mot · GZ02Fö240 · 2011-10-05 00:00:00 — Vi uppskattar att de är underfinansierade med tanke på deras numerär och de viktiga samhällsskyddande uppgifter man utför. Ett ökat operativt fokus kräver en förändrad syn på materiel- och logistikförsörjningen. Det är Försvarsmaktens operativa behov som i större utsträckning ska styra med en tydlig skiljelinje mellan vad som är mål och medel. Det är Försvarsmaktens materielförsörjning som ska bedömas utifrån insatsorganisationens behov, inte som där industri- eller sysselsättningspolitik har fått allt för stort utrymme. En stor utgift i den svenska försvarsbudgeten är materielkostnader. Enligt () är materielbudget på av försvarsbudgeten. Inget annat land i lägger så mycket pengar som . Genomsnittet i är på Det finns således en stor rationaliserings- och förändringspotential i materiel- och logistikförsörjningen i . och länder borde anpassa sig till de nya ekonomiska ramarna och söka nya metoder. av alla försvarsinverteringar i EU:s medlemsländer skedde i nationella program utan gränsöverskridande samverkan. När det gäller forskning och teknikutveckling är siffran . Vi bör därför se över våra materielkostnader. Risken för skenande försvarsmaterielkostnader är ett reellt hot mot Försvarsmaktens verksamhet. För att öka tydligheten i materielförsörjningen och förbättra möjlighet till kontroll och inflytande bör en utvecklad modell av den tidigare objektsramsredovisningen återinföras. Redovisningen bör utgöras av en strukturerad metod för uppföljningen och utvärderingen. I redovisningen bör totalkostnaden för respektive materielprojekt framgå. Det är viktigt att såväl ledtider som ekonomiska bindningar i materielförsörjningen reduceras för att tillgodose insatsorganisationens behov och utformning för att kunna hantera förändrade behov och prioriteringar för att få ett försvar som är mer användbart i insatsorganisationen. Uppgradering av befintlig materiel ska, om det är ekonomiskt försvarbart, väljas före nyanskaffning. När nyanskaffning är nödvändig ska färdigutvecklad på marknaden befintlig och beprövad materiel anskaffas. Samutvecklingen ska, där det är kostnadseffektivt, väljas före egenutveckling. har konsekvent drivit linjen att försvaret måste börja prioritera. Varken regeringen eller Försvarsmakten har ännu visat på några ambitioner att ha en säkerhetspolitik utifrån de reella hot som finns . Dessutom driver försvarsministern frågan hårt att ska beställa stridsflygplan av typen E/F, även kallat Super-JAS, till en kostnad av uppskattningsvis . Men det troliga är att slutsumman blir långt mycket högre, utan att Försvarsmakten ens har kommit fram med en kravspecifikation på förmågor eller ens vilka uppgifter planet ska kunna utföra. Det är i sammanhanget märkligt att , trots att FM inte har kommit fram till vad man vill ha för flygplan, ändå har tagit fram ett flygplan och erbjudit det till ett fast pris. Det plan som erbjuder Försvarsmakten råkar vara identiskt med det plan som hoppas kunna nå framgångar med på en allt tuffare exportmarknad. För och regeringen handlar det nog främst om hägrande exportframgångar och arbetstillfällen. Försvarets behov har hamnat längre ner på listan, trots att det ska vara överordnat allt annat, enligt regeringens egna materielförsörjningsprinciper. Att regeringen också försöker smyga JAS 39 E/F igenom utan att lyfta frågan till en ordentlig debatt visar på hur desperat regeringen och industrin är. I årets budgetproposition skriver regeringen, under bemyndigandet för investeringsplan gällande JAS 39 E/F: Regeringen föreslås även att i övrigt få fatta nödvändiga beslut beroende på oförutsedda förändrade förutsättningar. Med denna så kallade gummiparagraf vill regeringen ha godkännande att göra som regeringen själv önskar med JAS Gripens framtid, utan att behöva söka godkännande. menar att detta naturligtvis inte är acceptabelt. har vid flertalet tillfällen uttryckligen begärt bättre redovisning kring de ekonomiska konsekvenserna för beträffande vad anskaffningen av E/F skulle innebära för skattebetalarna. Men även gör regeringen besviken. Hela det underlag som regeringen presenterar i budgetpropositionen måste anses som undermålig, speciellt med tanke på att framtida uppgradering och anskaffning av JAS 39 E/F inte heller återfinns i Försvarsmaktens materielplan. Regeringen vältar därmed över ansvaret för att finansiera JAS E/F på kommande riksdagar och skattebetalare. menar att innebörden av bemyndigandet även strider mot regeringens egen materielförsörjningsstrategi, det vill säga att vi ska köpa för det svenska försvarets egna behov, inte främmande länders. I budgetmotion för anslaget UO6 har vi begärt att regeringen återkommer till möjligt med ny redovisning kring beställningsbemyndigandet. Naturligtvis är det så att måste ha goda underlag för att kunna fatta beslut i en så, för Försvarsmakten och skattebetalarna, viktig fråga. För står det helt klart, att det är Försvarsmaktens och flygvapnets framtida operativa behov som är den överordnade frågan. Industripolitik och eventuella arbetstillfällen är underordnade frågeställningar. Det mest logiska vore att låta den kommande parlamentariska luftförsvarsutredningen, som röstade igenom , lägga fram ett förslag på luftförsvarets långsiktiga inriktning, där samtliga förmågor i det framtida luftförsvaret analyseras, innan beslut fattas. uppfattning kring är att frågan bör utredas grundligt, gärna i en parlamentarisk luftförsvarsutredning. I en sådan utredning bör givetvis andra alternativ till E/F finnas med. Ett alternativ som inte är helt främmande inför är att försöka hålla fast vid C/D-plattformen och under hand livstidsförlänga planet genom olika uppgraderingar. Teknikutvecklingen går fort inom flygindustrin och flygplanen har en tendens att bli oerhört dyra i inköp, men även att flyga. anser att det är av stor vikt att de flygplan som förfogar över också har adekvat beväpning och att Försvarsmakten faktiskt har råd att flyga med planen. Att ha toppmoderna stridsflygplan som vi varken har råd att beväpna eller flyga med avskräcker knappast en eventuell militär motståndare. motionerar , liksom föregående år, att regeringen bör minska antalet JAS 39 C/D till antalet 70, en minskning med ungefär 30 flygplan. Detta enligt ett förslag som en enig Försvarsberedning presenterade . har 90 stycken levererade JAS 39 C/D av 115 stycken beställda. Av dessa 90 är 14 stycken utlånade till och 2 stycken havererade; tillgängliga JAS 39 C/D i är 74 stycken. Försvarsmaktens dåliga helikopterkapacitet har länge varit en källa till oro. Det blev akut när regeringen valde att avveckla hkp4 som hkp14 försenats med . Regeringen menar att man nu har löst helikopterproblemet genom att investera på införskaffning av amerikanska , i kallad hkp16. har sökt mindre kostsamma lösningar och vi har inte ställt oss bakom inköpet av . förordade en upprustning och modernisering av hkp4 framför kostsamma , då försvarets budget är mycket ansträngd. Det är inte rimligt att upprätthåller en överdimensionerad militär verksamhet bara för att kunna förse en del av vår försvarsindustri med order. Försvarets materielbeställningar ska främst dimensioneras utifrån vad som behövs för att klara de operativa uppgifterna och för att upprätthålla en grundläggande kompetens inom vissa snävt definierade områden av särskild betydelse om det strategiska läget allvarligt skulle försämras . Sedd mot denna bakgrund är den svenska försvarsindustrin överdimensionerad. De delar av industrin som vill överleva måste göra detta på sina egna meriter. De förändringar som har skett har mer utgått ifrån vad vi redan har och hur detta kan användas. Hittillsvarande försvarspolitiska beslut har varit fortsatt osthyvlande och filande på det militära arvet. De förändringar som ändå kommit till stånd har främst haft sitt ursprung i försök till besparingar, inte i ett radikalt nytänkande baserat på ett i grunden helt förändrat säkerhetspolitiskt läge. Regeringen satsar nästan på den nya . är av princip emot exportstöd till företag som tillverkar krigsmateriel och vill inte se att denna verksamhet ytterligare subventioneras av skattemedel. vill därför avveckla . I vår budgetmotion halverar vi anslaget för för att kunna lägga ned myndigheten helt . Enligt sänder det helt fel signaler att lägger många miljoner av skattebetalarnas pengar på en särskild myndighet vars enda syfte är att exportera vapen. Hade regeringen levt upp till Politik för global utveckling (PGU), som den säger att den gör, så hade det knappast varit möjligt att inrätta , eftersom vapenexporten är en tydlig målkonflikt. Anslaget till den så kallade fredsmiljonen, som administreras av , har minskat. Ur fonden kan organisationer som arbetar med fredsfrämjande, nedrustning etcetera söka medel. menar att det sänder fel signaler då är en mycket stor exportör av vapen och det till och med finns en särskild myndighet som skapats för att exportera ännu mera vapen. har valt att justera upp anslaget till fredsmiljonen, liksom de kommande två åren. drabbades av en besparing på och ett uppdrag att söka externa finansiärer. menar att det är mycket angeläget att fredsforskningen har en stabil finansiering och inte hänvisas till att arbeta i projektform. Vi återför därför i årets budget och . har den säkerhetspolitiska situationen förändrats radikalt i vår omvärld. Den hotbild som finns är inte i första hand av militär natur. Men trots att det inte föreligger något invasionshot mot svenskt territorium syftande till ockupation av hela eller delar av vårt land, så är försvaret fortfarande i sin huvudsakliga struktur utformat för ett sådant hot. Vi menar att beredskapen för att möta andra icke-militära hot måste förbättras. har konsekvent drivit linjen i försvarsutskottet och i försvarsberedning om en vidgad hotbild. De hot som det svenska samhället står inför kan inte mötas med militära medel utan måste motverkas på en lång rad andra sätt. Ett exempel på framtida konfliktområden är olje- och gasfyndigheter. Regeringen brister i sin miljöpolitik och med som ordförande i är det anmärkningsvärt att regeringen inte driver miljöfrågorna hårdare. Regeringen är i det närmaste positivt inställd till de ekonomiska krafter som vill exploatera i , en exploatering som kan få negativa säkerhetspolitiska konsekvenser. Nordiskt samarbete och Östersjösamarbete är fundamentet för vår säkerhet. Den nordiska dimensionen och Östersjösamarbetet är två fundament för vår säkerhet. I närtid ligger vissa prioriteringar för EU avseende skydd mot terrorism och organiserad gränsöverskridande brottslighet inom det så kallade Stockholmsprogrammet, som gäller . För verksamheten till sjöss bör alla de statliga maritima myndigheterna komplettera vår förmåga inte enbart inom vårt sjöterritorium utan även inom vår ekonomiska zon och på det fria havet. bör överväga att upprätta en tilläggszon för att underlätta övervakningen. Det ekonomiska samarbetet och varuflödet förväntas i närtid öka betydligt i vårt område och sjötransportsystemet kommer att öka i motsvarande grad, där oljetransporter kommer att uppta en betydande del av transporterna. av jordens handelsflöden sker till sjöss och binder samman länderna. Den strategiskt viktigaste faktorn när det gäller beroenden finns inom energiområdet. EU:s program om motorvägar till sjöss kan vara en del av säkerheten för det ökade sjötransportsystemet i . Men vi bör ta initiativ till att det byggs upp en oljeskyddsberedskap i anslutning till de planerade rutterna för oljetrafiken och detta bör ske i samband med övriga strandstater. bör ta ett initiativ till att skapa ett Östersjökommando i EU-regi (militärt eller civilt/kustbevakning?) för att leda de säkerhetshöjande insatserna kring sjöfarten i och mot . roll ökar som går. uppgift är att utföra sjöövervakning och annan kontroll- och tillsynsverksamhet samt räddningstjänst till sjöss. Dessutom har deltagit i ett par internationella insatser med stor framgång. Oljeutsläppet utanför , som fick stora negativa konsekvenser för utanför , visar att tillsammans med helikopterkapaciteten är en viktig resurs för . Vi kan befara att ökad frakt av olja och annat miljöfarligt gods till sjöss även medför ökade risker för utsläpp i miljön. Här fyller en viktig roll. Därför ökar anslaget med de kommande tre åren. Inom EU har den gemensamma säkerhetsstrategin Ett säkert i en bättre värld som utgångspunkt att säkerhet är en förutsättning för utveckling. Där sägs det bland annat att storskalig aggression mot något enskilt medlemsland inte bedöms som troligt. I stället betonas att de hot som står inför är betydligt mer diversifierade, mindre synliga och mindre förutsägbara . har slagit fast behovet av att förebygga väpnade konflikter genom att angripa grundorsaker som fattigdom, brist på demokrati och mänskliga rättigheter samt överutnyttjande av naturresurser. Internationellt samarbete som stärker demokratiska institutioner och främjar långsiktigt hållbar utvecklig är fundamentalt för att stärka säkerhet. Icke-militära hot mot och vårt närområde Hoten mot det svenska samhällets säkerhet kan inte mötas med militära medel utan måste motverkas på en lång rad andra sätt. Hit hör cyberhot, terrorism, miljöhot, klimatförändringar, narkotika- och drogrelaterad brottslighet, ekonomisk brottslighet, allvarligare dataintrång och sabotage med mera. Dessa hot ter sig betydligt mer konkreta än de traditionella militära hoten från andra stater mot . Att möta dessa icke-militära hot kräver i många fall ökade insatser från samhällets sida. Det är insatser som i många fall kommer att kosta mycket pengar. Men det står för oss helt klart att det inte är det militära försvaret som ska tackla dessa icke-militära hot. Det ska andra myndigheter göra. Nödvändigheten att ta sig an dessa hot understryker vikten av att omfördela kostnader från Försvarsmakten till andra sektorer för att möta de reella hoten mot vårt samhälle samt att investera i förebyggande åtgärder och sårbarhetsreducerande verksamhet, både i och i omvärlden. Samverkan mellan den civila och den militära delen måste stärkas för att möta och hindra framtida hot såväl nationellt som internationellt. Flexibilitet och utvecklingsförmåga måste därför utgöra en integrerad del av det framtida försvaret. Det är inte frågan om huruvida det kommer att ske en cyberattack med stora skadeverkningar mot utan när. Vi har en helt ny säkerhetskarta. Tyvärr så orienterar sig allt för mycket efter den gamla kartan och risken är mycket stor att vi springer bort oss i kampen mot ett tryggare . Om det värsta skulle inträffa, att en cyberattack mot skulle slå ut vitala delar i vårt samhälle som banker, sjukhus, elnätet eller militära delar vad gör vi då? Har vi beredskap för detta? Cyberhotet är både militärt och civilt. har utsatts för ett antal cyberattacker . Cyberhoten är den främsta säkerhetspolitiska utmaningen för vårt land. Vårt högteknologiska samhälle är mycket sårbart för eventuella cyberattacker. Cyberattacker är den nya tidens vapen. Väldigt många stater bedriver den här sortens attacker. Det är den nya tidens krigföring. Hotet mot vårt land är inte i första hand att vi blir anfallna av en främmande makt, utan att främmande makt troligtvis kommer att i första hand rikta in sig på vitala delar av vårt samhälle. ser naturligtvis dessa hot som allvarliga men vi menar att mer måste göras för att förhindra så mycket som möjligt innan det är . Cyberhoten är gränsöverskridande och måste börja se dessa hot som reella och satsa betydande belopp för att möta kommande attacker. har varit en ledande IT-nation. För att klara morgondagens hot så måste vi också bli betydligt bättre på IT-säkerhet, eftersom ett modernt samhälle som också blir mycket sårbart när det utsätts för påfrestningar, som exempelvis sommarens kraftiga skyfall eller de senaste årens stränga vintrar. Ett nödvändigt första steg vore att utreda frågan om vilken myndighet som har det övergripande ansvaret för IT-säkerheten. delas ansvaret på tre departement och åtta myndigheter. MSB samordnar, men har inget huvudansvar. Ska delta i internationella cyberövningar är det nog nödvändigt att det finns en myndighet som har huvudansvaret. avsätter i årets budget ytterligare medel till MSB för just cyberhot och IT-säkerhet. MSB får ansvaret att fördela pengar till berörda myndigheter. Målen för vår säkerhet Vi måste skapa en nationell säkerhetsstrategi med större bredd än den gamla. En säkerhetsstrategi är inte längre något exklusivt för det militära försvaret, utan har sin giltighet över hela samhället. Vår framtida nationella säkerhet kan omfatta många olika åtgärder och initiativ. Ett viktigt ingångsvärde är vårt EU-medlemskap och Lissabonfördragets solidaritetsförklaring. har sagt ja till att målen för vår säkerhet ska vara att värna befolkningens liv och hälsa att värna samhällets funktionalitet att värna vår förmåga att upprätthålla våra grundläggande värden som demokrati, rättssäkerhet och mänskliga fri- och rättigheter. Det som hotar något av ovanstående mål är säkerhetshot. Med den definitionen hotas vår säkerhet även av miljöförstöring och klimatförändringar. Detta har tidigare Klimat- och sårbarhetsutredningen (SOU 2007:60) visat på och redovisat en rad risker och föreslog också omfattande åtgärder. Försäkringsbolagen känner av ökade kostnader för skador till följd av klimatförändringar. Man kartlägger framtida risker och kostnader för skador i samband med ras, skred och översvämningar. Kommuner måste räkna med kostnader för anpassning av bland annat vatten- och avloppssystemen. Myndigheter och företag behöver säkra viktig infrastruktur. Regeringen har nöjt sig med kartläggningar och kunskapsuppbyggnad. Detta är nödvändigt, men helt otillräckligt. De globala miljöutmaningarna och klimatförändringarna hotar oss alla. De utgör de allvarligaste hoten mot människors säkerhet och fundamentala levnadsvillkor. Att dramatiskt minska användningen av fossila bränslen hör till de viktigaste utmaningarna som mänskligheten står inför. Här har vi i ett moraliskt ansvar att ställa om till förnybara energialternativ, både för miljöns skull och för vår säkerhet. överför därför fördelat från Försvarsmakten (UO6) till utgiftsområde 20 för nödvändiga klimatanpassningsåtgärder. Det är en satsning som vi kallar Miljardanpassningsmiljarden. Meningen är att den ska administreras av via länsstyrelserna, där kommuner kan ansöka om bidrag för klimatanpassning, exempelvis åtgärder mot extrema väderhändelser som översvämningar och långsiktiga klimatförändringar. För att markera vikten av att konkreta åtgärder påbörjas föreslår vi ett nytt anslag: 1:19 Åtgärder för klimatanpassning. Vi föreslår 2012 och 2013 och . Ska kunna möta alla de globala hot, militära som icke-militära, så heter lösningen internationellt samarbete, eftersom är för litet för att klara arbetet självt. Nationellt måste vi organisera oss så att myndigheterna samverkar mer och bättre. Detta kräver en sektorsöverskridande strategi. En omfattande samverkan behöver ske med Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, Försvarsmakten, och polisen samt andra aktörer. Samverkan med frivilligsektorn behöver även den öka, för att bland annat öka kunskapen om Säkerhetspolisens arbete, som i sammanhanget är en central myndighet. Vi har alla händelsen den 11/9 2001 i i färskt minne. Vi minns också händelsen i då kollektivtrafiken utsattes för en terroristattack. 191 människor dog och över 2 000 människor skadades. Vi minns också händelsen i som var ett attentat mot kollektivtrafiken där 56 människor dog och över 700 människor skadades, självmordsbombaren i mitt i julruschen 2010 och senast terrorattackerna i där sammanlagt 77 människor dödades av massmördaren . Sammantaget visar detta vilken hotbild som finns mot vårt samhälle . Därför bör också få ökade resurser så att man kan förebygga att sådana attacker som vi sett i inte ska ske i . Säpos uppgifter är mycket viktiga i kampen för den svenska säkerheten, vad gäller terrorism, cyberhot och andra hot mot vår säkerhet. Vi anser att har en mycket viktig roll för den svenska säkerheten. Det är en roll som vill förstärka. Vi delar regeringens bedömning att en ökning av Säpos anslag är befogat. Men vi ser med oro på att regeringen inte har hanterat integritetsfrågorna på ett tillfredsställande sätt. Inom detta område återstår det en hel del arbete. Säpos ökade anslag bör även användas för att täcka andra behov, nämligen att motverka islamofobi och främlingsfientlighet som hotar vårt demokratiska statsskick. Även utbredd ungdomsarbetslöshet och socialt utanförskap kan i vissa fall leda till ökad risk för allvarliga brott som kan utgöra hot mot samhällets funktioner och styre, vilket en ansvarsfull och sammanhängande politik måste adressera. Säkerhet måste ses i ett mycket bredare perspektiv. En bredare säkerhetspolitik beaktar de många olika potentiella direkta hoten med grund i begreppet positiv fred, det vill säga att åtgärda själva problemet som utlöser konflikten/hotet istället för negativ fred som inriktar sig på att sätta stopp (militärt) på konflikten. Vi vill se en säkerhetspolitik som sätter mänsklig säkerhet före territoriell säkerhet. En mängd nya hot som varken är territoriella eller militära har tillkommit, som de gamla ändrat karaktär och kan bemötas på samma sätt som . Man ser också att flera av hoten förstärker varandra, varför flera av de traditionella hotens strukturella grundorsaker betraktas som egna hot i sig. I takt med att nationalstatens gränser luckras upp alltmer blir det svårare att möta dessa hot för den enskilda staten. Dagens konflikter ser inte ut som de en gång gjorde. Det handlar inte längre om uppställda och uniformerade arméer som efter att officiellt ha förklarat krig inleder en kamp till döden om geopolitisk kontroll under diplomatins och krigets regler. Den sortens konflikter syns alltmer sällan. uppmanar försvarsministern att tillsätta en säkerhetsberedning med syfte att lyfta de utmaningar som beskrivs ovan. Försvarsberedningen har legat nere , och eftersom den moderatledda regeringen inte har egen majoritet i så skulle en säkerhetsberedning kunna lösa upp de knutar som finns på området. Det är dags att tillsätta en ny säkerhetsberedning.