mot · GZ02Kr307 · 2011-10-05 00:00:00 — Folkkultur kan vara både traditionell och nyskapande, den förmedlar kulturarvet, men den förändras och utvecklas också ständigt. Det svenska körlivet som tillhör de främsta i världen, amatörteatrarna liksom musik- och dansgrupper sjuder av liv och experimentlust. Det sker ett ständigt utbyte av erfarenheter, kunnande och idéer i kontakter mellan amatörer och professionella. I folkkulturen är gränserna mellan dessa kategorier inte sällan flytande. Amatörkulturen är starkt knuten till kulturutövarens ideella kraft. Det är därför den ofta tas för given, något som gör att den lätt kommer på undantag i kulturdebatt och kulturpolitik. Det nationella ansvaret för folkkulturen inklusive amatörkulturen är splittrat mellan olika instanser: , och och dessutom mellan olika regionala och lokala nivåer. Samhällets ansvar för amatör- och folkkulturen måste förtydligas och en instans bör därför utses som tar ett samlat ansvar för de statliga insatserna för amatör- och folkkulturen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det finns en outnyttjad potential i amatörkulturen. När amatörer samarbetar med yrkesutövande konstnärer kan det förnya det professionella kulturlivet. Samarbetsprojekt har resulterat i att professionella och amatörer på ömse håll upplevt att mötet med den andra parten och med det lokala kulturarvet gett såväl konstnärligt resultat som kunskapsutbyte och fördjupad gemenskap. Samarbeten mellan amatörer och professionella skapar också ingångar för lokalbefolkning och medverkande amatörer till det professionella kulturutbudet. Vi vill se modeller för ett mer jämlikt och långsiktigt hållbart samarbete mellan yrkesverksamma kulturutövare och amatörer. Ett utvecklat samarbete kräver också att fler tjänster för amatörkulturkonsulenter inrättas på regional och lokal nivå. Medel för att stimulera detta finns anslagna i vår budget. Studieförbunden och folkhögskolorna utgör tillsammans en av landets största kulturarenor. Folkbildningens konstnärliga linjer och kurser är för många en ingång till högskoleutbildningar i dans, teater, bildkonst, musik, litteratur och skrivande. För andra står den personliga utvecklingen i fokus. Det enastående med folkbildningen är att dessa två kategorier av bildningssökande befinner sig på samma kurs. Att förhålla sig till människors tidigare livserfarenheter och kunskaper är själva utgångspunkten för folkbildningens pedagogik. Till folkbildningens styrka hör dessutom att den förmår fånga upp nya rörelser i en ständigt föränderlig värld. Den dynamik som detta skapar är en förutsättning för att fler ska delta i samhällsbyggandet. Folkbildningens stora utmaning är att ständigt öppna fönster mot sin omvärld och betrakta den med nya ögon. ser vi en kraftig ökning av folkhögskolor som etablerar sig i närheten av och i de stora städerna. Utmaningen för samhället blir att upprätthålla folkbildning folkhögskolor och studieförbund även på landsbygden och i de mindre städerna. anser att studieförbundens närvaro i alla kommuner ska säkras och stärkas. Etablerandet och bevarandet av folkhögskolor i hela landet ska stödjas. Särskild hänsyn ska tas till de nationella minoriteterna och deras behov av egna folkhögskolor och folkhögskolekurser. Det är nödvändigt att staten tar initiativ till en dialog med kommuner och landsting om hur det nationella ansvaret för folkbildningen ska tas tillvara och fördelas. Som utgångspunkt för detta höjer vi i vårt budgetalternativ anslagen för folkbildningen med , vilket även inkluderar en särskild folkbildningssatsning för att stärka kunskapen hos fler om hur man kan ta del av kultur och information via internet. Regeringen bör tillsätta en arbetsgrupp bestående av representanter för alla inblandade parter för att lägga fast hur det ekonomiska ansvaret för folkbildningen ska fördelas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. I finns ett starkt och brett intresse för teater, dans, musikteater och andra former av scenkonst. Intresset för former som nycirkus och performance och samarbeten över gränserna mellan scenkonst, musik och bildkonst växer. Ändå finns många människor som inte tar del av scenkonstens utbud och det finns behov av att öka tillgängligheten, geografiskt och ekonomiskt. För att förbättra möjligheterna för dans och teater att nå ut avsätter vi i vår budget medel för att alla län ska kunna inrätta konsulenttjänster inom teater och dans. För rimliga möjligheter att sätta upp dansföreställningar och vissa andra former av scenkonst är det fullständigt nödvändigt att frågan om scenkonstnärernas pensioner löses. Ett färdigt förslag finns redan för vilket vi avsätter medel i vårt budgetalternativ, se ovan. där allt ska förvandlas till varor riskerar även bildkonsten att allt mer dras in i detta och reduceras till en vara bland andra varor på marknaden. Där märks inte konstens avgörande betydelse för människan och det samhälle hon vill bygga, i stället blir konstnärliga produkter investeringsobjekt och status för det fåtal som har råd. Klyftan mellan privat besuttenhet och allmänna behov vidgas och djupnar. Bild- och formkonstnärernas arbets- och levnadsvillkor är avgörande för vilken mångfald och kvalitet som ska finnas på konstscenen. De har de lägsta och mest osäkra inkomsterna av alla konstnärsgrupper. Vi måste på de olika nivåerna i samhället genomföra reformer som ger bildkonstnärerna drägliga arbetsvillkor som vi skapar möjligheter för främst barnen, men också alla andra grupper i samhället, att få tillgång till det som konstnärerna skapar och ges möjligheter att måla, rita, forma, slöjda och utveckla den egna kreativiteten. vill därför höja utställarersättningen och stödet till kollektivverkstäder. 23De nationella minoriteternas kultur talas cirka 150 olika språk i och vi har fem erkända nationella minoriteter: samer, tornedalingar, sverigefinnar, romer och judar. Dessa människor har givetvis också sina demokratiska och kulturella rättigheter till identitet, språk, kulturarv och religion. Olika röster och erfarenheter måste få komma till tals och känna igen sig i det svenska samhället och i den offentligt stödda kulturen. Den romska kulturen i EU är utsatt för förfärlig repression och även i råder en uppenbar brist på respekt och förståelse för densamma. vill lyfta fram den romska kulturen och ge möjlighet för dess utveckling. Behoven är stora, t.ex. har det romska kulturcentret i en svår ekonomisk situation och behov av stöd. I vårt budgetalternativ avsätter vi därför medel till romska kulturcentrum. Samhället har ett särskilt ansvar när det gäller det s.k. förvaltningsområdena för sverigefinnar och finska språket. Det borde vara självklart att den nationella minoritetspolitiken ska innehålla möjligheten för finsktalande och de som förstår finska i dessa områden att se finska tv-program på samma villkor som de som bor i , och kan göra. Även för de många tornedalingar och finsktalande romer som bor i några av dessa områden skulle det vara värdefullt att kunna ta del av de finska tv-programmen. Sändningarna av finsk tv som täcker stora delar av ska därmed utökas till att gälla alla de finska förvaltningsområdena. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Amineh Kakabaveh (V)