mot · GZ02So223 · 2011-09-16 00:00:00 — Lika tillgång till vardagstolkning i hela landet tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om revidering av statsbidraget för teckentolkning. Gravt hörselskadade och döva är helt beroende av tillgången till teckentolkning för att klara den dagliga livsföringen. varierar dock möjligheten att få s k vardagstolkning för t ex sjukvårdsbesök, myndighetskontakter och arbetsplatsträffar, mellan olika delar av landet, vilket drabbar många döva. Med anledning av att Riksgymnasiet för döva (RGD) samt Riksgymnasiet för hörselskadade (RGH) är lokaliserade till , har staden blivit ett centrum för döva och hörselskadade personer. finns i både förskola, grundskola och gymnasieskola samt universitetsutbildning för döva. är ett av de universitet i landet som har flest hörselskadade och döva. Många familjer med döva eller hörselskadade barn, som med anledning av barnens skolgång väljer att bosätta sig i , etablerar sig ofta på orten och väljer att bo kvar. Landstingen har ansvaret för att tillhandahålla vardagstolkning och ett statsbidrag har utgått för detta ändamål. Fram fördelades statsbidraget för vardagstolkning helt och hållet utifrån totala antalet invånare i respektive län. Det missgynnade framförallt län där av alla döva bor, som invånarantalet utgör av riket. Som ett resultat av utredningen och teckenspråkiga Översyn av teckenspråkets ställning (SOU 2006:54) skedde en viss korrigering av statsbidraget. läns landsting kompenserades något för att länet har många tolkanvändare då Riksgymnasiet för döva är placerat där. Trots denna kompensation kvarstår stora skillnader. Alltjämt bygger statsbidraget delvis på invånarantal istället för att utgå från antalet faktiska brukare. I kronor räknat skiljer det per tolkuppdrag mellan det landsting som får mest och län som får minst. Av landets totalt ca 90 000 vardagstolkuppdrag utförs 14 000 i län, vilket är . Det skall jämföras med de av statsbidraget, på ca , som går till län. Tolkcentralen i svarar för tolkuppdrag i samband med undervisning samt för kommunikation via bildtelefoni där man är en nationell resurs och utför ca 130 000 uppdrag. För båda dessa uppdrag utgår särskild ersättning. Till det kommer vardagstolkning, där den stora andelen skolungdomar i regionen innebär att behovet av vardagstolkning är särskilt stort i . Med anledning av att teckenspråkigas behov av vardagstolkning inte tillgodosetts så som avsett i tidigare reformer tillsatte regeringen en utredning (Dir. 2010:87 Tolktjänst för döva och hörselskadade) som enligt planen ska presentera sitt betänkande /2012. Till utredare utsågs , generaldirektör för skolmyndigheten (SPSM). Jag har , först i SKL-sammanhang och därefter i , jobbat för en förändring av statsbidragssystemet för vardagstolkning som leder till att tillgången inte är densamma över landet. Det är orimligt att statsbidraget starkt bidrar till att försvåra för döva att få vardagstolkning, bara för att många döva bor i regionen. Det är hög tid att göra något åt dagens orättvisa statsbidrag för vardagstolkning som skiljer per tolkuppdrag mellan det landsting som får mest och det som får minst. Staten måste ta ansvar för att tillgången till vardagstolkning skall vara den samma oavsett var i landet man bor.