kam-ad · GZC120111025ad · 2011-10-25 13:00:00 — Det är beklagligt.Något annat som är beklagligt är att man försöker använda krisen i för att skapa ökad överstatlighet och gå mot mer av ett . Det är något som vi i motsätter oss. Vi tror till exempel inte att euroobligationer är en väg framåt, att låta länder som har dålig ekonomi låna till samma ränta som länder som har god ekonomi. Länder med god ekonomi, som har skött sina finanser, blir då straffade och får ta på sig att sanera dåliga ekonomier. Vi tycker att ekonomierna måste sanera sig själva och att varje land måste ha sunda statsfinanser.Vi föredrar i stället mer mellanstatligt samarbete och tror att det är vägen framåt. När man går in med en bankakut och räddar banker är det inte som tycks tro Wallenbergare med cylinderhattar som ska räddas utan vanliga löntagare, insättare och pensionssparare. Det är deras risk för ruin som man undviker genom att gå in med en bankakut. Och naturligtvis ska ägarna inte bara få tillbaka aktierna och fortsätta som förut.Vi har exempel på hur vi gjorde i . Det var en framgångsrik politik.I snart sagt varje budgetmotion, , har varit emot det finanspolitiska ramverket med överskottsmål och utgiftstak för att ni vill ha större svängrum. Men den breda väg som ni anvisar är också en väg mot skuldsättning och budgetunderskott. Ni hade släppt fram en alltför slapp finanspolitik. Det är därför jag säger att politik på detta område är som att sätta bocken till trädgårdsmästare.Tommy Waidelich säger att det inte alls bara var den offentliga skulden i och . Nej, de privata skulderna blev offentliga skulder; det är riktigt.Det som skedde i dessa två länder visar att vi inte kan överlämna konjunkturpolitiken och problemen till riksbankerna som vi trodde. Vi måste också driva finanspolitik. I dessa fall hade man kunnat införa tak på hushållens upplåning ungefär på det sätt som vi gjort i , och det finns andra metoder också. Finanspolitiken har fått en renässans, bland annat mot bakgrund av det som skett i och . talade i ett anförande om "vi i Occupy-rörelsen". Har du tältat på gatan, ? Det har inte riktigt framgått i nyhetsrapporteringen. Du anklagade och för att försköna historien, men man kanske ska sopa framför egen dörr.Du är stolt, , över att skuldbördan minskade , under tid som stödparti. Det du inte nämner är att när krisen var som störst, 1994, fick inte vara med. Då var det upp till att reda ut härvan tillsammans med Socialdemokraterna.Den pågående krisen har gjort att sluter sig allt närmare. Det är en naturlig utveckling på många sätt. Det finns dock faror med detta som vi i , och övriga icke-euroländer, måste se upp med så att den svenska delen av det lite bredare europeiska samarbetet inte hotas.Krisen till trots, eller kanske på grund av den, måste fortsätta hålla ihop. Bara på det sättet kan vi möta morgondagens globala möjligheter och utmaningar.Jag tackar som tog initiativ till denna viktiga debatt. Slutligen vill jag dock varna för de tendenser till nationalism och isolering som vissa partier i kammaren har gjort till sin affärsidé och även andra uppvisar - bland dem tyvärr . sade i en TT-intervju att fascinationen för att hålla fast vid EU-tanken och euron kanske inte är framför allt ekonomisk utan politisk. säger i denna debatt att det är bra att hålla ihop länder i ett samarbete för att undvika konflikter, och har uttryckt att han ser EU som framför allt ett fredsprojekt.Okej, men det är rätt historielöst att påstå att fria demokratiska nationalstater är ett hot mot freden i . Nästan alla konflikter och krig i europeisk historia har sitt ursprung i försöken att mot folkets vilja bygga ett imperium, upprätthålla ett imperium eller försvara ett imperium när det av politiska, ekonomiska, religiösa, etniska eller kulturella orsaker faller samman.Fungerande demokratiska nationalstater, , går inte i krig mot varandra. Det har aldrig någonsin hänt i världshistorien.Däremot är ett imperiebygge med svagt folkligt stöd och inneboende ekonomiska, religiösa, kulturella och politiska motsättningar en grogrund för konflikter.Vem är det som hotas av den svenska valutan? För vilka är den svenska valutan ett hinder? Jo, för dem som har dessa stormaktsdrömmar och som ser ett framför sig.Jag lovar att den svenska kronan inte är ett hot mot stabiliteten, freden och det öppna demokratiska samhället. Den här valutan - den svenska femtiolappen - är en garant för fred, stabilitet, självbestämmande och frihet. Jag vill tacka finansministern och övriga deltagare i debatten. Det har varit en bra debatt, även om det har funnits ganska lite av ödmjukhet från dem som så envetet stred för ett svenskt deltagande i euron, men som tack och lov förlorade. De borde tacka det svenska folk som såg till att vi inte steg på Titanic.Nu ser man hur lösningarna på krisen formuleras som mer av samma. Det som man tidigare sade att euron skulle bidra med försöker man nu komma fram till genom fler överstatliga beslut och mer avregleringar och försämringar för vanligt folk. Klyftorna ökar, och i spåren av den krishanteringen ökar främlingsfientlighet, rasism och högerextremism.Det är lätt att vända sig till de enkla lösningarna när man upplever vardagen och verkligheten som orättvis och ojämlik och möjligheten att påverka som marginell.Det vi ser just nu är en förfärande utveckling bort från demokratin genom avregleringar, genom privatiseringar, genom att människor känner hopplöshet i stället för makt och genom att institutioner ska ta över de folkvaldas roll. Det är en utveckling som jag vill varna alldeles särskilt för.Det finns också skäl att varna för att vi till varje pris ska stå upp som städgummor med skattebetalarnas pengar när en sektor krisar, som banksektorn. Bankerna har tjänat miljarders miljarder. De pengarna har gått rakt ned i privata aktieägares fickor, men så snart det krisar räknar man med att vi folkvalda, med argumentet att det är småspararnas intressen man ska värna, ska ställa upp med miljarder för att rädda bankerna. är det enda parti i riksdag som säger nej till detta. Det har klargjorts mycket tydligt i den här debatten. Det mesta torde väl redan vara sagt i debatten.Kortsiktighet har trängt undan det långsiktiga ansvarstagandet. Det är grundproblemet oavsett grundorsak. Vare sig det handlar om att spekulera bort sparkapital eller om att försätta stater på gränsen till bankrutt är det uttryck för samma sak. Känslan av ansvar för framtida generationer har ersatts av en bekymmerslös, lättsinnig otålighet att maximera nyttan för dagen.Hur framtidens ser ut vet vi inte säkert. Hur framtidens kommer att gestalta sig vet vi inte heller. Utvecklingen avgörs av hur vi tar hand om och vägleder våra barn och unga och hur mycket vi investerar i deras uppväxt. Lyckas vi förvalta och förmedla en värdegrund som håller för att bygga ett öppet fritt och välmående land? Förvaltar vi det ekonomiska, kulturella, sociala och andliga kapital som är nödvändigt för att ett samhälle ska kunna hålla ihop? Hur når vi ett förhållningssätt som innebär tidiga korrigeringar av små obalanser för att motverka behovet av de stora korrigeringarna när det gungar betänkligt? Jag vill börja med att tacka och de övriga meddebattörerna för en bra och viktig debatt om Europapolitiken som kommer så lägligt den bara kan givet att vi står inför stora beslut de närmaste dagarna.Min utgångspunkt i Europapolitiken är naturligtvis att jag tror på ett europeiskt samarbete. är ett litet öppet land som inte har någon möjlighet att göra sin röst hörd i världsekonomin på någon annan plats än via det europeiska samarbetet. I den nya globaliserade världsekonomi som växer fram kan inte ha en stark ensam röst i den framtida utvecklingen. plats i världen är . Det är där vi kan tala för våra värderingar om social trygghet, långsiktighet, hållbarhet, företagsamhet, kunskap, frihet och rättvisa. Det är plats i Europa.Den grundläggande frågeställningen när vi diskuterar krisen i är naturligtvis hur vi långsiktigt skapar trygghet, tillväxt och välfärd. Det är de grundläggande reformer som vi sätter under benämningar som arbetslinje, kunskap och forskning, företagsamhet och samarbete som lägger grunden för att nationer växer och klarar av att utvecklas. Det är naturligtvis också den plats som har i det europeiska samarbetet, nämligen att försvara en utveckling som leder till både bra tillväxt och bra välfärd för alla medborgare.Vi vill gärna se ett starkare Europasamarbete. Det behövs stärkt beslutskraft i . Det är alldeles uppenbart att beslutskraften har varit för dålig. Men det får inte ske till priset av att vi delar . En europeisk union ska vara en union; den ska hållas samman. EU-27 har ett särskilt ansvar för detta.I och tror vi på en ansvarsfull politik som kan förena tillväxt och välfärd långsiktigt och hållbart så att vi kan utvecklas tillsammans.