mot · GZ02Fi240 · 2011-10-05 00:00:00 — I begränsades däremot effekterna i allt väsentligt till de varuexporterande delarna av ekonomin medan såväl privat som offentlig konsumtion fortsatte att växa under hela krisförloppet (se figur 3 nedan). En viktig förklaring till att privat konsumtion och offentlig sektor inte drogs med i fallet, och att därmed krisens härjningar blev väsentligt mildare i än i många andra industriländer, är att vi gick in i krisen med ett rejält överskott i statsfinanserna och att vi förskonats från kraftiga negativa priskorrigeringar på bostadsmarknaden. De svenska bostadspriserna har till och med fortsatt att öka . och inledningen av hösten har det dock publicerats statistik som indikerar att ett prisfall på bostadsmarknaden inletts. Det finns skäl att vara mycket observant på den fortsatta prisutvecklingen. Såväl våra egna erfarenheter från det tidiga som det aktuella internationella läget visar att ekonomiska nedgångar som sammanfaller med kraftiga boprisfall tenderar att bli både djupare och längre än andra konjunktursvackor. Figur 3 Konsumtion, investeringar och export (2008K1=100) Källa: Bearbetning av data från SCB. har arbetsmarknaden återhämtat sig och sysselsättningen är nu åter uppe på samma nivå som före krisen. Även arbetslösheten har fallit tillbaka men och det är ett viktigt men den är alltjämt kvar på en historiskt sett hög nivå. Från att ha toppat på uppgick den säsongsrensade arbetslösheten till . Det innebär att arbetslösheten är på en högre nivå än (7,) då situationen på arbetsmarknaden av den dåvarande borgerliga oppositionen beskrevs i termer av massarbetslöshet. Trots en överlag positiv utveckling på arbetsmarknaden så fortsätter långtidsarbetslösheten att ligga kvar på en hög nivå, låt vara att vi sett en sjunkande trend . Av dem som var arbetslösa hade eller 116 000 personer varit utan sysselsättning . Bland de med långa arbetslöshetstider finns en klar överrepresentation av utrikes födda, lågutbildade och äldre personer.3 Redan innan krisen var arbetsmarknadssituationen för dessa grupper bekymmersam, och de senaste årens utveckling synes ha förvärrat läget ytterligare. Och vad värre är: Trots en allmän nedgång av långtidsarbetslösheten biter den sig fast på höga nivåer eller till och med ökar något bland utrikes födda och äldre personer. Ökningen av antalet långtidsarbetslösa antyder att det skett en försämring i matchningen mellan utbud och efterfrågan på arbetskraft. En kanske ännu tydligare indikation åt det hållet ges i figur 4 nedan som beskriver en så kallad Beveridgekurva. Den visar förhållandet mellan vakansgraden på arbetsmarknaden (kvarstående lediga platser i procent av arbetskraften) och det relativa arbetslöshetstalet. Allmänt gäller att arbetslösheten och vakansgraden är stark korrelerade, det vill säga en ökning av vakansgraden sammanfaller i regel med en minskning av arbetslösheten. Av kurvan kan man klart utläsa väg genom den första krisfasen. hade vi en tydlig trend av minskande arbetslöshet och ökande vakansgrad, en utveckling som förbyttes i sin motsats när den finansiella krisen slog till. Från ser man att kurvan gör en kraftig gir tillbaka till följd av den vikande arbetslösheten. Men, förefaller kurvans läge i höjdled i allt väsentligt vara oförändrat. var vakansgraden nära nog lika hög som , trots en högre arbetslöshetsnivå. Denna rörelse utåt av Beveridgekurvan indikerar att friktionen på arbetsmarknaden ökat, det vill säga att det för varje given nivå på arbetslösheten nu krävs en högre vakansgrad än tidigare för att uppnå balans mellan utbud och efterfrågan. Figur 4 Relationen mellan arbetslöshet och vakanser (Beveridgekurva) 2006K22011K2 Källa: Bearbetning av data från SCB. Detta mönster av försämrad matchning på arbetsmarknaden känns igen från tidigare perioder med kraftigt förhöjd arbetslöshet. Djupa lågkonjunkturer innebär i regel ett intensifierat strukturomvandlingstryck, vilket innebär en permanent utslagning av vissa typer av arbetstillfällen som återhämtningen primärt sker i andra branscher och yrkeskategorier än dem drabbats hårdast under krisen. De som hamnar i långa arbetslöshetsperioder riskerar dessutom att få sin kompetens föråldrad, vilket gör dem mindre attraktiva på arbetsmarknaden när konjunkturen vänder uppåt. Utvecklingen av sysselsättningen i olika branschaggregat antyder just att den förhöjda långtidsarbetslösheten hänger ihop med ett ökat omvandlingstryck i ekonomin. I den akuta krisfasen minskade sysselsättningen inom alla sektorer utom offentlig förvaltning och utbildning. Det avgjort största fallet skedde dock inom industrin samt inom vård- och omsorgssektorn. Dessa båda sektorer stod tillsammans för nära två tredjedelar av den totala sysselsättningsminskningen. Under återhämtningen har sedan de privata tjänstebranscherna med råge passerat den nivå på sysselsättningen som gällde innan finanskrisen. En liknande utveckling kan ses inom byggindustrin och vård- och omsorgssektorn, även om återhämtningen här varit något svagare. Trots en viss uppgång och inledningen av har däremot industrin mycket långt kvar innan man återtagit förlorad mark. Av de nära 100 000 jobb som försvann inom branschaggregatet Tillverkning, utvinning, energi och miljö hade endast omkring en fjärdedel återtagits till och med . Tabell 1 Sysselsättningsutveckling under kris- respektive återhämtningsfasen (tusental). Jordbruk, skogsbruk och fiske Tillverkning o utvinning, energi och miljö Finansiell verksamhet, företagstjänster Personliga och kulturella tjänster Källa: SCB, . Omvandlingstrycket på arbetsmarknaden ställer nya krav på den ekonomiska politiken. Tyvärr verkar dock den förda ekonomiska politiken snarare spätt på problemen. Sedan regeringsskiftet har det skett en omfattande nedmontering av det som tidigare utgjorde kärnan i den aktiva arbetsmarknadspolitiken. Omkring två tredjedelar av platserna inom den yrkesinriktade arbetsmarknadsutbildningen har försvunnit.4 Även möjligheterna att läsa in gymnasiet på komvux har beskurits kraftigt. har antalet platser inom den kommunala vuxenutbildningen minskat med ungefär en femtedel.5 Arbetslösa hänvisas nu i stället i betydande utsträckning till regeringens så kallade garantier: Jobb- och utvecklingsgarantin och Jobbgarantin för unga. har en tredjedel av de arbetssökande placerats i dessa garantier där aktivitetsnivån är dokumenterat låg. Det är den allt annat överskuggande arbetsmarknadspolitiska insatsen med sammantaget ungefär 120 000 deltagare. Jobb- och utvecklingsgarantin visar heller inga tydliga tecken på att minska i volym, utan expansionen fortsätter månad för månad. () har utvärderat regeringens garantier. Aktivitetsnivån är mycket låg. Jobbgarantin för unga saknar helt långsiktig effekt. Fyra av tio deltagare i Jobb- och utvecklingsgarantin har överhuvudtaget inte fått någon handledning eller coachning. Institutet konstaterar vidare att en majoritet av deltagarna använde högst för att söka jobb eller att delta i aktiviteter, de flesta betydligt mindre.6 Det verkliga sorgebarnet är Jobb- och utvecklingsgarantins fas 3 som alltmer framstår som en arbetsmarknadspolitisk ändstation. Enligt en färsk utvärdering från Arbetsförmedlingen är utströmningen från programmet extremt låg. Av de 36 900 som till och med juni månad 2011 hamnat i fas 3 har endast 5 lämnat åtgärden för arbete eller studier.7 5.4Sverige dras isär med försämrade villkor för barn och unga lämnar de största ungdomskullarna sedan fyrtiotalistgenerationen gymnasieskolan. Tiotusentals unga vuxna ska ta plats i samhället med höga krav, många nya idéer och en stark vilja att förändra. Oavsett om man som ung väljer att studera vidare eller söker sig ut på arbetsmarknaden direkt efter avslutad skolgång, måste det finnas villkor som skapar utrymme för ekonomisk trygghet, personlig utveckling och framtidstro. går utvecklingen åt fel håll. Fler och fler unga möter stängda dörrar. Ungdomar tvingas i dagens utbildningssystem till livsavgörande val allt längre ner i åldrarna och möjligheterna att ändra sig och välja om stängs alltmer. Färre unga har en egen bostad jämfört . Dessutom blir det allt vanligare med andrahandsboenden, att man bor hos en kompis eller hyr ett rum. För studenter är situationen på flera orter kaotisk med militärtält som en temporär lösning och många som helt enkelt tvingas avstå från att studera. är ett av de länder i som har högst ungdomsarbetslöshet. Ungdomar och kvinnor används alltför ofta som flexibilitetsbuffertar på arbetsplatser. De anlitas vid behov och vid arbetstoppar men slås ut lika snabbt som de kommer in. Flera myndigheter har rapporterat att ungdomars ekonomiska situation har försämrats. Det har också skett en kraftig ökning av antalet ungdomar som tvingas försörja sig på socialbidrag. har sammanfattat fördelningseffekterna av den förda politiken under den förra mandatperioden. Vinnarna är medelålders, främst män, medan unga och även äldre har fått stå tillbaka. Utvecklingen i våra storstäder dras alltmer isär. Å ena sidan präglas dessa av en pulserande framtidstro och erbjuder många möjligheter, å andra sidan finns det stadsdelar med extremt låg sysselsättning och fortsatt högt bidragsberoende. I drygt 8 av 10 områden med s.k. lokala utvecklingsavtal har långtidsarbetslösheten stigit mellan 2006 och 2009.8 Sysselsättningsgraden är avsevärt lägre än i riket och arbetslösheten högre. Långvarigt beroende av försörjningsstöd var hela fem gånger vanligare i dessa områden än i riket som helhet 2009. Anmärkningsvärt många uppges också varken arbeta eller studera, i åldern 2009. Ett mått på ekonomisk utsatthet i ett land är hur många barn som lever i fattiga familjer. Det återspeglar en samhällsutveckling där föräldrarna antingen saknar arbete eller har väldigt låga arbetsinkomster. Även andra faktorer med koppling till familjepolitiska stöd och socialförsäkringssystemens utformning har betydelse. Den generella välfärden spelar stor roll för att utjämna skillnader och öka möjligheterna för alla barn, oavsett bakgrund, att förverkliga sina livsdrömmar. När fattigdom diskuteras används olika definitioner, och slutsatserna varierar beroende på vilken som används. Mest avgörande är huruvida fattigdom betraktas som ett absolut eller som ett relativt begrepp. Låg inkomststandard och rätt till försörjningsstöd är absoluta mått som inte säger något om klyftorna i ett samhälle. För att mäta inkomstskillnaderna måste ett relativt mått användas, till exempel om en familj har av medianinkomsten i landet. Oavsett om man använder en relativ eller absolut fattigdomsdefinition har dock barnfattigdomen ökat i . Det mått som används av EU för att belysa relativ fattigdom visar att den relativa barnfattigdomen i ökat kraftigt , framför allt därför att de som redan hade det relativt gott ställt har fått större inkomster som det inte blivit några stora förändringar för den fattigaste tiondelen av barnfamiljerna. av alla barn levde i en familj med en disponibel inkomst av medianen. Mest markant är utvecklingen för de ensamstående föräldrarna där den relativa fattigdomen ökat från 2008. Mönstret gällande vilka barn som är fattiga avspeglar mönstret för vuxna. Störst risk för relativ fattigdom har t.ex. barn till ensamstående, barn till två föräldrar , barn med utländsk bakgrund, barn i familjer med många barn, barn till en förälder med enbart förgymnasial utbildning och barn i familjer där ingen förälder arbetar heltid. Enligt det fattigdomsbegrepp som används av räknas barn i familjer som antingen har en låg inkomststandard eller försörjningsstöd som fattiga. Låg inkomststandard definieras som inkomster som inte täcker skäliga levnadskostnader. Rädda Barnens senaste årsrapport redovisar att barnfattigdomen nådde sin lägsta nivå sedan mätningarna startade. Då levde av barnen i fattiga familjer. bröts den positiva utvecklingen och barnfattigdomen ökade till , en ökning eller 10 000 barn. Det betyder att det då fanns ca 220 000 barn definierade som fattiga i riket som helhet. Någon statistik finns inte tillgänglig . Barnfattigdomen är mer än fem gånger så hög bland de barn som har utländsk bakgrund (29,) än bland barn med svensk bakgrund (5,). Bland barn till ensamstående föräldrar är barnfattigdomen mer än så hög (24,) som bland barn till sammanboende föräldrar (8,). Bland barn till ensamstående med utländsk bakgrund räknas vartannat barn som fattigt. Rapporten visar också att klyftorna mellan de rikaste och de fattigaste fortsätter att öka. Barnfattigdomen är generellt sett högst i storstadsområdena och lägst i välmående kranskommuner till storstäderna. Säkerställandet av bättre villkor och förutsättningar för barn och unga måste bli en av socialdemokratins viktigaste utmaningar framöver. Att arbetslösa föräldrar får arbete och att fler deltidsarbetande föräldrar får möjlighet att arbeta heltid är det mest centrala för att komma till rätta med familjers ekonomiska utsatthet. 5.5Utvecklingen på arbetsmarknaden har tydliga förtecken Som framgår av tabell 2 har sysselsättningsutvecklingen under krisen och den efterföljande återhämtningsfasen uppvisat en betydande regional variation. För och del innebar krisen i och för sig en tydlig avmattning, men fallet i sysselsättning blev ändå relativt måttligt. Det tredje storstadslänet, , har en annan och mer industriinriktad näringslivsstruktur, varför de negativa effekterna där blev mer kännbara. Totalt sett blev dock krisen, åtminstone sysselsättningsmässigt, mycket mild i storstadsregionerna. Det stora fallet i sysselsättningen kom istället att ske i övriga landet, primärt i län med en stor koncentration av tillverkningsindustri. Av det totala fallet i sysselsättning från tredje kvartalet till skedde omkring två tredjedelar utanför storstadslänen, detta trots att storstadslänens andel av rikets totala sysselsättning endast är . Under återhämtningen har istället utvecklingen på arbetsmarknaden uppvisat en tydligare regional balans. Ungefär hälften av sysselsättningsökningen från till innevarande år har skett utanför storstadslänen. över hela kris- och återhämtningsfasen har dock tillväxten av nya jobb varit mycket starkt koncentrerad till storstadsregionerna. står i en klass för sig med en nettoökning av sysselsättningen på nära 50 000 personer, men även och har haft en väsentligt starkare utveckling än övriga landet. Det är svårt att dra någon annan slutsats än att den strukturomvandling som skett i spåren av den finansiella krisen haft tydliga förtecken. Det är förvisso inget nytt mönster. Under i stort sett hela efterkrigstiden har det skett en successiv koncentration av befolkning av ekonomisk aktivitet till storstäderna samt till de större universitetsorterna. Det är dock tydligt att denna utveckling accentuerats . Tabell 2 Sysselsättningsutveckling under kris- respektive återhämtningsfasen (tusental). Källa: SCB, 5.6Starka offentliga finanser men läget kan snabbt försämras har starkare offentliga finanser än många andra jämförbara länder. En långvarig enighet kring en ansvarsfull ekonomisk politik har lagt grunden för denna utveckling. Det är av väsentlig betydelse för att det numera finns en bred konsensus i riksdag kring det finanspolitiska ramverkets tre hörnpelare, det vill säga rambeslutsmodellen, överskottsmålet för den offentliga sektorn och de statliga utgiftstaken.Det är tveklöst så att starka offentliga finanser ger bättre förutsättningar att stå emot makroekonomiska störningar. Men ser man till utvecklingen i visar bilden att detta i sig inte räcker som ekonomisk strategi. Bland de länder som brottas med betydande rubbningar i det finansiella systemet återfinns förvisso stater som misskött sina offentliga finanser, till exempel och . Men här finns även länder som innan den finansiella krisen stod på relativt solid offentligfinansiell grund, däribland , och . Särskilt utvecklingen i stämmer till eftertanke. hade landet ett offentligfinansiellt överskott på av BNP och den totala offentliga skuldsättningen uppgick till mycket låga av BNP. I spåren av en närmast kollapsad ekonomi, en utveckling till stor del framdriven av ett betydande prisfall på fastighetsmarknaden, förbyttes snabbt överskott och sjunkande skuldsättning till motsatsen. uppgick det offentligfinansiella underskottet till av BNP och den offentliga skuldsättningen hade skenat iväg till av BNP.9 Trots att tillväxten av allt att döma dämpas väsentligt finns det goda möjligheter att vidmakthålla starka offentliga finanser i . En sådan utveckling kräver dock att det inte sker en uppluckring av den statsfinansiella disciplinen. Även om föreliggande budgetproposition på många sätt präglas av ekonomisk återhållsamhet finns det oroväckande tendenser i den riktningen. Som uppmärksammade så är till exempel regeringens stora utlovade skattesänkningar och de generöst tilltagna budgeteringsmarginalerna en högst tveksam kombination. Rådet konstaterar vidare att regeringens underlåtenhet att löpande justera upp olika utgifter i samma takt som den allmänna löneutvecklingen kan skapa stora uppdämda behov av mycket kostsamma kompensatoriska åtgärder.10 5.7God finansiell ställning för staten men hur är det med de reala tillgångarna? Statens finansiella ställning är mycket god och aktuella prognoser visar på en snabb nedgång i den offentliga skuldsättningen . För att bedöma värdet på statens förmögenhet räcker det emellertid inte med att enbart se till statens finansiella ställning. För att bedriva en väl avvägd ekonomisk politik måste man även beakta hur de statliga reala tillgångarna, det vill säga värdet på vägar, järnvägar och annat fysiskt kapital i statlig ägo, utvecklas. Värdet på den offentliga kapitalstocken beror av investeringsbeslut som tagits under en betydande tidsrymd. För att analysera behovet av ökade investeringar behöver man därför studera utvecklingen i ett längre historiskt perspektiv. Fram till omkring ökade de offentliga investeringarna snabbt, både i absoluta tal och mätt som andel av BNP (se figur 5 nedan). Under de första efterkrigsdecennierna skedde en snabb utbyggnad av offentlig sektor. Parallellt med detta upplevde en mycket omfattande flyttvåg från landsbygden till de större städerna. Sammantaget födde detta ett stort behov av investeringar i offentliga byggnader, vägar och spår. Figur 5 Offentliga investeringar som andel av BNP 19502010 Källa: SCB. skedde en successiv förskjutning i de offentliga utgifterna från investeringar till konsumtion. Sedan ungefär har de offentliga investeringarna stabiliserats kring av BNP, vilket kan jämföras med nivå på av BNP. Det finns starka argument för att den offentliga realkapitalstocken, som till stor del utgörs av transportinfrastruktur, långsiktigt måste växa i minst samma takt som BNP. Skälet är enkelt. Belastningen på det offentliga realkapitalet växer i princip linjärt med aktiviteten i ekonomin, och då inte minst genom ökande trafikflöden. Om det dessutom sker en viss inrikes omflyttning av befolkning och ekonomisk aktivitet, bör tillväxten i kapitalstocken vara ännu något högre än BNP-tillväxten för att klara den ökande belastningen på tillväxtregionerna. Att studera hur realkapitalstockens värde i förhållande till BNP förändrats är därför intressant när man ska bedöma det aktuella investeringsbehovet. Tyvärr saknas det längre tidsserier över den offentliga kapitalstocken i den officiella statistiken. har dock genom egna beräkningar skapat tidsserier över statens och kommunernas kapitalstockar. Dessa beräkningar, som redovisas i figur 6 nedan, visar en markant nedgång i offentlig sektors kapitalstock. Utvecklingen kan i första hand härledas till kommunsektorn, men även den statliga stocken har minskat i storlek relativt BNP. De kommunala investeringarna var dock i betydande grad beroende av statliga investeringsbidrag, utgifter som för att undvika dubbelräkning i nationalräkenskaperna bokfördes som kapitaltransaktioner i statlig sektor. Därför kan man argumentera för att utvecklingen av den samlade offentliga sektorns kapitalstock i det här sammanhanget är det mest relevanta måttet att studera. Figur 6 Realkapitalstockens andel av BNP i statlig, och samlad offentlig sektor 19802005 Även internationell investeringsstatistik indikerar att släpar efter när det gäller offentliga investeringar, inte minst järnvägsinvesteringar. Vi har låtit sammanställa internationell statistik över investeringar i järnvägsinfrastruktur.11 Statistiken är framtagen av och avser 18 EU-länder. I statistiken finns, utöver redan genomförda investeringar 20072009, även uppgifter om planerade investeringar . Jämfört med de övriga 17 EU-länderna i sammanställningen ligger de totala järnvägsinvesteringarna i perioden 20072013 på en synnerligen låg nivå: av BNP jämfört med genomsnittet på för de undersökta länderna. utmärker sig framförallt genom anmärkningsvärt låga nivåer på drift och underhåll samt reinvesteringar.12 Då data saknas för ett antal mogna industriländer, inte minst , och , är det dock svårt att utifrån den här statistiken dra några mer långtgående slutsatser (se tabell 3 nedan). Annan internationell statistik förstärker dock bilden av att investerar relativt lite i transportinfrastruktur. Statliga Trafikanalys har jämfört investeringarna i med en grupp . Genomsnittet för de undersökta länderna när det gäller nyinvesteringar ligger på av BNP, vilket ska jämföras för Sverige.13 Ett liknande mönster återfinns i en tidsserie över perioden 19802006 från byggforskningsinstitutet som publicerades i statliga Nuteks (numera ) årsbok 2008. Mot bakgrund av den tillgängliga statistiken är vår samlade bedömning att haft för låga offentliga investeringar, framförallt i transportinfrastrukturen. Detta förhållande riskerar att hämma långsiktiga konkurrenskraft. Den samlade internationella forskningen visar på ett robust långsiktigt samband mellan investeringar i infrastruktur och ekonomisk tillväxt. Investeringar i transportsystemet sänker näringslivets kostnader och höjer dess produktivitet. Svenska metaanalyser av internationellt publicerade artiklar visar att 1 procents ökning av ett lands infrastrukturkapitalstock ökar den årliga produktionen med 0,10,2 procent.14 Tabell 3 Totala investeringar i järnvägsinfrastruktur 20072013 (miljoner Euro). Länderna i fallande ordning efter andel av BNP Andel (%) av BNP Källa: , underlagsdata till PM 2010:1833. Anm: Uppgifter saknas för , , , , , , , och . I ett europeiskt perspektiv kännetecknas av ett extremt glest bebyggelsemönster och små lokala arbetsmarknader. I ljuset av ett snabbt ökande internationellt konkurrenstryck och en nödvändig omställning mot ett mer kunskapsintensivt näringsliv utgör detta en stor utmaning. Ekonomisk teori och empiri visar entydigt att högt specialiserad produktion med stort kunskapsinnehåll fordrar stora lokala marknader.15 För att överbrygga denna konkurrensnackdel är det angeläget att snabbt vidga de funktionella regionerna. Investeringar i transportinfrastrukturen som ger förbättrade möjligheter till arbetspendling är sannolikt det mest kraftfulla verktyget för att nå dithän. Investeringar i ett modernt och tillförlitligt transportsystem är också av största betydelse för näringslivets varulogistik. Den ständigt ökande specialiseringen och den allt intensivare utrikeshandeln har tillsammans gjort transportsystemet till en allt viktigare konkurrensfaktor. Både marknaden för insatsvaror och avsättningsmarknaden är betydligt mer geografiskt utspridd än för ett antal decennier sedan. Effektiva och säkra godsflöden är därför av avgörande betydelse när det gäller den svenska industrins förmåga att hävda sig i en allt skarpare internationell konkurrens. 5.8En privat skuldkris har omvandlats till en offentlig finanskrisens andra fas De senaste 10 till 15 åren har präglats av en mycket god kapitaltillgång i den globala ekonomin. sammanfaller med den extremt snabba industriella expansionen i . Det är ingen slump. Den kinesiska ekonomin har vuxit med svindlande .