mot · GZ02Sf241 · 2011-09-21 00:00:00 — Regeringen bör därför ta initiativ till att återvändandedirektivet upphävs och ersätts med ett nytt direktiv vars innehåll står i grundläggande överensstämmelse med både humanitära principer, respekten för människors lika värde och EU-ländernas internationella åtaganden. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. är starkt kritiskt till den svenska flyktingpolitiken. Rätten till asyl undergrävs genom stora brister i den praktiska tillämpningen av gällande lagstiftning. Den överordnade målsättningen tycks vara att avvisa största möjliga antal människor. De regeländringar i utlänningslagen, som genomfördes har, som redan då förutsade, orsakat många mänskliga tragedier och stort lidande för familjemedlemmar både i och i hemlandet. Detta konstaterades också i en utvärdering av de nya reglerna som Röda Korset lät göra efter att de tillämpats . Effekterna av lagändringarna visade sig bli både omänskliga och strida mot elementär mänsklig anständighet. Gamla föräldrar med vuxna barn bosatta i får praktiskt taget aldrig tillstånd att återförenas med sina barn i . Inga humanitära skäl, som att man har blivit änka eller änkling, dement eller på annat sätt svårt sjuk eller handikappad, bevekar Migrationsöverdomstolen. Praxis är helt befriad från varje mänskligt hänsynstagande. Den dåvarande regeringen tillsatte den s.k. som lade fram förslag om mindre restriktiva regler för anhöriginvandringen. Den dåvarande socialdemokratiska regeringens passiva hållning i frågan var fullständigt oacceptabel, och det finns ingenting som antytt att alliansregeringen har någon som helst avsikt att göra något åt denna mot all mänsklig anständighet stridande lagreglering. trädde vissa förändringar i utlänningslagen i kraft som gäller familjeåterförening och som innebar att EG-direktivet om rätt till familjeåterförening genomfördes i svensk rätt. Det är ett minimidirektiv och hindrar därför inte från att ha mindre restriktiva regler. De regler som leder till djupt stötande och inhumana konsekvenser berörs inte av EG-direktivet. föreslog en utredning (SOU 2008:114), i enlighet med de utredningsdirektiv som regeringen lämnat, att försörjningskrav införs som villkor vid anhöriginvandring. Försörjningskrav ska dock inte uppställas vid anhöriginvandring till flyktingar och vissa övriga skyddsbehövande. Det stora flertalet remissinstanser har riktat en förödande kritik mot förslagets grundvalar, i synnerhet att barn enligt förslaget skulle kunna separeras från den ena föräldern . Förslaget har också kritiserats av den som granskade om tillämpningen av . Trots detta föreslog regeringen att försörjningskrav skulle ställas vid anhöriginvandring, biföll propositionen. Regeringen bör lägga fram förslag om sådana ändringar i utlänningslagen att detta försörjningsansvar tas bort. Detta bör begära. Migrationsmyndigheternas tillämpning av 18-årsregeln på barn som uppnått denna ålder under ärendets handläggning har kritiserats av Justitiekanslern utan att myndigheterna har tagit något intryck. förekommer det att barn nekas återförening med sina föräldrar trots att de lämnat in ansökan innan de fyllt . I många fall är det svårt att frigöra sig från misstanken att avsiktligt fördröjer handläggningen så att barnet ska ha hunnit fylla innan beslutet fattas. Den s.k. sistalänkenbe-stämmelsen måste återinföras och möjligheterna för äldre föräldrar att återförenas med vuxna barn förbättras. Kraven på hushållsgemenskap innan det vuxna barnet bosatte sig i och kravet på att föräldrarna måste ha ansökt om familjeåterförening efter att barnet fått uppehållstillstånd i måste tas bort. Det kravet får helt orimliga konsekvenser. När det vuxna barnet flyttade till var föräldrarna ofta relativt unga och friska. kanske en av dem avlidit medan den efterlevande är gammal och svårt sjuk och inte kan klara sin livsföring utan hjälp av barnen. Men då stupar varje återföreningsansökan på 10-månadersgränsen. Regeringen bör uppdras att återkomma till med förslag om förbättrade regler för anhöriginvandring i enlighet med det ovan angivna. Detta bör begära. En lagändring, som trädde 2000, beträffande förutsättningarna att bifalla en ansökan om uppehållstillstånd som görs efter inresan, innebar följande: om utlänningen har stark anknytning till en person bosatt i landet och det inte skäligen kan begäras att utlänningen återvänder till ett annat land för att inge ansökan där, får den bifallas trots att den gjorts efter inresa till . Avsikten med lagändringen var att öka möjligheterna till bifall på en ansökan gjord efter inresan, men bestämmelsen har tillämpats så att den tvärtom inneburit minskade möjligheter till bifall. Denna praxis har inte förändrats sedan en ny instansordning i utlänningsärenden har införts. Konsekvensen har blivit djupt inhumana beslut som leder till svåra tragedier. Regeringen lämnade en proposition till om en sådan ändring i utlänningslagen att det i högre grad skulle bli möjligt för föräldrar och barn att beviljas uppehållstillstånd på grund av familjeanknytning när de redan befinner sig i i de fall det står klart att uppehållstillstånd skulle ha beviljats om prövningen gjorts före inresan. biföll propositionen och lagändringen trädde i kraft . Tyvärr besannades förutsägelse att lagändringen skulle få minimal praktisk betydelse på grund benhårda krav på styrkt identitet och tidigare laglig vistelse i . Det är därför nödvändigt att regeringen skyndsamt lägger fram förslag om att undantag från huvudregeln ska beviljas när utlänningen har barn i eller kvinnan i förhållandet är gravid. Detta bör begära. 8.3Förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning Den bestämmelse om skydd på grund av välgrundad fruktan för förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning som infördes i utlänningslagen har utsatts för skarp kritik av bl.a. Det skulle ha varit en betydligt bättre lösning att bredda tolkningen av flyktingbegrepp så att det också innefattar förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning. Det är glädjande att det till slut genomförts en utvidgning av flyktingbegreppet till att omfatta även förföljelse på grund av kön i enlighet med det synsätt som länge förespråkat. Men det är av avgörande betydelse om äldre rättspraxis tillåts influera tolkningen av den nya bestämmelsen. Än så länge har Migrationsöverdomstolen endast avgjort några få mål på grundval av den nya bestämmelsen, och det är följaktligen för tidigt att dra några slutsatser om den nya regleringens praktiska betydelse. I propositionen har det inte gjorts något tydligt avståndstagande från denna äldre praxis. Inte heller har det i propositionen tydligt klargjorts att de riktlinjer utfärdat om könsrelaterad förföljelse ska tillämpas. Andra problem i tillämpning kan bli förföljelsebegreppet, social utstötning har inte berörts i lagstiftningen, inte heller könsdiskriminerande lagstiftning. Hur kommer riskbedömningarna att göras, hur höga beviskrav kommer att ställas i rättstillämpningen? Förföljelse inom familjen kommer att behandlas på ett annat sätt än förföljelse från staten, att skydd inte kan ges på grund av resursbrist ska nämligen tillmätas betydelse vid bedömningen av flykting-skapsfrågan vid våld inom familjen. Detta är felaktig tillämpning av flyktingbegreppet som kommer att ställa många förföljda kvinnor utan skydd av flyktingkonventionen. saknar tydliga mål, strategier och rutiner för att integrera genusperspektiv i asylprocessen. Det finns inte genusansvariga på alla enheter, och de som finns har varken fått en uppdragsbeskrivning eller tidsutrymme att kunna ägna frågan uppmärksamhet. Regeringen bör i kommande regleringsbrev till ställa krav på att verket vidtar erforderliga åtgärder för att integrera ett genusperspektiv. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det är av största vikt att regeringen, när det bildats en rättspraxis på grundval av den nya bestämmelsen, låter utvärdera tillämpningen av lagen för att konstatera om de avsedda förändringarna blivit verklighet och vilka problem som visat sig i tillämpningen. Därför bör regeringen genomföra en snar utvärdering av tillämpningen av den nya lagbestämmelsen om flyktingstatus på grund av förföljelse på grund av kön eller sexuell läggning. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Trots ändringen av utlänningslagen har migrationsmyndigheterna fortsatt att utvisa homosexuella personer till länder som t.ex. . Eftersom det är klarlagt att människor avrättas på grund av sin sexuella läggning i bör asylsökande homosexuella iraniers fruktan anses välgrundad så länge paragrafen om dödsstraff och kroppsbestraffning finns kvar i den iranska strafflagen. Detsamma gäller alla andra länder som avrättar och bestraffar homosexuella och bisexuella på grund av deras sexuella läggning samt transpersoner på grund av deras könsidentitet. Utlänningslagens tillämpning i praktiken avviker från intentioner med lagen. har tidigare i ett betänkande uttalat att det aldrig kan komma i fråga att avvisa exempelvis en homosexuell person till hemlandet om han eller hon riskerar förföljelse på grund av sin sexuella läggning (2005/06:SfU4). anför även att det torde vara mycket svårt att bedöma om ett döljande av den sexuella läggningen utesluter risken för förföljelse. mening verkar dessvärre ha gått och migrationsdomstolarna förbi. avslås asylansökningar från homosexuella med motiveringen att de dolt sin läggning i hemlandet och borde kunna fortsätta med det för att undgå förföljelse. Ett sådant ställningstagande betyder att solidariserar sig med och deltar i förföljelse som grundas på sexuell läggning. Utlänningslagen ska tillämpas i enlighet med lagstiftarens intentioner. Det är därför av yttersta vikt att tar sitt ansvar och ger de hbt-personer som flyr hit rätt till flyktingstatus. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det beviskrav som uppställs i svensk rätt för att risken för förföljelse ska beaktas är att den är sannolik. Detta beviskrav står inte i överensstämmelse med en riktig tillämpning av flyktingkonventionen. Som framgår av FN:s flyktingkommissariats Note on burden and standard of proof in refugee claims från bör kravet utifrån internationell rättspraxis, bl.a. domar i , ligga mellan sannolikt och möjligt. I målet INS vs uttalade att beviskravet förvisso inte kräver att utlänningen visar att det är mer sannolikt än motsatsen att han kommer att bli förföljd för att klassificeras som flykting. Regeringen bör mot denna bakgrund ta initiativ till en sådan översyn av flyktingskapsbestämmelsen i utlänningslagen att tillämpningen bringas i överensstämmelse med gällande internationell rätt. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 8.5Bestämmelsen om väpnad konflikt Den som känner välgrundad fruktan att utsättas för allvarliga övergrepp på grund av svåra motsättningar i hemlandet ska enligt en ny bestämmelse i 4 kap. 2 § utlänningslagen har rätt till uppehållstillstånd. Bestämmelsen har av domstolarna givits den tolkningen att det måste röra sig om ett individualiserat hot för att den ska vara tillämplig. Detta strider helt mot vad lagstiftaren avsåg. I propositionen (2004/05:170) sägs på s. 178: Härigenom täcks situationer in som enligt praxis ger uppehållstillstånd av politisk-humanitära skäl och andra skyddsrelaterade skäl som bifallits av humanitära skäl. Det kan röra sig om såväl godtyckliga som systematiska övergrepp som det till följd av maktförhållandena i landet inte finns möjlighet för den enskilde att skydda sig emot eller få rättelse för. Övergreppen behöver inte nödvändigtvis härröra från en myndighet utan kan lika väl ha begåtts av någon enskild aktör. [] Avsikten med den ändrade indelningen av grunderna för uppehållstillstånd är inte att inskränka möjligheten för skyddssökande att få uppehållstillstånd i förhållande till vad som gäller enligt nuvarande lagstiftning och praxis. Men det är just vad som skett genom att det i praxis ställts upp krav på ett individualiserat hot. I EU:s skyddsgrundsdirektiv finns en bestämmelse om subsidiärt skydd som i mycket motsvarar bestämmelsen i utlänningslagen. Vissa EU-länder, som exempelvis , har tolkat bestämmelsen så att den ger skydd i en situation av urskillningslöst våld i ett land utan att det krävs att den asylsökande måste kunna visa att ett individuellt hot riktas mot honom eller henne. I andra länder, t.ex. i , har domstolarna gjort en restriktiv tolkning av bestämmelsen genom att krav ställts på att en individuell risk måste påvisas genom någon särskild omständighet. har rekommenderat att länderna inte ska uppställa krav på en individualiserad risk när bestämmelsen tillämpas. har i ett s.k. förhandsbesked om tolkningen av bestämmelsen slagit fast att det inte krävs någon individualiserad risk för dess tillämplighet. Denna tolkning är bindande för svenska myndigheter och domstolar. Den som behöver skydd på grund av väpnad inre eller yttre konflikt har också rätt till skydd enligt utlänningslagen. Migrationsöverdomstolen slog i en dom fast att det inte råder väpnad konflikt i i utlänningslagens mening. Enligt domstolens tolkning måste följande tre rekvisit vara uppfyllda för att en intern väpnad konflikt ska anses råda: att det rör stridigheter mellan en stats väpnade styrkor och andra väpnade organiserade grupper och att dessa uppnår ett visst mått av intensitet, att de väpnade grupperna ska ha territoriell kontroll till den grad att de kan utföra militära operationer samt att civilbefolkningen ska vara drabbad på ett sätt som gör det omöjligt att vistas i regionen. Internflykt ska inte heller vara möjlig. Migrationsöverdomstolen har i sin tolkning stött sig på ett uttalande i proposition 1996/97:25 rörande de aktuella ändringarna av utlänningslagen och ett regeringsbeslut . Det är från detta regeringsbeslut domstolen hämtat formuleringen väpnad konflikt i folkrättslig mening. Formuleringen syftar uppenbarligen på de kriterier som fastställs i artikel 1(1) tilläggsprotokoll till Genèvekonventioner. Detta tilläggsprotokoll är emellertid inte ett uttryck för vad som är den folkrättsliga innebörden i begreppet väpnad konflikt. Protokollet är bara tillämpligt på de stater som ratificerat detsamma. Artikel 3 i konventionen har en vidare tillämplighet och gäller även för stridigheter som inte omfattas av tilläggsprotokollet. , som enligt sin stadga har ett särskilt uppdrag att tolka och informera om den internationella humanitära rätten, skrev till EU:s ordförandeland och framförde sin tolkning av begreppet inre väpnad konflikt: Icke-internationella väpnade konflikter är utdragna väpnade sammanstötningar mellan väpnade regeringsstyrkor och en eller flera väpnade grupper eller mellan sådana grupper på en stats territorium, som är part i . Den väpnade konflikten måste uppnå ett minimum av intensitet och de inblandade parterna visa ett minimum av organisering (icke officiell översättning). har Migrationsöverdomstolen när domstolens tolkning av begreppet väpnad konflikt utsatts för hård kritik både från politiker och jurister gjort en motsatt tolkning jämfört med Irakdomen, detta utan att den tidigare domen berördes med ett enda ord (MIG 2009:27). Migrationsöverdomstolens ändrade tolkning av begreppet väpnad konflikt är välkommen. Begreppet behöver dock förtydligas ytterligare i lagstiftningen så att det helt klart motsvarar dess folkrättsliga innebörd. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. De återtagandeavtal ingått med och har fått som konsekvens att nu genomför massutvisningar av asylsökande från dessa länder. Många av dessa asylsökande har haft och har fortfarande starka skyddsbehov. Inslag i sändningar från har visat på de svenska myndigheternas systematiska och omfattande kräkningar av de mänskliga rättigheterna när uppenbart skyddsbehövande människor skickats tillbaka till dessa länder. Uppgifter har också framkommit som visar att avtalet inte uppfylls och att parterna som undertecknat inte är överens om tolkningen när det gäller frågan om tvångsavvisningar. är mycket kritiskt till återtagandeavtalen och till den agerande i denna process. Åtskilliga irakiska asylsökande har vittnat om att de lämnats vind för våg efter avvisning, och fortsatta trakasserier och förföljelse har gjort att de tvingats fly igen, trots att i avtalet förbundit sig att garantera deras säkerhet. Mot denna bakgrund bör regeringen säga upp de återtagandeavtal som upprättats med och . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Mottagandet av ensamkommande flyktingbarn har varit föremål för uppmärksamhet och här har förändringar genomförts för att förbättra mottagandet. När det gäller den förändringen att kommunerna i stället för ska ansvara för mottagandet har det varit stora problem att få tillräckligt många kommuner att ställa upp. Det finns dock ett område som inte rönt så mycket uppmärksamhet och det gäller själva bedömningen av barns asylansökningar. Vi vet dock att mycket få barn får flyktingstatus, det gäller både och . Kunskapen om barnrelaterad förföljelse är bristfällig. använder barnspecifik landinformation i mycket begränsad omfattning. Också hos ombuden finns kunskapsbrister i detta avseende. Av central betydelse är här förutom flyktingkonventionen också . har också utfärdat riktlinjer för asylprocessen för ensamkommande barn som också innehåller vägledning beträffande barnrelaterad förföljelse. Regeringen bör i regleringsbrev för ålägga verket att i barns asylärenden använda landinformation som särskilt handlar om förföljelse av barn. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Det är också väsentligt att det finns personal som är utbildad i utredningsmetodik för barn. Det krävs t.ex. särskilda kunskaper för att kunna bedöma barns subjektiva fruktan för förföljelse. Regeringen bör uppdra åt att utarbeta särskilda riktlinjer för utredning och bedömning av barns asylskäl. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Genom proposition1996/97:25 Svensk migrationspolitik i globalt perspektiv genomfördes en förändring i lagen om vård av unga (LVU), som innebar att utlänningslagen alltid går före vid en lagkollision med LVU. I flera fall det senaste exemplet gällde det en romsk flicka, som var tvångsomhändertagen för att skyddas från sin våldsamme far och som sedan skulle utvisas tillsammans med denne har beslut fattats att utvisa tvångsomhändertagna barn. generaldirektör påpekade i en tv-debatt om ärendet med den romska flickan att inte är bindande trots att skrivit på den och att vi tyvärr har en egen lagstiftning vi måste följa. En förändring av lagen om vård av unga bör genomföras så att en utvisning av den som är tvångsomhändertagen med stöd av lagen förutsätter godkännande av socialnämnden. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 8.8Bevisbördan och utredningsbördan beträffande tortyr Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna avkunnade en principiellt mycket viktig dom i ett mål mellan en iransk asylsökande och (målet R.C. mot , 41827/07). avstod från att överklaga domen och begära att målet skulle tas upp i s.k. stor sammansättning Grande Chambre och den vann därför laga kraft . Domen innebär att måste genomföra långtgående förändringar i asylprocessen. Domstolen slog fast två för svensk rättstillämpning nya principer i asylrätten. Den första principen gäller följande: Om en asylsökande framfört något som tyder på att han eller hon varit utsatt för tortyr, t.ex. genom att åberopa ett intyg från en allmänläkare vid en vårdcentral, åligger det att på eget initiativ skaffa ett expertutlåtande om den sannolika orsaken till skadorna om man inte godtar den åberopade bevisningen. Domstolen tillbakavisade regeringens argument för att den asylsökande måste skaffa ett sådant utlåtande. Domstolens ståndpunkt verkar mycket rimlig eftersom kostnaden för ett sådant normalt överstiger och inte heller omfattas av rättshjälp. Det är därför i de flesta fall omöjligt för en asylsökande att skaffa ett sådant intyg. Domen innebär således att är skyldigt att, i de asylärenden där det finns uppgifter som tyder på att den sökande har varit utsatt för tortyr, se till att ett sådant expertutlåtande om trolig orsak till skadorna införskaffas. Det är något som verket inte gör , och bryter därför systematiskt mot sina skyldigheter enligt om de mänskliga rättigheterna. Detta handlar inte om någon teknisk detalj utan om en av de mest fundamentala mänskliga rättigheterna, rätten att inte utsättas för tortyr eller riskera att bli utvisad trots att det finns risk att bli torterad i det land man skickas till. Den andra nya principen gäller detta: Om en asylsökande lyckats fullgöra beviskravet att han eller hon redan varit utsatt för tortyr är det som måste bevisa att det inte föreligger någon risk för upprepad tortyr vid en utvisning till hemlandet. Så är bevisbördan inte fördelad . Det är tvärtom det vanliga att summariskt och utan att ange någon motivering förklarar att den asylsökande inte gjort troligt att tortyren kommer upprepas om han eller hon skickas till hemlandet. Också på denna punkt är både och migrationsdomstolarna skyldiga att omgående ändra sin rättstillämpning. Det är anmärkningsvärt att , som berömmer sig av att alltid konsekvent respektera de mänskliga rättigheterna, i detta fall totalt sviker sina förpliktelser enligt och dom. Eftersom domen vann laga kraft och den inte avsatt några spår i rättstillämpningen, måste regeringen skyndsamt ta initiativ till en sådan ändring av utlänningslagen att uppfyller sina förpliktelser enligt om de mänskliga rättigheterna. bör begära att regeringen lägger fram förslag om sådan ändring av utlänningslagen. I den nya utlänningslag som trädde i kraft har det genomförts betydande förändringar av regleringen om uppehållstillstånd på skyddsskäl och humanitära grunder. Avsikten är att en större andel ska beviljas uppehållstillstånd på grund av skyddsskäl i stället för humanitära grunder. Detta är ett riktigt synsätt som ställer sig bakom. Vi är dock kritiska till den bestämmelse som i första hand ersätter humanitära skäl, nämligen 5 kap. 6 § utlänningslagen, som ger möjlighet att bevilja uppehållstillstånd på grund av synnerligen ömmande omständigheter. Det har utbildats en mycket restriktiv praxis som bl.a. innebär att de som har hiv/aids eller andra svåra sjukdomar nästan undantagslöst hänvisas till att söka vård i hemlandet, även om vården av kostnadsskäl i praktiken inte är tillgänglig för den det gäller. Denna inhumana praxis måste brytas genom att lagbestämmelsen ändras. Uttrycket synnerligen i rättsliga sammanhang är ett mycket snävt begrepp och bör därför bytas ut mot särskilt som ger möjlighet till en något mer generös bedömning. Självmordsrisk som styrkts av en specialist i psykiatri bör utgöra ett sådant särskilt skäl och utan att denna risk ska behöva vara kopplad till psykisk sjukdom. Därför bör 5 kap. 6 § första stycket 1 ges följande lydelse: Om uppehållstillstånd inte kan ges på annan grund, får tillstånd beviljas en utlänning om det vid en samlad bedömning av utlänningens situation föreligger sådana särskilt ömmande omständigheter att han eller hon bör tillåtas stanna i . Detta bör besluta. Regeringen föreslog i en proposition med anledning av genomförandet av skyddsgrundsdirektivet och asylprocedurdirektivet som antogs av att Säkerhetspolisen utan möjlighet till överprövning ska besluta om en asylsökande ska ha rätt till domstolsprövning eller om ärendet ska anses som ett kvalificerat säkerhetsärende och därmed avgöras av regeringen i sista instans. Lagändringen trädde i kraft . Definitionen av ett kvalificerat säkerhetsärende är att utvisning får ske om det är särskilt påkallat av hänsyn till rikets säkerhet eller det med hänsyn till vad som är känt om utlänningens tidigare verksamhet och övriga omständigheter kan befaras att han eller hon kommer att begå eller medverka till terroristbrott enligt 2 § lagen om straff för terroristbrott eller försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott.