mot · GZ02C245 · 2011-10-02 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att brister i tillgängligheten ska betraktas som diskriminering.1 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att stoppa brister i tillgängligheten i nybyggnation. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att samhället i ökad utsträckning måste ta till vara kunskap hos handikapporganisationerna. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om studerande och brister i tillgängligheten. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av hissar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om problem med överkänslighet för doftämnen.1 1 Yrkandena 1 och 6 hänvisade till AU. kom vi i kontakt med en organisation som kallade sig Antihandikapp. Då lärde vi oss ganska handgripligt att det inte är individen som är handikappad utan att det är det sätt man valt att utforma vår omgivning som handikappar människor, du lika väl som jag. talar vi inte om handikapp utan om funktionshinder och om brister i tillgängligheten. Med det sättet att betrakta frågan öppnas många möjligheter men nya problem dyker också upp. Ett exempel på att det som ger tillgänglighet åt en individ kan hindra en annan är trottoarkanternas höjd eftersom det finns en konflikt mellan den som använder kanten som ledstråk med hjälp av en vit käpp och den som inte kan få sin rullstol över kanten utan att välta. Att utforma vår byggda miljö så att så många som möjligt kan röra sig fritt i den utan risker har blivit en uppgift som engagerar många. Barn, gamla, synskadade och hörselskadade ställer ganska tydliga men ofta olika krav på utformning. De med olika former av fysiska funktionsnedsättningar har självklart sina önskemål om hur miljön skall utformas. Svårast är det kanske att skapa förutsättningar för de individer som är extremt känsliga för olika former av kemiska föreningar, exempelvis olika doftämnen, och de som reagerar kraftigt på elektricitet, dammpartiklar eller mögel. Dofter, el, mögel och damm är ju sådant som vi har svårt att leva utan, det hör liksom till vår miljö vare sig vi gillar det eller inte. Motionen gör inte ett försök att spänna över alla de frågor som kan resas under den rubrik som motionen fått utan tar enbart upp några exempel på frågor. Dock anser vi att den första frågan, den om att klassa brister i tillgänglighet som grund för diskriminering, är den viktigaste och den reform som troligen skulle lösa de flesta problem vi har med tillgänglighet. Att det sedan är en reform som kommer att ha sina svårigheter vid genomförandet är vi självklart medvetna om. Brister i tillgängligheten är diskriminering Detta har de grönas kongress slagit fast som en viktig grundregel. Brister i tillgängligheten är grund för diskriminering. Det finns miljöer som är hundratals år gamla och som har omistliga kulturvärden som gör dem mycket otillgängliga. Det tar att omsätta vårt bestånd av byggnader även om vi skulle öka takten i nybyggnationen. Det är förmodligen även så att en lag om tillgänglighet förutsätter en tydlig definition av vad en diskriminerande grund är. En väl fungerande lag kräver därför en grundlig förberedelse, brukar politiker alltid hävda när svåra krav skall bemötas. Men frågan är egentligen rätt väl utredd och förslag har redan lagts fram. Att genomföra en lagstiftning där funktionshinder är en grund för diskriminering på samma sätt som kön, ålder eller religion riskerar i sig att bli en orsak till diskriminering om man inte tar in tillgänglighetsperspektivet i bedömningen. bör därför ge regeringen till känna som sin mening att det är hög tid att lagstifta om att brister i tillgängligheten skall utgöra en ny grund för diskriminering. Stopp för allt otillgängligt byggande ser det som självklart att bostaden alltid ska vara anpassad efter behoven som de som lever eller ofta vistas i bostaden har. För att en person med funktionsnedsättning ska ha full rörelsefrihet måste även platser utanför bostaden vara tillgängliga, i synnerhet närmiljön. För den med nedsatt funktionsförmåga innebär en tillgänglighetsanpassad närmiljö bättre förutsättningar för en god integration i samhället och därmed chanser till en egen försörjning. Det pågår ett viktigt men mödosamt arbete med att tillgänglighetsanpassa bebyggelse som inte varit tillgänglig. För att vi ska slippa att i efterhand tillgänglighetsanpassa måste all nybyggnation för alla ändamål från början planeras och uppföras för tillgänglighet. Att inte tillgänglighetsanpassa områden från början innebär i längden ökade kostnader, både för samhället och för fastighetsägare och därmed de boende, detta utöver de sociala kostnader det innebär med ett samhälle som inte är tillgängligt för alla. Det är så självklart att det nästan är genant att det ska vara nödvändigt att formulera ett krav på riksdagsbeslut om detta. bör ge regeringen till känna som sin mening att nybyggnation inte skall uppföras så att brister i tillgängligheten riskerar att uppstå. All samhällsplanering måste bedrivas utifrån perspektivet att hela samhället ska vara tillgängligt för alla. Vår tro är att de som allra bäst kan lyfta in tillgänglighetsperspektiven i samhällsplaneringen är handikapporganisationerna. Flera handikapporganisationer bedriver ett aktivt arbete för att politiker och tjänstemän ska se och beakta deras frågor. Ofta kommer handikapp- och tillgänglighetsfrågorna för sent in i planeringsprocessen. Särskilt mindre handikappgruppers intressen tenderar att glömmas bort. Att låta handikapporganisationer på ett tidigt stadium ta del i planprocessen och bidra med sina kunskaper och idéer är därför angeläget. Inte minst oron för höga kostnader torde minimeras om de funktionshindrade deltar från början. Att ge handikapporganisationerna samma möjlighet som miljöorganisationerna har att överklaga beslut inom sina specialområden är också något som vi menar bör övervägas. bör ge regeringen till känna som sin mening att handikapprörelsens olika organisationer och deras kunnande bör tas till vara så som i motionen beskrivs. Studenter är en utsatt grupp på bostadsmarknaden eftersom de oftast har svag ekonomi och ofta inte hunnit etablera sig på bostadsmarknaden. Studenten med nedsatt funktionsförmåga har ofta extra svårigheter att hitta bostad. Det är ovanligt att studentbostäder är tillgängliga. Ofta har fastighetsägarna valt att prioritera låga kostnader framför genomtänkta planlösningar, vilket är rimligt vid byggande av studentbostäder. Istället behöver tillgängligheten garanteras genom bidrag för bostadsanpassning. Studenter med nedsatt funktionsförmåga upplever ofta när de kommer till den nya studieorten att de blir mer hindrade och får ett större handikapp än de räknat med. Vardagen kan för denna grupp bli både tyngre och kostsammare än för andra studenter. Även studenter som har barn med funktionsnedsättningar får ofta problem att hitta bra bostadslösningar. anser att detta inte är acceptabelt. Studenter är mer tillfälliga hyresgäster än många andra grupper, och vi förstår därför de bakomliggande orsakerna till att studenter är en mindre intressant grupp för fastighetsägare att satsa på. Samhället bör därför ta ett ökat ansvar för att denna grupp får bättre möjligheter till bra och praktiska bostadslösningar. Möjligheten att få hjälp till bostadsanpassning är inte en rättighet utan något som prövas av den aktuella kommunen. Studenten som ofta är en tillfällig gäst i universitets- eller högskolekommunen blir inte behandlad som en prioriterad medborgare i dessa sammanhang. Vårt förslag är därför att ändra lagen så att studenter får en verklig rätt till bostadsanpassning som finansieras av kommunen, vilket bör ge regeringen till känna. Med en åldrande befolkning blir flerbostadshus utan hiss ett växande problem. Många som bor i villa eller radhus vill gärna när de blir äldre flytta till ett mindre ansvarstungt boende, bland annat för att slippa det arbete som exempelvis en villaträdgård kräver. Men utan hiss är lägenheter i flerbostadshus inget realistiskt alternativ. Att äldre väljer att flytta från sina villor och radhus har den positiva bieffekten att utbudet av begagnade hus ökar för alla de barnfamiljer som söker efter sådant och inte har möjlighet att bygga nytt. Det är därför önskvärt att samhället stödjer möjligheten för äldre att hitta lämpliga nya bostäder. hävdas att äldres behov av lägenheter kan lösas genom att de flyttar in enbart på markplanet i flerbostadshusen och att andra som klarar av trappor får befolka resten av huset. Får oss miljöpartister är det ett diskriminerande synsätt som vi inte tror gynnar de flyttkedjor som vi gärna skulle vilja se. Vår befolkning blir ständigt äldre och en fördubbling av antalet innevånare är att vänta i ett antal av landets kommuner. Tillgången på särskilda boenden ökar inte i den takt som vore nödvändigt utan i stället förväntas allt fler kunna bo hemma allt längre upp . Att tillgängliggöra lägenheter måste i detta perspektiv vara en prioriterad fråga. Att villkora hiss, eller annan tillgänglighetslösning, vid stöd för energieffektivisering, miljonprogramsrenovering m.m. skulle kunna vara ett sätt bland många att baka in dessa nödvändiga tillgänglighetsfrågor i ett bredare program. Det gamla hissbidraget skulle kunna utvecklas till en kraftfullare stödform men även till ett innovationsprogram för nya trapphuslösningar som kan förbilliga exempelvis hisslösningar. Prefabricerade lösningar som kan dockas till huskroppar eller andra helt nya lösningar måste förmodligen fram om det stora antal bostäder som måste tillgängliggöras skall kunna bli det. bör ge regeringen till känna vad som anförs i motionen om det stora behovet av hissar i den byggda miljön. Vissa individer har stora problem med dofter av olika slag. Det förekommer att även naturliga dofter kan vålla problem men i huvudsak handlar det om artificiella ämnen som vi människor skapat i våra kemiska fabriker för att förhöja upplevelser av något slag. Dofterna finns i kläder, i leksaker, självklart i kosmetika men även som tillsatser för att höja värdet på matprodukter, böcker, möbler, bilar osv. Gruppen doftöverkänsliga är inte så stor men det är en växande grupp. Vi väljer att ta med dem i motionen för att peka på att man inte kan veta vad en fullt tillgänglig miljö egentligen är. Nya hinder för tillgänglighet kommer troligen att uppstå . Grunden i diskrimineringslagstiftningen är att varje individ skall ha lika rätt till vårt samhälle. Regeringen bör därför ta ansvar för att kunskapen om mindre grupper som diskrimineras i vårt moderna postindustriella samhälle synliggörs med sina specifika problem. Utan ökad kunskap är det svårt att utforma vår gemensamma miljö så att alla kan delta i samhällslivet. Detta bör ge regeringen till känna.