mot · GZ02MJ382 · 2011-10-04 00:00:00 — Det känns mer seriöst än att plocka in 20 vargar , som regeringen helst vill göra. Svensk avfallshantering och återvinning har varit en framgångssaga. Vi var tidiga med fraktionssortering och med stopp för deponier. Vi energiåtervinner det avfall som inte materialåtervinns och många kommuner samlar in kompost och rötar biogas ur hushållskompost. Men som för alla framgångsrika verksamheter är det farligt att stanna upp och leva på tidigare framgångar. Vi behöver analysera systemet på djupet och ta nästa steg. Det kommer att vara nödvändigt och en hjälp för oss att skapa ett resurseffektivare och på så sätt konkurrenskraftigare samhälle. Detta tillsammans med ökat energiuttag från biogas skapar minskat importberoende av energi och fler arbetstillfällen i . För varje procent vi minskar avfallet minskar utsläppen i med ca koldioxid. arbetar nu med den plan för hur avfallsmängderna ska minska som enligt EU:s ramdirektiv för avfall ska lämna till kommissionen. uppgick materialåtervinningen tillsammans med den biologiska återvinningen (kompost) till 2 . Det motsvarar per person eller av hushållsavfallet. mål på är således inom räckhåll. är det att ta nästa steg. Vi har valt att kalla det avfallshantering 2.0 för att visa att vi står inför ett skifte. För trots framgången är det ett faktum att av soppåsens innehåll fortfarande går att återvinna, enligt undersökningar som Avfall har gjort. Det nuvarande systemet bygger på producentansvaret för insamling och återvinning av förpackningar och att kommunerna ansvarar för övrigt genom avgiftsfinansierad insamling. Men det finns stora samarbetsproblem inom systemet menade i en skrivelse till regeringen. Hela syftet med systemet var att minska mängden förpackningar när tillverkarna fick ansvaret för kostnaden hela vägen. Istället växer sopberget. ökade förpackningsmängden i med 75 procent5. De svenska kommunerna menar att kostnaderna vältras över på andra parter. I en undersökning som Avfall och fastighetsägarna gjort menar dessa att 1,5 miljarder som insamlingen av förpackningar kostar belastar andra än de producenter som enligt lag borde betala. Ofta är det kommunen och bostadsrättsföreningar. För hushållen är systemet också till viss del svårt att förstå när det gäller vad som lyder under producentansvaret och vad kommunen ska samla in. En slutsats av den forskning som sker på detta område är att ju enklare vi gör det för hushållen, desto större blir insamlingsmängden. Om vi dessutom lägger på ett ekonomiskt styrmedel som gör att hushållen tjänar på att återvinna, så ökar den ytterligare. En uppsjö av idéer prövas nu av kommuner för att öka insamlingen. Det handlar om viktbaserad soptaxa, om fastighetsnära insamling i alla fraktioner etc. Det är här kreativiteten flödar, och engagemanget, idéerna och drivkrafterna till att utveckla systemet finns. En möjlighet för att lösa problemen är att lägga över ansvaret på insamlingen av förpackningar på kommunerna med finansiering från producenterna som . Det skulle ge kommunerna samordningsmöjligheter. De kommuner som vill pröva fastighetsnära insamling skulle kunna göra det de som vill vara kvar i nuvarande system skulle kunna upphandla hjälp från de företag som driver insamlingen. Om detta är avfallshantering 2.0 eller om det finns andra vägar behöver närmare undersökas. Vi välkomnar därför den utredning som regeringen tillsatt (Särskild utredare för översyn av avfallsområdet, Dir 2011:66). Utredningsdirektiven bör kompletteras med uppdraget att föreslå nya skarpa mål för insamlingen och utreda hur insamlingen ska kunna förenklas för hushållet i syfte att göra mer resurseffektivt. Kemikaliemarknaden växer snabbt. Det finns över 100 000 kemikalier registrerade och vi vet väldigt lite om hur farliga många av dessa ämnen är. Forskningen visar att de kan samverka och ge nya effekter i lägre doser än vi trott. För många ämnen är dock samverkanseffekterna okända. Kemikalieproblemen blir också i allt högre grad globala. Vi exporterar miljöproblem genom att tillverkningsmetoder med farliga kemikalier flyttar till utvecklingsländer när de förbjuds här. Kemikalierna når oss istället i importerade varor. Ett bra exempel är textilier som innehöll det miljöfarliga nonylfenoletoxilat. Ämnet förbjöds i EU men kom tillbaka i importerade kläder och nådde sedan via tvättmaskinen våra vattendrag. Tack vare stor medieuppmärksamhet har textilimportörerna frivilligt sett till att importerade textilier innehåller mindre av ämnet, vilket de svenska kommunerna kunnat mäta i avloppsvattnet. Men detta är ett undantag. Tillverkningen av en mängd andra produkter som exporteras till industriländerna, t.ex leksaker, elektronik, rengöringsämnen, utsätter människor för ohälsosamma kemikalier både på arbetsplatser och i den kringliggande miljön. I utvecklingsländerna används fortfarande välkända miljögifter som är cancerogena, mutagena och reproduktionstoxiska. I dessa länder orsakas drygt en femtedel av alla arbetsolyckor med dödlig utgång av felaktig kemikaliehantering6. är kemikaliehantering och kontroll inte prioriterat av myndigheter och därför drabbas människor och redan fattiga naturligtvis extra hårt av miljögifterna7. Dessa människor är också beroende av ekosystem kring fabriksområdena, vattendrag, risfält etc., som kontaminerats av utsläpp. Men inte nog med att vi exporterar miljöfarlig tillverkning, vi exporterar också ännu mer kemikalier i t.ex. elektronikprodukter som lämnas för återvinning och som sedan hamnar i utvecklingsländerna där de värdefulla metallerna tas om hand medan ofta miljöfarliga komponenter blir liggande i naturen. Vårt elektronikskrot är ett växande miljöproblem. Vi menar att behöver ha noggrannare kontroll av det svenska elektronikskrotet och regeringen behöver föreslå bättre styrmedel för att tillvarata och återvinna elektronikskrot. Det handlar både om att se till att mindre produkter som mobiltelefoner inte slängs i förbränningsfraktionen och att förhindra att företag olagligt exporterar skrot. En återvinningsavgift på mobiltelefoner har föreslagits i debatten och vi anser att frågan bör prövas av regeringen. Kemikaliespridningen är ett av de stora miljöhoten i världen just . Vi menar att FN behöver tillsätta en forskarpanel så som redan gjorts för klimat och som planeras för biologisk mångfald. En Sternrapport för kemikalier med syfte att redovisa kostnaderna för farliga och giftiga kemikalier globalt skulle kunna visa på de stora kostnader som spridningen av kemikalier har och vad en förändrad strategi skulle kunna innebära. Vi är bekymrade över att på regeringens förslag omformulerat miljökvalitetsmålet Giftfri miljö. Enligt vår uppfattning innebar omformuleringen av miljömålet Giftfri miljö att regeringen sänkte ambitionerna för att nå målet. Vi anser också att det saknas konkreta förslag från regeringen för att nå målen. Regeringen bör därför återkomma till med åtgärder för att nå miljömålet Giftfri miljö. De hormonstörande ämnena har uppmärksammats sedan dessa har ökat kraftigt hos människor . Hormonstörande kemikalier finns i t.ex. bekämpningsmedel, plaster, textilier och läkemedel. De har den egenskapen gemensamt att de liknar det kvinnliga könshormonet östrogen. Exempel är nonylfenol, bisfenol-A, och ftalater. De kan alla orsaka störningar i människans fortplantning: förskjuten pubertet, försämrad spermieproduktion m.m. Särskilt fosterutvecklingen är känslig för dessa ämnen. Regeringen bör uppdra åt att särskilt beakta de nya rönen kring de hormonstörande kemikaliernas effekt på när rådgivning för gravida kvinnor utformas. Kombinationseffekter för dessa ämnen är vetenskapligt konstaterade. Alltså små var för sig ofarliga doser av flera ämnen ger i djurförsök tillsammans hormonstörande effekter. Vi anser att regeringen bör fästa särskild uppmärksamhet på de hormonstörande ämnenas effekter genom att stödja forskning kring ämnet och genom att inom EU arbeta för att fler konstaterat hormonstörande ämnen kommer upp på Reachs kandidatlista, att de nya rönen om kombinationseffekter för hormonstörande ämnen innebär att dessa ämnen klassas för större försiktighet än tidigare och får tuffare gränsvärden. Överhuvudtaget behöver fler ämnen med farliga egenskaper föras in i Reach-processer. Och Reach behöver stärkas på många plan. Bland annat bör substitutionsprincipen och försiktighetsprincipen skärpas och lågvolymämnen inkluderas. Vi anser att regeringen ska arbeta för att EU:s arbete med att föra in farliga ämnen på kandidatlistan intensifieras. Fler ämnen ska innefattas av tillståndskrav, och kontroll av efterlevnad av Reach måste utvecklas. Även nanopartiklar bör granskas för att se om de uppfyller kraven för att införas på kandidatlistan. Vi vill satsa på ökad information till konsumenter och producenter samt verka för att EU-länder ska tillåtas att gå längre i sin egen kemikalielagstiftning. Vi ser också en stor potential i att låta den offentliga sektorn genom sin upphandling verka för ett miljövänligare samhälle med minskade kemikalier i offentliga verksamheter. Barn är extra känsliga för kemikalier. I en granskning av leksaker som Kemikalieinspektionen och genomförde 2005 visade företag som säljer leksaker på en skrämmande okunnighet kring kemikalier i leksaker och de regler som finns inom EU för kemikaliehantering. har Kemikalieinspektionens tillsyn avslöjat 14 leksaksföretag som använt bly i leksaker. EU har också pekat ut en rad parfymprodukter som är extra allergiframkallande för barn. Dessa kan förekomma i hygienprodukter. Många föräldrar uttrycker en oro för vilka kemikalier deras barn utsätts för, inte minst efter avslöjandet av förekomsten av bisfenol-A i nappflaskor. Barnperspektivet i kemikaliepolitiken behöver lyftas fram och analyseras. När gick med i EU försvann förbudet mot att tillföra så kallade azofärgämnen i livsmedel. har nya vetenskapliga studier visat att det svenska förbudet var välgrundat. Den så kallade Southamptonstudien som publicerades i medicintidskriften visade att barn drabbas av överaktivitet på grund av azofärgerna. Dessa rön ska läggas till att det redan var känt att ämnena kan leda till allergier hos barn. Även om många tillverkare dragit ner på dessa ämnen så finns det allt för ofta i svenska livsmedelsbutiker, t.ex. i godis. Vi menar att bör återinföra förbudet mot användning av azofärgämnen. I och med EU:s integrerade system för registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach) och andra EU-regleringar på kemikalieområdet minskar medlemsländernas möjligheter att använda lagar och regler på nationell nivå för att gå längre än EU för att skydda vår hälsa och miljö. Ekonomiska styrmedel kan då vara ett alternativ för att minska kemikalieanvändningen. Vi socialdemokrater vill att regeringen utreder frågan om en differentiering av bekämpningsmedelsskatten utifrån medlens farlighet för miljö och hälsa och att den återkommer till med förslag. Saneringen av mark måste öka Många industrier i har lämnat efter sig gifter i mark och vatten. Det är framförallt kemisk industri, träimpregnering, massa- och pappersindustri och glasbruk. Det finns omkring 80 000 potentiellt förorenade områden i . och länsstyrelserna gjorde en första översiktlig kartläggning . menar dessa myndigheter att i princip alla potentiellt förorenade områden har identifierats. De vanligaste föroreningarna är arsenik, metaller, dioxin, polycykliska aromatiska kolväten och klorerade kolväten. Enligt miljömålet Giftfri miljö, delmål 6 ska de områden som innebär en akut risk för exponering vara utredda och åtgärdade till 2010. bedömer att det finns 30 områden med ett akut behov av åtgärd och alla dessa menar verket kommer att vara avhjälpta . Av de 80 000 områdena finns, bedömer , 1 400 som har den högsta riskklassen (klass 1). Enligt miljömålet Giftfri miljö, delmål 7 ska dessa områden vara sanerade till 2050. har 200 av dessa sanerats. Enligt är det förorenaren som ska betala saneringen. Men i det läge där det inte finns kvar någon förorenare, kan ansvaret falla på fastighetsägaren. Först om det inte finns någon ansvarig som kan betala, går staten in och finansierar. Om en verksamhetsutövare eller fastighetsägare upptäcker föroreningar på sin fastighet är denne skyldig att underrätta tillsynsmyndigheten om detta. Kommunen är tillsynsmyndighet. Ofta handlar det om exploateringar, t.ex. när industriområden görs om till bostadsområden. Det här är områden som är ett reellt miljöhot mot människor och natur. Områden ska undersökas och riskbedömas och sedan ska man bestämma lämplig åtgärd. Kunskaperna och erfarenheterna har emellertid växt och kom med ett nytt material och planerar utbildningar. Viktiga rättsfall har också kommit som gör det enklare att avgöra vem som ska stå för saneringen. I den årliga lägesbeskrivningen av saneringsarbetet som lämnar till regeringen framgår att anser att takten måste öka. föreslår en ökning av anslaget i syfte att hålla en efterbehandlingstakt som gör att förorenade områdens del av miljökvalitetsmålet Giftfri miljö kan uppnås. Främst är detta på grund av de nya rättsfallen som innebär att staten sannolikt kommer att få ta en större del av kostnaden för sanering av nationellt prioriterade förorenade områden. Vi menar därför att det behövs en ny modell för att klara de ökade kostnaderna för sanering av förorenade områden. Det är inte rimligt att staten och kommuner ska stå för kostnader som förorenare orsakat. Vi anser heller inte att den försäkringslösning som finns fungerar tillfredsställande. Istället bör det utredas om en avgift kan tas ut på miljöfarlig verksamhet och sedan placeras i en fond som kan betala kostnader i de fall där förorenaren inte kunnat ställas som ansvarig. är som känsligt bräckvattenhav en unik miljö som vi har ett stort ansvar inför kommande generationer att bevara. Tyvärr ser vi stora problem med ekosystem i obalans och döda bottnar. Det krävs kraftfulla politiska insatser, och alla länder runt måste ta sitt fulla ansvar för att förbättra havsmiljön. Arbetet för att rädda kommer att ta och måste få fortsatt prioritet av den nu sittande regeringen. EU spelar en viktig roll för att öka miljösamarbetet med . Kontakterna och dialogen med EU och grannländerna runt måste kontinuerligt utökas och förstärkas. (Helcom) är en mycket viktig arena för det internationella miljöarbetet. Som ordförandeland i Helcom måste arbeta aktivt och målinriktat för att uppnå resultat. Tungmetaller från industriutsläpp ligger sedan drygt ett århundrade lagrade i och Västerhavets bottensediment. De är potentiella miljöhot, men anses enligt expertisen göra minst skada om de får ligga kvar som de är, orörda. I det sammanhanget är den rysk-tyska gasledningen över ett reellt hot, eftersom ledningen kan rubba den ömtåliga biologiska balansen och skapa allvarliga miljöproblem på havsbotten. Även fiskebåtarnas bottentrålning kan ge oönskade effekter, också ur giftsynpunkt. Användningen av giftiga båtbottenfärger har minskat, men inte i den takt som förväntats efter EU:s arbete med biociddirektivet. De gifter som förhindrar att havstulpaner och alger växer på båtbottnarna sprider sig till havslevande djur. Mätvärden i småbåtshamnar tyder på att giftiga färger fortfarande används. Tillämpningen av lagen behöver förbättras. Det skräpet är ett stort miljöproblem. På har tidigare genomförts strandstädningar men kommunernas ökade kostnader och svårigheter att få tag på personal gör att strandstädningen hotas. Regeringen bör arbeta fram ett program för rena kuster inom ramen för EU. Fiskare bör, så som skett inom projektet the North Sea, kunna lämna det avfall de fått i sina fiskeredskap avgiftsfritt i hamn. Ett sådant system kan uppmuntra fiskebåtar att forsla skärpet till hamn istället för att låta det gå tillbaka i havet. Vi anser att det brådskar med inventeringen av de gamla oljeläckande vrak som finns längs de svenska kusterna. I finns 261 kända vrak som är identifierade som potentiella miljöhot; 20 ligger nära den svenska kusten. Att tömma vraken på olja kan bli mycket kostsamt men det kan också konsekvenserna av en förorenad kust bli. Regeringen kartlägger nu problemet, men vi anser att arbetet med åtgärder måste börja . En handlingsplan bör upprättas med olika steg , geografiskt läge och riskklass. Vi måste sluta att använda havet som en avfallsplats. Ett förbud mot att släppa ut orenat latrin- och toalettavfall från fritidsbåtar har införts. Förbudet planeras träda ikraft i särskilt känsliga områden som , , , samt sjöar och inre vattendrag. 2016 ska förbudet vara infört även i resten av landet (och ). Men passagerarfärjorna i , och tillåts fortfarande släppa ut sitt avloppsvatten. Vi menar att förbudet bör utökas till att gälla även passagerarfartyg. Det finns en överenskommelse mellan och ett antal rederier om att avfallet ska lämnas i land, men den gäller främst den ordinarie färjetrafiken mellan och , och inte de stora kryssningsfartygen. För att full effekt ska nås av förbudet mot utsläpp av toalettavfall bör fler hamnar kunna erbjuda avfallshantering. Sjöfarten är en viktig del i transportsystemet. Vi menar att utsläppskrav på internationell sjöfart bör ingå som en del i en framtida klimatöverenskommelse. Regeringen bör arbeta för en internationell överenskommelse så att sjöfart och flygtrafik bär sina miljökostnader. finns det ca 200 000 tvåtaktsmotorer i bruk. De stora utsläppen från dessa påverkar livet i haven. Stora mängder giftiga kolväten går direkt ut i vattnet. Full gas med en tvåtaktsmotor på 70 hk i innebär att bensin släpps ut i havet. släpper en motor på 7080 hk ut ett badkar med oanvänd bensin. finns moderna tvåtaktsmotorer med lägre utsläpp och regeringen bör återkomma till med förslag till stimulansåtgärder och regelverk i syfte att fasa ut användningen av smutsiga tvåtaktsmotorer i våra havsområden, sjöar och vattendrag. Det finns ca 400 000 undermåliga enskilda avlopp i vårt land. I praktiken strider dessa avlopp mot lagen. Lagöverträdelserna förekommer framför allt i sommarhusområden längs våra kuster. Utsläpp av avloppsvatten som inte är tillräckligt renat från fosfor och kväve bidrar till övergödningen. Regeringen har tidigare haft sin tilltro till att ROT-arbete skulle kunna öka takten för att åtgärda problematiken. Det finns inga uppgifter om att så sker . Regeringen bör återkomma med hur den avser att arbeta för att minska den bristande tillsyn av enskilda avlopp som förekommer i vissa kommuner. Det bör även ses över om högre krav kan ställas på enskilda husägare att åtgärda bristfälliga enskilda avlopp. ska gälla före gamla vattendomar När anläggningar som är föremål för en gammal vattendom ska utöka eller byggas om så används endast reglerna från den gamla vattendomen. Vi menar att borde gälla även för dessa anläggningar på samma sätt som för övrig verksamhet. Det skulle innebära att anläggningen tvingas använda senaste teknik och metod för minskad miljöpåverkan på samma sätt som vid nybyggnation. Regeringen bör återkomma till men förslag som säkerställer att används även för dessa anläggningar. Politisk styrning med upphandling Kommuner och Landsting har en ökad vilja att upphandla ekologiska livsmedel och livsmedel producerade med god miljöhänsyn och gott djurskydd. Vi menar att detta är viktigt och principiellt riktigt eftersom det skapar en politisk koherens i miljöpolitiken. har här en viktig uppgift att stödja kommunerna. är ett bolag som samägs av stat och näringsliv. Behovet av dess råd och stöd ökar ständigt och verksamheten bör därför utvecklas och utökas. Vi vill se offentlig upphandling som ett reellt verktyg för offentliga aktörer som vill kunna upphandla livsmedel som är producerade med god miljöhänsyn, gott djurskydd eller är ekologiskt odlade. Vi menar att regeringen bör verka för att rådgivningen till kommuner kring upphandling av mat inom ramen för förstärks. i (S) Tidningen utgiven av hade i sitt nummer 3/2001 samlat in uppgifter från myndigheter (, m.fl.) och gjort bedömningen att utsläppen ökat 2010 jämfört med . Den officiella svenska statistiken presenteras . Rummukainen m.fl. Uppdatering av det vetenskapliga grunden för klimatarbetet 2011 s. 30. svenska mål är formulerat som en vision att 2050 inte ska ha några nettoutsläpp av växthusgaser. Inom EU har däremot ställt sig bakom ett mål som innebär en minskning av växthusgasutsläppen i hela EU.