fria vandringsvägar för lax, ål och andra vandrande arter, och vandringshinder har undanröjts i olika vattendrag. I vilken grad som dessa syften faktiskt har uppnåtts har inte ingått att studera i denna uppföljning. Målen om restaurering av vattendrag har inte nåtts Det tidigare har konstaterat att tillståndet i miljön på många håll har bevarats eller förbättrats genom olika typer av åtgärder. Bland annat har vattendrag restaurerats och områdesskydd införts för värdefulla vattenmiljöer, men på många håll är hänsynen från bl.a. vattenkraftsindustri inte tillräcklig. menar att skydd av skog prioriteras från politiskt håll, vilket gör att åtgärder för naturvård inom bl.a. miljökvalitetsmålet Levande sjöar och vattendrag försenas. har uppskattat att antalet sötvattensområden som skulle ha restaurerats uppgick till mellan 150 och 200. Enligt uppgift återstår uppskattningsvis över hälften av dessa vattendrag att åtgärda. Rådet har framfört att na- INSTRUMENT FÖR ATT BEVARA OCH ÅTERSKAPA MÅNGFALD turvård som gäller fysiska miljöer i sjöar och vattendrag är eftersatt i Sverige.115 Delmålet för restaurering av vattendrag kunde inte nås, men i flera vattendrag har åtgärder vidtagits för att återskapa vandringsvägar för vandrande fiskarter. Från miljörörelsen har framförts att de insatser som gjorts för den biologiska mångfalden har gett enstaka goda resultat, men bl.a. Älvräddarna konstaterar att oavsett hur mycket resurser man avsätter kan det aldrig mer än marginellt påverka åt rätt håll. har i en kommentar framfört att de vattendrag som avses i delmålet bara handlar om de allra mest skyddsvärda, vilket bara utgör en bråkdel av behovet (ca 7 000 vattendrag). Områdesskydd av vattendrag har varit eftersatt Enligt det tidigare har skyddet av sjöar och vattendrag länge varit eftersatt i , men behovet uppges nu vara uppmärksammat. Rå- det menar att åtgärdstakten för skydd i limniska naturområden är för låg. Skydd av limniska miljöer kan vara komplicerat då markägarna ofta är många och de traditionella skyddsformerna inte alltid lämpliga. Erfarenheterna av hur skyddet kan genomföras är därmed begränsade. Rådet har framfört att arbetet för att långsiktigt skydda områden med höga sötvattensanknutna naturvärden måste öka. har betonat att vattendrag behöver skyddas för att bl.a. bevara fiskens vandringsleder i älvar och åar. Tjänstemän vid verket har konstaterat att arbetet med områdesskydd för vatten har gått långsamt i förhållande till målen, bl.a. eftersom skog har haft högre prioritet. menar att det är tveksamt om områdesskydd är ett verksamt instrument när det gäller att skydda den biologiska mångfalden kring vattenkraftverken. När det gäller befintliga kraftverk skrivs det in i områdesskyddet att detta finns, varför det inte påverkas av områdesskyddet. Föreningen menar att områdesskydd dock kanske kan förhindra byggen av nya vattenkraftverk. menar att områdesskydd är ett bra instrument för att arbeta med biologisk mångfald och vattenkraft. I samband med diskussioner om områdesskydd kan t.ex. inlösen av små och gamla vattenkraftverk bli aktuellt. Från i konstateras att vatten inte har uppmärksammats i arbetet med områdesskydd. I finns 34 vattendrag som vattenenhet vill områdesskydda . är resurserna för inrättande av reservat begränsade och eftersom markområdena runt dessa vattendrag inte är intressanta från skoglig utgångspunkt är det svårt att områdesskydda vattendragen då skyddet av gammal skog prioriteras. Det finns fortsatt behov av restaurering av vattendragen Flera aktörer har lyft fram att de flesta vattenkraftverken inte har några omlöp. De flesta myndigheter och miljöorganisationer är ense om att det finns 115 Webbplatsen , . INSTRUMENT FÖR ATT BEVARA OCH ÅTERSKAPA MÅNGFALD fortsatt behov av olika former av restaurering av vattendrag. ningen har flera aktörer betonat att arbetet med att restaurera vattendrag bör ske utifrån ett landskapsperspektiv där samspelet mellan olika vatten och mellan vatten och avrinningsområdet beaktas. Det betonas också att kortsik- tiga och långsiktiga åtgärder måste kombineras samt att orsakerna till vatt- nens försämrade status måste identifieras och åtgärdas. har pekat på att i och med framtagandet av miljömåls- strategin för restaurering av vattendrag 2007 finns förutsättningar för att vidta de åtgärder som behövs under förutsättning att det finansiella stödet för att restaurera vattendrag säkerställs, men verket har ingen fullständig översikt över restaureringsbehovet i hela riket vad gäller vattendrag och har i uppföljningen betonat att miljömålsstra- tegin gäller ett ganska litet antal objekt jämfört med det stora antal som är påverkade av vattenkraft. Tjänstemän vid verket konstaterar att generellt sett kan man utgå ifrån att så gott som varje litet eller stort kraftverk skulle be- höva vidta restaureringsåtgärder i någon omfattning. fört att ca 7 000 vattendrag och ca 4 000 sjöar bedöms ha måttlig eller sämre ekologisk status enligt vattendirektivet och därför behöver någon form av Kritik har framförts mot statens insatser för biologisk mångfald i Flera aktörer menar att staten inte har vidtagit tillräckliga åtgärder för att komma till rätta med de problem som vattenkraften leder till i vattendragen. Bland annat har konstaterat att restaureringsarbetet inte går tillräckligt snabbt, vilket i huvudsak beror på att de rättsliga verktyg som står till buds inte fungerar tillräckligt väl, en inkonsekvent och hämmande praxis, bristande myndighetsresurser och kunskapsluckor. jekt kräver ofta omfattande utredningar och utdragna domstolprocesser. Sportfiskarna har framfört att det krävs en omfattande restaurering av vattendragen för att återställa den förstörelse som vattenkraften medför. menar att riksdag och regering inte har sett behovet av insatser och att staten inte har varit tillräckligt tydlig i styrningen. måste tydligt tala om vad kraftbolagen ska göra för den biologiska mångfal- den kring vattenkraftverken och tydliggöra vilka miljökrav som gäller. turskyddsföreningen menar att det är konstigt att så lite har hänt och betonar att problemen skulle ha kunnat åtgärdas om staten hade kraftsamlat. darna menar att insatserna från myndigheternas sida långt ifrån täcker beho- vet för att uppnå miljömålet Levande sjöar och vattendrag och nämner arbe- tet med ålen som exempel: har inte gett några förslag på omprövningar till berörda myndigheter med anledning av ålförordningen, inga ökade resurser har getts till berörda myndigheter, inte en enda tillståndsansökan har skick- ats från kraftbolagen för frivilliga åtaganden, inget nämns i några re- gleringsbrev till berörda myndigheter om detta särskilt, inga underlag för INSTRUMENT FÖR ATT BEVARA OCH ÅTERSKAPA MÅNGFALD var behoven är störst har tagits fram. dör ålarna som vanligt med dödlighet i kraftverken.116 Andra aktörer har dock betecknat överenskommelsen mellan och kraftindustrin vad gäller ålvandringen som en framgång, även om den inte har lett till omprövade domar. har i en rapport konstaterat att den svenska ålförvaltningsplanen visar på tydliga brister. Det är enligt rapporten inte troligt att kommer att leva upp till det uppsatta målet för hur blankålar ska kunna vandra tillbaka till för att bidra till återväxten. Begränsade statliga resurser avsätts för restaurering av vattendrag och fiskevård har konstaterat att resurserna för restaurering av vattendrag har minskat påtagligt. Flera aktörer konstaterar att staten inte har avsatt tillräckliga resurser till restaurering, fiskevård och andra insatser för den biologiska mångfalden i vattendragen, men poängterar både myndigheter och miljörörelsen att det är kraftbolagen som borde betala insatserna. WWF konstaterar att insatserna är små och att det är viktigt att satsa mer resurser på åtgärder för att säkra biologisk mångfald i vattendrag. Från en av vattenmyndigheterna har det framförts att anslagen har varit relativt konstanta . Anslagen upplevs dock inte vara anpassade för att man i utsatt tid ska nå miljömålet för restaurering av vattendrag. Sportfiskarna konstaterar att omfattande statliga medel har reserverats för vattenrelaterat miljöarbete, något som förbundet uppfattar som mycket positivt och en tydlig ambitionshöjning inom området. Havsmiljöanslaget har varit ett välkommet och välbehövligt tillskott. har Sportfiskarna konstaterat att statsmakterna har skurit ned på fiskevårdsanslaget trots att behovet i flera utredningar bedömts ligga på det belopp som avsätts. Sportfiskarna har vidare pekat på att medel hos som tidigare använts för restaurering har frusit inne . Sportfiskarna menar att ryckigheten i medelstilldelning skadar den praktiska fiskevården i framför allt större projekt i vattendrag med direkt koppling till vattendirektivet. Älvräddarna menar att det är bra att det har funnits statliga medel som har avsatts för att bevara och återskapa biologisk mångfald i vattendrag, dock har de varit alldeles för små för att kunna göra nytta förutom i enstaka högt prioriterade fall. Uppföljningen av insatsernas resultat är begränsad Åtgärder i vatten rapporteras i en nationell databas. Fram finns enligt uppgift från 4 500 åtgärder i vatten inlagda i åtgärdsdatabasen kopplade till över 2 700 projekt. Antalet åtgärder som rör fiskvägar uppgår enligt till ca 400. konstaterar att uppföljning av funktionen hos fiskvägar är betydelsefull men att den inte alltid genomförs. installeras någon typ av fiskräknare. 116 Älvräddarna, e-brev . INSTRUMENT FÖR ATT BEVARA OCH ÅTERSKAPA MÅNGFALD kontroll bör ske av både antalet fiskar som finner öppningen och hur många som vandrar genom hela fiskvägen. Varje projekt slutredovisas året efter tilldelningen. I redovisningen ska enligt ingå en re- dovisning av hur medlen har använts och vilka resultat som har uppnåtts. Även från bl.a. har framförts att enskilda åtgärder följs upp, men det finns ingen sammanställning över åtgärdernas effekt. relserna har hand om den löpande uppföljningen av olika projekt som har fått statliga bidrag. Vidare kan nämnas att bl.a. har gett ut en årlig skrift om sötvatten utifrån resultaten från miljöövervakning- en.117 Denna innehåller dock ingen redovisning av biologisk mångfald i Sportfiskarna menar att de uppföljningar som görs alltför ofta fokuserar på den biologiska mångfalden på land och inte sällan helt saknar koppling till effekterna i vatten. Dessvärre saknas också uppföljning- ar av styrmedel som motverkar miljömålen, t.ex. systemet med elcertifikat. Tjänstemän vid en vattenmyndighet betonar att det är viktigt att komma ihåg att många förändringar är långsamma och att det kan ta decennier innan åtgärder ger visuellt tydliga resultat. I många fall saknas information om det ursprungliga tillståndet innan kraftverk byggdes. Fysisk påverkan är mycket omfattande i varför det kan vara svårt att hitta bra referenssträckor att jämföra med. Ofta är vattenkraftens påverkan dessutom överlagrad av andra påverkanskällor, t.ex. från skogs- och jordbruk, infrastruktur m.m. har tidigare konstaterat att åtgärderna för att re- staurera vattendrag har varit mer eller mindre lyckade på grund av hur insat- sen har utformats, men oftast har resultatet varit positivt. staterar vidare att åtgärderna emellertid oftast behöver upprepas en eller för att det nya tillståndet ska bli bestående. Det finns inte någon övergripande sammanställning av effekterna av re- har uppgett att en orsak är att projek- tering och genomförande av åtgärder fortfarande pågår. I andra fall finns jämförande studier av fiskfaunan före och efter åtgärd; då har man enligt kunnat se en tydlig positiv effekt av åtgärderna. säkra och beprövade metoder har ännu inte utvecklats när det gäller restau- rering av vattendrag och byggande av fiskvägar.118 Begränsad spridning av åtgärdernas resultat En viktig del i det statliga uppföljningsarbetet är generellt att överföra kun- skap om insatsers resultat till olika aktörer. När det gäller vattenkraft och biologisk mångfald görs detta enligt på olika sätt beroende på vilket projekt det handlar om. Som exempel nämns informationsbroschy- rer, webbplatser och möten. konstaterat att dokumentation och uppföljning av restaureringsåtgärder i vatten är ett mycket eftersatt område. Ofta saknas uppföljning helt och i 117 , 2010e. 118 & , 2008. INSTRUMENT FÖR ATT BEVARA OCH ÅTERSKAPA MÅNGFALD andra fall kan den vara bristfällig eller utan dokumentation. Detta innebär att det inte finns någon möjlighet att dra lärdom av de goda och dåliga exemplen. Sportfiskarna har i uppföljningen framfört att naturvården alltför sällan gör kontrollerade experiment med uppföljningar av resultat. Brist på pengar och resurser kan vara en förklaring till detta. Sportfiskarna menar att de uppföljningar som faktiskt görs sällan sprids, med följden att få kan ta del av resultaten. Därför blir också gapet mellan teori och praktik ofta stort inom natur- och fiskevården. Sportfiskarna menar att det behövs mer forskning om olika metoder inom naturvården och mer resurser för uppföljning av praktiska åtgärder. Sportfiskarna skulle välkomna en bättre kommunikation av insatsernas resultat till myndigheter, organisationer och allmänheten. I den nationella åtgärdsdatabasen ska genomförda åtgärder för bl.a. miljömålsarbetet läggas in av länsstyrelserna, men denna information är än så länge inte tillgänglig för allmänheten. Sportfiskarna menar att det skulle vara av stort värde om databasen blev tillgänglig för alla. Älvräddarna har konstaterat att en del fiskvägsprojekt har genomförts och att resultaten oftast är mycket goda. Dessa resultat tillämpas dock inte på andra ställen, eftersom det hela bygger på frivillighet från kraftbolagens sida. Älvräddarna konstaterar som exempel att trots att resultaten med lutande fingaller för turbinintagen ger bättre verkningsgrad och därmed ökad energi inför kraftbolagen dem inte på andra ställen i sina kraftanläggningar. Älvräddarna konstaterar att det inte finns några intentioner från kraftbolagens sida att införa dessa skyddsåtgärder; de juridiska möjligheterna att ställa krav bedöms vara minimala. Älvräddarna gör bedömningen att kunskapsöverföringen dock fungerar väl inom de myndigheter som berörs av frågan. Fisk som vandrar nedströms brukar skadas vid passage av turbiner eller genom fall från hög höjd vid någon typ av utskov. Även skador orsakade av kontakt med galler och styranordningar förekommer. Flera aktörer har uppmärksammat att insatser för nedströmsvandring av fisk ofta har negligerats . Bland annat har angett att en orsak till detta är att det historiskt sett var tänkt att de uppvandrade fiskarna skulle fiskas, inte vandra ned igen. Tjänstemän vid en av vattenmyndigheterna har uppgett att dödligheten varierar avsevärt mellan olika turbintyper och -storlekar. Generellt sett uppges dödligheten vara större i de småskaliga vattenkraftverken. Från och har konstaterats att de medel som satsas på att få fisk att vandra förbi hinder för att leka och växa till uppströms ofta förloras på nedvägen. och hänvisar till undersökningar som visar att förlusterna av utlekt havsöring vid passage förbi kraftverk var och när det gäller utvandrande ål . Det behövs därför åtgärder som styr bort fisken från turbinernas vattenintag genom olika konstruktioner, t.ex. fingrindar, men pekar man på att INSTRUMENT FÖR ATT BEVARA OCH ÅTERSKAPA MÅNGFALD fingrindar minskar vattenkraftsanläggningens effekt. Kammarkollegiet har i uppföljningen framförts att nya erfarenheter dock visar på motsatsen. Bland annat tjänstemän vid har konstaterat att det kostar pengar att åtgärda nedvandringen eftersom kraft- verken förlorar energi. Detta är ett område där det enligt finns en del att göra. Det finns problem med fiskvägarnas funktion och underhåll Fiskvägar saknas i det stora flertalet kraftverk och de som finns är inte alltid funktionella och underhållet är ibland eftersatt. terat att gamla typer av fiskvägar ofta inte fungerar bra och nämner som exempel att många laxtrappor, som är utformade för att möjliggöra vandring av starksimmande arter som lax och öring, inte fungerar för dessa arter av olika skäl (flödet är för litet eller fisken har svårt att hitta ingången). fiskarter som inte är starksimmande är laxtrappor enligt Den bästa formen av fiskväg är omlöp som kan anpassas med lutningar och flöden så att många fiskarter kan passera. lämpliga konstruktioner har enligt tjänstemän vid verket förbättrats avsevärt Det är svårt att locka fisk till förbipassager i starkt strömmande vatten, både vad gäller upp- och nedvandring. Det finns dock olika tekniska lös- ningar för att t.ex. locka fisk till rännor. Kunskapen om fiskvägar har kan konstateras att det inte finns så många svenska exempel där man noggrant har följt upp i vilken grad Det finns ingen samlad inventering av alla fiskvägar i och hur de Vid olika undersökningar konstateras i hög grad att fiskvägar för uppströmsvandring inte fungerar tillfredsställande. Olika studier visar att ungefär hälften av fiskvägarna har dålig funktion. När det gäller fiskvägar för nedströmsvandring är resultaten liknande, dvs. Olika undersökningar visar att när det gäller ungefär hälften av de fiskvägar som inte fungerade var orsaken bristande underhåll. det problem med vattenhastigheter i fiskvägen, att locka fisken till fiskvä- garna eller med vattennivåerna. Ett vanligt sätt att kontrollera fiskvägars funktion är att installera någon typ av fiskräknare.120 Kammarkollegiet har betonat att om fiskvägen inte fungerar är det en tillsynsfråga, förutsatt att fiskväg förekommer som ett villkor i verksamhetens tillstånd. Ett exempel på en undersökning av om fiskvägarna fungerar är den mil- jömålsuppföljning som gjordes av i Av de 62 fiskvägar som besöktes i fält bedömdes fungera till- En vanlig orsak till bristande funktion hos många fiskvägar var ett lågt vattenflöde jämfört med totalflödet i vattendraget. blem som uppmärksammades var t.ex. att bassängtrappor hade en brant 119 , intervju . 120 & , 2008. INSTRUMENT FÖR ATT BEVARA OCH ÅTERSKAPA MÅNGFALD Merparten av fiskvägarna var uppförda . konstaterade att de flesta fiskvägar hade en konstruktion som var anpassad till laxfiskar och att man numera eftersträvar konstruktioner som gynnar den biologiska mångfalden i större utsträckning. och har framfört att ål ofta inte klarar konventionella tekniska fiskvägar. Skötseln av tidigare anlagda ålledare vid dammar har försummats och flera ålledare har tagits bort. Ålen har svårt att finna ålledarna eftersom det generellt släpps lite vatten genom dem. och konstaterar att man inte har någon god uppfattning om hur effektiva ålledarna är. Fiskvägar kan vara kostsamma för kraftbolagen har konstaterat att frågor om fiskvägar kan vara komplicerade och behöva tänkas igenom från elförsörjningssynpunkt, biologisk synpunkt och fiskesynpunkt. Utredningen konstaterade att fiskvägar också kan vara mycket kostsamma både från anläggningssynpunkt och på grund av produktionsbortfallet. Det konstaterades att behovet av fiskvägar är olika i olika vattendrag, från att vara mycket angelägna i vissa vattendrag till att vara rent av skadliga i andra vattendrag. Utredningen menade att varje vattendrag och varje vandringshinder kan vara unikt och det kan behövas olika åtgärder på olika ställen. Utredningen framförde att det kan finnas olika sätt att få dessa fiskvägar till stånd. har i uppföljningen hänvisat till och framfört att fiskvägar kan vara mycket kostsamma och att behovet av fiskvägar är olika i olika vattendrag. Som alternativ till en fiskväg kanske det går att hitta ett biflöde där förutsättningar för reproduktion är goda. Det kan konstateras att det inte finns någon entydig bild av kostnaden för fiskvägar. Att bygga ett omlöp förbi ett vattenkraftverk behöver i sig inte vara så dyrt, men kraftbolagens minskade intäkter till följd av att vatten släpps i omlöpet i stället för genom turbinerna kan på lång sikt bli dyrt. Ett omlöp innebär nämligen att vatten släpps där , till skillnad från laxtrappor där vattnet släpps enbart då laxar och öringar vandrar. Bland annat Jämtkraft har konstaterat att produktionsvärdesförlusterna kan bli stora. Vattenregleringsföretagen menar att omlöp innebär att elproduktion förloras och att kostnaden för detta måste vägas mot de fördelar som det har för fritidsfisket. Från bl.a. i har däremot framförts att kostnader i form av produktionsvärdesförluster inte ska överdrivas. De intervjuade tjänstemännen menar att omlöp innebär en minimal sänkning av produktionen. Det viktiga är i många fall på vilket sätt som man tappar vatten, inte alltid hur mycket vatten som tappas. menar att genom att omfördela hur vattnet tappas över året kan ekologiska vinster göras utan att elproduktionen minskar, men med något minskade intäkter då vatten tappas vid lägre elpris. menar att bolagen inte vill avstå vatten från elproduktion, eller över huvud taget stora löpande kostnader, men att de eventuellt kan acceptera fingaller INSTRUMENT FÖR ATT BEVARA OCH ÅTERSKAPA MÅNGFALD och fiskvägar där investeringskostnaden är den största kostnaden. har framfört följande: Miljöinsatser som innebär förändrade flödesvillkor kan leda till ekonomiska, juridiska, tekniska och andra miljömässiga problem både för berörda företag och för samhället. Det är således fråga om en balansgång mellan olika aspekter. Sådana insatser kräver djupgående analyser innan de genomförs och ska följas av omfattande utvärderingar.121 konstaterar att kraftbolagens kostnader för åtgärder är relativt lätta att beräkna. De ges därför större tyngd i ekonomiska avvägningar jämfört med värdet av biologisk mångfald och ekosystemtjänster. Samhällsekonomiskt kan miljöåtgärder vara lönsamma. Enligt har ingen beräknat det samlade ekosystemvärdet av bibehållna eller restaurerade vattendrag i förhållande till åtgärdskostnader. Den av initierade har föreslagit att en samhällsekonomisk modell tas fram som möjliggör en sammanvägd bedömning av ekologiska, ekonomiska och sociala värden med hänsynstagande till både nationella och lokala intressen när det gäller vattenkraft. Flera myndigheter och miljöorganisationer har framfört kritik mot att vattenkraften inte behöver följa principen att förorenaren betalar. Exempelvis Älvräddarna har formulerat sig på följande sätt: Att de som i princip enda näring ska få de miljöskador de själva orsakat helt och hållet betalt av det allmänna är minst sagt märkligt.122 Fiskvägar fungerar och är av stort värde för fiskevården Flera aktörer har i uppföljningen noterat att det från kraftindustrin ibland framförs att fiskvägar inte fungerar, vilket man från bl.a. myndigheter inte håller med om. Enligt ställs numera alltid funktionskrav på de fiskvägar som ska byggas enligt tillstånd. Det finns dessutom numera alltid krav på att fiskvägarna ska följas upp av efter . I gamla vattendomar saknas ofta funktions- och uppföljningskrav. har heller inte föreskrivits vem som ska sköta fiskvägen. menar att en av statens viktigaste åtgärder för att bevara och återskapa biologisk mångfald i rinnande vatten är att ställa krav på kraftbolagen att vidta åtgärder i form av t.ex. fiskvägar. menar att det i huvudsak är kraftbolagen som ska betala för fiskvägar och andra åtgärder, men att statliga medel kan snabba på processen. Att enbart gå omprövningsvägen skulle innebära att det skulle ta mycket . betonar att även om fiskvägar byggs blir det förluster i den biologiska mångfalden. Fiskvägar hör till den typ av åtgärder som ingår i begreppet bästa möjliga teknik som ska bedömas då tillstånd ges till nya kraftverk. konstaterar att det ibland inte går att bygga en fiskväg och ska staten inte heller kräva det. Det går inte att ställa ett ge- 121Svensk Energi, 2011. 122Älvräddarna, e-brev . INSTRUMENT FÖR ATT BEVARA OCH ÅTERSKAPA MÅNGFALD nerellt krav på fiskvägar, men det bör alltid utredas om sådana krav är rimliga.