mot · GZ02So430 · 2011-09-30 00:00:00 — begär att regeringen återkommer med förslag på en finansieringsmodell för . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en kommission för läkemedelssäkerhet. begär att regeringen återkommer med förslag till hur uppgifter och anvisningar om utsättning av läkemedel ska finnas tillgängliga i . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att utreda förutsättningarna för att införa en lex mot läkemedelsvanvård. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör lägga fram förslag till en utredning för att grundlagsskydda personalens meddelarskydd inom all offentligt finansierad vård och omsorg.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en lämplig myndighet bör få i uppdrag att sammanställa underlag och utge en svensk för barn. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en översyn av ofördelaktiga miljöeffekter av läkemedelsrester med inriktning på lagreglering för att minska de skadliga effekterna. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att läkemedelsberoende ska ingå i folkhälsopolitikens målområde 11 och att ansvaret för uppföljning av läkemedelsberoendet ur ett folkhälsoperspektiv därmed överförs till . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om förväxlingsproblematik gällande recept och ordination. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en oberoende patientstyrd rapportering av läkemedelsbiverkningar och kunskap om frågor om beroende av läkemedel. 1 Yrkande 5 hänvisat till KU. Läkemedel används för att bota, lindra och förebygga sjukdom. Om rätt läkemedel ges vid rätt tillfälle, i rätt dos och till rätt patient, kan läkemedelsbehandling vara en effektiv och nödvändig behandlingsmetod. Alltför ofta används dock läkemedel på ett felaktigt sätt och kan då orsaka samhällsekonomiska kostnader, lidande eller död för patienten. Framför allt barn och äldre är särskilt utsatta för felaktig läkemedelsanvändning. Det saknas ett barnperspektiv i dagens läkemedelsanvändning. Många sjuka barn får läkemedel som endast har prövats på vuxna. Äldre människor, som ibland tar tio eller fler läkemedel per dag, behöver extra uppmärksamhet som inte tillgodoses genom nuvarande lagstiftning. Även miljön påverkas av vår läkemedelsanvändning genom läckage av läkemedelsrester i sjöar och vattendrag. lyfter här fram ett antal förslag för att förbättra säkerheten för patienter, vårdpersonal och miljö. anser att det är tveksamt att finansieras direkt genom avgifter från dess kunder eftersom alla intäkter kommer från läkemedelsindustrin, där mycket stora ekonomiska intressen står på spel i samband med att ett läkemedel ska godkännas eller inte. verksamhet inom läkemedel finansieras till genom registreringsavgifter från läkemedelsindustrin samt årsavgifter för alla godkända läkemedel. Denna finansieringsform skapar direkta, ekonomiska kopplingar mellan och läkemedelsindustrin. Vi menar att situationer därmed kan uppstå när självständighet och opartiskhet kan ifrågasättas. För att helt undvika detta föreslår vi att i sin helhet finansieras via ett statligt anslag. De avgifter som läkemedelsbolagen betalar för tjänster ska istället gå direkt in i statskassan via lämplig myndighet, exempelvis Kammarkollegiet. Därefter ger regeringen ett anslag motsvarande intäktsbeloppet. Därför blir förslaget kostnadsneutralt. har i olika sammanhang lyft fram frågan om läkemedel och den felaktiga läkemedelsanvändning som förekommer. Att detta är ett stort samhällsekonomiskt, medicinskt och folkhälsopolitiskt problem är de flesta överens om. Problemet är känt , men det har inte skett några märkbara förbättringar trots att medvetenheten är relativt stor och ett antal åtgärder har satts in. Felaktig läkemedelsanvändning kan innebära att en patient fått fel läkemedel, fel dosering, ett onödigt läkemedel eller bristfällig uppföljning av behandlingen. Detta kan leda till problem, allvarliga biverkningar, sjukdom och ibland även död för patienten. Vi vet inte hur många människor i som drabbas och vilka orsakerna är, inte heller exakt hur stor den totala samhällskostnaden är. Uppskattningar som finns talar dock för att kostnaderna för den felaktiga läkemedelsanvändningen ligger på och att det är hundratusentals patienter som drabbas av problem och sjuklighet och kanske tusentals som avlider av läkemedelsrelaterade orsaker. Eftersom det saknas säkra uppgifter om storleksordningen för de samhällsekonomiska kostnaderna, hur många som drabbas och varför, är det svårt att föra en seriös debatt om dessa viktiga frågor. Som en följd av detta råder det också en stor osäkerhet om vilka konkreta åtgärder som bör vidtas för att minska kostnader och lidande orsakade av felaktig läkemedelsanvändning. Av detta skäl vill tillsätta en kommission för läkemedelssäkerhet. Det är en viktig åtgärd för att öka förutsättningarna för både större patientsäkerhet och tillsyn. Regeringen kommer inte åt denna problematik i den nya patientsäkerhetslagen. Kommissionen bör också titta på åtgärder för att minska den felaktiga utskrivningen av antibiotika. Bakterier som blir resistenta mot antibiotika är ett av de största hoten mot vår moderna hälso- och sjukvård. I patientsäkerhetslagens 3 kap. 2 § anges: Vårdgivaren ska vidta de åtgärder som behövs för att förebygga att patienter drabbas av vårdskador. För åtgärder som inte kan vidtas ska en tidsplan upprättas. Detta är bra. I författningskommentaren sägs dock: På samma sätt som gäller på arbetsmiljöområdet är det inte fråga om ett strikt ansvar utan vårdgivarens skyldighet gäller inom ramen för de kunskaper som finns tillgängliga i samhället. En läkemedelskommission skulle medverka till att höja kunskapen i samhället på ett sätt som är en förutsättning för att den nya lagen ska få en verklig innebörd på läkemedelsområdet. är det viktigaste underlaget för läkaren för att få aktuell information om olika läkemedel, deras indikationer, biverkningar och andra rekommendationer. finns både i bokform och i digital form på nätet som . Bakom står () som är branschorganisationen för forskande läkemedelsföretag verksamma i . är drygt 60 läkemedelsföretag medlemmar i föreningen, och dessa står för av den totala försäljningen av läkemedel i . När en läkare vill ta bort ett läkemedel som en patient är ordinerad finns inga uppgifter och fakta i om hur läkemedlet skall sättas ut. Erfarenhetsmässigt är det mycket väsentligt för patientens tillstånd och hälsa att vissa läkemedel sätts ut långsamt med en successiv nedtrappning eller att man tar särskilda prover för att veta hur snabbt och på vilket sätt man ska sätta ut läkemedlet. Andra läkemedel kan man sluta tvärt med. Viktig information som inte heller finns tillgänglig är vilka symtom patienten kan tänkas uppleva under utsättningen av ett läkemedel. saknas helt information om hur och när man ska sätta ut ett läkemedel. Det beror, enligt LIF, på att man inte får skriva in annan information i Fasstexten än den som finns i SPC (produktresumén som godkänt). I SPC finns dock inte heller någon information om utsättning av läkemedel. Om ett läkemedel inte sätts ut på ett korrekt sätt kan detta få allvarliga konsekvenser för patienten i form av biverkningar och andra hälsoproblem. Eftersom läkaren saknar information om hur man på ett säkert sätt kan sätta ut ett läkemedel kan detta också leda till att läkaren avstår från utsättning av ett visst läkemedel. Detta är ett uppenbart patientsäkerhetsproblem som måste åtgärdas. Denna brist på information i har också påpekats och uppmärksammats vid ett flertal tillfällen av Nepi, . föreslår därför att regeringen återkommer med förslag till hur uppgifter och anvisningar om utsättning av läkemedel ska finnas tillgängliga i . Problem med felaktig läkemedelsanvändning finns i alla åldersgrupper, men den grupp som är särskilt utsatt är äldre människor. Särskilt uppmärksammat var fallet med som lyftes fram i SVT:s program . hade fått läkemedelsbehandling utifrån symtom som tolkats fel. Hon bedömdes vara dement utan att vara det. När hon var för dålig för att ta sina läkemedel piggnade hon till remarkabelt och hela kedjan av missbedömningar rullades upp. Hon hade då förlorat av sitt liv. Många äldre får tio eller fler läkemedel per dag, och var fjärde patient är ordinerad direkt olämpliga eller farliga läkemedel. av alla äldre som läggs in akut på sjukhus har drabbats av biverkningar av olika läkemedel. Omkring 45 000 personer fick antipsykotiska läkemedel. Dessa läkemedel är tänkta för psykossjukdomar, som schizofreni, men de allra flesta äldre som får antipsykotiska läkemedel är dementa. En tredjedel av alla gamla dementa har fått antipsykotisk medicin trots att forskningen visar entydiga resultat, nämligen att dementa patienter som får dessa läkemedel löper tre till fyra gånger högre risk att dö eller skadas. Den anmälningsskyldighet, lex , som finns för att anmäla en händelse till i de fall en patient drabbats av eller utsatts för risk att drabbas av allvarlig skada eller sjukdom överförs nu till nya lagen. Enligt den nya benämningen ska det gälla allvarlig vårdskada, men innebär inte någon egentlig skillnad. Det har dock visat sig att läkemedelsrelaterade problem och läkemedelsvanvård sällan eller aldrig anmäls enligt lex , och inte heller enligt lex i omsorgen av äldre och funktionshindrade. vill därför införa vad vi kallar en lex . Det skulle innebära att det införs en anmälningsskyldighet om personalen misstänker läkemedelsvanvård då någon drabbas av allvarliga läkemedelsrelaterade problem som en följd av felaktig läkemedelsförskrivning. Även när läkemedel skrivs ut utan att självklara mänskliga behov tillgodosetts (möjlighet att regelbundet äta sig mätt, sova, röra på sig, ha mänsklig kontakt och en trygg situation) ska en anmälan kunna göras enligt lex . Anhöriga ska också kunna göra en sådan anmälan. Den nya patientsäkerhetslagen tar inte fasta på ovanstående problematik på ett tillfredsställande sätt. Läkemedelsrelaterade problem är av en sådan art att de behöver lyftas fram särskilt. De har lyfts fram påfallande sällan genom lex , och det är heller inte säkert att vårdgivare i sitt patientsäkerhetsarbete lyfter fram detta särskilt, om inte problemet påtalas särskilt inom ramen för lagen. Två av tre läkemedel som ges till barn i saknar dokumentation och har oftast inte prövats på barn. Mer än var tionde förskrivning till barn i öppenvården sker utanför godkänd indikation. Störst är fenomenet inom området ögon och öron där nästan inga preparat har information om barn i produktresumén; här ingår bland annat antibiotika och steroider. Många sjuka barn får alltså ofta läkemedel som bara har prövats på vuxna. Detta framkom av en studie som tagit fram och som presenterats . Forskargruppen har granskat läkemedel som ordineras till barn på sjukhus samt den receptfria försäljningen på apoteken. I studien utfördes två enkätundersökningar om aktuella ordinationer på 55 barnkliniker i landet. Resultatet visade att av barnen, mellan 1 månad och , fick minst ett läkemedel där dokumentation i (Farmaceutiska specialiteter i ) saknas. Motsvarande andel bland nyfödda var , bland barn mellan och bland ungdomar var motsvarande siffra . är läkemedelsbranschens samlade förteckning över läkemedel i och bygger på att ger ut en bok och en webbsida bestående av texter som baseras på så kallade produktresuméer och anpassats till förskrivarens behov. Det är läkemedelsföretagen som ansvarar för utformningen av Fasstexterna, och de görs i samarbete mellan läkemedelsföretag, klinisk expertis, användare och LIF. Läkare använder för att exempelvis kontrollera doseringar och biverkningar. Att det i saknas dokumentation och samlad information om hur läkemedel ska förskrivas till barn är en mycket allvarlig brist och ett hot mot patientsäkerheten. Det är av alla läkemedel som förskrivs till barn som saknar dokumentation i . Kraven på att läkemedelsindustrin ska testa nya läkemedel även på barn har hårdnat sedan en ny lag om barnläkemedel infördes . Den nya EU-lagen tvingar företagen att skicka in redan genomförda studier där barn är inblandade, och det finns en hel del sådana studier. Man har på olika sätt i den nya barnlagstiftningen försökt förenkla för att så mycket information som möjligt vad gäller läkemedelsanvändning på barn blir offentlig för att undvika att barn utsätts för onödiga kliniska prövningar. Det kan naturligtvis uppfattas som oetiskt att testa läkemedel på små barn, men är det än mer oetiskt att läkemedlen inte är testade, och därför har också regelverket för läkemedelstester på barn både etiska krav och säkerhetskrav. Ett exempel på förskrivning till barn som saknar vetenskapligt stöd och dokumentation i är sömnmedel och lugnande läkemedel till barn. Utskrivningen av sömnmedel och lugnande läkemedel till barn och tonåringar har ökat med . Även barn så unga som får oftare sömnmedel. Främst är det tonåringar som får dessa läkemedel, men försäljningen till barn har ökat . har även tidigare lyft upp frågan (se bland annat motion 2009/10:So234 av med flera). Den behandlades i socialutskottets betänkande 2009/10:SoU23 Ökad kvalitet vid läkemedelsförskrivning . Utskottet avstyrkte motionen med hänvisning till att det inom bland annat EU:s läkemedelsmyndighet pågår ett arbete för att öka kunskapen om och tillgången på läkemedel till barn. Utskottet menade att man ser positivt på Emeas arbete, vilket angavs som skäl för att inte några initiativ från bör tas. Att arbetet pågår inom är bra, men vi anser inte att det hindrar att parallellt tar initiativ till en svensk för barn, vilket redan finns i till exempel . En för barn samlar information på ett tydligt sätt och är ett viktigt stöd för användare och andra som söker information. Det är ett praktiskt och inarbetat arbetssätt genom för vuxna. Om man lyfter fram barnperspektivet finns det inga skäl att vänta ju färre barn som får felaktiga läkemedel eller doser utskrivna till sig, desto bättre. I den mån det pågående arbetet i EU närmar sig samma frågor, men från ett annat håll, bör det i stället ses som en draghjälp för vårt eget nationella arbete och ansvar, som vi bör ta. I länder som och finns för barn med mycket information just om läkemedelsbehandling av barn. I är läkarna utlämnade till att behandla och förskriva läkemedel utan det stödet. Såväl ur ett etiskt perspektiv som ur ett patientsäkerhetsperspektiv är det avgörande att vi i får en samlad information och dokumentation om hur läkemedel ska användas för barn. Eftersom det fortfarande saknas vetenskaplig dokumentation och tester för många läkemedel som ges till barn, bör en svensk för barn innehålla både vetenskaplig dokumentation utifrån kliniska tester och den samlade erfarenheten och kunskapen som finns hos framför allt våra barnläkare och apotekare. Därför föreslås att ska tillkännage för regeringen som sin mening att lämplig myndighet får i uppdrag att sammanställa underlag och utge en svensk för barn. har under många mandatperioder pekat på problemen med det moderna samhällets läckage av kemiska substanser till våra sjöar och vattendrag. Åtgärder har vidtagits i industrin, och är problemen i första hand knutna till läckage i konsumentledet. Denna motion har tidigare behandlats av och inte vunnit majoritetens gillande. Läckage av läkemedel är dock ett växande problem vars konsekvenser inte är tillräckligt kartlagda. Motionens krav är därför lika aktuella som . Vatten världens viktigaste livsmedel är en livsnödvändig resurs. I har vi turen att ha gott om vatten av bra kvalitet. Detta är dock ingen självklarhet. Kemiska restprodukter av vår livsstil återfinns i vårt dricksvatten. Det gäller bekämpningsmedel, flamskyddsmedel och andra kemikalier från kläder eller varor men även läkemedelsrester. Xenobiotika är beteckningen på alla kroppsfrämmande ämnen, vanligtvis i betydelsen läkemedel, miljögifter och droger. Enligt vissa definitioner kan även onormalt höga koncentrationer av substanser kallas xenobiotika. Däggdjur eliminerar xenobiotika via olika vägar, framför allt via avföringen och urinen. Många substanser genomgår biotransformation före utsöndring, vilket innebär att olika enzymsystem i bland annat levern och tarmsystemet modifierar ämnet för att göra det mer vattenlösligt. Det viktigaste enzymsystemet för att biotransformera xenobiotika är cytokrom P450 (CYP) där människan har runt 60 olika CYP-gener, medan vissa gnagare har över 120. Det finns en stor variation bland olika individer i uppsättningen av CYP-gener, vilket medför att olika individer har olika förmåga att hantera kroppsfrämmande ämnen, inklusive läkemedel. Ett ämne som inte på vederbörligt sätt biotransformeras i kroppen kommer efter utsöndring och överfört i vattnet inte att kunna brytas ner där. Inte heller kan flertalet vattenlevande djur och växter bryta ner sådana substanser, då någon motsvarighet till landlevande djurs CYP-system vanligen saknas. Xenobiotika innebär under sådana förutsättningar inte sällan ett potentiellt stort, ackumulerande och därmed växande miljöproblem. I används cirka 1 200 läkemedelssubstanser och betydligt fler läkemedel som kan bidra till detta problem, och runt om i världen används uppskattningsvis runt 3 000 sådana substanser. I exempelvis det vatten som passerade vattenverken i fann man rester av bland annat de smärtstillande substanserna ibuprofen och naproxen samt blodtrycksmedlet metroprolol. Citalopram, ett antidepressivt medel, och det smärtstillande propoxyfen återfanns i aborrlever med koncen-trationer som var 100 och 500 högre än i det omgivande vattnet. Eftersom det ännu inte finns analysmetoder för alla typer av läkemedelsrester finns det skäl att tro att listan över läkemedel i vatten och fisk kan göras lång. Koncentrationerna av läkemedelsrester i dricksvattnet är låga. Vi får emellertid i oss en blandning av olika läkemedel, blandade med andra kemikalier, genom hela livet. Det kan finnas samverkande effekter mellan de olika substanserna som förstärker deras bieffekter. Ackumulation i levande organismer kan också leda till anrikning högre upp i näringskedjan, till exempel hos fisk som vi äter. Läkemedelsrester i kombination med andra kemikalier i dricksvattnet kan påverka människor, djur och natur. Särskilt känsliga för all kemisk påverkan är små barn. Några tänkbara risker för människan är antibiotikaresistens, hormonella effekter och allergiska reaktioner. Vattenlevande djur nedströms reningsverk kan få allvarliga störningar i hormonella system på grund av läkemedelshormonell terapi som lämnar människokroppen i oförändrad form. Exempelvis har fiskar påvisats vara sterila på grund av de stora mängderna östrogen från p-piller. Därtill spolas fortfarande läkemedel inte sällan direkt ner i toaletten, och läkemedel som slängs i soporna riskerar att hamna i yt- eller grundvattnet. De reningsverk vi har kan bara marginellt ta hand om läkemedlen. Kunskapsläget är dock under uppbyggnad både i och internationellt. Mistra, , har tagit initiativ till forskningscentret en av världens största satsningar för läkemedel och miljö. låter utveckla analysmetoder för 80 av våra 1 200 substanser. Tillsammans med vidareutvecklingen av läkemedelsanalysmetoderna vid exempelvis sjukhusen, och läkemedelsföretagen kan effekterna av olika reningsmetoder studeras i större omfattning via några utvalda fiskarter, kräftdjur, alger och bakterier. Reningsmetoderna är både kostsamma och energikrävande. Rening av Stockholmsvattnet för att få bort läkemedelsrester kan kosta per stockholmare och år. Det är därför viktigt att satsa resurser på att minska problemet vid källan. Genom att använda våra kunskaper inom både hälso- och sjukvården och miljöområdet kan vi undvika att vårt dricksvatten förblir en cocktail med läkemedel. Ett annat angreppssätt är därför att arbeta uppströms, det vill säga att minska mängden läkemedel som kommer in i reningsverken. Vi behöver ett förebyggande förhållningssätt i hela samhället där vi blir mer varsamma och ser över läkemedelsanvändningen. Läkemedel ska inte skrivas ut eller tas i onödan, de läkemedel som förskrivs ska ha så liten påverkan på miljön som möjligt och överblivna eller kasserade läkemedel ska tas om hand på ett säkert sätt. Ett miljöklassificeringssystem har utvecklats i samverkan mellan (), , , Kommuner och Landsting samt . De regionala läkemedelskommittéerna kan väga in miljöeffekter i sina rekommendationer till förskrivarna, det vill säga läkare, barnmorskor och sjuksköterskor. I detta arbete för att optimera läkemedelsanvändningen ingår naturligt även en vidareutveckling av icke-farmakologiska metoder inom hälso- och sjukvården, som ersättning för eller komplement till läkemedelsbehandling där så är möjligt. Överanvändning och felanvändning av antibiotika som leder till antibiotikaresistens är i detta sammanhang ett särskilt allvarligt, omfattande och ökande problem med stor aktualitet för dagen. Vi behöver öka våra miljökrav på läkemedlen och använda dem på ett sådant sätt att vi kan minimera att de oönskat skadar vår omgivande miljö av primärt två skäl. Dels är problemets dignitet inte fullt ut klarlagd , och trots de exempel som redan finns är det väldigt många andra xenobiotika som inte är utredda men som bevisligen finns i vår omgivning , dels kan det inte uteslutas att det därför relativt snart kan komma att krävas åtgärder i miljölagstiftningen för att motverka effekterna om en skadlig trend för miljön uppenbaras i den pågående kartläggningen av problemet. lyfte fram denna fråga i en motion som vid utskottsbehandlingen lämnades utan vidare åtgärd. I utskottets motivering för att lämna motionen utan vidare åtgärd framhölls att regeringen avsåg att återkomma i frågan i samband med den havspolitiska propositionen. Detta gjordes också men inga konkreta åtgärder föreslogs. Regeringen bör därför skyndsamt ta initiativ till en översyn av ofördelaktiga miljöeffekter av xenobiotika. När resultatet av en sådan översyn föreligger är det nödvändigt att följa upp med lämplig miljölagstiftning eller annan relevant lagstiftning i syfte att minimera de skadliga effekterna av xenobiotika i miljön. Att bruket av beroendeframkallande medel kan påverka hälsan i negativ mening och att de därför bör omfattas av förebyggande strategier inom folkhälsoarbetet, är de flesta överens om . Detta gäller i första hand tobak, alkohol och illegala droger. Såväl internationell som nationell forskning har dock övertygande visat att även användning av narkotiska läkemedel kan ge upphov till eller förstärka redan existerande ohälsa. Läkemedelsberoende utelämnades helt i den folkhälsoproposition (2002/03:35) som antog . Inte heller i den senast beslutade folkhälsopropositionen En förnyad folkhälsopolitik som antogs i finns det med. I det målområde som berör beroendeframkallande medel, målområde 11, återfinns tobak, alkohol, spel, narkotika och dopning. Inget nämns här om narkotiska läkemedel och vilka åtgärder som bör företas för att minska eventuella skadeverkningar på grund av användning av sådana. I slutbetänkande (SOU 2000:91) som föregick folkhälsopropositionen utreddes läkemedelsberoende som ett eget område vid sidan av tobak, alkohol och narkotika, och särskilda förslag till åtgärder framfördes. Där fastslogs bland annat att det finns ett mycket stort behov av studier som visar omfattningen och utbredningen av beroende och missbruk av beroendeframkallande läkemedel. Narkotikaklassade läkemedel är alltid receptbelagda och förskrivs främst till personer som lider av de vanligaste folkhälsosjukdomarna i , dvs. besvär i rörelseorganen och psykiska besvär. Läkemedelsbehandling är mycket vanligt i behandlingen av dessa sjukdomar, både inom psykiatrin och inom öppenvården.