mot · GZ02So590 · 2011-10-05 00:00:00 — bör ges i uppdrag att ta fram en nationell strategi för att se till att det finns möjlighet till äldreomsorg för personer med annat modersmål än svenska. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. De nationella minoriteterna har en särställning när det gäller rättigheter att ta del av det allmännas service på det egna språket. Det kan konstateras att antalet personer som har behov av omsorg på det egna modersmålet ökar. Detta gäller såväl inom omsorgsboenden som inom . Den omsorg som finns inom förvaltningsområdena är inte tillräckligt utbyggd. Till stor del är det en fråga om planering och tillsyn. Sådan tillsyn bör utvecklas för att de nationella minoriteternas rättigheter ska uppfyllas. bör ges ett särskilt uppdrag att utveckla tillsynen när det gäller tillgången till äldreomsorg på nationella minoritetsspråk. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. bör ges i uppdrag att ta fram en nationell strategi för att se till att det finns möjlighet till äldreomsorg på nationella minoritetsspråk i hela landet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Äldre döva har en speciellt utsatt situation . Genom kommunikationshandikappet att inte höra är risken extra stor för ensamhet och isolering. Kontakten med grannar blir ofta väldigt ytlig utan ett gemensamt språk. Det är inte lätt att hitta nya vänner när nätverket glesnar. blir också kontakt med barn och barnbarn krånglig när barnens partner och barnbarnen inte kan teckenspråk. Kommunens erbjudanden om träffpunkter, kultur och fritidsaktiviteter är inte meningsfulla när man inte hör det som sker och inte kan prata med övriga deltagare. Oron finns för att inte kunna göra sig förstådd om något skulle hända. Ofta har de äldre döva, på grund av att svenskan är deras andra språk, också svårt att förstå den kommunala informationen. Möjligheterna att få teckenspråkig hemtjänst eller plats på teckenspråkigt äldreboende saknas ofta. Kunskapen om vad det innebär att vara döv eller hörselskadad och teckenspråkig är ofta mycket bristfällig i kommunerna. Detta gäller även inom de delar av hälso- och sjukvården som inte arbetar direkt gentemot döva eller hörselskadade. finns vad vi känner till teckenspråkig hemtjänst i . Teckenspråkiga äldreboendeplatser finns i och , och är på gång i . Det är dock inte en självklarhet för stadsdelar och kommuner att bevilja plats på ett teckenspråkigt äldreboende. När äldreboendet i startade fick flera överklaga för att få rätt till en plats där. I och finns äldrevägledare för döva och dövblinda. De har stor betydelse för att ge stöd, utveckla verksamhet och sprida kunskap om äldre dövas situation. Ett system med äldrevägledare för döva och dövblinda, regionalt spridda över hela landet, behövs. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Regeringen bör därför uppdra åt att utfärda riktlinjer för att ge alla inom gruppen döva och dövblinda rätt till äldreomsorg på teckenspråk. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Heterosexualitet är i samhället, även inom äldreomsorgen. För det stora flertalet heterosexuella äldre kvinnor och män finns det oftast inte anledning att fråga sig vad det innebär att inte bli behandlad och bemött som en hel människa. För de cirka 80 000 homo- och bisexuella samt transpersoner som är i ser situationen väldigt annorlunda ut. Många av dessa kvinnor och män har blivit betraktade som sjukdomsstämplade brottslingar under en stor del av sin livstid. var det enligt svensk lag totalt förbjudet att ha homosexuella förbindelser. tog bort sjukdomsbegreppet. För många är det därför svårt eller otänkbart att komma ut som bög eller lesbisk som äldre. Därför måste personalen inom äldreomsorgen kunna se och bemöta homo- och bisexuella samt transpersoner på att värdigt sätt. Dessvärre saknas tillräcklig kunskap om äldre hbt-kvinnors och hbt-mäns levnadsvillkor. Inom vård och omsorg gäller heteronormen och hbt-personer osynliggörs. Det kan handla om en person som lever i en dold relation med en partner av samma kön. En god vän kan ibland visa sig vara en partner. Då gäller det att personalen inom äldreomsorgen är tillräckligt lyhörd och uppmärksam. Öppet homosexuella ska bemötas med respekt, men personalen måste även vara lyhörd mot dem som på grund av långvarig diskriminering inte är öppna med sin sexuella läggning. Mycket lite forskning finns när det gäller äldre hbt-personer. Med tanke på att de vuxit upp med diskriminering och utsatthet är det viktigt att undersöka vad det betyder när deras behov av vård och omsorg saknas. bör därför få i uppdrag att kartlägga de äldre hbt-personernas situation i mötet med hälso- och sjukvården och äldreomsorgen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Regeringen hänvisar ofta till att privatiseringarna av äldreomsorg och vård ska lösa problemet med bristande hbt-kompetens. Men privatiseringar garanterar inte per automatik att vare sig de boende som är hbt-personer eller hbt-personer bland personalen kommer att behandlas med respekt för sin sexuella läggning eller sin könsidentitet. lyfter i sin kunskapsöversikt Det dubbla utanförskapet Mångfald och sexuell läggning fram ett antal områden där insatser behöver göras. All personal inom äldreomsorgen behöver självklart ha hbt-kompetens och -kunskap. Den kunskapen måste också kopplas till att livsvillkoren för äldre homosexuella kvinnor respektive män ser olika ut. En grundförutsättning är att hbt-personer inte osynliggörs vare sig de är personal eller äldre kvinnor och män med behov av service och omvårdnad. Allt fler insatser görs av anhöriga. Det är därför viktigt att veta vilka föreställningar som finns kring vilka som är hbt-personers anhöriga och att de synliggörs när det gäller anhörigstöd. I t.ex. om anhörigstöd finns inget speciellt skrivet om hbt-personers situation. För många äldre hbt-personer kan gemenskapen tillsammans med andra äldre med liknande erfarenheter göra att de mest av allt önskar att komma till ett hbt-äldreboende. Men det är inte självklart att alla äldre hbt-personer vill bo på ett äldreboende med särskild hbt-inriktning, inte minst med tanke på att många av de äldre vuxit upp i ett samhälle som varit ännu mer fördömande gentemot homo- och bisexualitet samt transpersoner än . Hbt-kompetens måste därför finnas inom hela äldreomsorgen. driver också frågan om att hbt-kompetens ska ingå som en del av utbildningen i vård- och omsorgsutbildningar. bör ges i uppdrag att utarbeta att utbildningsmaterial för personalen inom äldreomsorgen när det gäller hbt-frågor samt tillsammans med Kommuner och Landsting (SKL) sprida kunskaper om goda exempel ute i kommuner och landsting. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 8Stärk kvalitet och rättssäkerhet 8.1Stoppa felanvändningen av läkemedel Många äldre använder flera olika läkemedel. Förskrivningen av läkemedel till äldre har ökat påtagligt under , från tre till nära sex preparat per person. Ofta kan de sammantagna effekterna av läkemedlen leda till att man får nya sjukdomsproblem. Anledningen till felmedicineringen är att det inte finns någon som tar helhetsansvar för patienten. Äldre kvinnor och män möter många olika läkare i en alltmer fragmentiserad sjukvård. Alla äldre bör erbjudas läkemedelsgenomgångar. Då är det viktigt att inte bara nå dem som befinner sig på ett vård- och omsorgsboende utan även dem som bor hemma. Primärvården måste därför ta ett större ansvar. En lag behövs, lex , som innebär att personal som misstänker att en äldre man eller kvinna felmedicineras, ska vara skyldiga att göra en anmälan. Även anhöriga ska kunna göra en anmälan. Vad som här anförs om införandet av en lex bör som sin mening ge regeringen till känna. 8.2Säkra den medicinskt ansvariga sjuksköterskans oberoende Av allmänna råd (SOSFS 1997:10) om (medicinskt ansvarig sjuksköterska) i kommunernas hälso- och sjukvård framgår att det i kommunernas hälso- och sjukvård ska finnas en sjuksköterska med medicinskt ansvar för verksamheten. De uppgifter som åligger innebär att hon/han har ansvar för kvalitet och säkerhet i den verksamhet som en kommun bedriver enligt 18 och 18 a § hälso- och sjukvårdslagen. Ansvaret avser den vård och behandling som patienterna ges samt de krav som ställs på läkemedelshantering, dokumentation, anmälan av skador m.m. i hälso- och sjukvårdsverksamhet. ska upprätthålla och utveckla verksamhetens kvalitet och säkerhet inom ramen för det kvalitetssystem som ska finnas i verksamheten. ska utöva sitt ansvar genom att planera, styra, kontrollera, dokumentera och redovisa arbetet med verksamhetens kvalitet och säkerhet. I ansvar ingår också bl.a. att se till att författningsbestämmelser och andra regler är kända och efterlevs. Hon/han ska också se till att det finns behövliga direktiv och instruktioner för sjukvårdsverksamheten samt att personalen inom kommunens hälso- och sjukvård har den kompetens som behövs med hänsyn till de krav som ställs på verksamheten. anser att viktiga roll när det gäller säkerhet och kvalitet gör att tjänsten bör garanteras en oberoende ställning i organisationen. Så är det inte alltid . kan ligga under chefen för äldreomsorgen, och det kan till och med vara så att en tjänst delas så att halva är verksamhetschef och halva . En utredning bör tillsättas som ser över lagen som styr arbete, för att stärka dennes oberoende ställning. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. trädde lex i kraft. Bestämmelserna anger att var och en som är verksam inom omsorgen om äldre personer eller personer med funktionsnedsättning ska vaka över att dessa får god omvårdnad och lever under trygga förhållanden. Vidare ska den som upptäcker eller får kännedom om ett allvarligt missförhållande som berör någon enskild anmäla detta till nämnden eller till den som är ansvarig för en yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet. Dessa bestämmelser har fått sitt namn efter undersköterskan och hennes agerande som anställd vid . Från har lex utvidgats till att omfatta hela inklusive verksamheten vid . Bestämmelserna har blivit mer lika lex inom hälso- och sjukvården. Anmälningsskyldigheten har ersatts med rapporteringsskyldighet. Alla missförhållanden och påtaliga risker för missförhållanden ska rapporteras till berörd nämnd eller till den som bedriver enskild verksamhet. Missförhållanden ska avhjälpas eller undanröjas utan dröjsmål. Anmälningsskyldigheten inträder när ett missförhållande eller påtaglig risk för missförhållande bedöms vara allvarligt. Samtliga sådana allvarliga missförhållanden ska anmälas till . Den som i enskild verksamhet tar emot en rapport eller anmälan ska även informera socialnämnden om detta. Så här ska det fungera, men att detta långt ifrån alltid är fallet visar . Anmälan enligt lex görs inte alltid när det borde göras. Det finns en rädsla för att göra anmälningar, och det finns exempel på enhetschefer som ska ta emot anmälan och utreda anmälan inom den egna verksamheten, men i stället hindrar personalen från att göra anmälningar. har motionerat i frågan. , liksom att en allt större del av äldreomsorgen drivs av vårdföretag med direkta vinstintressen, stärker oss i den uppfattningen. bör ändras så att rapportering och anmälan om missförhållanden går till en oberoende part. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 9Anpassa vården efter äldres förutsättningar Antalet äldre med flera sjukdomar ökar och allt fler av dessa bor kvar i det egna hemmet. Trots att de äldre utgör en stor och växande grupp av sjukvårdens patienter är vården till stora delar anpassad till de patienter som snabbt behöver hjälp vid enstaka tillfällen. Ofta får anhöriga, om sådana finns, rycka in för att hjälpa den äldre personen att komma rätt i vårdapparaten. Det är oerhört viktigt att anpassa hälso- och sjukvården till de äldres behov så att den äldre patienten får den vård han eller hon behöver. Primärvård, specialistsjukvård, hemsjukvården och äldreomsorgen måste samordna sina resurser. Regeringen gör i sin budget en välbehövlig satsning för en sammanhållen vård och omsorg för de mest sjuka äldre, men i andra ändan driver regeringen en politik med en privatisering och fragmentisering av sjukvården och äldreomsorgen som försvårar samordning. Det finns ingen som tar ett helhetsansvar för vården och omsorgen om multisjuka äldre. har länge drivit att hemsjukvården ska tillhöra kommunerna. Förändringen har tagit än vad som var nödvändigt. Vi tycker också att kommunerna ska ha rätt att anställa läkare. 9.1Lättare att nå vården Multisjuka och sköra äldre kan ofta ha svårt att uppsöka t.ex. vårdcentralen. De kan då dra sig för att söka vård eller hänvisas till att ringa efter ambulans. Det bör därför bli lättare att få vård i hemmet och hembesök av läkare när det behövs. Teamarbete, där både hemtjänst och primärvård deltar och samarbetar med sina olika kompetenser, är något som provats på några håll i landet. De äldre har varit mycket nöjda som deras besök i slutenvården har minskat, något som kan innebära lägre kostnader för landstingen. Många äldre kommer dock även i fortsättningen att tvingas söka vård på samma sätt som andra. Men det är inte rimligt att multisjuka äldre får sitta i akutmottagningarnas väntrum . Vägar för direktinläggning ska därför införas om inte sjukdomstillståndet kräver besök just på en akutmottagning. Tröskeln till vården behöver också sänkas genom att besök hos och hembesök av distriktssköterska blir gratis. Många äldre har väldigt små ekonomiska marginaler. finns det ingen som samordnar och håller ihop vården för den multisjuka äldre. Det blir i stället den äldre själv eller anhöriga, när sådana finns, som får ta på sig detta. Det är inte acceptabelt. En tydlig samordningsfunktion som håller ihop vården för den äldre måste finnas. Sjukvården i sin helhet måste få en helt annan helhetssyn och anpassas till äldre multisjuka patienter. Anhöriga gör en stor och oersättlig insats när det gäller stöd och omsorg om äldre kvinnor och män. Men den insatsen måste alltid vara frivillig. Den äldre kvinnan eller mannen måste vilja ha hjälpinsatser från sina närstående, och de närstående måste både ha möjlighet och vilja att göra dem. Det bästa anhörigstödet är därför en väl utbyggd äldreomsorg med god kvalitet och tillräckligt med kunnig och engagerad personal. ekonomiska åtstramningar sköts alltmer av ansvaret över till anhöriga. utfördes av alla omsorgstimmar för äldre i hemmet av släktingar mot . Det är huvudsakligen döttrar och andra kvinnliga släktingar som har utökat stödet och hjälpen till äldre släktingar, av all anhörigvård i utförs av dem. Det är vanligare att döttrar ger stöd och hjälp till sina föräldrar än att sönerna gör det. En av fem yrkesverksamma personer ger hjälp och stöd till en anhörig. För många är det en naturlig del i livet men innebär en påfrestning. För många kvinnor innebär det fortsatt dubbelarbete. När barnen blivit vuxna ska förvärvsarbetet kombineras med stöd till föräldrarna. De anhörigvårdare som ger mycket omfattande hjälp och stöd är utsatta för uppenbara hälsorisker och har en lägre livskvalitet än andra grupper av anhörigvårdare. satsning på fler anställda inom äldreomsorgen och på fortsatt kompetenslyft för de anställda är också en satsning på de anhöriga. Det är viktigt att utveckla anhörigstödet till dem som vill och kan hjälpa sina närstående eller sin partner. Redan i budgeten var med och avsatte för att ge kommunerna möjlighet att fortsätta och utveckla stödet till anhörigvårdare. Anhörigstöd ska ingå i kommunens ordinarie verksamhet och inte vila på projektpengar. har regeringen avsatt statliga stimulanspengar till kommunerna, men har dessa pengar förts över till de generella bidragen till kommuner och landsting. Därför är det nu upp till varje kommun att se till att utveckla anhörigstödet. Det är viktigt att detta sker i strukturerad form med tydligt ansvariga och med kompetent personal. Det är nu också extra viktigt att följa vad som händer med anhörigstödet när resurserna är öronmärkta. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. En fråga som genast bör ges särskilt ljus är att äldre personer med utländsk härkomst generellt sett får mindre offentlig vård och omsorg än svenskfödda äldre. I stället får anhöriga ge det stöd och den hjälp som behövs. Anhörigvårdare med utländsk bakgrund representerar av kommunernas anhöriganställningar. Det finns ett stort behov av att utveckla metoder för att nå anhörigvårdare med utländsk bakgrund. bör därför få i uppdrag att i utvärderingen av stimulanspengar särskilt lyfta fram hur kommunerna arbetar med stöd till anhörigvårdare med utländsk bakgrund. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Nationellt Anhöriga är en viktig verksamhet för att utveckla anhörigstödet och sprida kunskaper och erfarenheter i landet. utgångspunkt är att när detta gjorts bör verksamheten permanentas. Anhörigorganisationerna (, , m.fl.) spelar en viktig roll som påtryckare, opinionsbildare och kunskapsspridare och som stöd för sina medlemmar. Deras kunskaper och erfarenheter ska tas till vara för att utveckla både äldreomsorgen och anhörigstödet. Organisationerna måste också få förutsättningar att utveckla sina egna verksamheter. Vi ökar därför stödet till dem med mer än regeringen. Se vår motion 2011/12:So567. 11.1Våld mot äldre kvinnor Ingen av de 56 åtgärderna i regeringens handlingsplan när det gäller mäns våld mot kvinnor riktas speciellt till äldre kvinnor som utsatts för mäns våld. Detta trots att tidigare rapporter från såväl som visar att våld mot äldre kvinnor förekommer i en sådan omfattning att det är att betrakta som ett folkhälsoproblem. Våldet som riktas mot äldre kvinnor är mer upprepat och av ett allvarligare slag än det som drabbar äldre män (se omfångsundersökning Ofrid Våld mot äldre kvinnor och män, 2001). Mäns sexuella våld drabbar även äldre kvinnor, vilket ofta osynliggörs. Dessvärre är kunskapen om mäns våld mot äldre kvinnor bristfällig, bl.a. inom vård och omsorg. Därför bör regeringen ge i uppdrag att i samarbete med Kommuner och Landsting (SKL) ta fram och sprida befintlig kunskap om mäns våld mot äldre kvinnor samt att ta fram ett utbildningsmaterial för personalen i äldreomsorgen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Äldre personer är särskilt sårbara brottsoffer. Det rör sig ofta om dolda brott som begås i hemmet eller på en vårdinrättning. Det kan röra sig om såväl psykiska, fysiska, ekonomiska som sexuella övergrepp, som inte sällan begås av anhöriga eller personal på vårdinrättningar. Detta gör utsattheten dubbel eftersom det också är i dessa grupper som offren har att söka stöd. På så sätt liknar brotten dem som begås mot kvinnor i relationer eller de brott som barn utsätts för av sin vårdnadshavare. När det gäller brott mot äldre är det mycket viktigt att personal inom vården som kommer i kontakt med dessa grupper, exempelvis distriktssköterskor och läkare, har redskap att hjälpa. har föreslagit att äldre som brottsoffer bör ges särskild uppmärksamhet, och finns nu en bok och en studiehandledning som behandlar frågan om äldre som brottsoffer, som är framtagen av bl.a. brottsofferjourerna. Det är mycket glädjande. hoppas att detta underlag ska användas, bl.a. som vidareutbildning av omsorgspersonal. Personskador utgör ett av de största hälsoproblemen bland äldre människor i . Äldre svarar för större delen av skadefallen i dödsorsaks- och patientstatistiken. Detta trots att denna åldersgrupp endast utgör av befolkningen. Olyckor och skador bland äldre orsakar ett stort lidande för de drabbade och deras anhöriga. Det kostar också stora summor pengar för samhället. Enbart de äldres fallolyckor kostar kommunerna och landstingen . Det gäller nu att vända den negativa skadeutvecklingen. bedömning är att det finns stor potential att öka säkerheten och tryggheten för äldre. Detta kan ske genom en mängd olika åtgärder, såsom genomgångar av utom- och inomhusmiljöer samt utbildning av personal och anhöriga och självklart även av de äldre. har tagit fram material som kan användas i olika typer av utbildning.