mot · GY02Fi10 · 2011-05-03 00:00:00 — Samtliga dessa förändringar bör enligt teoribildningen sänka den svenska jämviktsarbetslösheten. Eftersom förändringarna är många och betydande borde således den svenska jämviktsarbetslösheten vara betydligt lägre jämfört med t.ex. . Så är emellertid inte fallet. skattningar visar tvärtom att den svenska jämviktsarbetslösheten är betydligt högre än . Diagram 6 Den svenska jämviktsarbetslösheten, 1664 år Källa: KI. Teorierna om jämviktsarbetslöshetens bestämningsfaktorer saknar således helt förklaringsvärde beträffande den svenska jämviktsarbetslöshetens utveckling. På samma sätt som ökningen av den svenska jämviktsarbetslösheten inte kan förklaras av den dominerande teoribildningen har bl.a. och Wolfers (2000)11 konstaterat att förändrade regelverk och institutionella förhållanden på arbetsmarknaden inte kan förklara den stora ökning av arbetslösheten som ägde rum i många europeiska länder . 4.3.4.3Den nordiska modellen och den sociala rörligheten Employment Outlook (2006) delar in ett antal i olika kategorier med liknande institutionella förhållande och jämför deras resultat avseende sysselsättning och arbetslöshet.12 De kategorier som valts är den anglosaxiska, den centraleuropeiska, den östeuropeiska och den nordiska modellen. Författarna konstaterar att den anglosaxiska modellen, med låga skatter, få arbetsmarknadspolitiska åtgärder, låga ingångslöner och allmänt liberala villkor på arbetsmarknaden, har nått bättre resultat än OECD-snittet vad gäller sysselsättning och arbetslöshet. Men man konstaterar att de nordiska länderna, vars modell till vissa delar är den anglosaxiska modellens motsats, med höga skatter, relativt jämn inkomstfördelning, omfattande arbetsmarknadspolitik och relativt generösa socialförsäkringssystem, uppnått lika goda arbetsmarknadsresultat som den anglosaxiska. Diagram 8 nedan visar på sambandet mellan social rörlighet13 och inkomstfördelning14. De valda länderna kan delas in enligt ovan nämnda (stiliserade) kategorier: den nordiska modellen (och ), den anglosaxiska (och ) och den kontinentala (och ). Diagrammet visar tydligt ett positivt samband mellan en relativt jämn inkomstfördelning och en relativt hög social rörlighet. I diagram 7 jämförs sysselsättningsgraden för samma länder. Av diagrammet framgår att de länder som en relativt jämn inkomstfördelning (dvs. och ) har den högsta sysselsättningsgraden bland de jämförda länderna. Diagram 7 Sysselsättningsgrad, 1564 år Källa: , Employment Outlook . Diagram 8 Sambandet mellan social rörlighet och inkomstfördelning Vänster skala: Social rörlighet. Undre skalan: Ginikoefficient. Källa: , dnr 2010:1605. Ekonomisk jämlikhet leder bevisligen till ökad social rörlighet. Man kan på goda grunder anta att detta leder till en mer dynamisk arbetsmarknad, vilket förbättrar arbetsmarknadens funktionssätt och därmed bidrar till en högre långsiktig sysselsättningsnivå. Ökad jämlikhet och väl utbyggda välfärdssystem torde också stärka de långsiktiga tillväxtförutsättningarna. Detta genom att icke-privilegierade samhällsgrupper via kollektivt finansierad utbildning och barn- och äldreomsorg ökar dessa gruppers möjligheter att uppnå sin fulla potential. En annan aspekt av jämlika och socialt rörliga samhällen är deras förmåga att understödja en känsla av samhörighet och tillit bland medborgarna, vilket bidrar till ökat samhällsansvar och därmed mindre sociala problem och mer stabila samhälleliga institutioner. Sådana förhållanden är ofta en förutsättning för en god ekonomisk och social utveckling. 4.3.4.4Regeringens politik förstärker det svenska klassamhället är ett kapitalistiskt land. Det avspeglas bl.a. i att ägandet och inflytandet över produktionsmedlen i näringslivet till övervägande del kontrolleras av privata aktörer. Löntagarnas inflytande över fördelningen av produktionsresultatet är starkt begränsat och satt under stark press. Detta återspeglas naturligtvis i hur ett lands förmögenhet fördelas. SCB:s förmögenhetsstatistik visar bl.a. att av den svenska befolkningen äger av det samlade värdet av de börsnoterade aktierna samt av den samlade finansiella nettoförmögenhet se diagram 9 nedan. Diagram 9 Förmögenhetsfördeln. Källa: SCB. Anm.: Andel av totalsumman för topp och topp per tillgångsslag. Diagram 10 Löneandelar i Källa: , dnr 2010:1914. En annan aspekt som avspeglas i förmögenhetsfördelningen är att löntagarnas del av det samlade produktionsresultatet har minskat.15 Denna utveckling är ett globalt fenomen, men gäller även i högsta grad i , se diagram 10. I uppgår löneandelen till . Löntagarnas fallande löneandel är ett resultat av en maktförskjutning mellan arbete och kapital. Denna maktförskjutning är mångfasetterad och låter sig knappast analyseras här. Risken är emellertid påtaglig att denna utveckling fortsätter med tanke på regeringens attacker på den samlade arbetarrörelsen i form av dyrare fack- och a-kasseavgifter och försämrade villkor i arbetslöshetsförsäkringen. Det svenska klassamhället har också en tydlig könsdimension. Könsmaktsordningen avspeglas med andra ord i klassamhället. Kvinnor har en betydligt lägre sysselsättningsgrad än männen. Därtill är de kraftigt överrepresenterade vad gäller ofrivilliga deltidsanställningar samt olika typer av tidsbegränsade arbeten. Till detta ska läggas den kraftigt könsuppdelade arbetsmarknaden där kvinnodominerade branscher och yrkesgrupper lönemässigt värderas lägre. Regeringens åtgärder under den föregående mandatperioden har framför allt gynnat personer med relativt goda inkomster och förmögenheter. Slopad förmögenhets- och fastighetsskatt samt stora sänkningar av inkomstskatt m.m. resulterade i att den tiondel av befolkningen med de högsta inkomsterna fick nästan lika mycket av regeringens åtgärder som de av befolkningen med de lägsta inkomsterna. Politiken har också haft en tydlig antifeministisk profil av reformerna har tillfallit männen. Den antifeministiska profilen accentueras av att kvinnorna drabbas hårdast av de besparingar regeringen genomfört för att finansiera skattesänkningarna. Diagram 11 Fördelning av regeringens åtgärder per inkomstgrupp, 20062010 Källa: , dnr 2010:0466. Diagram 12 Könsfördelning av regeringens åtgärder, 20062010 Källa: , dnr 2010:0466. Regeringens politik syftar till att lägga grunden för än mer genomgripande förändringar av samhället. På kort sikt leder de olika reformerna nedmonteringen av försäkringssystemen, skattesänkningarna och besparingarna och privatiseringarna i välfärden till att många individer drabbas mycket hårt, såväl ekonomiskt som socialt. Men den kanske allvarligaste effekten på lång sikt av detta systemskifte är att den skapar nya sociala, idémässiga och ekonomiska strukturer som undergräver medborgarnas vilja och förmåga att agera solidariskt. Regeringens klasspolitik har på ett högst påtagligt sätt ökat den relativa fattigdomen i samhället se diagram 13.16 Diagram 13 Relativ fattigdom, 20062011 Källa: , dnr 2011:0344. 4.3.5Besparingar och privatiseringar i välfärden I samband med den ekonomiska krisen gjordes betydande besparingar inom den kommunala välfärdssektorn. Enligt en artikel i tidningen minskade antalet välfärdsjobb med över 170000 mellan 1990 och 1997.17 Eftersom efterfrågan i näringslivet var mycket låg, inte minst till följd av de höga realräntorna, blev många av dem som förlorade sina arbeten i kommunerna arbetslösa. Den offentligfinansierade effekten av dessa uppsägningar var förmodligen klart begränsad eftersom de som förlorade sina arbeten i stället kom att få sin försörjning från de offentliga försörjningssystemen. Effekterna på den kommunala välfärden blev desto större. Många av de offentliganställda som blev arbetslösa besparingar var kvinnor. En stor del av dessa kom aldrig tillbaka till arbetslivet och drabbades av ökad ohälsa. De som blev kvar tvingades utföra lika många arbetsuppgifter, fast på en lägre bemanning. Detta ökade såväl de fysiska som psykiska påfrestningarna och utgör förmodligen den viktigaste förklaringen till de ökade utgifterna för ohälsan andra hälft och en bit in . har en viss återhämtning skett beträffande antalet anställda i kommunsektorn. ökar antalet anställda med finansiering kontinuerligt, sammantaget med ca 95000 personer. Den trenden bryts abrupt då antalet anställda med finansiering faller med hela 40000 personer. Denna utveckling är inte helt enkel att förklara, i synnerhet som den kommunala konsumtionen utvecklades tämligen starkt under dessa år, se diagram 14 nedan. Diagram 14 Kommunfinansierad sysselsättning och konsumtion Tusental personer, konsumtion i fasta priser Källa: SCB och KI, Fördjupnings-PM, nr 6 2010. En liten del av den minskade sysselsättningen kan förklaras genom ökad medelarbetstid, men den övriga nedgången är svårförklarad. En förklaring kan vara den ökande andelen privata utförare inom vård, skola och omsorg, dvs. att en allt större andel av skattepengarna går till privata vinster och diverse overheadkostnader. SCB:s publikation Finansiärer och utförare inom vård, skola och omsorg 2008 innehåller uppgifter om avkastning m.m. inom välfärdssektorn. Kompletterande material från SCB visar att privata utförare inom branscherna hälso- och sjukvård, utbildning och omsorg hade ett sammanlagt rörelseresultat på . Avkastningen på eget insatt kapital är dessutom mycket högre inom den privata välfärdssektorn än inom näringslivet i övrigt. Omsorgsverksamhet har en avkastning på vilket kan jämföras med elsektorn som har . Näringslivet i stort har en avkastning på eget insatt kapital på och välfärdssektorn . Den vinst som genererats av skattemedel uppgick uppskattningsvis till ca . Dessa medel skulle i stället för att hamna som privata vinster (i ofta mer eller mindre skattebefriade riskkapitalbolag) kunnat användas för att anställa ca 20000välfärdsarbetare.18 Det är lätt att se sambandet mellan de minskade resurserna till välfärden och det ökande sysselsättningsgapet mellan kvinnor och män, eftersom en hög andel av de anställda i vård och omsorg är kvinnor. hotar också en urholkad offentlig välfärd kvinnors arbetskraftsdeltagande genom att alltmer omsorgsarbete måste utföras oavlönat i hemmet. 5Vänsterpartiets förslag för fler jobb och stärkt välfärd 5.1Riktlinjer för den ekonomiska politiken Full sysselsättning är det överordnade målet för ekonomiska politik. Arbetet är basen för välfärd och ekonomiskt välstånd. Egen försörjning är grunden för personlig frihet och självständighet. Hög arbetslöshet innebär ökad makt för kapitalet på de arbetandes bekostnad. Under hot om uppsägningar kan reallönerna pressas ned, arbetsförhållandena försämras och anställningstryggheten luckras upp. Den accelererande globaliseringen har inneburit ökat konkurrenstryck och att strukturomvandlingen i den svenska ekonomin går allt snabbare. Men för att vi ska kunna bejaka strukturomvandlingen krävs både en bra arbetslöshetsförsäkring som alla har råd med och möjligheter till omskolning och vidareutbildning. Därtill krävs en strategisk industri- och näringspolitik som identifierar och understöder komparativa fördelar i den globala ekonomin, samt betydande satsningar på forskning och utveckling. Om vi inte ska konkurrera med lägre löner måste arbetskraftens kunskapsnivå i bred bemärkelse öka. Det behövs därför ett brett kunskapslyft. Först och främst måste förbättras. Dagens situation med en tredjedel av eleverna som går ut gymnasiet med ofullständiga betyg är oacceptabel. Dessa personer löper en mycket stor risk att hamna i permanent utanförskap och är ett stort slöseri med mänskliga resurser. Den högre utbildningen måste stärkas och göras mer tillgänglig för alla samhällsklasser. Den svenska ekonomin präglas av hög arbetslöshet som stora investeringar måste till. Det saknas inte arbetsuppgifter. Vi behöver investera i infrastruktur, energieffektivisering och ny teknik för att ställa om ekonomin i en mer klimatvänlig riktning. Bostadsbristen i storstäderna måste byggas bort, och inom välfärden finns stora eftersatta behov. För ett litet exportberoende land som är starka offentliga finanser en förutsättning för en stabil makroekonomisk utveckling. De offentliga finanserna ska vara i balans över en konjunkturcykel. Penningpolitiken bör kompletteras med ett sysselsättningsmål för att främja stabiliseringspolitiken och understödja den ekonomiska politiken för full sysselsättning. Den ekonomiska politiken ska bidra till minskade ekonomiska och sociala skillnader. Ett jämlikt samhälle ökar människors reella frihet och valmöjligheter, vilket ökar den sociala rörligheten och bidrar till en mer dynamisk ekonomi. Gemensamt finansierade tjänster som utbildning och sjukvård som är lika för alla är helt avgörande för ett jämlikt samhälle och för att personer från olika ekonomiska och sociala bakgrunder ska kunna konkurrera på arbetsmarknaden på någorlunda jämlika villkor. Kvinnors ställning och lika möjligheter på arbetsmarknaden är utöver en demokrati- och maktfråga också en fråga av stor vikt för samhällsekonomin. Fasta jobb på heltid och en gemensam och väl fungerande barn- och äldreomsorg är förutsättningar för att kvinnor och män ska kunna delta på arbetsmarknaden på lika villkor. I ett jämlikt och jämställt samhälle utvecklas kvinnor och män i frihet och når sin fulla potential utan att begränsas av klassbarriärer, könsmässiga stereotyper och diskriminerande strukturer. 5.2Investeringar i välfärd för alla 5.2.1Bättre kvalitet i välfärden Den svenska välfärden utarmas i allt högre tempo. Den borgerliga regeringens politik har uppmuntrat riskkapitalbolag att för en billig penning köpa upp det som vi tidigare ägde gemensamt. Möjligheten att göra stora vinster på svensk vård har visat sig vara mycket stor. menar att svenska folkets skattepengar borde vårdas bättre. I stället för att hamna på enskildas bankkonton borde allt överskott gå tillbaka till vår gemensamma välfärd och höja kvaliteten för alla. Det mest grundläggande kravet som behöver ställas för en hållbar välfärdsekonomi är att statsbidragen värdesäkras. Så länge statsbidragen till kommunerna inte räknas upp i takt med löner och andra kostnader ligger det en press nedåt på välfärdens villkor. Vi uppskattar den effekten till . Det motsvarar lönekostnaderna för ca 6000 anställda. Regeringens förslag till lösning på den utmaningen är att kommuner och landsting ska vara tuffare i löneförhandlingarna, så att det ska bli än svårare än att hitta ett jobb med en lön att leva på. Det är en konsekvent högerpolitik som ytterst handlar om att kapitalet ska ta en än större andel av överskottet och att kvinnors arbete inte ska värderas lika högt som mäns. För välfärdssektorn leder de dåliga villkoren på kvinnodominerade arbetsplatser redan till stora strukturella problem också från ett verksamhetsperspektiv. Det kommer exempelvis att bli svårt att hitta utbildad personal för den utbyggnad av äldreomsorgen som krävs framöver. vill att välfärdsverksamheterna ska utvecklas till attraktiva och demokratiska arbetsplatser med goda arbetsvillkor. Bemanningen måste öka generellt för att höja kvaliteten i tjänsterna. Vi lägger hellre pengarna på nya jobb i skolor, på sjukhus och bibliotek, än på skattesänkningar till de rika. Totalt sett skulle våra generella och riktade förslag göra det möjligt att anställa omkring 60000 fler i välfärden. Det vore en långsiktig investering i samhällsekonomi och ett bra sätt att få fler i meningsfulla arbeten. Den demokratiska styrningen i hälso- och sjukvården har inskränkts genom de vårdvalsreformer som införts. När de demokratiskt valda representanterna försvinner fråntas även medborgarna möjligheten att organisera vården så att den kommer alla till del. Ur en företagsekonomisk synvinkel är det fullt logiskt att vårdbolagen etablerar sig i områden där befolkningen är relativt frisk och därmed blir snabb, lätt och billig att behandla. Konsekvenserna av den fria etableringsrätten har blivit att rikare och friskare områden får avsevärt fler vårdcentraler än fattigare och mer vårdtyngda områden. Förutom att landstingens möjlighet att organisera och planera stora delar av vården nästan försvunnit så har också insynen i de bolag som utför vård i många hänseenden strypts. Detta är en naturlig utveckling i ett system som uppmuntrar konkurrens i stället för samarbete mellan vårdgivare. Privatiseringar får även en allvarlig konsekvens för personalen genom att de till skillnad från de offentligt anställda inte omfattas av lagstiftningen om meddelarskydd. Det ger tystare arbetsplatser när arbetsgivaren kan efterforska vem som talat med t.ex. medier och utsätta personen för repressalier. Detta är ett hot mot vårdens och omsorgens kvalitet. Det är behoven som ska styra vården inte plånbokens tjocklek. vill riva upp den fria etableringsrätten och lagen om valfrihet i vård och omsorg (LOV) samt stoppa utförsäljningarna av sjukhus. Välfärdsverksamhet ska bedrivas utan privata vinster. Så vill vi göra vården mer rättvis, demokratisk och kostnadseffektiv. Vi anser att privata vårdcentraler bara ska tillåtas om de drivs av ideella organisationer som inte har vinstmaximering som högsta mål. Vi anser också att lagen om skatteflykt bör ses över så att den blir ett effektivt instrument mot riskkapitalbolagens skatteflykt. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. När den ekonomiska vinsten ökar som drivkraft inom hälso- och sjukvården blir det ofta det förebyggande hälsoarbetet som får stryka på foten. De ekonomiska vinsterna med ett förebyggande arbete är nämligen på kort sikt mycket små. I och med införandet av den fria etableringsrätten och vårdvalsreformen har tyngdpunkten för vården blivit läkarbesöket. Det tidigare områdesansvar för befolkningens hälsa som primärvården hade har till stora delar försvunnit och därmed förutsättningarna för ett bra folkhälsoarbete. För att stoppa denna negativa utveckling vill vi satsa på det förebyggande arbetet mot ohälsa. Pengarna ska användas till det tvärprofessionella arbetet inom primärvården. Vi anser att samarbetet måste utökas mellan bl.a. vårdcentraler, skola, försäkringskassa och socialtjänst men även med det övriga samhället genom exempelvis kulturföreningar, idrottsklubbar och pensionärsorganisationer. Eftersom skillnaden i hälsa ökar mellan olika områden anser vi att det är viktigt att prioritera socialt utsatta områden med höga ohälsotal. Alla människor ska ha möjlighet att nå en god hälsa och livskvalitet och ett förebyggande arbete mot ohälsa kan innefatta många olika insatser. I arbetet mot en ökad fetma är det viktigt att alla, oavsett ålder, uppmuntras till fysisk aktivitet och hälsosamma matvanor. I ett folkhälsoarbete ingår det också att arbeta med de stora folksjukdomarna såsom diabetes och KOL. Psykisk ohälsa och missbruk ökar i samhället. Detta har i grunden sociala orsaker och det är viktigt med breda förebyggande insatser. Den psykosociala kompetensen på bl.a. vårdcentraler måste öka för att man tidigt ska kunna upptäcka och behandla psykisk ohälsa. I detta arbete ingår också ungdomsmottagningarna dit många unga med psykisk ohälsa vänder sig. En satsning på det förebyggande arbetet mot ohälsa är också en satsning på nya jobbtillfällen. En investering på leder till ca 3000 nya jobb för bl.a. arbetsterapeuter, dietister, sjukgymnaster, kuratorer, psykologer, sjuksköterskor och läkare. En annan satsning på ökad kvalitet i hälso- och sjukvården som vi vill genomföra är betald specialistutbildning för sjuksköterskor. Det råder stor brist på specialistutbildade sjuksköterskor och antalet minskar stadigt. Genomsnittsåldern är hög och många kommer att gå i pension. har andelen utbildade specialistsjuksköterskor sjunkit från till . Hälso- och sjukvården blir alltmer komplex och avancerad och därmed ökar behovet av specialiserad vårdpersonal. Sjuksköterskor måste oftast, till skillnad från läkare, ta tjänstledigt med studiemedel för att specialisera sig. Att sedan lönen efter utbildningen inte påverkas i någon högre grad leder till att vidareutbildning för en sjuksköterska blir en förlustaffär ekonomiskt. För att kunna säkerställa vårdens behov av kompetent personal vill vi avsätta för att sjuksköterskor ska kunna utbilda sig på arbetstid. Vi planerar även en utökning av platser på utbildningarna med 150 studenter och då först och främst inom de områden där bristen är som störst. Andra satsningar som vi vill återkomma till i samband med höstbudgeten är bl.a. reformer för minskad barnfattigdom samt stärkt kvalitet i demensvården och psykiatrin. Vi vill också förbättra ekonomin för ensamstående föräldrar och därmed minska barnfattigdomen. Detta vill vi bl.a. göra genom att höja och värdesäkra underhållsstödet. 5.2.2Generell välfärd och en mänsklig sjukförsäkring Var och en av oss ska känna en trygghet i att vi klarar oss ekonomiskt om vi blir sjuka, går i pension, blir föräldrar eller förlorar arbetet. Genom en generell välfärd skapar vi en sådan trygghet för alla. Det ger en solidarisk omfördelning av resurser mellan kvinnor och män, mellan lågavlönade och högavlönade och mellan olika perioder i våra liv. Regeringens attacker mot sjukförsäkringen har lett till att sjuka utförsäkras och vi har fått ett där sjukdom kommit att innebära fattigdom. Eftersom kvinnor i betydligt högre grad än män drabbas av långvariga sjukskrivningar har försämringen av sjukförsäkringen framför allt lett till ökad fattigdom och ekonomiskt beroende bland kvinnor. Den försämrade sjukförsäkringen har inneburit att har tagits från sjuka, ungefär lika mycket som har gått till skattesänkningar för de rikaste . I den senare gruppen är sju av tio män, medan sju av tio av de sjukskrivna är kvinnor. Redan innan förändringarna gjordes hade sjukförsäkringen gått med överskott . En del av syftet med försämringarna i sjukförsäkringen var att finansiera regeringens skattesänkningar. Solidariska trygghetssystem har ett starkt stöd, men när människor märker att de kan lita på systemet skaffar de som har råd i stället privata försäkringar. Dessa grupper förlorar då också intresset för att upprätthålla nivån på de offentliga trygghetssystemen som alla andra är beroende av. Det leder till sämre kvalitet och sänkta lägstanivåer. vill att sjukförsäkringen ska ge rimlig ersättning för förlorad arbetsinkomst till den som är sjuk. Utförsäkringarna måste stoppas. De kvinnor och män som drabbats av dagens system är inga enstaka undantag. Den skälighetsprövning som regeringen nu föreslår är därför helt otillräcklig. Varken det eller de andra kosmetiska ändringar som regeringen aviserat i vårpropositionen rättar till grundproblemet att fyrkantiga tidsgränser anses viktigare än om individen har blivit tillräckligt frisk för att arbeta. vill avskaffa den orimliga prövning mot en fiktiv arbetsmarknad som sker efter . När prövning mot arbetsmarknad sker ska det göras utifrån verkliga jobb. Även gränserna vid ett respektive , den s.k. stupstocken, måste avskaffas. Ingen ska förlora sin sjukpenning därför att en administrativ tidsgräns passerats. Det avgörande ska självklart vara om man är för sjuk för att arbeta eller ej. De som redan har utförsäkrats ska återförsäkras och de som förlorat sin sjukpenninggrundade inkomst ska kunna återfå denna, så att den som är för sjuk för arbete kan få ersättning på tidigare nivå. Regeringens bärande idé tycks vara att sjuka ska piskas till att söka arbete genom att deras ekonomi körs i botten. kan aldrig acceptera ett sådant synsätt. Försäkringen och dess villkor ska stimulera aktivitet för att ge sjukskrivna förbättrad arbetsförmåga. Den ska vara rymlig så att medicinska insatser, rehabilitering och arbetsprövning kan pågå på ett individuellt anpassat sätt utan att ersättningen påverkas. Individens ställning i rehabiliteringsprocessen måste stärkas och en rehabiliteringsombudsman bör övervägas. Vi vill individanpassa sjukförsäkringen så att man kan få ersättning i fler steg än dagens fyra.