ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GZ02So345 · 2011-10-04 00:00:00 — Föräldrars skyldighet att samarbeta med tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om föräldrars skyldighet att samarbeta med . Det är orimligt att en förälder kan vägra att samverka när utreder barns behov av skydd och stöd. Det görs många goda insatser med särskilda samverkansteam från skolor och socialtjänst för att försöka ge ett mer intensivt skolstöd till barnen och för att öppna upp familjer som vägrar att samarbeta. Det behövs dock en mer kraftfull lagstiftning. I och finns redan möjligheten att ställa familjer som inte samverkar under särskild tillsyn och föräldrar kan avkrävas att följa en särskild handlingsplan. Allt för barnets bästa. Barnets rätt till hjälp och stöd måste vara viktigare än frivillighet för föräldrarna. Om föräldrar helt uteblir från möten och på så sätt hindrar utredningen, ska det vara möjligt för att med hjälp av polis skaffa sig insyn i hemmet. Detta är först möjligt när kriterierna för omhändertagande enligt LVU är uppfyllda. är det inte möjligt att ta ställning till levnadsförhållandena utan att få någon slags kontakt med familjen. I finns på pappret en möjlighet att besluta om mellantvång. Den inriktar sig dock på ungdomar som på grund av eget beteende behöver ges en kontaktperson utan eget samtycke. Dessvärre är denna lagparagraf nästintill bortglömd av landets socialtjänster. Mellantvånget bör kunna bli mer användbart och utökas till att även gälla när det är föräldrarna som är problemet. Att tidigt kunna använda mellantvång för att sätta in stöd och hjälp är viktigt inte minst om en ung person börjar begå brott. och tydligare insatser ökar chansen att stoppa en annars negativ brottskarriär.
mot · GZ02So347 · 2011-10-03 00:00:00 — Översyn av hur kommunerna hanterar taxan för mat till äldre tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över möjligheten att låta kostnader för mat inom äldreomsorgen ingå i maxtaxan. Kost- och näringsfrågor inom vård och omsorg för äldre har grundläggande betydelse för kvaliteten i hela äldreverksamheten. Forskningen har i flera undersökningar visat att näringsproblem bland vissa grupper av äldre förekommer ofta och att näringsproblemen riskerar att leda till ökad ohälsa. Mat är en del av den medicinska vården och alla måltider är lika viktiga. Maxtaxan inom äldreomsorgen har inneburit att många kommuner tar ut höga avgifter för matabonnemang och kallar den tidigare biståndsbedömda insatsen matdistribution för servicetjänst i kundvalsmodellen, vilket innebär att den inte räknas som underlag för det förhöjda förbehållsbeloppet som det var tidigare och så som är praxis i särskilt boende. har vi reglerat i lagstiftningen om ett förbehållsbelopp (medel för att tillförsäkra att den enskilde förbehålls tillräckliga medel för personliga behov, boende och andra normala levnadskostnader). En konsekvens av höga avgifter för mat i särskilt och ordinärt boende innebär för låginkomsttagare att de hamnar på ett negativt avgiftsutrymme vid beräkningen av avgifter inom äldreomsorgen. Detta innebär att de inte behöver betala avgift för vården men betyder också att det blir mindre pengar över för personliga behov. Detta är inte rimligt. Alla ska vara garanterade gällande minimibelopp och om den enskildes avgiftsutrymme är negativt, ska kostavgiften reduceras med samma summa som det negativa avgiftsutrymmet. bör ge regeringen i uppdrag att se över möjligheten att låta kostnader för mat inom äldreomsorgen ingå i maxtaxan.
mot · GZ02So348 · 2011-10-03 00:00:00 — Legitimation för kuratorer inom hälso- och sjukvården tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om legitimation för kuratorer inom hälso- och sjukvården. Införandet av legitimation för kuratorer inom hälso- och sjukvården skapar en ökad kvalitet och trygghet för en svagare och mer utsatt patientgrupp. Den psykiska ohälsan ökar i samhället och ett viktigt sätt att motverka det är att garantera den psykosociala expertisen både för arbetsgivarna och för patienterna. är det så att ohälsa som har sin grund i sociala faktorer inte räknas lika mycket som fysiska sjukdomar. Så får det inte vara. 2010:65 har utrett om fler yrken än nuvarande 21 inom hälso- och sjukvården ska få legitimation och kommit fram till att patientsäkerhet måste vara det allra mest överordnande kriteriet. Man listar fyra kriterier som krav: högskoleutbildning, patientkontakt, eget behandlingsansvar och självständigt arbete och att undvika dubbla legitimationer. Kuratorerna uppfyller samtliga fyra kriterier. I behörighetsutredningen var många tunga remissinstanser för en kuratorslegitimation, bland annat och för landets socionomutbildningar samt . Det är viktigt att vi förstår att det går att bota psykisk ohälsa och att det för att lyckas krävs många olika yrkesgrupper som arbetar efter effektiva och vetenskapligt beprövade metoder inom den psykosociala behandlingen. Det kan handla om psykiatrer, psykologer, allmänläkare, sjuksköterskor med olika specialistutbildningar, arbetsterapeuter och sjukgymnaster samt kuratorer. Kuratorerna har ett självständigt arbete, de har ett direkt patientansvar, de arbetar med utredningar, bedömningar och behandling. Skillnaden mot kuratorerna och övriga yrkesgrupper som kan komma att samarbeta kring en patient med psykisk ohälsa är att det endast är kuratorn som saknar legitimation. Och saknas det legitimation saknas det också behörighetskrav för vem som får arbeta som kurator, något som kan äventyra patientsäkerheten. Med denna motion vill vi reagera mot betänkandets förslag att inte införa legitimation för kuratorer. lade fram sitt betänkande Kompetens och ansvar och ännu har vi inte sett någon reaktion från regeringen på denna. Regeringen bör i den fortsatta beredningen av frågan beakta möjligheterna att införa legitimation för kuratorer inom hälso- och sjukvården.
mot · GZ02So350 · 2011-10-03 00:00:00 — Vikten av en god palliativ vård tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om vikten av att utveckla den palliativa vården. Den palliativa vården ser döendet som en normal process och syftar till att hjälpa patienten att uppnå bästa möjliga livskvalitet vid livets slut och varken påskynda eller uppskjuta döden. Den ska stödja människor att leva med värdighet och med största möjliga välbefinnande till livets slut. Den palliativa vården beskrivs av WHO som ett förhållningssätt som syftar till att förbättra livskvaliteten för patienter och familjer som drabbas av problem som kan uppstå vid livshotande sjukdom. Palliativ vård förebygger och lindrar lidande genom tidig upptäckt, noggrann analys samt behandling av smärta och andra fysiska, psykosociala och existentiella problem. Den palliativa vården bygger på samverkan mellan läkare, sjuksköterskor, rehabiliteringspersonal, kuratorer och andra yrkeskategorier. Det innebär att personalen behöver arbeta i välfungerande multiprofessionella team. Den palliativa vården bedrivs i ordinärt boende, på särskilt boende, på palliativa vårdplatser och på sjukhusavdelningar. Den palliativa vården kräver också samverkan mellan olika huvudmän. I rapporten i livets slutskede gör en bedömning av den palliativa vårdens utveckling . Det konstateras att det finns stora brister i såväl tillgänglighet som kvalitet. Även i en rapport som kom konstaterar att skillnader i den palliativa vården är stor i . Tillgången till både basal och specialiserad palliativ vård är generellt sett i stort behov av förbättring i landet. Behovet av kompetensutveckling för personal som arbetar med vård i livets slutskede har identifierats i flera rapporter. Tillgången på läkare med kompetens inom palliativ vård är också otillräcklig. Därför är frågan om utbildning och kompetensutveckling i palliativ vård en viktig fråga. I SOU 2009:11 konstateras att många cancerpatienter inte får sina behov av palliativ vård uppfyllda. Den palliativa vården lider av otillräckliga resurser som visar sig i bristande tillgänglighet och skillnader i kvalitet. Den samlade effekten av befolkningsökning, förändringar i åldersstrukturen samt den ökade incidensen för fler cancersjukdomar innebär en fördubbling av antalet patienter med cancersjukdom . Behovet av palliativ vård kommer att vara mycket stort i ett framtidsperspektiv. Till detta kommer behoven av palliativ vård hos de patienter som har andra livshotande sjukdomar. Det är därför viktigt att på nationell nivå tydliggöra kvalitets- och ambitionsnivåer avseende den palliativa vården. Här kan det handla om nationella riktlinjer, kvalitetsindikatorer eller centerbyggande liknande cancervården. Vi motionärer menar att regeringen bör fokusera på den palliativa vården för att den ska kunna svara upp mot framtida ökande behov samt för att minska regionala och lokala skillnader. Det är då viktigt att uppmärksamma frågor om resurser, kvalitet, grundutbildning och fortbildning. i (S)
mot · GZ02So351 · 2011-10-03 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om vikten av att pröva om lagen om rökförbud kan skärpas genom ytterligare förbud mot tobaksrökning. har vi rökförbud i alla offentliga rum. Det är något som uppskattas av de allra flesta. Däremot gäller inte rökförbudet vid servering utomhus. Det gäller heller inte i områden som finns i direkt anslutning till offentliga rum såsom utanför en restaurangentré eller en järnvägsstations väntsalar. Oavsett om man är allergisk mot tobaksrök eller inte är det irriterande för de allra flesta att behöva vistas i eller passera områden i nära anslutning till offentliga lokaler där tobaksröken ligger tung. För många är det också irriterande med tobaksrökning på flerfamiljshus balkonger. Vi behöver fler rökfria miljöer. Därför bör det prövas om lagen om rökförbud kan skärpas genom ytterligare förbud mot tobaksrökning på ställen som kan irritera och störa andra.
mot · GZ02So357 · 2011-10-04 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om serveringstider på restaurang. antog riksdag en samlad strategi för alkohol-, narkotika-, dopnings- och tobakspolitiken. Det övergripande målet i den nya ANDT-strategin är: Ett samhälle fritt från narkotika och dopning, med minskade medicinska och sociala skador orsakade av alkohol och med ett minskat tobaksbruk. Det tydliga sambandet mellan alkohol och våld är odiskutabelt. Flera studier och rapporter bekräftar alkoholens betydelse för misshandelsbrott och annan våldsutövning. av våldsbrotten i vårt land anses vara alkoholrelaterade och när det gäller det grova ungdomsvåldet är siffran så hög som . I Brottsförebyggande rådets rapporter framgår att våld och misshandel är ett känt inslag i stadskärnor där krogtätheten är stor. Storhelger och helgdagar dominerar, varav nyårsafton och är de två enskilda dygn då flest anmälningar om misshandel inkommer. är de tre enskilda dagar som berör flest misshandelsfall i genomsnitt. Huvuddelen av brotten har ägt rum respektive . sker lägst antal fall av misshandel. Det är tydligt att det alkoholrelaterade våldet sker när krog- och utelivet är som tätast. I har en försöksverksamhet genomförts, där 28 kommuner stängde sina krogar tidigare, från 03.00 till 02.00. kunde man, i de kommuner som deltog i försöken, konstatera att antalet våldsbrott minskat . I , som deltog i försöksverksamheten, minskade våldsbrotten med , medan jämförelsekommunen Elverum hade öppet som vanligt och där skedde heller ingen nedgång av våldsbrotten. Liknande erfarenheter finns från i där 14 pubar i stängde , i stället för 05.00, och där en nedgång i antalet våldsbrott noterades. På har öppettiderna på krogen förlängts , vilket resulterade i en ökning av akutfallen på sjukhus . I den nya svenska alkohollagen gjordes ingen förändring av serveringstiderna. Det är respektive kommuns sak att bedöma och besluta om öppettiderna på krogen. Dessutom har kommunerna fått ett ökat uppföljningsansvar som kravet på restaurangerna att servera uppvärmd mat för att få utskänkningstillstånd har slopats. Det senare kan ha lett till en ökning av antalet serveringstillstånd i landet. Det är angeläget att den nya alkohollagen följs upp och utvärderas för att se vilka effekter som uppkommit. Parallellt med detta kan det ändå vara angeläget att vinna svenska erfarenheter och se vilka hälso- och trygghetseffekter som kan uppkomma av kortare serveringstider. Därför föreslår jag att regeringen uppdrar åt att genomföra en försöksverksamhet med kortare serveringstider i samverkan med ett antal kommuner i landet.
mot · GZ02So358 · 2011-10-04 00:00:00 — Förbättrad övergång från barn- till vuxenvård tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att förbättra övergången från barn- till vuxenvård. Överföringen från barn- till vuxenvård borde vara en process som enkelt går att följa för barn och föräldrar. Hur detta fungerar ser olika ut beroende på vilken sjukdom barnet har, hur mogen han eller hon är och hur vårdkedjan är upplagd i det aktuella . Processen ska, i vilket fall, landa i ett överföringsbesök som är väl förberett. När det gäller barncancer finns rekommenderade rutiner på området genom skriftliga dokument, som är från Salub (Svenska Arbetsgruppen för Långtidsuppföljning efter Barncancer). Där talas det också om att om en uppföljning rekommenderas på grund av risk för återfall eller sena komplikationer till följd av den behandling barnet genomgått ska en vuxenläkare också finnas med vid överföringsbesöket. Därefter ska barnonkologen se till att det finns en mottagare av remiss till vuxensjukvården och att mottagaren blir väl informerad om sjukdomshistorien. Ett annat exempel är när ett barn eller en ung person som har behandlats på BUP inte kan fortsätta med insatserna på grund av att man byter organisation när personen fyllt . Om ungdomar inte kommer vidare till vuxenpsykiatrin trots att behov finns är det allvarligt. För att säkerställa att ungdomar får den vård de behöver och inte tappas bort mellan BUP och vuxenpsykiatrin krävs det att överföring av kunskap och möjligheten att följa förloppet säkerställs. På flera håll i landet arbetar landsting på olika sätt med detta problem. Det finns många goda exempel på lyckade projekt där en ökad samverkan mellan BUP och vuxenpsykiatrin eliminerat glappet mellan de båda organisationerna och en ökad kontinuitet för patienten uppnåtts. Men det finns även mindre goda exempel där patienten hamnar mellan stolarna och inte får den hjälp som behövs. Jag anser därför att man behöver följa upp hur övergången mellan barn- och vuxenvård inom olika specialistfunktioner fungerar i alla landsting. I samband med detta bör en sammanställning göras där exempel från landsting som lyckats bra i arbetet med denna övergång lyfts fram och kan verka som goda exempel för andra landsting.
mot · GZ02So359 · 2011-10-04 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att införa hälsopass för personer som har eller har haft svåra sjukdomar med särskilda behov av medicinering eller behandling. För personer med svåra sjukdomstillstånd eller diagnoser som kräver särskild medicinering eller behandling är det inte helt enkelt att resa utomlands. Förutom att det alltid är bra att ha med ett intyg från behandlande läkare på de läkemedel som används, så att inte tull eller annan myndighet funderar över innehållet, finns en oro för om något skulle hända så att läkarvård skulle krävas. Det är många som vittnar om svårigheten att behöva tala om för en ny vårdkontakt om alla mediciner och vårdinsatser som gjorts, och att göra det på ett annat språk förenklar inte situationen. En annan aspekt är också om personen ifråga är kapabel att överhuvudtaget tala för sin sak på grund av hälsotillståndet. En person som fått en kraftig anafylaktisk chock eller problem med hjärtat kanske inte kan ge sjukvårdspersonalen tillräcklig vägledning om tidigare sjukdomshistoria och behandling. För överlevande cancerpatienter talas det internationellt om olika slags survivor passports, som på ungefär samma sätt ska innehålla relevanta upplysningar för både individen och den eventuella sjukvårdsinstans han eller hon söker sig till. Med dagens rörliga och globaliserade samhälle är det också rimligt att denna information finns hos individen själv och kan tas med vart individen än reser och var än individen bor. Internetbaserade system finns på flera håll, bl?a Programme (LEAP) i . I dokumentet står vilken diagnos det gäller, vilken behandling som givits (cytostatikabehandling, kirurgi eller strålbehandling till exempel) och vilken uppföljning som är rimlig med tanke på den givna behandlingen. Till det borde föras vilka läkemedel som personen är ordinerad och information om till exempel allergi mot penicillin, sulfa eller andra läkemedel. Den här informationen kan betyda liv eller död för individen och är ett enkelt sätt att hjälpa både den enskilde och sjukvården att ge anpassade insatser.
mot · GZ02So360 · 2011-10-04 00:00:00 — Donation av organ och hela kroppen tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av att belysa tillämpningen av lagstiftning och etiska och praktiska frågeställningar kring organdonation, i syfte att öka antalet donerade organ liksom antalet helkroppsdonationer. På finns ett donationsregister som sköts i samarbete med Nationella rådet för organ- och vävnadsdonation, . Detta råd har till uppgift att främja donation av organ och vävnader i vårt land. Målet är att öka donationsfrekvensen, och det gör man främst genom att stödja personal inom hälso- och sjukvården. Ett nationellt informationsarbete bedrivs också inom Livet som , tillsammans med sjukvården, , och patientorganisationer. Syftet är att förmå människor i att göra sin vilja i donationsfrågan känd och därigenom bidra till att öka antalet transplantationer från avlidna . Trots dessa insatser omfattar donationsregistret alldeles för få personer. Väntelistan för organtransplantation är längre . Antalet svårt sjuka som behöver ett eller flera organ är närmare 800 personer. Det räcker inte att vi blir allt bättre på att ta tillvara organ från en donator, antalet är för få, enligt uppgifter från . Väntan innebär ofta att man blir så dålig att andra delar av kroppen påverkas eller att man till och med hinner avlida medan man står på väntelistan. Det är således angeläget att antalet ökar så att fler liv kan räddas och fler få ett friskare liv. Lagen om transplantation bygger på att varje människa har rätt att själv bestämma om man vill donera eller inte. Har man inte tagit ställning förväntas man vara positiv till donation (förmodat samtycke), men om den avlidnes vilja är okänd är det de närstående som får tolka den avlidnes vilja. Det finns en rad etiska och praktiska frågeställningar om organdonation som behöver belysas. Mot bakgrund av organbristen och det faktum att människor dör i väntan på organ är det önskvärt att sjukvårdspersonalen, i de fall den avlidnes inställning inte är känd, inte förhåller sig neutrala till frågan utan i samtal med de anhöriga tydligt pekar på möjligheten att bidra till att rädda liv genom organdonation. Det är också önskvärt att ytterligare belysa hur lagens positiva presumtion behandlas i praktiken. Kan och bör den komma starkare till uttryck? Hur bör vården agera när de anhöriga inte kan nås, som liv skulle kunna räddas? En utredning bör därför tillsättas för att belysa ovanstående och andra frågeställningar om organdonation, med utgångspunkt i gällande lagstiftning. Därtill har framkommit en brist på donerade hela kroppar till forskning och utbildning, vilket är allvarligt. Medicinstudenterna som tidigare kunnat dissekera för att studera anatomi får använda plastdockor. Kunskaperna blir av naturliga skäl sämre. För att donera sin kropp till universitetssjukhusen krävs ett särskilt testamente, vilket inte många människor känner till. Att informera om och förenkla det förfarandet borde också vara myndigheternas intresse. En utredning bör därför tillsättas även här för att få fler att testamentera hela kroppen till vetenskapen.
mot · GZ02So361 · 2011-10-04 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att likartade rutiner behöver införas inom sjukvården för patienter med bröstcancer. För de flesta kvinnor kommer ett besked om bröstcancer som en chock. Man vill inte och kan inte ta det till sig, och har behov av att inte bara få muntlig information utan även skriftlig sådan som går att ta med hem till närstående. Den information som lämnas ut är varierande över landet. Det kan vara alltifrån reklam för behåar med ficka för bröstprotesen till var närmaste stödförening för bröstcanceropererade finns, eller vilka tider sjukgymnasten har som man ska gå till efter en eventuell operation. Det som patienten däremot inte vet så mycket om då, vid beskedet, är att hon troligen kommer att få en mängd olika vårdkontakter den kommande tiden. Har patienten en sjukdomsbild , med behandling och medicinering, utökas antalet kontakter och tider på mottagningarna. () har tydligt visat på behovet av en skriftlig behandlingsplan med information om diagnos, behandling och även rehabilitering ett individuellt program som omfattar sjukgymnastik för att undvika besvär med lymfan, allmän fysisk träning och inte minst möjlighet till psykisk bearbetning. Den nationella cancerstrategin förbättrar cancervården i stort i . En del av det kan göras genom förbättrade rutiner lika över landet för likartad skriftlig information om diagnos, planerad behandling och rehabilitering.
mot · GZ02So362 · 2011-10-04 00:00:00 — tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om situationen för celiakipatienter. Celiaki eller glutenintolerans är en allvarlig, obotlig och livslång sjukdom som förekommer i alla åldrar. Det är en sjukdom där tunntarmens slemhinna skadas av ett äggviteämne, gluten, som finns i sädesslagen korn, råg och vete. När slemhinnan skadas kan tunntarmen inte ta tillvara alla näringsämnen i maten, och den drabbade får bristsymtom. Med glutenfri kost normaliseras förhållandet i slemhinnan, men skadas igen vid övergång till normal glutenhaltig kost. Det enda sättet att må bra och leva ett friskt liv är därför att ersätta livsmedel som innehåller gluten med glutenfria alternativ. Obehandlad celiaki medför stora risker för följdsjukdomar eftersom en kronisk näringsbrist med tiden orsakar osteoporos (benskörhet), och det finns även andra risker. Det finns studier som visar att det tar från första symtom till rätt diagnos ställs. En icke diagnostiserad eller misskött sjukdom leder inte sällan till sjukskrivning. Det är därför angeläget med ökad kunskap om celiaki inom vården och snabb diagnostisering. Den glutenfria kosten är kostsam. För att kompensera näringsbortfallet finns ersättningsprodukter, vilka oftast är dyrare än vanliga spannmålsbaserade livsmedel. Det är dessutom inte ovanligt att flera personer i samma familj är diagnostiserade som glutenintoleranta på grund av ärftliga faktorer, vilket ökar utgifterna för en familj väsentligt. A och O för en glutenintolerant person är en tidig diagnos för att kunna övergå till en glutenfri kost. Problemet är att det uppstår en merkostnad där glutenintoleranta behandlas på ett sätt som avviker från synsättet på livsviktig medicin för andra typer av diagnoser. För glutenintoleranta handlar det om rätt typ av mat eftersom det är just detta som är medicinen. Situationen för glutenintoleranta har behandlas . Det är angeläget att frågan nu får en lösning, dels vad gäller kostersättning på grund av fördyrade omkostnader för drabbade, dels vad gäller diagnostisering och kunskap om sjukdomens följder. Det är angeläget att ett helhetsgrepp tas vad gäller situationen för glutenintoleranta.