mot · GZ02So430 · 2011-09-30 00:00:00 — Läkemedelsberoende är en mycket allvarlig biverkning av narkotikaklassade läkemedel som kan leda till att personen fortsätter att ta medicinen trots att den inte längre har någon terapeutisk effekt eller trots att ursprungsorsaken inte längre kvarstår. Enligt en rapport på uppdrag av , skriven av och , beräknas att cirka 250 000 människor kan vara beroende av eller fysiologiskt tillvanda till smärtstillande medel, sömnmedel och lugnande medel. Av dessa återfinns cirka 118 000 i arbetsför ålder, medan cirka 126 000 är och cirka 600 . Man betonar också i rapporten att detta antal personer inte inkluderar den så kallade missbrukarpopulationen, det vill säga de som använder narkotiska läkemedel ofta i kombination med alkohol eller andra droger i berusningssyfte. Två svenska undersökningar gällande personer med kronisk smärta eller ortopediska besvär visade båda att hade utvecklat ett beroende av smärtstillande medel, sömnmedel eller lugnande läkemedel (m.fl. 1995, m.fl. 1998). Det finns också studier som visar att läkemedelsberoende är vanligt bland sjukskrivna. Ju en person varit sjukskriven, desto större är sannolikheten att han eller hon är läkemedelsberoende (RFV Analyserar 2003:13). Trots att dessa undersökningar nu har på nacken finns oss veterligen inga undersökningar som visat på att problemet sammantaget minskar. Att ingen myndighet har ansvar för denna fråga är i sig ett skäl till att kunskapsläget är alltför dåligt. I samband med att regeringen lade fram sin proposition, En förnyad folkhälsopolitik, behandlades ett likalydande yrkande i socialutskottet (betänkande 2007/08:SoU11). Utskottet skrev då att motionen åtminstone delvis tillgodosetts, utan att tydliggöra på vilket sätt. Motivering till varför man inte ville ta in läkemedelsberoende i målområde 11 saknades. Narkotikaklassade läkemedel och deras negativa effekter i form av risk för beroende sedda ur ett folkhälsopolitiskt perspektiv berördes för övrigt över huvud taget inte i folkhälsopropositionen. Regeringen har heller inte gett något uppdrag om att ansvaret för uppföljning av läkemedelsberoende ur ett folkhälsoperspektiv skall överföras till . Vi återkommer därför i denna motion i samma fråga. Vi anser fortfarande att beroende av förskrivna narkotikaklassade läkemedel är ett omfattande och mycket allvarligt problem, som berör upp till en kvarts miljon personer, och behöver uppmärksammas särskilt i folkhälsoarbetet. Läkemedelsberoende är ett allvarligt problem både för den som drabbas av det och för samhället. Det är ett folkhälsoproblem som skär rakt igenom hela samhället, där alla samhällsklasser och yrkeskategorier finns representerade. Eftersom har ansvaret för uppföljningen av folkhälsoproblem orsakade av beroende av alkohol, tobak, narkotika, spel och dopning anser vi att det vore logiskt och viktigt att även beroende av narkotiska läkemedel fördes in under målområde 11 och att får ansvaret för uppföljning av beroende av narkotikaklassade läkemedel. Förväxlingsproblematik gällande recept och ordination Ett mycket konkret problem som innebär risker och felaktig läkemedelsanvändning hör samman med receptrutiner. Varje gång en patient hämtar ut ett läkemedel från ett apotek får patienten en utskriven lista i sin hand Mina sparade recept på . Där står hur länge recepten är giltiga, exakt vilket läkemedel som är utskrivet, hur dessa ska tas och hur stor mängd som återstår att ta ut. Att en läkare valt att byta ut recept eller sätta ut medicin av viktiga orsaker är inget som framgår. Denna lista ska alltså inte förväxlas med läkarens aktuella ordination, vilket den visat sig göra i många fall. Patienter tar den medicin som står på listan de får från , vilket ofta betyder felmedicinering. Det kan få och har i vissa fall också fått allvarliga konsekvenser. har gjorts, och flera landsting har lyft upp frågan till såväl och som . Läkare beskriver hur patienter, ofta äldre men även i andra åldersgrupper, så gott som tolkar listan från som den aktuella som de rättar sig efter. De justeringar som gjorts av listans utformning har inte inneburit någon verklig skillnad för förväxlingsrisken. har dock inte tillsynsansvar över apoteken, vilket gör att de enbart kan påtala problemet. Problemet fortgår trots att det påtalas. Vi anser att det är angeläget att situationen ses över och att regeringen tar initiativ för att risken för felmedicinering så som den ovan beskrivits helt undanröjs. Patientstyrd rapportering av läkemedelsbiverkningar Det var ett stort misstag att under den förra mandatperioden avveckla det statliga stödet till Kilen, och Hälsa, som har gett råd och stöd till människor drabbade av läkemedelsberoende och andra läkemedelsbiverkningar samt spridit sina kunskaper och erfarenheter till alla de grupper som berörs. Det finns mycket starka ekonomiska intressen inom läkemedelsområdet, och därför är det viktigt att värna om ett starkt konsument- och brukarperspektiv och se till att konsumenternas erfarenheter tas till vara på ett så fristående och opartiskt sätt som möjligt. Den brukarrapportering som bedriver på regeringens uppdrag var ett tungt vägande motiv för regeringen att avsluta stödet till Kilen, och den har visat sig ha stora svårigheter. Både vad gäller volym och kvalitet kan den inte på något sätt jämföras med den produkt som Kilen presterade. Det ovanstående visar att inte ensamt har förutsättningar att samla in den kunskap som krävs för att bättre hantera problem med biverkningar och beroende. Många års erfarenhet visar att inte heller läkarkåren mäktar med detta. En fristående och patientstyrd verksamhet har, på grund av den utsatthet patienten befinner sig i, större möjligheter att klara uppgiften. bör mot bakgrund av detta ge regeringen till känna som sin mening vad som ovan anförts om vikten av att samhället bidrar med finansiering av en oberoende patientstyrd organisation för inrapportering av läkemedelsbiverkningar och kunskap om frågor om beroende av läkemedel.