mot · GZ02U329 · 2011-10-05 00:00:00 — En svensk utvecklingspolitik för rättvisa, jämställdhet och hållbar utveckling 4.2Resultatstyrning och transparens i biståndet5 7PGU & millenniemålen roll & ansvar8 9Folkrörelsernas roll i biståndet11 10.2Vatten och sanitet i biståndet12 tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att även avräkningar för flyktingmottagande, skuldavskrivningar och ambassadkostnader i biståndsbudgeten ska redovisas inom ramen för Open Aid-initiativet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att alla aktörer som arbetar med bistånd och utvecklingssamarbete bör följa politik för global utveckling och officiella utvecklingsmål. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att alla utvecklingsinsatser som grundregel ska omfattas av samma regler för uppföljning och mätas mot samma rapporteringsindikatorer. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att enprocentsmålet för svenskt bistånd ska göras om till ett enprocentsgolv som utvecklingssamarbetet inte får understiga. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att allt utvecklingsbistånd ska utgå från respektive mottagarlands egna behov och respektera dess suveränitet och inte förknippas med ekonomiska villkor. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inte ska koppla sitt utvecklingssamarbete till IMF:s makroekonomiska krav. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska verka för att i första hand de 50 fattigaste länderna får totala och ovillkorade skuldavskrivningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska verka för att de delar av Dacs regelverk som tillåter att flyktingmottagande och skuldavskrivningar finansieras med bistånd avskaffas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att måste koppla allt bistånds- och utvecklingsarbete till uppfyllandet av millenniemålen och politik för global utveckling. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inom EU och andra internationella forum aktivt bör verka för att de mål som satts upp för det internationella biståndet inom ramen för millenniemålens uppfyllande blir verklighet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att arbetet med att genomföra PGU måste utvärderas av en oberoende utvärderingsinstans. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att jämställdhet ska bli ett tredje mål inom ramen för den svenska globala utvecklingspolitiken. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att öka andelen bi- och multilateralt bistånd till SRHR-relaterad (sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter) verksamhet till av biståndsbudgeten. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tillgången till sexuell och reproduktiv hälsoservice och utförandet av säkra aborter ska lyftas fram i de analyser och strategier som ligger till grund för internationella utvecklingssamarbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inom ramen för sin utvecklingspolitik regelmässigt ska redovisa hur och på vilket sätt man implementerar i sitt arbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att alla svenska ambassader och biståndskontor ska ha en handläggare som ansvarar för jämställdhetsarbetet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inom , och de regionala utvecklingsbankerna ska verka för att institutionernas avtal och program alltid ska innehålla en analys av hur effekterna förhåller sig till konventionen om avskaffande av allt slags diskriminering av kvinnor. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att egeninsats för frivilligorganisationers informationsarbete helt bör avskaffas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att införa ett klimatbistånd utöver den föreslagna biståndsramen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inom OECD-Dac bör arbeta för att åtaganden enligt Kyotoprotokollet inte får räknas som utvecklingssamarbete. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen ska återkomma till med förslag på hur utvecklingsarbetet med rent vatten och sanitet kan förstärkas och utökas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om utvecklingsfrågor i EU:s långtidsbudget. Världen är inte rättvis. Klyftorna är stora mellan länder i nord och syd, mellan fattiga och rika, mellan kvinnor och män. Nästan 1 miljard människor saknar tillgång till rent vatten. dör en kvinna till följd av komplikationer vid en graviditet av dessa dödsfall sker i utvecklingsländerna. Världen skulle dock kunna se annorlunda ut. Det finns tillräckligt med pengar och tillräckligt med resurser för att utrota all fattigdom och ge alla människor ett värdigt liv. Men i stället för en rättvis fördelning hamnar merparten av världens resurser fortfarande hos den rika delen av världen. menar att utveckling och fattigdomsbekämpning kräver en rad åtgärder på en rad områden: skuldavskrivningar, en klimatpolitik där de rika länderna och de multinationella företagen tar sitt ansvar, ett stärkt regelverk för vapenhandel, en reformering av IMF och , tydligare globala regler för utländska investeringar och rättvisa handelsregler. I grunden anser vi att det krävs en ny ekonomisk ordning med en tydlig omfördelning av makt och resurser från nord till syd. har i en rad motioner tagit fram förslag på hur kan bidra till att minska världens fattigdom. I denna motion har vi valt att fokusera på och världens utvecklingsbistånd. Bistånd är förvisso långt ifrån den enda vägen för att utrota världens fattigdom, men det är en viktig komponent. I samverkan med de åtgärder och hänsynstaganden som nämns ovan har det internationella ekonomiska utvecklingsbiståndet en avgörande roll i kampen mot fattigdomen. Den ekonomiska krisen har lett till att världens givarländer allt mindre lever upp till sina åtaganden då det gäller bistånd. På grund av egna ekonomiska problem har många minskat sina ambitioner då det gäller biståndsnivåer och biståndseffektivitet. EU-länderna gav exempelvis mindre i bistånd än vad man hade kommit överens om , som t.ex. har fortsatt urholkningen av biståndsbudgeten så pass att om man räknar av migrationskostnader som tas från biståndsramen, sjunker vår officiella biståndsbudget till av BNI. Allt detta sker som krisen slagit som hårdast mot många utvecklingsländer som fått det ännu svårare att på egen hand ta sig ur fattigdomen. Detta vill ändra på. I årets budget har än en gång avvisat fortsatt kraftiga urholkningar av biståndsbudgeten, som regeringen föreslår, se vidare motion Utgiftsområde 7 Internationell utvecklingspolitik. I denna motion föreslår vi vidare en rad åtgärder som vi menar kan effektivisera såväl svensk som europeisk biståndspolitik. Regeringen har uppgett att enprocentsmålet för det svenska biståndet står fast även , men man har fortfarande inte tagit någon hänsyn till den massiva kritik som har riktats mot den urholkning av biståndet som regeringen har ägnat sig åt . Kostnaderna för den del av flyktingmottagningen som finansieras via biståndsbudgeten har exempelvis ökat med . Detta trots att antalet flyktingar till har minskat. Även de administrationskostnader för svensk utrikestjänst som finansieras med biståndsmedel har stigit med . 4.2Resultatstyrning och transparens i biståndet Urholkningen av den svenska biståndsbudgeten i kombination med en ytterst begränsad granskning av hur dessa kostnader leder till utvecklingsresultat motsäger regeringens ständiga uttalanden om fokus på resultatstyrning och transparens. Detsamma gäller för de tvivelaktiga skuldavskrivningar som regeringen genomfört (se vidare avsnitt Dacreglerna). lanserade regeringen det s.k. Open Aid, vars syfte sägs vara att offentliggöra strategier, utvärderingar, kostnader osv. Initiativet är naturligtvis lovvärt. Det är eftersträvansvärt att det statliga biståndet blir mer transparent, och Open Aid-initiativet kan vara ett steg i den riktningen. Skattebetalarna har självklart rätt att veta att pengarna används på ett bra sätt och att de kan utvärderas utifrån biståndets mål. Det gäller i givarländerna såväl som i mottagarländerna. saknar dock transparensen och öppenheten kring att av biståndspengarna används för att finansiera flyktingkostnader i , samt att ytterligare biståndspengar finansierar ambassadkostnader i . Redovisning av hur ovannämnda avräkningar bidrar till att uppnå regeringens uppsatta mål för internationellt utvecklingssamarbete, att skapa förutsättningar för fattiga människor att förbättra sina levnadsvillkor, saknas helt. anser därför att även dessa kostnader ska redovisas inom ramen för Open Aid-initiativet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Regeringen arbetar ihärdigt för att stärka den privata sektorns roll i utvecklingssamarbetet. Men precis som biståndsorganisationernas arbete ständigt är under uppföljning och noggrant utvärderas, måste de nya aktörerna utkrävas ansvar för sitt arbete. Naturligtvis borde de biståndsmedel som går till företag eller näringslivsorganisationer följas upp och utvärderas på samma sätt som annat bistånd. Ett exempel på att så inte skett är svenska statens riskkapitalbolag , som har tilldelats åtskilliga extra från regeringen. Även i årets budget tillför regeringen ytterligare till . Detta trots att oberoende utvärderingar, framtagna av internationellt utvecklingssamarbete (Sadev) och , har visat på bristande resultat när det gäller att just bidra till fattigdomsbekämpning. Regeringen bör försäkra att alla aktörer som arbetar med bistånd och utvecklingssamarbete, inklusive dem inom den privata sektorn, följer politik för global utveckling samt officiella utvecklingsmål. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Om biståndet på ett effektivt sätt ska bidra till utveckling anser vidare att alla utvecklingsinstanser, inklusive dem som utförs av den privata sektorn, som grundregel ska omfattas av samma regler för uppföljning och mätas mot samma rapporteringsindikatorer. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. har varit pådrivande för att ska uppnå målet om att av BNI ska avsättas för internationellt utvecklingssamarbete. Målet är formellt nått, inte minst tack vare de svenska frivilligorganisationernas påtryckningsarbete. Behovet av bistånd har aldrig varit större i världen. Vi vill nu därför gå vidare och göra enprocentsmålet till ett enprocentsgolv som utvecklingssamarbetet inte får understiga. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. utgångspunkt för bistånd är den internationella solidariteten. Vi menar därför att utvecklingssamarbetet ska utgå från mottagarnas prioriteringar, inte från egenintressen i nord eller som ett maktmedel mot mottagarna. menar att en förutsättning för en framgångsrik fattigdomsbekämpning är att det politiska och ekonomiska självbestämmandet i syd ökar. Varje land har sin egen historia och sin egen unika situation, och det finns således aldrig en enda väg till utveckling. Av den så kallade Parisdeklarationen, som antogs 2005, framgår att utvecklingsländernas inflytande över utvecklingssamarbetet måste öka. Biståndsgivarna lovar att förändra attityder och metoder för att anpassa sitt bistånd bättre till varje enskilt samarbetsland. Utvecklingsländerna måste med andra ord äga sin egen utveckling. Men fortfarande återstår mycket arbete innan det går att tala om ägandeskap för utvecklingsarbete i syd. Tvärtom tenderar givarländerna, inklusive , att i allt högre grad lägga vikt vid value for money för de egna skattebetalarna. Ägandeskap är en fråga om demokrati men också om effektivitet. Om biståndsmedel ska leda till långsiktiga förändringar krävs att mottagaren äger sin egen utveckling. För att framgångarna inom ramen för arbetet med kampen mot fattigdomen i världen ska bli permanenta krävs att arbetet för att nå fram genomsyras av ett starkt ägandeskap av arbetet i syd. Därför måste besluten om landets utveckling tas av invånarna själva detta är grunden för demokrati. Syds befolkning måste tillåtas att formulera sina egna mål och visioner och styra sin egen utveckling. Allt utvecklingsbistånd ska utgå från respektive mottagarlands egna behov. Dess suveränitet ska respekteras och inte förknippas med ekonomiska villkor. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. () och ställer liksom alla banker upp villkor för att ett land ska beviljas lån eller för att gamla lån ska avskrivas. Det är i sig inget anmärkningsvärt att sätta upp villkor, men är starkt kritiskt till hur kraven utformats och på vilka grunder de har tillkommit. Många givare väljer att koppla sitt utvecklingssamarbete till Internationella valutafondens villkor och krav, så kallad konditionalitet, vilket sätter ytterligare press på mottagarlandet. I realiteten är det omöjligt för många utvecklingsländer att självständigt utforma sin ekonomiska politik eftersom det skulle äventyra både lån, skuldavskrivningar och bistånd. För att få vissa lån och skuldavskrivningar har utvecklingsländer tvingats genomföra nedskärningar i de offentliga utgifterna, öka statens intäkter genom högre priser på vatten och el samt devalvera för att på så sätt öka exporten och begränsa importen. För andra lån har det krävts avregleringar, avskaffande av förmånliga lån till bönder och småföretagare, privatiseringar av statsägda företag, färre hinder för att flytta kapital över gränser liksom att avskaffa investeringshinder för utländska industrier och banker. Flera länder har beslutat att inte koppla sitt utvecklingssamarbete till IMF:s makroekonomiska krav, bl.a. och . bör göra detsamma. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Fattiga länders skulder i syd utgör ett avgörande hinder för utveckling. I många länder förhindrar utgifter för räntor och amorteringar att satsningar på utbildning, hälsovård och infrastruktur genomförs, vilket i grunden hotar möjligheterna till grundläggande utveckling. En av flera förutsättningar för utveckling i syd är därför att omfattande skuldavskrivningar kommer till stånd. vill att ska verka för att i första hand de 50 fattigaste länderna får totala och ovillkorade skuldavskrivningar. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. De så kallade Dacreglerna (Dac = ) styr vad som får räknas som internationellt bistånd. Reglerna är dock ett golv, inte ett tak. Medlemmarna i förbinder sig alltså att inte vara sämre än Dac kräver, men det är tillåtet att vara bättre. Enligt Dacreglerna är det tyvärr tillåtet att använda biståndspengar för bland annat skuldavskrivningar och flyktingmottagande, något som den företrädare gärna har låtit påminna om under åren vid makten. Senaste gången detta hände var då biståndsministern än en gång förklarade att beslutet är i enlighet med internationella regler. Regeringen valde då att ta en dryg miljard från biståndsramen som skuldavskrivningar för och . Detta trots att den faktiska summan för skuldavskrivningar bara var . Denna kreativa form av bokföring är alltså tillåten enligt Dacreglerna. har yrkat på att ska verka för att skrivningar i Dacs regelverk som tillåter att biståndspengar kan användas för skuldavskrivningar och flyktingmottagande ska strykas. Eftersom vi anser att vi inte fått gehör för denna synpunkt vill vi än en gång lyfta fram frågan om Dacreglerna. anser att ska verka för att de delar av Dacs regelverk som tillåter att flyktingmottagande och skuldavskrivningar finansieras med bistånd avskaffas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 7PGU & millenniemålen roll & ansvar finns en gemensam internationell dagordning för global utveckling genom den så kallade millenniedeklarationen, undertecknad av ca 200 länder. Deklarationen med de åtta millenniemålen slår fast att global utveckling kräver en helhetssyn insatser för fattigdomsbekämpning, utbildning, hälsa, fred, säkerhet, miljö, mänskliga rättigheter och demokrati hör ihop. är millenniemålen en självklar del i utvecklingsdebatten. Som första land i världen antog riksdag 2003 en sammanhållen politik för global utveckling (PGU), vilken omfattar alla politikområden som rör omvärlden. Syftet med politiken är bland annat att den ska bidra till att millenniemålen nås. Fattiga människor och deras behov ska stå i fokus. Precis som PGU föreskriver kräver utveckling och fattigdomsbekämpning en rad åtgärder på en rad områden. Ökat bistånd är en av dessa åtgärder. Millenniemål 8 berör den rika världens åtaganden för att nå millenniemålen, ett mål som är långt ifrån att uppfyllas eftersom världens rika länder inte har ökat biståndet till utlovade nivåer. Även den säger sig vilja minska fattigdomen, men bidrar alltså till att urholka biståndet genom att fortsätta ta pengar från arbetet med att uppfylla millenniemålen. anser med anledning av detta att regeringen måste koppla allt bistånds- och utvecklingsarbete till millenniemålens och PGU:s uppfyllande. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Vidare anser att det är skyldighet att trycka på de rika länder som inte lever upp till de gemensamt satta målsättningarna. Inte minst gäller detta för länderna inom EU. bör inom EU och andra internationella forum aktivt verka för att de mål som satts upp för det internationella biståndet inom ramen för millenniemålens uppfyllande blir verklighet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Biståndets mål motverkas ofta av andra politikområden, exempelvis vapenexport till förtryckande regimer eller handelsregler som motverkar ekonomisk utveckling i fattiga länder. En sammanhållen politik har stora möjligheter att bidra till minskad fattigdom och hunger, till att människors rättigheter respekteras, till att uppnå ökad jämställdhet m.m. Biståndet är bara ett av många medel som finns för att nå dessa utvecklingsmål. För att förstå hur utveckling skapas, eller motverkas, måste man analysera all politik som påverkar utveckling. anser att arbetet med att genomföra PGU måste utvärderas av en oberoende utvärderingsinstans. Att regeringen utvärderar sig själv är inte trovärdigt och resultatet av PGU blir otydligt. Sadev eller skulle exempelvis med utökat mandat och mer resurser kunna sköta utvärderingen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Den svenska utvecklingspolitiken utgår från två perspektiv: fattigdomsbekämpning och ett rättighetsperspektiv. Både fattigdom och inskränkningar av de mänskliga rättigheterna tar sig ofta olika uttryck för män och kvinnor. För att nå framgång på dessa områden menar att ett tydligt könsperspektiv bör inkluderas så att mäns och kvinnors skilda villkor synliggörs i och med att politiken utformas så att den bryter förtryck och diskriminering på grund av kön. Vi vill därför att jämställdhet ska bli ett tredje mål inom ramen för den svenska globala utvecklingspolitiken. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Att få bestämma över sin egen kropp och uttrycka sin egen sexualitet är väsentligt. Men i många av de länder som bedriver utvecklingssamarbete med är exempelvis aborträtten starkt eller helt begränsad. Behovet är stort av givarländer som är beredda att stötta organisationer som arbetar för sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter i syd, alltför många givare saknar viljan eller modet att engagera sig i dessa kontroversiella frågor. ser vi hur de krafter som motverkar aborträtt är aktiva i många utvecklingsländer, t.ex. driver katolska kyrkan hundratusentals vård- och omsorgsinrättningar i syd. Sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter måste alltid vara en av topprioriteringar i vårt utvecklingssamarbete. Av denna anledning har drivit att av biståndsbudgeten ska öronmärkas för sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter (SRHR). Vi uppmanar nu än en gång regeringen att prioritera arbetet med SRHR-frågor för att driva utvecklingen åt rätt håll då det gäller biståndet genom att under kommande mandatperiod öka andelen bi- och multilateralt bistånd till SRHR-relaterad verksamhet med en inriktning mot . Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Centralt i arbetet med SRHR-frågor är tillgången till materiel som rör SRHR. I många länder råder stor brist på exempelvis kondomer, p-piller, spiraler och andra preventivmedel, samt på materiel som behövs vid förlossningar, mödravård och säkra aborter, samt hiv-tester. I de analyser och strategier som ligger till grund för internationella utvecklingssamarbete anser vi därför att tillgången till sexuell och reproduktiv hälsoservice, inklusive tillgång till preventivmedel, kondomer och annat materiel som används vid förlossningar och utförandet av säkra aborter ska lyftas fram. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Kvinnors rättigheter är en nyckel till utveckling, och könsdiskriminering är en viktig orsak till fattigdom. Kvinnor har ofta det verkliga försörjningsansvaret för familjen, men saknar trots det ofta de mest basala rättigheterna. Ett genusperspektiv måste därför genomsyra hela den svenska utvecklingspolitiken och stor vikt bör läggas vid bistånd riktat till kvinnor. Att öka kvinnors möjligheter till utbildning och försörjning, exempelvis genom mikrolån, bidrar både till att förbättra den enskilda kvinnans ställning och till att främja jämställdhet i stort liksom till hela samhällets utveckling. Sekulär, könsneutral lagstiftning och lika medborgerliga rättigheter är en grundläggande förutsättning världen över för verklig jämställdhet, ekonomisk utveckling och demokrati. , Cedaw, är ett viktigt verktyg i denna kamp. anser att inom ramen för sin utvecklingspolitik regelmässigt ska redovisa hur och på vilket sätt man implementerar i sitt arbete. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. representation utomlands är en viktig resurs för vår utrikes-, bistånds- och näringspolitik. Vi behöver en väl utrikesförvaltning både på UD i och i världen. UD:s utrikespolitiska kompetens och analysförmåga måste upprätthållas. vill slå vakt om UD:s möjligheter att såväl behålla som nyrekrytera kompetent personal. Att kunna analysera maktordningen mellan män och kvinnor och de olika uttryck den tar sig i olika delar av världen kräver kunskap. Att arbeta fram verktyg för att bryta denna ordning kräver än mer kunskap. På de svenska ambassaderna skrivs årliga rapporter om situationen rörande mänskliga rättigheter och man tar fram underlag för samarbetsstrategier inom utvecklingssamarbetet. I dessa är det viktigt att det finns med en tydlig analys utifrån ett könsmaktsperspektiv. För att detta ska vara möjligt behöver kompetensen höjas, och alla ambassader och biståndskontor behöver ha en handläggare som ansvarar för jämställdhetsarbetet. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. De internationella finansinstitutionerna, och , har spelat en avgörande roll för många länder i syd. Genom de krav man ställt har man haft stort inflytande över hur den ekonomiska politiken i många länder har utformats. De båda institutionerna har spelat en central roll i framtagandet av de fattigdomsbekämpningsstrategier, Poverty Reduction Strategy Papers, som de flesta länder i syd arbetar utifrån. I stor utsträckning har Internationella valutafondens och strategier utgått från ett dogmatiskt nyliberalt synsätt där könsanalyser helt saknats. anser att inom , och de regionala utvecklingsbankerna ska verka för att institutionernas avtal och program alltid ska innehålla en analys av hur effekterna förhåller sig till konventionen om avskaffande av allt slags diskriminering av kvinnor. Detta bör som mening ge regeringen till känna. 9Folkrörelsernas roll i biståndet Folkrörelser och frivilligorganisationer i har spelat och spelar fortfarande en viktig roll inom biståndet.