mot · GZ02Ju399 · 2011-10-04 00:00:00 — Vi lever i en föränderlig värld där kommunikation sprids snabbt, där känsliga och okänsliga uppgifter om oss människor hanteras av såväl kända som okända och där hoten och utmaningarna mot säkerheten och tryggheten är okända. är möjligheterna till självbestämmande och egenutveckling större än någonsin förr för många grupper. Detta leder till utmaningar för samhället. Enskildas integritet har alltsedan terrordåden i och efterföljande händelser bland annat i och kommit att beskäras allt mer och mer ofta utan någon annan motivering än att åtgärderna behövs för att bekämpa terrorismen. Vi ser nu hur känsliga uppgifter lagras i system och sprids till allmänheten utan kontroll, hur data lagras utan tillsyn och hur möjligheterna att sammanställa känsliga uppgifter ökar utan någon som helst helhetsbild. En ny integritetsskyddsmyndighet behövs därför och Säkerhetspolisens arbete måste struktureras om för att bättre möta nya utmaningar. har tillförts ständigt nya resurser utan att andelen uppklarade brott ökat, utan att brottsligheten minskat och utan att människors tilltro till polisorganisationen . Effektiviseringar måste ske. En viktig del i att minska brottsligheten är att minska återfallen i brott, liksom att minska att de som dömts för brott sedan begår grövre brott. Kriminalvårdens arbete för att behandla män som dömts för våld och sexualbrott mot kvinnor måste intensifieras och alla som fått frihetsberövande påföljd skall få en plan för hur deras utslussning ska ske. Frivilligorganisationernas roll ska förstärkas. En säkerhetspolis för sin tid med ett renodlat uppdrag4 Inrättandet av en ny integritetsskyddsmyndighet5 Stärkt rättsväsen för kvinnofrid7 Skyldighet ge dömda män vård7 Utbildning om våld i nära relationer7 Insatser för kvinnor inom Kriminalvården8 Utökat stöd till frivilligorganisationer inom Kriminalvården9 Åtgärder för bekämpning av miljö- och djurskyddsbrott9 Åtgärder för bekämpning av systemhotande brottslighet med inriktning mot islamofobi, högerextremism med mera10 Resurser för kunskap om hatbrott inom rättsväsendet11 Inrättandet av en fångombudsman11 En särskild utredningsmyndighet för misstänkta brott av poliser och åklagare12 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behov av effektiviseringar av polisorganisationen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behov av att ändra säkerhetspolisens arbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om specificering av Säkerhetspolisens anslag. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inrätta en ny integritetsskyddsmyndighet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inrätta en fångombudsman inom . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om förändrad styrning av arbetet för att bekämpa miljö- och djurskyddsbrott. anvisar med följande ändringar i förhållande till regeringens förslag anslagen under utgiftsområdet 4 Rättsväsendet enligt uppställning: Särskild utredningsmyndighet för polisers brott Utbildning mäns våld mot kvinnor Utbildning mäns våld mot kvinnor Rätt till vård för män som dömts för våld mot kvinnor Utredningsarbete och garanterade utslussningsplaner Samarbete Kriminalvården och kvinnojourer Stöd frivilligorganisationer inom kriminalvården Anslaget för polisorganisationen har vuxit från till 20,1 föreslagna miljarder kronor för . Utgifterna för den polisiära verksamheten har således ökat med . Även om antalet anmälda brott ökar från 1 450 000 till 1 550 000 kan inte det i sig förklara behovet av de ökade anslagen. Särskilt inte som andelen personuppklarade brott förblir på samma nivå och antalet brott uppenbarligen inte minskar. Den enda del där förbättringar synes ske är när det gäller den subjektivt uppfattade tryggheten bland befolkningen, enligt de nationella trygghetsundersökningarna. de grönas slutsats är att regeringen valt att satsa på lösningar som utåt sett kan synas ge intryck av att den vidtar åtgärder, men som reellt sett är förhållandevis resultatlösa. anser att alla människor i ska ha rätt till en trygg och säker vardag, att ekonomisk och miljörelaterad brottslighet skall bekämpas med styrka och att hatbrotten skall prioriteras. Hot mot demokratin ska bekämpas med styrka. För att detta ska kunna ske krävs en effektiv polisorganisation som bygger sitt arbete på kriminalunderrättelseverksamhet och där insatser sätts in där och när brott kan begås, inte när det är bekvämt eller billigt att förlägga arbetstiden. Att det finns stora behov av förbättringar har påpekats av bland annat och stärks av mediala uppgifter om brott som inte utreds, om poliser som bemannar receptioner och om larm som aldrig åtgärdas. ställer sig således bakom förslagen för effektivisering av polisorganisationen som föreslås i betänkandet Polisverksamhet i förändring (SOU 2002:70), och menar att dessa skyndsamt måste påbörjas. Detta skulle medföra att upp till 500 årsarbetsresurser frigörs för polisiärt arbete inom polisväsendet. Stora resurser kan frigöras genom en renodling av polisverksamheten. Sammantaget medför detta att vi motsätter oss regeringens föreslagna och inte närmare motiverade ökning av anslaget till polisorganisationen med . Sättet att lösa problem på kan inte vara att ständigt ge polisen mer pengar. En säkerhetspolis för sin tid med ett renodlat uppdrag Säkerhetspolisens strategiska arbete för rikets säkerhet måste utvecklas. Detta gäller särskilt miljöbrotten, den internationella ekonomiska brottsligheten, sexhandeln med kvinnor och barn över landsgränserna och narkotikahandeln tillsammans med den illegala vapenhandeln. Denna typ av brottslighet hotar demokratiska grundvalar och måste ha hög prioritet. Regeringen tillförde förra höstbudgeten till säkerhetspolisen för att förebygga terrorism som riktas mot . ifrågasätter varför denna summa tilldelas Säkerhetspolisen. riksdag och folkvalda har bristande insyn i Säkerhetspolisens arbete. Vi vill se mer detaljerade specifikationer av denna nu närmare miljardstora budget. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Utöver detta behöver en förändring ske av personskyddsverksamheten. Frågan är nämligen om det krävs säkerhetspoliser för att genomföra det fysiska personskyddet. En väl fungerande underrättelseverksamhet är en förutsättning för att kunna bedriva brottsförebyggande arbete samt för att kunna utreda begångna brott. Detta arbete sker såväl hos den öppna polisen som hos . Den kunskap Säkerhetspolisen inhämtar kan i vissa fall delges den öppna polisen. anser mot den bakgrunden att personskyddet skulle kunna genomföras av den öppna polisen. Poliser som arbetar med personskyddet genomför en viktig samhällsfunktion och ska vara kompetenta i sin yrkesroll, besitta hög integritet och i övrigt kunnigt sköta sitt yrke, men behöver inte vara säkerhetspoliser för detta syfte. minskar därför Säkerhetspolisens anslag med jämfört med vad regeringen föreslår i och med denna överflyttning av ansvaret för säkerhetsskyddet. Regeringens föreslagna utökning av anslaget till Säkerhetspolisen uppgår för till . Vi delar regeringens bedömning att en ökning av anslaget kan behöva ske, men anser att ökningen skall användas för andra behov; nämligen för att öka och förbättra analyserna om hur islamofobi och främlingsfientlighet hotar vårt demokratiska statsskick, hur arbetslöshet och socialt utanförskap i vissa fall kan leda till risk för delaktighet i brott som hotar statsskicket och hur klimatproblemen utmanar risk- och sårbarhetsarbetet hos oss och i vår omvärld. En omfattande samverkan behöver ske med Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, Försvarsmakten och andra aktörer. Samverkan med frivilligsektorn behöver öka, för att öka kunskapen om säkerhetspolisens arbete. Inrättandet av en ny integritetsskyddsmyndighet I dagens registreras och övervakas enskilda för allt fler uppgifter. Det är både det offentliga och den privata sektorn som gör det. I takt med att det så kallade kriget mot terrorismen utökats har också övervakningen av enskilda ökat. Sammantaget har insamlandet av känsliga uppgifter om enskilda personer ökat lavinartat. Frågor rörande skyddet av enskildas privatliv och uppgifter kring dem hanteras av ett antal olika myndigheter i . Exempelvis hanterar Datainspektionen personuppgifter generellt i samhället, känsliga personuppgifter hos och användandet av hemliga tvångsmedel hos polis och åklagarmyndighet och Justitiekanslern har tillsyn över all offentlig verksamhet. Till detta kommer organ såsom och den kontroll som sker genom domstolar. konstaterade mot den bakgrunden i sitt delbetänkande 2007 (SOU 2007:22 Skyddet för den personliga integriteten) bland annat att det i finns en brist på systemtänkande och helhetssyn som leder till att regelverket blir oenhetligt och svåröverskådligt, även möjligheterna att beakta kumulativa effekter av tillkommande lagstiftning inom området. Kommittén konstaterade vidare att ingen statlig myndighet har i uppgift att slå larm när integritetskänslig information nyttjas för annat ändamål än den varit avsedd för. Avsaknaden av en myndighet som har i uppgift att vaka över att den enskildes rätt till en skyddad privat sfär respekteras kan ses som ett uttryck för integritetsskyddets allmänt sett låga status. kameraövervakningskommitté gjorde vidare i sitt slutbetänkande (SOU 2009:87) En ny kameraövervakningslag delvis samma slutsatser om integritetsskyddet och förordade att Datainspektionen skulle omvandlas till en integritetsskyddsmyndighet. Därefter har bland annat Säkerhets- och integritetsskyddsnämdens ansvarsområde utökats genom att genom ändring i lagen (2007:980) om tillsyn över viss brottsbekämpande verksamhet till att även gälla tillsyn över hela polisens behandling av personuppgifter enligt den nya polisdatalagen och lagen om polisens allmänna spaningsregister. Tillsynen ska särskilt avse behandlingen av känsliga personuppgifter och särskilt syfta till att säkerställa att verksamheten bedrivs i enlighet med lag eller annan författning. Regeringen har därtill i lagrådsremissen En mer rättssäker inhämtning av elektronisk kommunikation i brottsbekämpningen föreslagit att ges utvidgade tillsynsuppgifter när det gäller inhämtning av uppgifter om elektronisk kommunikation. Förslagen föreslås träda i kraft . Till detta kommer att i betänkande Särskilda spaningsmetoder (SOU 2010:103) föreslås att ska få utvidgade tillsynsuppgifter när det gäller användningen av vissa särskilda spaningsmetoder. Såsom konstaterats av har integritetsskyddet en svag ställning i . Detta har lett till en fragmentarisk bild över hur olika lagstiftningsåtgärder påverkar enskildas integritet och avsaknad av en helhetsbild i landet. bedömning är att detta samlade skydd kan erhållas genom inrättandet av en myndighet med ett samlat ansvar för skyddet av enskildas integritet. Myndigheten beräknas kosta totalt , som finansieras genom bland annat pengar från . Detta är uppskattade behov av anslag enligt budgetunderlag och statliga utredningar. Stärkt rättsväsen för kvinnofrid anmäldes nästan 18 000 fall av misshandel av män mot kvinnor i hemmen. Det är en ökning med 5 000 fall . Olika regeringar har vidtagit ett antal olika åtgärder för att öka kvinnors trygghet och minska våldet mot dem . Trots det minskar inte våldet utan ökar. presenterades regeringens skrivelse med handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i nära relationer (skr. 2007/08:39). Ett mycket stort antal åtgärder redovisades av regeringen och har utvärderats av bland annat , (Brå) och Kriminalvården. Av Brås utvärdering framgår bland annat att just mängden anmälningar ökat som den upplevda otryggheten minskat något. är effekten för målgrupperna mer osäkra i övrigt. Brå lyfter också upp att det i handlingsplanen inte ingick åtgärder för att minska uppkomsten av brott, t.ex. förebyggande arbete och att fler åtgärder kan vidtas för att minska sexualbrotten, såsom att införa ett samtyckeskrav för sex mellan vuxna personer. Klart är att våldet inte minskar. Av Kriminalvårdens utvärdering av dess satsning mot våld i nära relationer och sexualbrott framgår att samtliga män som dömts för våld i nära relationer skulle erbjudas att delta i adekvat programverksamhet. Kriminalvården erhöll och utvärderingen utvisar att nästan 3 000 män ingick i målgruppen. Något mätbart resultat när det gäller minskat återfall i brott har inte redovisats. Sammantaget framgår av utvärderingarna att mer återstår att göra och att det finns lyckade behandlingsmetoder m.m. att använda. Skyldighet ge dömda män vård Inom finns behandlingsmetoder som baseras på vetenskap och beprövad erfarenhet och som används vid behandling av män som dömts för våld i nära relationer liksom sexualbrott. Det finns inget tvång för Kriminalvården att erbjuda de dömda dessa behandlingar. Ett sådant krav måste enligt mening införas för Kriminalvården. Vi avsätter för ändamålet , som bedöms räcka för att Kriminalvården ska kunna erbjuda alla aktuella dömda vård och behandling som är såväl effektiv som förenlig med vetenskap och beprövad erfarenhet. Utbildning om våld i nära relationer Såväl inom åklagarväsendet som bland domstolarna bedöms det finnas ett fortsatt stort behov av utbildning om mäns våld mot kvinnor. Detta bedöms kosta , liksom domstolarnas. Insatser för kvinnor inom Kriminalvården har sex specifika fängelser för kvinnor. Cirka 260 kvinnor är intagna, vilket är av det totala antalet fängelsedömda personer. De vanligaste brotten kvinnor begår är stöld och narkotikabrott. Enligt statistik har av dessa kvinnor problem med narkotikamissbruk. Jämfört med män har kvinnor i högre grad allvarligare psykiatrisk problematik kopplad till sitt missbruk. vet vi inte hur stor andel av de kvinnor som befinner sig i kriminalvård som har blivit utsatta för sexuella övergrepp och mäns våld. motsvarighet, Kriminalomsorgen, har gjort en undersökning om hur många kvinnor som utsatts för denna typ av övergrepp och våld tidigare i livet och funnit att detta gäller av kvinnorna. har därför påbörjat ett försöksprojekt med att låta kvinnojourer hålla stödsamtal med kvinnor på anstalter. De ger även intagna kvinnor alternativet att få stödsamtalen i kvinnojourens lokaler. har uppgett att försöket är mycket lyckat eftersom de når fram till kvinnor som upplever sig bortglömda av samhället och att framstegen i samtalet har gett dem en hopp inför en framtid fri från kriminalitet. menar att regeringen bör tillsätta en utredning om kvinnor i Kriminalvården för att utröna hur många kvinnor som kan ha utsatts för sexuella övergrepp och mäns våld. Med denna kunskap kan vi överblicka behovet av liknande insatser som genomför på svenska anstalter. vill därefter att initiativ tas för att starta en försöksverksamhet i liknande form. Kriminalvården ska i regleringsbrevet ges i uppdrag att samarbeta med kvinnojourer som anmäler sitt intresse för att dessa ska kan hålla stödsamtal med kvinnor på anstalter alternativt i kvinnojourens lokaler. Detta försök bör utvärderas och därefter implementeras i Kriminalvårdens verksamhet vid lyckat resultat. avsätter för att ombesörja omkostnader för kvinnojourerna. I takt med att polisens resurser ökats och fler poliser anställts, har fler personer dömts för brott till sådana påföljder som Kriminalvården ansvarar för. Kraven på Kriminalvården att såväl vårda och behandla som att förebygga återfall i brott är och ska vara höga. ska Kriminalvården tillsammans med kommuner, landsting och andra aktörer arbeta för att villkorligt frigivna och de som avslutar vård hos i övrigt, ges en utslussning till samhället som leder till egen laglig försörjning genom studier eller arbete, med bostad och ordnad fritid. En viktig aktivitet är att upprätta utslussningsplaner för frihetsberövade med ett reellt innehåll. Tyvärr har myndigheten brustit i detta. Regeringen riktar i budgetpropositionen kritik mot hur myndigheten utfört sina uppdrag och har också tidigare avsatt myndighetens generaldirektör. Några konkreta åtgärder aviseras dock inte för att förbättra verksamheten. anser att Kriminalvårdens verksamhet har en substantiell förbättringspotential som måste tas tillvara. Ett dylikt förändringsarbete måste inledas av myndigheten. I arbetet ska frivilligorganisationer för tidigare dömda, personalorganisationer, polisen och åklagare medverka. För ändamålet avsätter vi resurser som anges nedan. Samtliga som dömts till frihetsberövande påföljd skall få en utslussningsplan från Kriminalvården, som ska visa hur den dömde skall få egen försörjning genom arbete eller studier, hur bostad skall ordnas och hur det sociala livet i övrigt skall vara ordnat. bedömer att den samlade kostnaden för åtgärderna ovan motsvarar . Utökat stöd till frivilligorganisationer inom Kriminalvården måste också fokusera sitt arbete i övrigt på rehabilitering av de dömda, för att minska risken för återfall. Här bör olika frivilligorganisationer för före detta dömda användas i utökad omfattning och deras erfarenheter tas tillvara. Anslagen för deras arbete bör ökas. Stödet till frivilligorganisationer måste förenas med tydliga krav på motprestation och resultat och vi föreslår att det ökar med . Åtgärder för bekämpning av miljö- och djurskyddsbrott , och polismyndigheternas arbete för att bekämpa miljö- och djurskyddsbrott har fungerat mindre väl. För få brott upptäcks, uppklaringsgraden har varit låg, preskriptionsgraden hög och antalet fällda brottslingar (vare sig det gäller fysiska eller juridiska personer) mycket låg. Mot bland annat denna bakgrund tog och fram dokumentet Strategier mot miljöbrott, som beskriver ett stort antal åtgärder som behöver vidtas för att klara av stora delar av problemen. Strategin har för implementerats hos genom Aktionsplan för miljöbrott åt 2010 och genom ett antal andra åtgärder av mer övergripande karaktär. Några särskilda åtgärder synes inte ha vidtagits av polisen. Strategidokumentet och aktionsplan ger tillsammans med samtal med företrädare för en bild där har ett tydligt fokus för arbetet, där arbetet leds och styrs och där det finns särskilt utbildade miljöåklagare med hög kompetens. Polisens resurser för att bekämpa miljöbrott uppgår enligt en undersökning genomfört till motsvarande 6070 personer och det framgår att saknar en helhetsbild av arbetet. Någon samlad styrning av verksamheten finns inte. Sammanfattningsvis bedöms bristerna i verksamheten vara sådana att ett effektivt bekämpande av aktuell brottslighet svårligen låter sig genomföras. Djurskyddsbrott kräver en särskild kompetens som inte alltid är självklar bland polis och åklagare. I vissa län har polisen valt att ha särskilda djurskyddspoliser som bara arbetar med djurskyddsbrott, medan djurskyddsfrågor i andra län hanteras av poliser med allmän kompetens. Då djur som utsatts för brott inte kan tala för sig själva är risken stor att deras intressen kommer i kläm om rättsväsendet inte har tillräcklig kompetens i frågan. Vi vill därför ge polis- och åklagarmyndigheterna i uppdrag att förstärka djurskyddskompetensen. Detta sker på sätt som anges nedan. Mot bakgrund av hur effektivt arbetat och hur mindre effektivt och polismyndigheterna arbetat, drar slutsatsen att en effektiv styrning av arbetet för att bekämpa miljö- och djurskyddsbrott kan uppnås utan resursförstärkningar. Det handlar i stället om att använda befintliga resurser inom polisen effektivare. Resurser kan frigöras genom att polisiära tillståndsuppgifter överlåts till andra myndigheter, genom att den så kallade beredskapspolisen avskaffas och genom att fler civilanställda anställs. Till detta kommer att resurserna i sig kan användas på ett effektivare sätt än som sker . En åtgärd som kan leda till detta inom aktuellt område är att av anslag avsätta specialdestinerade medel för bekämpning av aktuell brottslighet som får disponeras av . Detta innebär att styr hur resurserna används men polisen är fortsatt arbetsgivare. förslag är att det i anslag avsätts medel, som medför att den samlade kompetensen för att bekämpa miljö- och djurskyddsbrott styrs av . Därigenom bedöms effektiviteten förbättras. bör ge regeringen till känna vad som anförs om att styra resurser till polisorganisationen på detta sätt. Åtgärder för bekämpning av systemhotande brottslighet med inriktning mot islamofobi, högerextremism med mera Terrorism och systemhotande brottslighet finns i hela världen och förekommer överallt. Ett genomgående drag för denna brottslighet är att den med våld vill ändra förutsättningarna för hur vårt demokratiska samhälle är uppbyggt. Utövaren av brottsligheten respekterar inte resultatet av andra människors fria val och valmöjligheter. Säkerhetspolisen redovisade 2009, i rapporten politisk extremism Antidemokratiska grupperingar på yttersta höger- och vänsterkanten, de politiska grupperingar som valt att ställa sig utanför det demokratiska samhället och som ser våld, skadegörelse och andra brott som ett legitimt redskap i sin kamp. redovisades till regeringen ett uppdrag avseende uppdrag att beskriva våldsbejakande islamistisk extremism i , radikaliseringsprocesser samt verktyg och strategier som kan användas för att motverka radikalisering genom rapporten extremism i . Slutsatserna av rapporterna är att våldsam politisk extremism är vanligare än islamistisk extremism och att betydligt mer våld i kan hänföras till politisk extremism. De senaste tragiska händelserna i utvisar att terrorism begås av såväl enskilda som grupper av människor. Det är dock oklart i vilken omfattning gärningarna baseras på föreställningar om världskonspirationer, rädsla för den andre eller vanföreställningar om maktövertaganden av olika grupper av människor. Klart är dock att detta är vanligt i retoriken bland terrorister och deras partipolitiska grenar. Brå har i sin årliga statistik över utvecklingen av hatbrotten i (rapport 2011:8) redovisat att ungefär 270 anmälda brott baserades på islamofobi, vilket var en ökning jämfört med och följer en upputgående trend sedan mätningarna startade . Det är inte klart i vilken grad islamofobi funnits med som skäl för personer att begå terrorhandlingar, även om så delvis synes ha varit fallet senast i . Det är vidare inte klarlagt på vilket sätt och i vilken omfattning islamofobi eller vanföreställningar baserade på egenskaper hos andra människor eller grupper av människor leder till utövandet av systemhotande brottslighet i . Detta bör klarläggas liksom bör redovisas förslag på åtgärder för att minska förekomsten av islamofobi i och som skäl för terrorism. Det redovisade utredningsuppdraget bedöms kunna ske inom eller Brås ram. Förslaget till beslut i denna del återfinns i särskild kommittémotion. Resurser för kunskap om hatbrott inom rättsväsendet Rättsväsendets kompetens och förmåga att hantera hatbrott behöver förstärkas, oavsett grund för hatbrottet. Utbildningsbehovet inom vardera åklagarväsendet och domstolsväsendet bedöms uppgå till . Polisens behov kan tillgodoses inom ramen för befintligt anslag. Inrättandet av en fångombudsman En rad internationella konventioner reglerar förhållandena på fängelser och häkten samt skyddet för mänskliga rättigheter för interner. Vår grundlag reglerar även flera andra rättigheter för interner. har flera anstalter anmälts till , som är den instans som behandlar anmälningar mot Kriminalvården. har bedömt 10 anmälningar mot anstalten Salberga från interner som berör brister i bland annat brevhantering, brott mot tystnadsplikten och rätten till att få besök. anser att även för den som är dömd för ett brott och avtjänar ett straff på anstalt ska de mest grundläggande mänskliga rättigheterna upprätthållas. Exemplet från anstalten i Salberga visar att det krävs en offentlig diskussion och medföljande åtgärder för att komma till rätta med situationen för mänskliga rättigheter på vissa anstalter.