mot · GZ02U315 · 2011-10-05 00:00:00 — Arbetet för att minska antalet lätta vapen vår tids verkliga massförstörelsevapen måste fortsätta med än större kraft. Dessa vapen, såsom pistoler och k-pistar, står för av alla dödsoffer i väpnade konflikter och skördar mer än en halv miljon liv . Små och lätta vapen är de vanligast använda vapnen i världens konflikter. De är billiga, hållbara och lätta att transportera och smuggla. Under sin livstid hinner ett vapen användas i många olika konflikter och av många olika aktörer, i många fall av barn. Det finns över 300 000 barnsoldater och dessa utrustas ofta med lätta vapen. Att stoppa spridningen av lätta vapen är en angelägenhet för alla samhällen. Det är ingen rättighet att äga vapen. Det internationella arbetet för att begränsa mängden och spridningen av lätta vapen är främst inriktat på genomförandet av det handlingsprogram som antogs vid om illegal handel med små och lätta vapen (SALW) 2001. Ett instrument om märkning och spårning av små och lätta vapen framförhandlades och antogs i en resolution av . måste fortsatt vara en drivande del i detta viktiga arbete och bör utveckla en nationell handlingsplan kring lätta vapen som tydliggör svenska strävanden inom området och som möjliggör uppföljning och utvärdering av svenska positioner och åtgärder. Det är viktigt att verkar för att konkretiseras och implementeras. Vad gäller SALW-frågorna finns en rad förslag som och EU bör föra vidare. Några gäller hur handeln med SALW via flygbolag kan registreras och begränsas, andra gäller system för slutanvändarintyg. Alla förslag som kan begränsa användningen av SALW bör undersökas och utnyttjas. fattades ett historiskt beslut i . 153 länder röstade ja till förslaget om att bilda en kommission som ska utreda möjligheterna till ett internationellt avtal som begränsar och kontrollerar handeln med konventionella vapen, ett så kallat . Genom ett globalt vapenhandelsfördrag skulle alla länder följa samma minimiregler för vapenförsäljning, vilket skulle försvåra för oseriösa aktörer att hitta ett land som vill sälja till dem. bör aktivt driva på för att ska bli ett effektivt internationellt avtal för vapenhandel. Syftet med avtalet är att få ett globalt bindande avtal avseende import, export och transfer av konventionella vapen. EU är enigt i sin positiva ståndpunkt, och det är avgörande att under sitt ordförandeskap prioriterar frågan högt för att föra den ytterligare framåt. mot personminor trädde i kraft och har runt 150 parter. Konventionens huvudsyfte är ett absolut förbud mot användning, utveckling, tillverkning, anskaffning, överföring och lagerhållning av truppminor. Det är viktigt att fler länder ansluter sig till konventionen, och bör därför verka för en global uppslutning bakom . Konventionens andra huvudsyfte är att ett antal åtgärder vidtas för att handskas med konsekvenserna av tidigare användning av truppminor. Det handlar bland annat om röjning av minfält, stöd till minoffer och hjälp med förstöring av lagrade truppminor. måste fortsatt ge stöd till sådana insatser. Klustervapen utgör ett stort humanitärt problem, dels för att de sprider ut substridsdelar över ett så stort område att det i praktiken har visat sig mer eller mindre omöjligt att undvika civila offer, dels för att de efterlämnar oexploderade substridsdelar som i krigets spår skadar och dödar civilbefolkningen. av de människor som dött av klustervapen beräknas ha varit civila. I användes klustervapen i stor skala, och civila offer skördades långt efter krigets slut. I 2008 förekom det också rapporter om användning av klustervapen. Vi socialdemokrater anser att denna vapentyp inte bör användas i några konflikter och att de inte hör hemma i något lands arsenal, inte heller i . avslutades en internationell regeringskonferens i om klustervapen. Slutdeklarationen från mötet, som 46 länder inklusive ställde sig bakom, slår fast att ett internationellt avtal som förbjuder användning, produktion, överföring och lagring av klustervapen som orsakar oacceptabel skada på civilpersoner. beslutade att ska fortsätta att vara pådrivande för att få till stånd ett internationellt förbud rörande klustervapen i enlighet med Oslodeklarationen. innebar startskottet för en historisk process för ett internationellt långtgående förbud mot klustervapen. Trots detta har den borgerliga regeringen inte drivit på i detta arbete utan snarare arbetat för att få igenom undantag. Det pågår också ett förhandlingsarbete inom FN, den så kallade CCW-processen, som också omfattar klustervapen. ska självklart ge fullt stöd också till detta arbete. position i klustervapenfrågan är synnerligen viktig. har ett stort anseende internationellt inom humanitära frågor och när det gäller nedrustning. Avtalstexten som förhandlades fram genom Osloprocessen är långtgående vad gäller användning, lagring, produktion och överföring av klustervapen. kom det sena men efterlängtade beskedet att skulle skriva under avtalet i . Detta var förstås glädjande, men med tanke på hur frågan har hanterats tidigare så kvarstod en hel del frågetecken runt regeringens engagemang i frågan. I och med att över 30 länder nu har ratificerat avtalet har konventionen trätt i kraft. var tyvärr inte ett av de första 30 länderna som ratificerade konventionen och missade därmed möjligheten att ta täten i en viktig internationell nedrustningsfråga. Vi vill att regeringen skyndsamt ratificerar avtalet och sätter igång avvecklingen av den svenska BK90. Enligt konventionen har länder hela på sig att ratificera avtalet och på sig att skrota sitt eget innehav av klustervapen. Vi vill inte att man ytterligare drar ut på dessa processer, utan att såväl ratificeringen som avvecklingen av BK90 inleds möjligt. Vi socialdemokrater ser flera brister i den nuvarande krigsmaterielexportlagstiftningen. Den tidigare socialdemokratiska regeringen påbörjade ett arbete kring en ny lagstiftning. Vi anser fortfarande att det är angeläget att regeringen kommer till med ett lagförslag som ligger i fas med utvecklingen på området och som är koherent med politiken för global utveckling (PGU). Socialdemokraterna har länge pekat på behovet av mer restriktiva skrivningar i regelverket kring export till icke-demokratier. Vi vill förbättra, modernisera och stärka lagstiftningen. Vi välkomnar därför att har gjort ett tillkännagivande om att regeringen ska inkomma med förslag till ny krigsmaterielexportlagstiftning i syfte att skärpa exportkontrollen gentemot icke-demokratiska stater. Vi ser fram emot en skyndsam hantering av detta från regeringen. Några vägledande principer för oss är alltjämt att all handel med vapen och krigsmateriel ska kontrolleras genom strikta regler. ska vara en föregångare genom sin lagstiftning om svensk export och import av vapen och krigsmateriel. Icke-demokratier och länder som bryter mot de mänskliga rättigheterna kan inte ges samma legitimitet att få köpa vapen. Vid export ska hänsyn tas till risken för krig och om staten begår brott mot mänskliga rättigheter. Regler för import av krigsmateriel bör utarbetas i enlighet med samma principer som gäller för export av samma slags produkter. Den totala vapenexporten från och EU måste minska. Det kan arbeta för genom en svensk restriktiv krigsmaterielexportpolitik, men också genom EU. EU:s uppförandekod är en gemensam ståndpunkt om krigsmaterielexport, och viktigt är att principen om varje lands rätt att ha en mer restriktiv politik ligger fast. 7.5Socialdemokraternas tolvpunktsprogram för nedrustning: En svensk offensiv mot massförstörelsevapen och för nedrustning Detta program presenterades . har såväl positiva som negativa steg tagits. Till framgångarna för nedrustningsarbetet hör inte minst det hoppfullare läget mellan och och den omsvängning av amerikansk politik som exempelvis Obamas Pragtal gav uttryck för. har dock fortsatt hålla en låg profil och agerade exempelvis inte i när det gällde att godkänna överenskommelsen mellan , något som riskerar att försvaga NPT. Den borgerliga regeringen var också mycket tveksam till att skriva under Osloprocessens avtal om förbud mot klusterbomber, även om man glädjande nog till slut gjorde så. måste med politiska och diplomatiska medel aktivt påverka kärnvapenmakterna att fullfölja sina skyldigheter enligt och de åtaganden dessa gjorde vid NPT-konferenserna och 2000 och som bekräftades vid årets översynskonferens, nämligen att genom förhandlingar reducera och slutligen avskaffa sina kärnvapenarsenaler. Stärk internationella avtal om kärnvapen bör använda de signaler som kommer, inte minst från den amerikanska administrationen, om reducerad kärnvapenanvändning för att i FN på ett konstruktivt och realistiskt sätt driva frågan om förbud mot all användning av kärnvapen. bör i samråd med likasinnade stater i FN föreslå att sonderingar och konsultationer inleds för att undersöka förutsättningarna för en internationell konvention om ett fullständigt förbud mot kärnvapen. Hindra att höganrikat uran kommer i fel händer President uppmärksammade genom sin konferens om nukleär säkerhet i problemet med att nukleärt material kan komma på villovägar. Detta är ett problem som vuxit och beror på spridning av kärnvapen och höganrikat uran från olika delar av före detta , men också från en rad andra privata och statliga aktörer som tjänar pengar på att sälja radioaktivt material till icke-statliga aktörer som kan använda detta i terrorhandlingar. För att hindra denna utveckling krävs bland annat att det internationella atomenergiorganet och dess kontrollsystem (safeguardssystem) förstärks. utgör tillsammans med övriga nedrustningsavtal ett regelverk för att minska och avskaffa kärnvapen. Att stärka är av största vikt. Årets översynskonferens var en viktig framgång och fortsättning på de framgångsrika konferenserna och 2000. Centralt är att översynskonferensen bekräftade slutmålet om en kärnvapenfri värld som stöd ges till praktiska åtgärder (exempelvis de så kallade 13 praktiska stegen från översynskonferensen ) för att uppnå detta mål. Konferensens skrivningar om icke-spridning är inte lika starka men sammantaget är dokumentet en god kompromiss. Vi bör nu följa upp konferensen och till exempel se till att blir en framgång. Vi bör också arbeta med en rad instrument som till exempel att verka för att kärnvapnen ges minskad roll i de olika militära doktrinerna och att taktiska kärnvapen avvecklas. Verka för att provstoppsavtalet kan träda i kraft bör verka för att avtalet CTBT som förbjuder kärnvapenprovsprängningar genom ratificeringar kan träda i kraft. Minska risken för oavsiktliga angrepp bör tillsammans med likasinnade länder söka förmå kärnvapenstaterna, främst och , att minska riskerna för oavsiktliga angrepp genom att ta bort vapnen från dagens höga beredskap att avlossas (så kallad de-alerting). har tidigare, bland annat i , nära samarbetat i denna fråga med , , och . Tyvärr har den , till besvikelse för dessa parter och utan förklaring, dragit sig undan detta samarbete som syftar till internationell stabilitet och säkerhet. Stärk arbetet i EU Internationell fred och säkerhet uppnås bäst i samverkan med andra, och bör använda sitt EU-medlemskap för att i denna krets vara pådrivande för att unionen ska skärpa sitt nedrustningsarbete. Under det svenska ordförandeskapet 2001 var den socialdemokratiska regeringen drivande i arbetet med att ta fram en handlingsplan i EU för arbetet mot massförstörelsevapen. Flera andra länder har sedan under sina ordförandeskap följt upp detta arbete. Under den borgerliga regeringens ordförandeskap i EU utmärkte man sig dock genom sin brist på initiativ. Den internationella nedrustningskonferensen (CD) i har i över ett årtionde varit oförmögen att arbeta. bör i samverkan med både EU- och NAC-länder aktivt söka verka för att CD kan återuppta sitt arbete. Detta gäller alla fyra huvudområdena men i första hand gäller det att förhandla fram ett fördrag om stopp för produktion av klyvbart material (FMCT) och om kontrollfrågor avseende lager av sådant material. Förbud mot kemiska och biologiska vapen När det gäller kemiska vapen bör , som tidigare spelade en internationellt ledande roll i förhandlingarna om en konvention om förbud mot kemiska vapen, aktivera sitt deltagande i OPCW, konventionens verkställande organ i . Inom konventionen mot biologiska vapen, som genomför sin översynskonferens , bör återta ledningen i arbetet för att ge konventionen ett fungerande system för efterlevnad och verifikation. bör säkra och stärka den vetenskapliga kompetensen vad gäller massförstörelsevapen, såväl för skyddsändamål som för nedrustnings- och icke-spridningspolitik. Det skulle underlätta för att återta sin internationellt ledande roll på dessa områden. har drabbats av kraftiga nedskärningar av statliga anslag under den borgerliga regeringen. måste kunna upprätthålla sin position som ett av världens främsta fredsforskningsinstitut. Vidare bör de enheter inom () som är inriktade på forskning om massförstörelsevapen ges resurser att upprätthålla sin kompetens. bör också aktivt medverka i de internationella icke-spridningssträvandena, bland annat genom engagemang i Cooperative Threat Reduction, där vi kan tillhandahålla svensk kompetens i fråga om reaktorsäkerhet. bör ratificera överenskommelsen om förbud mot klustervapen och inleda skrotningen av den svenska BK90. bör också aktivt arbeta för internationell anslutning till konventionen, liksom stödja arbetet för ett klustervapenförbud inom ramen för CCW (Convention on Certain Conventional Weapons). Små och lätta vapen bör intensifiera arbetet för att minska antalet och användningen av små och lätta vapen genom såväl som samt genom att utveckla en nationell handlingsplan. En fråga som måste ges hög prioritet är förhandlingarna om ett internationellt avtal om vapenhandel (). bör spela en framträdande roll för att detta avtal ska kunna bli verklighet. 8Närområdet: Nordiskt samarbete, och Barents Närområdet och de nordiska grannländerna har en stark folklig förankring och en självklar ställning för . I finns också ett flertal av viktigaste handels- och samarbetspartners. Det nordiska samarbetet utgår från ett gemensamt kulturarv och en språklig gemenskap och vilar på gemensamma värderingar i fråga om demokrati, rättvisa och rättsstat. Samarbetet mellan de nordiska länderna spänner över alla samhällsområden, och på många sätt är det nordiska samarbetet unikt vid en internationell jämförelse. Den nordiska modellen som bygger på samarbete och öppenhet har gjort till en välfärdsregion av världsklass. Framgångarna är dock inte tillräckliga för att möta dagens och framför allt morgondagens globala utmaningar, varför ett än mer utvecklat och förstärkt samarbete behövs. Utmaningarna växer i spåren efter finanskrisen vi befinner oss i. Särskilt de baltiska staterna drabbades hårt. Genom att samtliga nordiska länder deltar i den europeiska marknaden har det nordiska samarbetet stärkts. , och medlemskap i och och tillhörighet till det europeiska ekonomiska samarbetsområdet påverkar det nordiska samarbetet positivt. ansökan om EU-medlemskap påverkar samarbetet ytterligare i positiv riktning, och de baltiska staternas inträde i EU har dessutom skapat ytterligare dynamik i de nordiska ländernas samarbete med närområdet. I det nordiska samarbetet deltar även de självstyrande områdena , och . Samarbetet i den arktiska regionen har utvecklats på ett positivt sätt. Ett exempel på detta är det bindande avtal om gemensamma sjö- och flygräddningsinsatser för personer som undertecknades av utrikesministrarna vid i Nuuk. Regeringen bör under det svenska ordförandeskapet för 20112013 driva på att det undertecknade avtalet realiseras i praktisk handling så att utbildningsinsatser ingångsätts och räddningsutrustning finns på lokal nivå. Regeringen bör driva på att motsvarande avtal också upprättas för räddningsinsatser vid oljeutsläpp, utsläpp av kemikalier eller andra miljöfarliga ämnen. Ansvarsområdena för räddningsinsatser täcker enorma ytor och inget land har tillräcklig kapacitet för att hantera de stora utmaningar som en större olycka skulle innebära. Regeringen bör därför driva på ett samarbete mellan de nordiska länderna för att säkra beredskapen både avseende räddningsinsatser för personer och räddningsinsatser vid miljöfarliga utsläpp. Den arktiska regionen är rik på naturresurser, både levande naturresurser i form av fisk men också gas, olja och mineraler. De ökande möjligheterna att utvinna dessa rikedomar måste följas av hårda miljökrav för exploatering samt att befolkningens intressen tillvaratas. Förändringar i fiskebestånden och arternas utbredning bör kartläggas. Politiken för den nordliga dimensionen utvecklas mot en gemensam politik för , och . Det handlar om nära samarbete i regionen mellan olika aktörer. Tanken är att förbättra samarbetet mellan EU och regionala aktörer i syfte att utveckla en effektiv arbetsfördelning som bygger på respektive aktörs specifika kompetens, erfarenheter och geografiska arbetsområden. Samarbetet på regional och lokal nivå bedöms som mycket viktig, i likhet med samverkan med näringslivet och frivilliga organisationer. I Barents- och Arktisregionerna finns förutsättningar att få till stånd ett konstruktivt samarbete med i frågor som rör energi, klimat, gränsöverskridande brottslighet och kommunikationer. Vi vill utveckla ett förtroendeskapande samarbete i norra . deltar på regeringssidan i samarbeten inom ramen för , och samt i arbetet med EU:s nordliga dimension. År 20112013 kommer att vara ordförande för . Vi uppmanar regeringen att lämna en årlig skrivelse till om verksamheten på regeringssidan inom Arktis- och Barentssamarbetena på samma sätt som regeringen lämnar en skrivelse om den nordiska verksamheten. Exempelvis passerade den svenska arktiska strategin aldrig . Det är av vikt att även utarbetar en egen strategi, handlingsplan, för arbetet inom den nordliga dimensionen inom prioriterade områden: utbildning/mänskliga resurser är i blickpunkt i världen . Klimatförändringen leder till ökat intresse för exploatering av resurser som olja, gas och mineraler. Flera länder vill utöka sina territorier och områdets säkerhetspolitiska betydelse ökar. Enligt de flesta forskare är en av de delar på jorden där klimatförändringar redan är mycket märkbara. Det är förändringar, som får direkta effekter för befolkningen i , som de ger följdverkningar på hela det globala klimatsystemet. Det behövs ett djupt och omfattande svenskt engagemang även i . Vi har mycket att vinna på det, som ett nordligt land med två tredjedelar av vårt land norr om 60:e breddgraden. Vi har också mycket att bidra med som en nation med gamla och starka traditioner inom polarforskning och en hög profil i internationell samverkan om frågor som gäller miljö, naturresurser, minoriteter och rättigheter. Det gäller även från svensk sida att främja den arktiska regionen och utveckla forskningen i . Ett område inom polarforskningen där bör flytta fram sina positioner är att utveckla observationssystem och arbeta för genomförande av den pågående SAON-processen inom och att tillgängligheten till data säkras. omfattar ett samarbete mellan 50 medlemsorganisationer, universitet och högskolor. För den svenska delen står , och Mittuniversitet. Samarbetet förbättrar möjligheterna för den arktiska regionen att ta del av högre utbildning och förstärker speciellt forskningen som rör klimatfrågor. bör delta fullt ut i verksamheten. Polaråret 19571958 gav upphov till Antarktisktraktaten. Det är viktigt att nu initierar en genomgång av existerande rättsordningar som berör för fortsatt diskussion om att stärka eller utöka dem där så behövs. är samarbetsorganet för regionens åtta länder och ska säkerställa en fredlig dialog med målet att arbeta för att skydda och värna den arktiska miljön. De delar av som historiskt har varit skyddade, på grund av ett permanent havsistäcke, måste skyddas med ett starkt bindande regelverk och fredas från naturgas- och oljeexploatering och destruktivt fiske. I resten av bör ingen ny oljeborrning eller djuphavsborrning tillåtas, inte heller fiske med destruktiva redskap eller på hotade fiskebestånd. Det innebär att förvaltningsplaner som följer vetenskapliga råd snabbt bör upprättas för ett uthålligt fiske. Som ett av få länder i utan ekonomiska intressen i har som ordförandeland en lysande möjlighet att arbeta för att ett sådant skydd blir möjligt. Samma anda av samarbete och hänsyn som gjorde sig gällande när skyddades borde kunna prägla diskussionerna om , även om regelverken och verktygen för att få till stånd ett skydd skiljer sig åt mellan de två polerna. Vi anser att satsningar bör göras för att långsiktigt skydda den arktiska miljön och stödja den lokala befolkningens ekonomi, hälsa och kultur. En viktig fråga för det nordiska samarbetet har alltid varit främjandet av integration mellan de nordiska länderna och att underlätta för medborgarna att röra sig över landgränserna. Under ordförandeskap i det nordiska regeringssamarbetet lyftes särskilt frågorna om avveckling av hinder för personers rörlighet över de nordiska gränserna fram. Gränshindersarbetet spänner över ett flertal politikområden. Avvecklingen av gränshinder bidrar även till att och som region kan verka mer framgångsrikt internationellt. Även om integrationen mellan länderna och de olika regionerna i har kommit långt återstår ändock problem. De nordiska ländernas regelverk skiljer sig fortfarande åt, vilket medför problem för människor, organisationer och företag. När det gäller Öresundsförbindelsen har den väsentligt förbättrat möjligheterna till integration i . Integrationen bidrar till att stärka tillväxten, och arbetet med att undanröja hinder är ett måste för att regionernas fulla potential ska kunna utnyttjas. Det är därför viktigt att skillnaderna i bland annat ländernas regelverk och skattesystem minskas för att därigenom så långt möjligt eliminera problemen för dem som rör sig över gränserna. Det krävs långsiktiga spelregler för de regionala gränskontoren och minst ett kontor vid varje gräns. Vi socialdemokrater anser det naturligt och viktigt att öka integrationsinsatserna ytterligare. EU:s lagstiftning påverkar ständigt de gränsregionala samarbetena. Ofta har man olika syn på hur implementeringen ska ske och det medför problem för människor som bor vid gränserna. Möjligheten för nationella parlamentariker att delta i internationella processer och sammanhang är en demokratifråga. De folkvalda nationella parlamentarikerna utgör en viktig länk mellan olika beslutsfattande nivåer i en globaliserad värld. Det politiska uppdraget innebär bland mycket annat opinionsbildning samt informations- och kunskapsspridning. Parlamentariker är också den länk som för medborgarnas synpunkter och idéer vidare på såväl lokal och regional nivå som i nationella och internationella sammanhang. Även när det gäller genomförande och uppföljning av redan beslutade åtgärder och åtaganden har nationella parlament och parlamentariker av hävd en viktig uppgift. Genom ett deltagande av direktvalda parlamentariker stärks legitimiteten i hela implementeringsprocessen. För det nordiska samarbetet fyller en viktig funktion inte minst när det gäller att driva på och kontrollera de nordiska regeringarnas samarbete. En styrka för de nordiska länderna är också att många ledamöter i de nationella parlamenten engagerar sig i det nordiska samarbetet. Vi socialdemokrater anser det nödvändigt att ytterligare stärka det inomnordiska samarbetet och byggandet av nätverk, som i sin tur kan öka det nordiska inflytandet i EU och i andra samarbetsorgan. och har ett nära samarbete med flera internationella, nationella och regionala organisationer utanför och då främst , och Östersjöstaternas råd. Det övergripande målet för det nordiska samarbetet med närområdet är att bidra till en säker och stabil utveckling i området.