rir · GZB518 · 2011-05-17 09:00:08 — Generellt var de flesta nöjda med informationen från polisen. Information om ekonomisk ersättning är dock ett av de områden där polisen brister i sitt informationsansvar. Undersökningen visade att av alla brottsutsatta fått information om hur man kan få ekonomisk kompensation på grund av brottet. Av dem som inte fick någon information var det av dem som anmält våldsbrott och av dem som anmält tillgreppsbrott som hade velat ha sådan information.42 Med anledning av de brister som framkommit i inspektionsrapporten och brottsofferundersökningen har inlett en förstudie om förbättrad information till brottsutsatta. Syftet med förstudien är att ta fram förslag till förbättringar.43 Polisens underlag till skadeståndsanspråk varierar i kvalitet De underlag till skadeståndsanspråk polisen redovisar till åklagare har varierande kvalitet. Av enkät till åklagare framgår att av åklagarna anser att polisen inte har tillräcklig kunskap i frågor som rör brottsskadestånd. Det rör sig ofta om att det saknas dokumentation av skador och följdverkningar, att de olika typerna av skadestånd blandas samman och redovisas samlat (till exempel att sveda och värk redovisas ospecificerat tillsammans med kränkning) samt att uppgifter om juridiska personer anges felaktigt. Av enkäten framkommer också att det förekommer att polisen inte frågar målsägande om de har skadeståndsanspråk.44 41Rikspolisstyrelsens inspektion av polismyndigheternas handläggning av brottsofferfrågor, inspektionsrapport 2010:3 samt intervjuer med . 42Rikspolisstyrelsen: Polisens nationella brottsofferundersökning, rapport 2010:3. 43Rikspolisstyrelsen: direktiv , POA-400-6166/10. 44Riksrevisionens enkät till åklagare samt intervjuer med åklagare och advokater. Personer som utsatts för samma typ av brott och samma slags skador har rätt att bli likvärdigt behandlade. I de fall anspråken förbereds huvudförhandlingen eller kompletteras under denna ökar risken för att inte alla anspråk blir styrkta, då inte alla underlag kanske finns tillgängliga. Detta leder i sin tur till att risken ökar för att brottsutsatta ska behandlas olika. Åklagare begär inte alltid komplettering Åklagare har olika benägenhet att begära komplettering av polisen när underlaget för skadeståndsanspråken är otillräckligt. Av enkät till åklagare framgår att hälften av dessa sällan eller inte alls begär att polisen reder ut saken om det i en polisledd utredning inte framgår att skadestånd yrkas, det saknas yrkade belopp eller tillräcklig bevisning om skadan. Detsamma gäller att åklagare tar kontakt med målsäganden på olika sätt om det saknas skadeståndsyrkanden eller om dessa är otillfredsställande underbyggda. Skriftliga kontakter är vanligast där av åklagarna svarade att de alltid eller ofta underrättar målsäganden skriftligt med en blankett att fylla i.45 Anspråken är inte tillräckligt förberedda alla gånger Enligt enkät till domare i tingsrätt anser över hälften av domarna att åklagare ibland för talan om skadestånd som inte är tillfredsställande förberedda. Det innebär att underlagen för skadeståndsanspråken måste kompletteras under huvudförhandlingen. Tre fjärdedelar av de tillfrågade domarna uppger att de ofta eller ibland behöver gå in och ställa frågor när brottsskadeståndet avhandlas under huvudförhandlingen, vilket talar för att bristande förberedelse av skadeståndsanspråken är en orsak.46 Åklagare kan avvika från praxis Det förekommer att åklagare yrkar skadestånd med belopp som avviker från praxis. Det kan finnas flera skäl till detta. Enligt enkät till åklagare anser två tredjedelar av de svarande att målsägande ofta begär skadestånd som inte ligger inom ramen för gällande praxis. I de fall när målsägande yrkar belopp som inte ligger inom ramen för gällande praxis svarar drygt en tredjedel av åklagarna att de ofta eller alltid meddelar att de inte kommer att föra talan. Förhållandevis få åklagare uppger att de i dessa fall ändå 45Riksrevisionens enkät till åklagare . 46Riksrevisionens enkät till domare . för talan med det belopp som målsäganden önskar.47 Det är alltså inte självklart att det finns en klar och tydlig praxis. Även i våra intervjuer med åklagare framkommer att det finns en varierande syn på vad som anses vara ett obefogat belopp. Till exempel finns det åklagare som anser att praxis är det belopp som gäller, medan andra åklagare kan gå med på att lägga sig betydligt högre än praxis för att på så sätt tillmötesgå målsägandens önskemål. Utöver relevanta bestämmelser i och förundersökningskungörelsen saknas tillämpningsföreskrifter eller närmare riktlinjer för hur en åklagare ska hantera brottsskadestånd. enkät anser en majoritet av åklagarna att det behövs riktlinjer, handbok eller liknande för att på ett bra sätt kunna handlägga brottsskadestånd. Denna uppfattning verifieras även i flera av våra intervjuer med åklagare. Ett exempel är att det finns olika syn på i vilken utsträckning åklagaren ska hjälpa målsäganden att formulera skadeståndsanspråket. Det finns åklagare som är försiktiga med att föreslå nivåer på skadeståndsanspråken. finns det åklagare som inte anser att det finns hinder för att ge råd till målsäganden om vad som är brukligt att få i skadestånd. av de tillfrågade åklagarna uppgav att de brukar informera målsäganden om vad som kan vara rimligt att yrka. Av våra intervjuer framgår att tolkningen av hur skadeståndsanspråket i dessa fall ska hanteras är personberoende; varje åklagare vi har intervjuat har sin egen uppfattning.48 Under granskningen har vi fått motstridiga uppgifter från olika företrädare för huruvida det finns några gällande riktlinjer eller inte. Det finns ett styrdokument som bland annat handlar om riktlinjer för åklagares hantering av skadestånd.49 Ingen av de åklagare vi har intervjuat känner till att det finns några riktlinjer. av de åklagare som svarat på vår enkät uppger att de har behov av riktlinjer, handbok eller liknande för att på ett bra sätt kunna hantera brottsskadestånd. De riktlinjer som finns dokument har inte bearbetats och fått en officiell status genom publicering i regelförteckningen Riksåklagarens riktlinjer (RåR). gjorde 2008 en kartläggning av i vilken omfattning skadeståndstalan förs i anslutning till brottmålet och vem som för målsägandens talan. Myndigheten kom fram till att åklagarna i hög grad 47Riksrevisionens enkät till åklagare samt intervjuer med åklagare. 48Riksrevisionens enkät till åklagare samt intervjuer med åklagare. 49Riksåklagarens riktlinjer och handlingsplan för åklagarväsendets brottsofferarbete, . uppfyller sin skyldighet att föra målsägandens skadeståndstalan. I och med det blev inte skadeståndsfrågor föremål för några nya särskilda granskningar.50 arbetar med ett bemötandeprojekt: Detta ska resultera i ett dokument som ger råd och anvisningar för kontakt med brottsutsatta under förundersökning och vid huvudförhandling samt även ge vägledning i åklagarnas hantering av skadeståndsfrågor. Dokumentet ska publiceras under 2011.51 En femtedel av åklagarna som tillfrågades i vår enkät anser att de saknar tillräcklig kunskap i skadeståndsrätt för att kunna förbereda och föra talan om brottsskadestånd i flertalet av de mål de handlägger. Drygt hälften av åklagarna anser att grundutbildningen inte tar upp skadeståndsrätt i tillräcklig utsträckning. Detsamma gäller i fråga om vidareutbildningen. I åklagarnas grundutbildning ingår skadeståndsrätt i den första av fyra delkurser. I vidareutbildningen finns det inga kurser som enbart tar upp skadestånd eller brottsofferfrågor; detta ingår dock som en del i några av utbildningarna. En särskild satsning på skadestånd anordnades . Det var en lång utbildning där bland annat försäkringsbolag och deltog.52 En av målsägandebiträdenas huvuduppgifter är att föra talan om brottsskadestånd. enkät visar att målsägandebiträdenas insatser varierar. av tingsrättsdomarna anser att det ibland förekommer att målsägandebiträden för fram yrkanden som inte är tillfredsställande utredda, så att utredningen i skadeståndsdelen måste slutföras under huvudförhandlingen. Av enkäten framgår vidare att av domarna ofta eller ibland behöver gå in och ställa frågor när brottsskadeståndet avhandlas under huvudförhandlingen. Detta talar för att bristande utredning av skadeståndsanspråken kan vara en anledning även när talan förs av förekommer också att målsägandebiträden yrkar skadestånd med belopp som avviker från praxis. enkät till domare i tingsrätterna visar att hälften av domarna anser att så sker. 50Åklagarmyndigheten: Hur fullgör åklagaren sin skyldighet att föra skadeståndstalan?, rapport från Utvecklingscentrum samt intervju med . 52Riksrevisionens enkät till åklagare samt intervjuer med . Det förekommer att målsägandebiträden lägger sig över praxis i utgångsläget inför en huvudförhandling. Syftet är att få en marginal inom vilken domstolen får göra en skälighetsbedömning. Ett exempel är om målsäganden yrkar för kränkning, så kan motparten medge och domstolen fastställa och ha möjlighet att sakpröva det resterande beloppet.53 4.5Brottsofferjourerna kan ge hjälp och stöd Varken åklagare eller målsägandebiträde har någon skyldighet att hjälpa en målsägande att få ut sitt skadestånd. finns det brottsutsatta som tror att målsägandebiträdet ska hjälpa dem att driva in ett utdömt skadestånd. Många av målsägandebiträdena är sparsamma med att hjälpa till efter rättegången, eftersom de inte kan debitera . Vanligt är att hjälpen sträcker sig till att muntligt eller skriftligt informera om hur det går till att få ut skadeståndet.54 Om en brottsutsatt vill ha hjälp och stöd i sina kontakter med myndigheter och försäkringsbolag finns i stället möjligheten att vända sig till en lokal brottsofferjour. Som framgår av kapitel 2 har dock olika brottsofferjourer olika mycket resurser. Polisens insatser är också viktiga fastän bristande för att slussa brottsutsatta vidare till brottsofferjourer. Skadeståndsfrågorna är något brottsofferjourerna ofta kommer i kontakt med. visar en undersökning som har genomfört och där man har efterfrågat kompetensbehovet hos de lokala jourerna, att det finns ett stort behov av vidareutbildning om skadestånd.55 53Riksrevisionens enkät till domare i tingsrätt samt intervjuer med domare och advokater. 54Intervjuer med advokater. 55Brottsofferjourernas : kommuners bidrag till lokala brottsofferjourer, 2010 . Berättelse ur verkligheten 2: är en till invandrad man som var ute på stan med sin fru och sina barn för att handla julklappar. De tog bussen hem, och under resan blev och hans fru misshandlade av en för dem okänd man. Även ett av barnen ska enligt ha blivit misshandlat. Bussföraren larmade polisen, och föraren kunde tillsammans med några andra passagerare gripa mannen. Polisen kom strax till platsen, övertog gripandet och förhörde målsägande och vittnen. I samband med detta förhör informerade en av poliserna om möjligheterna att få skadestånd på grund av brottet. Den misstänkta gärningsmannen anhölls och häktades sedan. Därmed gick utredningen snabbt. mellan brottstillfället och huvudförhandlingen hörde en polis av sig till på telefon, och höll ett kort förhör med honom. Sedan hände inte mer från myndigheternas sida gentemot förrän rättegången började. tror sig minnas att han på den kopia han fick hem av anmälan blev informerad om att det gick att kontakta för att få hjälp med att formulera ett skadeståndsanspråk. Han kontaktade därför . Där förklarade en tjänsteman möjligheterna att få skadestånd och vilken nivå som var lämplig, och dessutom hur det går till vid rättegången. Åklagaren förde talan om brottsskadestånd för och hans frus räkning. Åklagaren hade inte hört av sig innan rättegången, utan gick fram och presenterade sig huvudförhandlingen skulle börja. framförde då vad han hade kommit fram till för nivå på skadeståndet efter sin kontakt med . Åklagaren svarade då att det inte gick att föra talan med de anspråk hade. hade av upplysningarna från dragit den slutsatsen att man fick i kränkning för varje slag i en misshandel, när det beloppet rätteligen avser hela misshandeln. blev besviken, men gick med på att yrka endast . Åklagaren förde talan och yrkandet gick igenom. I den fällande domen fick i skadestånd totalt för kränkning respektive sveda och värk. i skadestånd på grund av misshandeln. är besviken över att inte barnen blev målsägande. Han menar att ett av barnen nästan blev strypt av gärningsmannen, och att detta överhuvudtaget inte togs med i åtalet. Detta var något som bidrog till att han efter rättegången kontaktade brottsofferjouren. Tingsrättens dom vann laga kraft. hade redan kontaktat sitt försäkringsbolag, som förklarade för honom hur man ska gå till väga för att få ut skadeståndet. tackade ja till kronofogdens erbjudande att driva in skadeståndet. visade emellertid att gärningsmannen inte hade några tillgångar att mäta ut som täckning för skadeståndet. Då betalade försäkringsbolaget ut ett schablonbelopp, som dock inte nådde upp till det utdömda skadeståndet. Resterande belopp fick ansöka om hos . tog kontakt med och förklarade hur saken låg till. När frågade om brottsskadeersättning kunde utgå också för barnen svarade tjänstemannen att det visst kunde gå an om barnen bevittnat en pappas misshandel av mamman, och så frågade tjänstemannen varför slagit sin fru. förklarade att det var han, frun och barnen som varit utsatta för misshandel. Tjänstemannen förstod uppenbarligen inte detta, sannolikt på grund av språkförbistring, utan upprepade sin fråga varför misshandlat sin fru. tog illa vid sig och lade därför på luren. tog kontakt med den lokala brottsofferjouren, som hjälpte till med att ansöka om brottsskadeersättning. tog på sig att handlägga ärendet och beviljade ersättning. När ska sammanfatta hur han tycker att hans fall har hanterats är det tre saker han vill föra fram. Det första, och det allra viktigaste, är att barnen inte fick status av målsägande och att de därför inte fick något skadestånd. Det andra är att han har fått många olika besked om betalningen av skadeståndet. Det tredje är att han har varit tvungen att agera själv, i ett sammanhang han haft svårt att förstå. har efter misshandeln fortfarande värk i ena axeln och i nacken. Efter rättegången är det upp till den brottsutsatta själv att agera för att få skadeståndet utbetalt. Information om hur denna process går till och vad som krävs av den brottsutsatta vid olika tillfällen blir därför viktig. För att den brottsutsatta ska kunna ta till sig informationen är det viktigt att den anpassas efter mottagarens ålder, etnicitet, förkunskaper och den aktuella situationen.56 Tingsrätterna informerar i samband med domen I för brottmål finns en rekommendation om att tingsrätterna ska skicka ut informationsbladen Hur får du ersättning för dina skador? En dom är inte nog. Du behöver agera till målsäganden respektive informationsbladet Betalning av skadestånd till den tilltalade i samband med domen.57 Det förstnämnda informationsbladet är framtaget av och gemensamt, det andra av . har dock funnit att alla tingsrätter inte följer denna rekommendation. En del tingsrätter skickar mer än ett informationsblad till målsäganden respektive den tilltalade med sinsemellan delvis olika information. Vi har i en enkät till samtliga tingsrätter frågat vilken information som bifogas domen. Av totalt 48 tingsrätter har 41 svarat på enkäten. Samtliga av dessa skickar med någon typ av information i samband med domen. Av enkäten framgår att 36 tingsrätter följer rekommendation när det gäller vilket informationsblad som bör användas till målsäganden. 24 tingsrätter följer rekommendationen när det gäller informationsblad till den tilltalade. Innehållet i övriga informationsblad varierar sinsemellan samt i förhållande till de som rekommenderas.58 I det näst vanligaste informationsbladet59 till målsäganden, som används av 11 tingsrätter, står att målsäganden själv kan ta kontakt med den betalningsskyldiga och tala om hur denna vill ha sina pengar utbetalda. Detta med hänvisning till att det oftast går snabbast. Att den brottsutsatta uppmanas ta kontakt med gärningsmannen anges inte i det informationsblad som rekommenderar. I ett av informationsbladen till den tilltalade, som används av 12 av de tillfrågade tingsrätterna, saknas det en beskrivning av hur det går till när ärendet kommer till och konsekvenserna av detta. 56Brottsförebyggande rådet: Brottsoffers kontakt med rättsväsendet, rapport 2010:1. 57Expedieringshandbok, brottmål, tingsrätt (avsnitt 34.2 information om frivillig betalning m.m.). 58Totalt används fyra olika informationsblad till målsäganden och fyra olika till den tilltalade. 59Informationsbladet som avses är Att få skadestånd i brottmål (). Trots att samtliga tingsrätter lämnar information med domen är det ofta som och domstolarna får frågor om hur ett utdömt skadestånd ska betalas.60 informerar inte i samband med utskick av tillgångsutredningen När domen inkommer till skickar myndigheten ut en ansökningsblankett om verkställighet av skadeståndet61 med ett upplysningsblad till ansökan och information från till den brottsutsatta. Frågan om den brottsutsatta vill ha hjälp av att driva in skadeståndet skickas ut vid endast ett tillfälle. Någon påminnelse görs inte. Det finns heller inga uppgifter om hur många det är som väljer att ansöka om hjälp av att driva in skadeståndet. När den brottsutsatta har sökt verkställighet hanteras skadeståndsmålet i enlighet med rutiner för övriga mål. innebär bland annat att gör en utredning av den betalningsskyldigas tillgångar. När tillgångsutredningen är avslutad skickas en utredningsrapport till den brottsutsatta. har som målsättning att målsäganden ska få en utredningsrapport eller delredovisning (om den skadeståndsskyldiga redan är utredd för andra skulder) i nära anslutning till ansökan om verkställighet. När utredningsrapporten eller delredovisningen skickas till den brottsutsatta, lämnas ingen information om att man kan vända sig till sitt försäkringsbolag eller för att få ut brottsskadeersättning i de fall gärningsmannen inte har några tillgångar. När försäkringsbolagen skickar ut sitt beslut om utbetalning av försäkringsersättning hänvisar de i regel till att det är möjligt att söka brottsskadeersättning hos . Detta gäller både i situationen då den brottsutsatta får ersättning till viss del och när någon ersättning inte utgår.62 kontaktar försäkringsbolagen innan de betalar ut brottsskadeersättning för att kontrollera om och vilka utbetalningar som försäkringsbolagen redan gjort till den brottsutsatta. 60Domstolsverkets yttrande över betänkandet Lätt att göra rätt om förmedling av brottsskadestånd (SOU 2010:1). 61Det är denna blankett som den brottsutsatta personen ska fylla i om den vill ha hjälp av att driva in brottsskadeståndet från gärningspersonen. 62Förfrågan till ett antal försäkringsbolag. Svar har inkommit från nio bolag: , , (fem bolag inom koncernen), och Moderna försäkringar. Den brottsutsatta ska själv meddela då brottsskadeersättning utbetalats När den brottsutsatta gått igenom hela processen och slutligen fått brottsskadeersättning av ska vederbörande meddela att ersättningen betalats ut och fordran övergått till . Detta sker alltså inte mellan myndigheterna. Enligt Brottsoffermyndigheten borde dock denna information kunna överföras mellan myndigheterna utan att den brottsutsatta ska behöva agera. å sin sida hänvisar till att den brottsutsatta, det vill säga borgenären, äger sin fordran, varför inte kan agera i dennas ställe utan förändringar i regelverket. 4.7Informationen upplevs som svårbegriplig Flera av de brottsutsatta som intervjuat upplever att de i vissa delar saknat information. Ett exempel är information om möjligheten att gå vidare till i de fall gärningsmannen saknar tillgångar. Sådan information borde, enligt de brottsutsatta personer vi intervjuat, lämnas i samband med . Ett annat exempel som nämnts är avsaknad av information om den ränta som den brottsutsatta har rätt till på skadeståndet. Räntan ingår inte i brottsskadeersättningen och för att få ut räntan måste den brottsutsatta vända sig till med en skriftlig begäran om att myndigheten fortsätter att bevaka gärningsmannen för betalning av räntan.63 har tagit fram information på flera olika språk förutom svenska för att underlätta informationsinhämtningen för brottsutsatta personer. tog fram en broschyr på tolv olika språk där myndigheten informerar om hur man ska gå till väga för att få brottsskadeersättning.64 På Brottsoffermyndighetens och webbplatser finns ingen länk till information på lättläst svenska. Det innebär att en fjärdedel av den vuxna befolkningen i kan ha svårt att ta till sig informationen på myndigheternas hemsidor. Utan lättläst information riskerar klyftan att öka mellan de som är vana läsare och de som inte klarar av att hantera information från myndigheter och därmed inte heller kan använda myndighetens tjänster fullt ut.65 arbetar dock tillsammans med för att åtgärda detta. bör det påpekas att det finns brottsutsatta 63Intervjuer med brottsutsatta personer. 64Brottsoffermyndigheten: Information till brottsoffer, 2010. : Myndighetsundersökningen, 2010. som upplever att webbinformation är tydlig och bra. Inom har något liknande inte skett; det pågår dock ett arbete med att utveckla den externa webbinformationen. 4.8Myndigheterna samverkar inte tillräckligt Det finns allmänna krav på att myndigheter ska samverka med varandra. När det gäller brottsutsatta och brottsskadeersättning har regeringen lyft fram vikten av att de ansvariga myndigheterna samverkar i gemensamma frågor och problem. ska enligt sin instruktion samverka med andra myndigheter inom rättskedjan för att sprida information till brottsutsatta om brottsskadeersättning.67 finns dock inte med bland de utpekade myndigheterna som ska samverka. instruktion framgår också att myndigheten ska arbeta för att förbättra förutsättningarna för samverkan i brottsofferfrågor mellan olika samhällsaktörer.68 I övrigt styrs samverkan genom särskilda regeringsuppdrag till myndigheterna. De flesta av uppdragen handlar i huvudsak om andra frågor än brottsskadeersättning. uppger att den inriktar sig på att förmedla information om brottsskadeersättning till de brottsutsatta via polisen, eftersom polisen kommer i kontakt med samtliga brottsutsatta. Trots detta har polisen stora brister när det gäller information om ekonomisk ersättning till brottsutsatta (se 4.2 ovan). representerad i arbete med att ta fram det dokument som ska ge vägledning och enhetlighet gällande åklagarnas hantering av skadeståndsfrågor.69 På strategisk nivå finns en samverkansgrupp för brottsofferarbete där myndigheter och ideella organisationer utbyter erfarenheter. utbildningsseminarier på olika brottsofferteman för att förmedla erfarenhet och kunskap om hur myndigheter, kommuner och ideella föreningar kan samverka på ett lokalt eller regionalt plan. Gruppen träffas och består av samtliga av de myndigheter som ingår i processen förutom Kronofogdemyndigheten.70 666 § förvaltningslagen (1986:223) och 6 § myndighetsförordningen (2007:515). 672 § förordningen (2007:1171) med instruktion för . 68Uppgifter om regeringens styrning återfinns i kapitel 5. 69Intervjuer med och . Det finns ingen formaliserad samverkan mellan och övriga myndigheter i processen. skedde senast när tillsammans med bland annat diskuterade återkrav och förbättrad information till de brottsutsatta som söker brottsskadeersättning. har tidigare tillsammans med diskuterat frågan om tidig information samt vissa rutiner och informationsmaterial.71 En viktig del av informationsinsatser är den utbildning som myndigheten erbjuder. I utbildningar deltog 4 200 personer 2010.72 har till redovisat en grov uppskattning av fördelningen av deltagarna. av deltagarna kom från rättsväsendets myndigheter, och två femtedelar kom från brottsoffer- och kvinnojourer. Resten av deltagarna är verksamma inom socialtjänst, skola och hälso- och sjukvård.