mot · GZ02Fi240 · 2011-10-05 00:00:00 — har det kinesiska sparandet varit högt, ränta och valutakurs har hållits nere på konstgjord väg och industrin har gynnats av statliga subventioner. Sammantaget har detta resulterat i enorma kinesiska handelsöverskott. De kinesiska reserverna har i betydande utsträckning placerats i västvärlden, inte minst i amerikanska tillgångar. har i stor utsträckning utgjort själva motorn för den långvariga globala kreditexpansion som fick ett abrupt slut när den finansiella krisen slog till . Under har det dessutom skett en avreglering av de finansiella marknaderna i västvärlden, avregleringar som i sig delvis varit motiverade men som inte alltid i tillräckligt hög utsträckning balanserats av nya internationella regelverk och samtidiga förändringar i skattesystem och finanspolitik. Denna brist på samordning var till exempel tydlig i samband med 1980-talets avreglering av den svenska kreditmarknaden där den förväntade nedgången i hushållens och företagens finansiella sparande parades med en fortsatt expansiv finanspolitik och ett skattesystem som fram till skattereformen uppenbart gynnade ökad belåning framför sparande. Den sammantagna effekten blev att tillgångsvärdena, inte minst på fastighetsmarknaden, ökade väsentligt mer än vad som motiverades av fundamenta. Effekterna av den brustna fastighetsbubblan i kan beskrivas som en chockartad förändring av den privata sektorns balansräkning. När fastighetspriserna föll kraftigt försvann en betydande del av de reala tillgångarna i privat sektor, sannolikt så mycket som en tredjedel. som det egna kapitalet minskade kraftigt var skulderna kvar på samma nivå som innan prisfallet. Det innebar att den privata sektorns soliditet, det vill säga andelen av tillgångarna som är finansierade med eget kapital, sjönk till en långsiktigt helt ohållbar nivå. För ett enskilt hushåll eller företag kan soliditeten återställas genom att sälja av högt belånade tillgångar. Svårigheter uppstår dock om hela den privata sektorn försöker att genomföra en sanering av balansräkningen . Den utbudschock som det innebär att alla aktörer bjuder ut sina tillgångar skulle innebära sänkta priser. Om tillgångarna inte kan säljas till utlandet, riskerar därför en intern återställning av den privata sektorns balansräkning att få motsatt effekt, det vill säga ännu lägre soliditet. En viss del av den privata sektorns soliditetsfall kan förvisso hämtas igen genom att privata fordringsägare växlar finansiella tillgångar mot reala. Detta skedde också i viss mån under den svenska 1990-talskrisen, inte minst genom övertagande av fastighetstillgångar från gäldenärer som hamnat på obestånd. Det finns dock få tidpunkter där uttrycket cash is king är så relevant som i tider av stark makroekonomisk turbulens. Att vara likvid och därigenom kunna flytta tillgångar snabbt mellan olika placeringar värderas normalt mycket högt i miljöer präglade av betydande finansiell oro. Därför kan man inte i ett sådant läge som befann sig förvänta sig en mer betydande ombalansering av privat sektors tillgångsportfölj till de finansiella tillgångarnas nackdel. För att återställa privat sektors soliditet till en hållbar nivå fordras därför en ökning av det finansiella sparandet. Det kan åstadkommas genom att antingen amortera på de skulder sektorn har eller genom att bygga upp fordringar på andra sektorer i ekonomin. Det innebär att ett ökat finansiellt sparande i den samlade privata sektorn per definition innebär att offentlig sektor måste öka sin skuldsättning i motsvarande grad och/eller att bytesbalansöverskottet ökar. Tabell 4 illustrerar vad som inträffade i svensk ekonomi under 1990-talskrisen. När privat sektor återställde sin soliditet genom ökat finansiellt sparande skedde det nästan uteslutande genom motsvarande skulduppbyggnad i offentlig sektor. Tabell 4 Finansiellt sparande i svensk ekonomi 19851997 (mdr kr, löpande priser) Källa: Bearbetning av data från SCB. Att en rad industriländer nu genomlider en motsvarande anpassningsprocess som den svensk ekonomi gick igenom är den grundläggande orsaken till det som ibland benämns statsskuldkris men som egentligen mer är att betrakta som en logisk fortsättning på krisen i den privata finansiella sektorn. Gemensamt för många av de länder som har problem med stora offentliga underskott och en snabb offentlig skulduppbyggnad är att de drabbats av kraftigt fallande tillgångspriser i den privata sektorn. Det kanske mest uppenbara uttrycket för det övertagande av skuldbörda som skett i många länder är de omfattande likviditetstillskott som tillfördes finanssektorn under den akuta krisfasen, aktioner som i många fall också parades med direkt statligt övertagande av finansiella institutioner. Magnituden på den ombalansering av skuld mellan offentlig och privat sektor som skedde i den akuta krisfasen genom så kallade bailouts torde dock vara väsentligt mindre än den indirekta offentligfinansiella effekten av den mer utdragna process där hushåll och företag på egen hand ökar sitt finansiella sparande genom att dra ned på konsumtion och investeringar i reala tillgångar. Den bantning av den privata sektorns balansräkning som sker i många industriländer illustreras på ett tydligt sätt i figur 7 nedan. De länder som har haft det kraftigaste fallet i reala huspriser har också haft den största minskningen i real privat konsumtion. Skulle vi även tillföra en tredje dimension till figuren offentliga finanser så skulle vi finna att bland de länder med störst minskning i konsumtion och bopriser också finns många av dem med den snabbaste offentliga skulduppbyggnaden. Figur 7 Nivån på reala huspriser och privat konsumtion (2007=100) Källa: Bearbetning av data från . I den ekonomisk-politiska debatten hävdas det ibland att den bekymmersamma offentligfinansiella situationen i många länder skulle vara själva grundorsaken till den kris världsekonomin nu genomlider. En sådan analys kan starkt ifrågasättas. I utgångsläget innebär starka offentliga finanser självfallet bättre möjligheter att undvika så höga nivåer på underskott och skuldsättning att statens återbetalningsförmåga ifrågasätts. Därmed har man bättre möjligheter att i en djup kris undvika en hypergiftig kumulativ process där statsskuldränta och offentlig skuldsättning blir ömsesidigt förstärkande, en situation som till exempel nu upplever och som var farligt nära kring mitten av . En i inledningsfasen solid offentlig ekonomi ökar också möjligheten att slippa möta ett fall i sysselsättning och produktion med en åtstramande finanspolitik; istället kan politiken i bästa fall ställa om i mer expansiv riktning. Det är mot denna bakgrund man ska betrakta det faktum att de länder i västvärlden som drabbats hårdast av den globala krisen i påfallande många fall har det gemensamt att de utöver spruckna tillgångsbubblor även har en lång historia av bräckliga offentliga finanser. Starka offentliga finanser kan således begränsa effekterna av en ekonomisk kris som utlösts av fallande tillgångspriser. Men det är mer tveksamt om nivån på offentlig sektors finansiella sparande innan krisen i någon mer betydande utsträckning påverkade i vilken utsträckning det byggts upp tillgångsbubblor i ekonomin. En alltför expansiv finanspolitik har säkert till viss del bidragit till den snabba boprisökningen i många länder. Men det som i mycket högre grad förenar de länder som haft de kraftigaste boprisfallen är hur det institutionella ramverket kring bolånemarknaden sett ut. Länder där hushållen erbjudits frikostiga villkor när det gäller ränteavdrag på bolån, amorteringskrav, belåningsgrad samt möjlighet att göra uttag av eget kapital ur bostaden har påfallande ofta också det gemensamt att man drabbats av betydande boprisfall, avstannande ekonomisk aktivitet och snabb skulduppbyggnad i offentlig sektor. Notabelt är att uppfyller oroväckande många av dessa kriterier.16 5.9Finanskrisens andra fas kan bli lång Mycket talar för att de betydande obalanser som uppstått i världsekonomin kommer att ta mycket att återställa. Att en rad länder i vår omvärld kommer att genomföra omfattande konsolideringsprogram för sina offentliga finanser kommer självfallet att påverka den starkt exportberoende svenska ekonomin. Det finns dock en rad förhållanden som sammantaget talar för att denna andra krisfas för vidkommande kommer att te sig annorlunda än den berg- och dalbana vi såg 20082009. Precis innan finanskrisen briserade, , låg reporänta på för att sedan sänkas extremt snabbt ned till en lägstanivå på . Aktuell reporänta är , vilket innebär att den penningpolitiska fallhöjden är betydligt mer begränsad än den var . går det alltså sannolikt inte att via penningpolitiken åstadkomma tillnärmelsevis samma kraftfulla stimulans. En inbromsning i svensk export kommer självfallet att sätta tryck nedåt på kronans värde. Den turbulenta situationen på många av de viktigaste exportmarknaderna tillsammans med att kan erbjuda en i relativ mening stabil makroekonomisk miljö talar för att den mycket omfattande depreciering av kronan som vi såg 20082009 knappast kommer att upprepas . Det innebär att vi inte heller kan förvänta oss att exporten får samma draghjälp från en fallande kronkurs som under finanskrisens inledande fas. sjösattes betydande finanspolitiska stimulansprogram hos många av viktigaste handelspartner. I många av dessa länder kommer stimulansen att förbytas till finanspolitisk åtstramning. Den vikande efterfrågan som blir resultatet kommer sannolikt att påverka svensk export negativt. 5.10Utvecklingen på bostadsmarknaden oroar Som nämndes inledningsvis har till skillnad från många andra industriländer förskonats från ett kraftigt prisfall på bostadsmarknaden, och vi har argumenterat för att det är en av de viktigaste förklaringarna till att svensk ekonomi klarat sig så väl genom finanskrisens första fas. Tvärtemot den generella utvecklingen i västvärlden har de svenska bostadspriserna fortsatt att stiga under krisen. Att avviker från det allmänna mönstret skulle bland annat kunna förklaras av att nybyggnationen varit lägre i jämfört med de länder som drabbats av kraftiga boprisfall. Vidare har kreditexpansionen innan krisen hållit en något lägre takt och utlåningen har i högre utsträckning riktats till hushållen och inte till förvaltare av kommersiella fastigheter.17 Det finns ändå skäl att vara vaksam. har de svenska småhuspriserna varierat tämligen måttfullt kring ett jämviktsläge som bestämts av hushållens disponibla inkomster. Det nuvarande läget, liksom det som rådde innan 1990-talskrisen, utgör två rejäla avvikelser från detta historiskt sett robusta mönster. har den årliga procentuella prisökningen på bostäder genomgående varit tre till fyra gånger högre än tillväxten i hushållens disponibla inkomster. Som framgår av figur 8 nedan så befinner sig de svenska hushållens skuldsättning på rekordnivå. Den så kallade skuldkvoten, det vill säga relationen mellan hushållens skulder och de disponibla inkomsterna, är nu långt högre än innan 1990-talskrisen. Många bedömare har dock tagit fasta på att skuldsättningen utifrån det genomsnittliga hushållets perspektiv befinner sig på en tämligen hanterbar nivå. En fördjupad analys gjord av visar dock att det föreligger en betydande spridning från medelvärdet. Studien ger till exempel vid handen att de av hushållen med högst skuldsättningsgrad, det vill säga omkring 400 000 hushåll, har skulder som är omkring nio gånger större än de disponibla inkomsterna.18 Marginallåntagaren, sannolikt i många fall barnfamiljer i storstadsregionerna, är således extremt sårbar. Figur 8 Hushållens skuldkvot 19702010 Källa: Bearbetning av data från SCB. Den prisstatistik som inrapporterats och inledningen av hösten indikerar att ett prisfall har inletts. Hur långvarig och djup denna nedgång blir återstår att se. har i en omfattande analys gjort bedömningen att prisstegringen på bostadsmarknaden i allt väsentligt kan förklaras av fundamenta, det vill säga inkomstutveckling, räntor, demografiska faktorer och bostadsbyggande.19 Den uppfattningen delas dock inte av Internationella valutaunionen (IMF) som i sin senaste rapport om tillståndet i svensk ekonomi konstaterar att det även med en gynnsam utveckling i den globala ekonomin föreligger en signifikant risk för fallande bostadspriser. IMF menar vidare att ett boprisfall blir än mer ansträngande för makroekonomin om vi får en tilltagande statsfinansiell kris i som sprider sig till kärnan av eurozonen. En liknande bedömning har gjorts av () som menar att priserna kommer att sjunka med . Vår egen kris och den aktuella situationen i en rad industriländer visar med vilken enorm kraft ett boprisfall kan slå mot tillväxt, sysselsättning och offentliga finanser. Den fortsatta utvecklingen på bostadsmarknaden bör därför följas mycket vaksamt. I globaliseringens spår växer det nu i snabb takt fram en helt ny tillväxtpolitisk spelplan. Den snabba industriella utvecklingen i befolkningsmässiga giganter som och samt delar av och skapar enorma utmaningar för en liten öppen ekonomi som den svenska. görs paralleller mellan det som händer i världsekonomin och det japanska ekonomiska språnget som då, , slog ut vissa tämligen smala svenska industriella nischer, till exempel varvsindustrin och delar av den finmekaniska industrin (Facitkoncernen). Men jämförelsen haltar betänkligt. Det är en betydligt bredare förändring av den internationella konkurrenssituationen vi utsätts för . De stora investeringar i utbildning och forskning och utveckling (FoU) som görs i de snabbväxande asiatiska ekonomierna kommer rimligen att innebära en mycket snabb klättring i förädlingskedjan. De kunskapsintensiva delarna av näringslivet är således inget fredat område, inte ens den högproduktiva tjänstesektorn. För det andra rör det sig om en helt annan kvantitativ magnitud på konkurrensökningen. och står tillsammans för drygt en tredjedel av jordens befolkning, medan motsvarande andel för var 1960. Enligt IMF:s prognoser, som illustreras grafiskt i figur 9 nedan, så kommer den kinesiska ekonomin storleksmässigt var ikapp och EU:s . Det här är en utveckling som inte kommer att gå obemärkt förbi. Mycket talar för att vi får se en accelererad utslagning och omstrukturering av de svenska exportnäringar som huvudsakligen är lönekonkurrerande. Å andra sidan växer det nu fram nya, stora marknader för högteknologiska svenska företag som exporterar varor och tjänster med högt kunskapsinnehåll. Sammantaget talar mycket för att den omvandling av svensk ekonomi som följer av globaliseringen saknar motstycke i modern tid. Figur 9 Andel av världsekonomin 19802016. IMF:s prognos för åren 20112016 Källa: Bearbetning av data från IMF. Rent krasst kan vi möta detta snabbt uppskruvade globala konkurrenstryck på två sätt: En möjlighet är att bromsa omvandlingen av svensk ekonomi genom att på olika sätt pressa ned reallönerna, men det är en ekonomisk-politisk återvändsgränd. En sådan politik ger oss helt enkelt inte den välståndsökning som krävs för att kombinera en stark tillväxt i den privata köpkraften med ambitionen om ett jämlikt välfärdssamhälle i världsklass. Mot denna bakgrund finns det skäl att vara djupt kritisk till de delar av regeringens ekonomiska politik som bygger på hypotesen att sänkta lönekostnader ger långsiktigt högre sysselsättning. De främsta verktygen för att nå dithän har varit förändringarna i arbetslöshetsförsäkringen samt införandet av en särskild skattereduktion på förvärvsinkomster som haft som främsta syfte att pressa ned den så kallade reservationslönen, det vill säga den lägsta lönenivå som individen är villig att arbeta för. Den sänkta momsen på restaurang- och cateringtjänster som föreslås i budgetpropositionen samt de tidigare generella sänkningarna av arbetsgivaravgifterna är andra exempel på statsfinansiellt mycket kostsamma förändringar i samma anda. Ett annat och betydligt mer tilltalande vägval är att utarbeta en ekonomisk politik som gör att kan konkurrera med kunskap istället för med låga löner. Det handlar inte minst om investeringar i forskning, ett vässat utbildningssystem och ett tätare strategiskt samarbete mellan politik, näringsliv och akademi för att utveckla vår förmåga att ständigt förändra och förnya produktportfölj och ladda vårt utbud av varor och tjänster med allt högre kunskapsinnehåll. Skolsystemet är självfallet en bärande del i den kunskapsbaserade ekonomins infrastruktur. Därför är de sjunkande resultaten bland svenska elever oroande. är det en lägre andel av eleverna i som når målen i matematik, engelska och svenska eller svenska som andraspråk, och som därmed är behöriga att komma in på gymnasieskolans nationella program. av eleverna är inte behöriga till gymnasiet. uppvisar också sjunkande resultat i Pisaundersökningarna avseende läsförståelse och matematik. Liksom när det gäller läsförståelse och matematik försämrades position i länderjämförelsen när det gäller naturvetenskap. Av de elever som började gymnasieskolan hade fått slutbetyg , klarade det . Men svensk skola har inte bara tappat vad gäller resultat utan även tätpositionen vad gäller likvärdighet i skolan. I spelar nu elevens socioekonomiska bakgrund allt större roll för elevens skolresultat. Ett vanligt mått på en branschs internationella konkurrenskraft är specialiseringskvoten. Denna definieras som förhållandet mellan den totala produktionen i en bransch och den totala inhemska förbrukningen inom branschen i fråga. Om specialiseringskvoten överstiger ett, är detta en stark indikation på att produktionen i branschen grundar sig på specialiseringsfördelar. Det är också intressant att studera hur specialiseringskvoten utvecklats . En växande specialiseringskvot innebär att branschens export växer fortare än den inhemska förbrukningen, vilket återspeglar att branschen förbättrar sin internationella konkurrenskraft. För att belysa sambandet mellan kunskapsdriven tillväxt och internationell konkurrenskraft beskriver vi i figur 10 nedan hur sysselsättningen förändrats i en rad internationellt konkurrensutsatta svenska branscher. Endast branscher med en specialiseringskvot som översteg 2008 och där dessutom specialiseringkvoten har vuxit inkluderas i sammanställningen. Karaktären på sysselsättningsutvecklingen i de undersökta branscherna indikerar att den ökade internationella konkurrenskraften löpt parallellt med en tydlig substitution av låg- mot mer högkvalificerad arbetskraft. Detta gäller i synnerhet inom de traditionella industribranscherna som trots en totalt sett minskad sysselsättning ändå växer kraftigt vad avser anställda med högskoleutbildning. Bilden är inte lika tydlig om man ser till tjänstebranscher som exempelvis datakonsulter och flygbolag som överlag haft en jämnare fördelning av sysselsättningsförändringen mellan de tre utbildningskategorierna. Figur 10 Sysselsättningsförändring 19952008. Procentuellt bidrag till total sysselsättningsförändring i respektive bransch. Uppdelning med avseende på utbildning Källa: Bearbetning av data från SCB. Givet fortsatta offensiva investeringar i forskning och utbildning finns det all anledning att vara mycket optimistisk när det gäller möjligheter att hävda sig i den allt skarpare internationella konkurrensen. Men såväl de positiva som negativa effekterna av globaliseringen kommer sannolikt att vara ojämnt regionalt fördelade. Från modern tillväxtforskning vet vi att kunskapsintensiv produktion har en tydlig tendens att koncentreras till befolkningsmässigt stora och täta regioner, vilket bland annat kan förklaras av att det krävs en viss storlek på den lokala arbetsmarknaden för att förse kunskapsintensiva företag med den särskilda mix av högt specialiserad arbetskraft som de efterfrågar. Sambandet mellan den lokala arbetsmarknadens storlek och den regionala förmågan att hysa kunskapsintensiv produktion illustreras i figur 11. Figur 11 Sysselsättningsförändring för personer med minst treårig eftergymnasial utbildning inom teknik och naturvetenskap 19932008 Källa: Bearbetning av data från SCB/rAps. Anm: Med regioner avses pendlingsregioner, så kallade FA-regioner. Globalisering tycks alltså i någon mening gå hand i hand med urbanisering. Bilden är dock inte helt entydig. Ökad global efterfrågan på bland annat mineraler har inneburit en påtaglig positiv förändring för ett antal mindre regioner med stora naturtillgångar, och det finns all anledning att tro att detta inte är något tillfälligt uppsving utan att det faktiskt handlar om en förändring i de grundläggande förutsättningarna för tillväxt och utveckling i dessa regioner. Den globala utvecklingen innebär också ett växande hot mot vår gemensamma miljö. Den globala miljöbelastningen ökar kraftigt. Alla länder behöver ställa om till en mindre resursförbrukande produktion om vi långsiktigt ska kunna hävda en global ekonomisk tillväxt. För svensk del är det avgörande att ligga långt framme i utvecklingen och gå före med att utveckla den framtida kunskapsintensiva miljövänliga teknik som hela världen kommer att efterfråga. , liksom stora delar av västvärlden, står inför en besvärlig demografisk utveckling. Fram kommer antalet personer i som är , det vill säga personer som generellt är i den mest vårdkrävande åldern, att öka med . förväntas befolkningen i arbetsför ålder () stagnera ().20 Den demografiska utmaningen kan schematiskt delas in i två faser. består problemet av att hantera en situation med stora pensionsavgångar som inflödet till arbetskraften förväntas bli lågt på grund av relativt små ungdomskullar som dessutom dröjer med att debutera på arbetsmarknaden till följd av allt längre utbildningstider. Nästa fas, som inleds efter 2020, handlar om välfärdens finansiering och hur man hanterar den svårlösta offentligfinansiella ekvation som består av att den stora 1940-talsgenerationen träder in i en vårdkrävande ålder som tillväxten i antalet arbetade timmar i ekonomin stannar av. sker betydande pensionsavgångar från arbetsmarknaden. Arbetsförmedlingen har i en analys studerat hur avgångarna påverkar olika branscher och regioner.21 växer arbetskraften av demografiska skäl endast i storstadslänen medan den minskar i stora delar av övriga landet. Vissa branscher och regioner kommer sannolikt att drabbas av betydande rekryteringsproblem, främst . Sammantaget beräknas omkring 1,6 miljoner personer lämna arbetslivet av åldersskäl , vilket är 250 000 fler åldersavgångar än under de gångna 15 åren. i modern tid kommer antalet nytillträdande ungdomar att vara lägre än åldersavgångarna. Av landets län är det endast tre (, och ) som får fler ungdomar och som redovisar gynnsamma balanstal för perioden . Alla andra län får betydligt färre ungdomar som träder in på arbetsmarknaden än antalet åldersavgångar. , och är de tre län där situationen kommer att bli som svårast. Lägst balanstal redovisas i glesbygdskommuner samt övriga små kommuner med mindre än 12 500 invånare. Den delen av ekonomin som synes få de mest omfattande kompetensförsörjningsproblemen är offentlig sektor. väntas av de offentliganställda lämna arbetsmarknaden. Det motsvarar 640 000 personer. Med nuvarande inflöde väntas ett tillskott på 465 000 personer. Det betyder en skillnad på drygt 175 000 personer, utifrån nuvarande förutsättningar. Den offentliga sektorn riskerar därmed att få betydande svårigheter att fylla åldersavgångarna. Störst andel åldersavgångar sker generellt i kommuner med liten befolkning. Tretton kommuner beräknas få fler åldersavgångar enbart inom offentlig sektor än det totala nytillskottet av ungdomar på hela den lokala arbetsmarknaden. Bristen på arbetskraft kommer troligtvis att förvärras av att kompetenskraven förändras. Vissa jobb kommer att rationaliseras bort och nya kompetenskrav ställs på de jobb som växer fram. Generellt gäller att efterfrågan på arbetskraft utan gymnasial utbildning fortsätter att minska som efterfrågan på högre och/eller specialiserad kompetens förväntas öka.