kam-ar · GZC120111028ar · 2011-10-28 14:00:00 — Vi vill naturligtvis att de kommer tillbaka till ett läge där greker kan kontrollera mer av sina egna liv och sin egen ekonomi, men just är de inte där. Tack för det, statsministern! Jag håller nog med om det mesta som statsministern säger.Jag har en avslutande fråga, och den handlar mer om , IMF: Om de går in som part i EFSF, vad innebär det för ? Vi ska inte direkt bidra med kapital till EFSF, men om IMF bidrar kanske blir indirekt deltagande via vår kapitalandel i IMF. Jag kan ha fel, men det är en fråga som jag har funderat lite på och som jag undrar om statsministern har något svar på. Jag vill understryka att inte är medfinansiär i EFSF, men vi är det i IMF. IMF är , som kanske är den instans i världen som har störst erfarenhet och de största resurserna för att hantera finansiella kollapser eller länder i situationer där de är nära statsbankrutt.Vi levde i tron att det ofta var finansierat av rika länder i och som en metod för att hjälpa länder i andra delar av världen. IMF kan numera i princip sätta sitt kontor i . Det var kanske inte riktigt så det var tänkt, men det är en realitet numera att IMF väldigt mycket opererar i , i europeiska länder.Där finns också svenska resurser med. Jag tycker att det är fullt försvarligt och absolut nödvändigt att vi på detta sätt tillsammans med många andra bidrar till att ge IMF muskler att kunna agera. Alla vi som oroas över svält, okontrollerad utveckling och människor som far illa ska veta att där all mänsklig misär säkert uppträder är i länder som totalt tappar greppet eller går i statsbankrutt. Kan man förekomma det med hjälp av IMF, skapa strukturer där länder kan återkomma och få bättre ordning i sina offentliga finanser, är det väl värt också svenska skattekronor att på det sättet vara med och säkra en bättre utveckling.Vad är då svaret om den nuvarande situationen? Ja, det är att IMF är med i dessa diskussioner i som jag anhängiggjorde. Det är inte någonting som förfogar över. Vi kan bara notera att IMF är en part. Men det är inte kring det vi har fört våra diskussioner. Tack, statsministern, för återrapporten!Det har varit mycket fokus på , och i dagens frågestund, och som jag ser det är problemen mycket vidare än så. Räddningsfonden handlar också om att se till att det här inte sprider sig till andra länder, inte minst till andra banker. Därför är det viktigt att komma ihåg vad som är orsaken till hela skuldkrisen. Det är en finanskris som har blivit en skuldkris. Skattebetalarna får ta över förluster som har uppstått i den finansiella sektorn, inte minst på grund av att den finansiella sektorn har avreglerats. Men skattebetalarna har också fått betala i form av minskad tillväxt och i form av ökad arbetslöshet.På lång sikt handlar det om att se till att vi reglerar de finansiella marknaderna bättre med ökade kapitaltäckningskrav, som regeringen också driver, men också med bättre insyn och mer tillsyn, inte minst på europeisk nivå.Det vi pratar om är den akuta krishanteringen, och där finns det fortfarande många oklarheter. Statsministern säger själv att det återstår månader av arbete bland finansministrarna. Det känns som ett ganska osäkert läge, och är detaljerna inte klara. Om nu detta arbete mellan finansministrarna inte lyckas är det risk att den ekonomiska nedgången både förvärras och fördjupas.Då skulle jag vilja fråga statsministern: beredskap finns det då för stimulanser? Den budget som man har lagt fram innehåller egentligen bara sänkt krogmoms som stimulans. Finns det beredskap för ytterligare stimulanser i ett läge när detta grupparbete bland finansministrarna inte lyckas? Det kom möjligen in en sträng av svensk inrikespolitik där, och jag har i och för sig ingenting emot det. Jag vill ändå påpeka att den budget som vi har lagt på bord innehåller finanspolitiska stimulanser eller satsningar, om det så är skattesänkningar eller utgiftsökningar, på någonstans runt 15 miljarder. Jag vill påpeka att man i , och ska spara 150-200 miljarder i form av skattehöjningar eller utgiftsminskningar. Jag tror att det i handlar om 1 000 miljarder i utgiftsminskningar och skattehöjningar.Vi kanske ska vara lite ödmjuka inför hur avvikande vi i är just . Vi pratar alltså om satsningar i ett där snart sagt alla andra skär ned, dessutom mycket kraftigt.Vad är då beredskapen? Jag tror att vi ska vara tydliga med att den naturligtvis är väsentligt mindre nu än , då vi under franskt ordförandeskap kunde tala om att koordinera stimulanspaket. Flera länder utformade dessa stimulanspaket trots att de hade underskott. Man kan diskutera hur träffsäkra en del av de stimulanspaketen var, om jag ska vara helt ärlig, men detta var möjligt där och då.Nu är det snarare just genom att göra utgiftsminskningar och bringa bättre ordning i offentliga finanser som hävstången kommer genom att man förhoppningsvis får räntorna att falla. Det som har skett i de mest skuldtyngda länderna är ju att räntenivåerna har gått upp mycket. Jag skulle säga att det förmodligen är detta man mer strävar efter.Men sanningen är att är mer utmattat nu än . Därför är det också mer viktigt att det som ändå kommer på plats verkligen sköts och att stegen fungerar.Vi har ändå gått från ett läge där de här stegen saknades till att man nu har samlat ihop sig till att ta de första stegen. Det kräver mycket mer av arbete. Det kommer i flera länder att ta innan de förmodligen är ute ur sina problem. Men det är ändå bättre att samlar ihop sig.Än en gång, vilket jag har sagt som svar på flera frågor: Alternativet hade varit att enskilda länder hade fallit fritt. Det hade inte varit bra vare sig för deras befolkningar eller för oss andra. Tack för svaret! Jag håller med statsministern om att läget är annorlunda än 2008.Precis som statsministern säger har våra handelspartner inte samma möjlighet att stimulera och på så sätt ge draghjälp genom vår handel med dem.Vi har också en krona som den gången försvagades och gav draghjälp åt den svenska ekonomin, inte minst exportindustrin. Den här gången kan vi anta att den svenska kronan inte kan falla på samma sätt i förhållande till de stora länder som vi handlar med och konkurrerar med, som framför allt handlar i dollar och euro.Till sist har vi räntevapnet, där vi hade en styrränta på förra gången, när vi gick in finanskris. har vi en styrränta på . Inte heller där finns det samma möjlighet att stimulera.Detta kommer att ställa ännu högre krav på finanspolitiken, det vill säga det regering och riksdag gör. Därför tycker jag att det är viktigt att regeringen skaffar sig en beredskap just för finanspolitiska stimulanser.Vi från Socialdemokraterna är beredda att medverka till en sådan blocköverskridande krisuppgörelse. Jag skulle gärna välkomna ett initiativ från statsministern, en beredskap för att helt enkelt bjuda in till en kriskommission. tas steg som förhoppningsvis gör att förtroende och optimism delvis kan återkomma. är inte i samma utsatta situation som andra länder. Det är mer så att vi för diskussioner om att det påverkar också svensk ekonomi.När människor i blir lite oroliga för hur det ser ut framöver konsumerar de mindre. Det i sin tur gör att delar av den ekonomi som vi har i också stannar av. Men vi är fortsatt i ett läge där vi har tillväxt, där sysselsättningen fram till nu har kunnat fortsätta växa, och där många företag levererar goda resultat och en positiv utveckling, om än de känner av en avmattning.Jag vill påpeka att ett skäl till detta är att har två handelspartner som slåss om att vara störst och som ligger mycket nära varandra. Det är och . Det är två länder som inte på samma sätt är drabbade, vilket i sin tur är en bra draghjälp för . Vi är mer beroende av att våra största handelspartner har bättre ordning och är på det sättet mycket mindre exponerade direkt för exempelvis och Portugal.Men jag vill inte förminska betydelsen av att problemen kan fortsätta påverka i negativ riktning. Det är också ett av skälen till att den har sagt att vi lägger fram en budget i balans. Ordet "balans" kan jag säga att de flesta av mina regeringschefer skulle vara gröna av avund ifall de fick leverera som besked till sina respektive parlament.Det är en budget i balans här i , också för att kunna säga att vi på det sättet har byggt in en säkerhetsmarginal: Vi kan göra mer om det blir aktuellt.Men låt oss inte prata fram det! Det är ju inte så att vi önskar att det ska bli en sådan utveckling, utan vi önskar naturligtvis att de steg som tas gör att förtroendet delvis kan återkomma.Låt oss därför följa att åtgärderna verkligen kommer på plats i de mest utsatta länderna, och låt oss fortsatt vara europeiskt mycket aktiva i att stödja att strukturerna också tekniskt kommer på plats, för det behövs! Tack, statsministern för återrapporten! Jag delar helt statsministerns bedömning att det var mycket viktiga steg som togs inte minst på eurozonens toppmöte. Förhoppningsvis kan de leda till en lite lugnare situation på finansmarknaderna och möjlighet till viktiga framtidsreformer.När statsministern var i senast, inför den senaste i raden av toppmöten, ställde jag en fråga om sjukdomsinsikten i de länder som har de största problemen.I det dokument som kommer från eurozonens toppmöte försöker man pedagogiskt lyfta fram några av de reformer som ändå görs i de länder som har varit uppe till diskussion , både och i synnerhet Italien.I fall handlar det om att minska budgetunderskott, att omstrukturera banksektorn och att reformera både produkt- och arbetsmarknaderna. I fall lyfter man fram minskad byråkrati, slopade minimiavgifter för det som heter fria yrken, det vill säga ökad konkurrens, och liberalisering av offentliga tjänster. Dessutom behöver man reformera arbetsmarknadslagstiftningen, och man välkomnar också planerna på att höja pensionsåldern i Italien.Gemensamt är att man i båda länderna nu förbereder att via konstitutionen stärka kraven på balanserade budgetar. Allt detta är välkommet och bra.Statsministern har varit statsminister och har varit på ett antal eurotoppmöten. Frågan från min sida är: Hur skiljer sig detta möte från övriga, utöver det som står i slutsatserna om vad som ska göras? Hur tolkar statsministern reformviljan i de drabbade länderna? Det handlar kanske inte bara om och , för det finns ju fler länder i som har problem med konkurrenskraften, i syd och öst och faktiskt också i norr, och även behöver göra mer.Hur skulle statsministern bedöma reformviljan i EU efter det senaste toppmötet? Ordningen är ofta den att när regeringar i länder som får problem föreslår åtgärder för att komma till rätta med dem blir befolkningen ofta olycklig över beskeden. Det är inte så märkligt. De flesta anser: Jag har inte bidragit till några problem, så varför ska jag då få bära bördan av skattehöjningarna eller utgiftsnedskärningarna? Därför drar sig ofta regeringar av olika slag för att ge den typen av besked eller föreslå sådant.Det är ofta mycket kortsiktigt tänkt, eftersom de flesta länder som har genomfört tuffa reformer - är ett exempel på det, men vi har också och de baltiska länderna och även - ofta har kunnat återvända med en mycket starkare förmåga att växa, att få i gång sina ekonomier till följd av de åtgärder som de har vidtagit.Vi har exempel genom den här krisen. I någon mån har vi i följd haft toppmöten där i princip vartenda ett har handlat om just krishantering, oftast alltför kortsiktigt. Flera exempel har givits på länder där regeringschefen har signalerat till sina respektive befolkningar: Vi har inga problem. Det är klart att det bara förvärrar känslan: Om vi inte har några problem, varför föreslår då regeringen en massa impopulära åtgärder?Ett av skälen till att det har tillkommit strukturer likt IMF:s eller andra tror jag är just att länder har dels problem, dels regeringar som säger att de antingen inte ser problemen eller är ovilliga att göra något åt dem, men ändå behöver låna av andra för att klara utbetalningar av löner till offentliganställda. I det läget utverkas ett tryck utifrån. Det ser vi nu ett exempel på.På detta möte till skillnad från tidigare tycker jag att det blev tydligare att länder förbereder att vidta fler åtgärder. Den italienska regeringschefen skrev ett brev på 15 sidor till toppmötet för att beskriva en hel del av de åtgärder som finns återgivna i toppmötesslutsatserna från eurotoppmötet. På motsvarande sätt är det också tydligare skrivningar kring Spanien.Jag skulle vilja säga att det är mer tydliga steg än vad jag har upplevt tidigare i fråga om vad man faktiskt måste göra. På motsvarande sätt är också styckena kring tydligare än tidigare beträffande vad man ska göra, och precis som anger nämns också till och med konstitutionella förändringar för att stödja förmågan att verkligen ha en ekonomi i balans.Nu tas alltså fler steg än som har tagits tidigare. Men detta måste komma på plats och genomföras, och det är bråttom, eftersom länderna är mycket skuldtyngda och marknaderna mycket nervösa, som har framgått. Tack, statsministern, för det svaret! Det är glädjande om vi nu ser ett par viktiga steg mot att faktiskt få på plats viktiga reformer. Jag tror att vi alla här inne i kammaren är övertygade om att behöver stärka sin konkurrenskraft och att det är mycket som behöver göras.Jag vill tillägga något till det statsministern sade om att reformer belönas och att det också vänds ganska snabbt. Ett viktigt perspektiv i det är att det inte är ovanligt att regeringar som på allvar tar itu med reformer och som på allvar försöker möta de utmaningar landet står inför belönas för detta av väljarna. Vi kan väl bara hoppas att så blir fallet även denna gång.Den stora fråga som kvarstår för oss andra att bedöma är: Vad händer om länder som på papper har sagt att de nu ska göra viktiga reformer inte gör detta? Det skulle inte vara första gången vi får dessa papper och det sedan inte händer så pass mycket som vi hade förväntat oss.Frågan är: Statsministern, hur bedömer du övriga och övriga omvärldens tålamod med de europeiska länder som har de här utmaningarna? Vad är det som krävs för att vi ska få ett förtroende tillbaka för den europeiska konkurrenskraften? Låt oss vara tydliga med att detta har varit ett återkommande problem. Landet X lovar att vidta åtgärder motsvarande 100. Sedan åker de hem och genomför kanske 25. Då blir marknadsreaktionen på det kraftigt negativ: De sade 100, men de gjorde inte 100.Det fungerar så i vår transparenta värld att allting syns. Det märks om man inte fullständigt gör det man själv har lovat. Det har varit ett återkommande problem. Det bästa är egentligen om man lovar 100 och åker hem och gör 200. Då kommer man att få en väldigt positiv reaktion. Då har man, så att säga, överraskat. Men det viktiga är att man åtminstone gör det man har lovat.Det blir allt tydligare att våra möten handlar väldigt mycket om att följa upp att man faktiskt gör vad man har sagt att man ska göra och att det sedan också kommer på plats.Det ska dock konstateras att vi har en svensk tradition av att om beslutar att en skatt ska uttas meddelar det till befolkningen, och befolkningen betalar in sina skatter. Men här har vi med länder att göra som fattar den typen av beslut och där skattemyndigheten först kanske inte berättar att de vill genomföra besluten, och sedan säger sig befolkningen inte vilja betala skatterna. Då är det väldigt svårt att få ordning på ekonomin.Jag säger det mer av respekt för att beskriva hur djupgående problemen är i en del av de här länderna. Man kan alltså fatta vilket beslut man vill, men om det ändå inte efterlevs är det väldigt svårt att säga att det har givit något resultat.Den typen av problem är faktiskt vad vi talar om i en del fall. Det syns också i slutsatstexten. Man talar till och med i fallet om att vara på plats och löpande följa att allting verkligen kommer på plats, vilket har lett till grekiska reaktioner efter mötet. De upplever - och det kan man mänskligt förstå - att de är under tvångsförvaltning. Men det återspeglar just det här problemet.Vad är min slutsats av detta? Ja, det är flera steg i rätt riktning, men det kommer att behöva vårdas och följas upp att det verkligen kommer på plats. Om det gör det tror jag att det betalar sig. Och erfarenheten är, precis som påpekar, att då brukar till och med regeringar bli omvalda. Ett tydligt mönster i den europeiska skuldkrisen är att eurozonens ledare gång på gång kommer ut från sina toppmöten och säger att de har hittat en lösning. gånger har det visat sig att allt de gjort är att de har skjutit problemet framför sig.Vi får hoppas att det här är ett undantag från det. Det fundamentala problemet är att det finns länder i som lever långt över sina tillgångar och som måste leva mer sparsamt. tycks dock allt fler, även politiska partier här i , förespråka motsatsen till sparsamhet. I stället för att spara vill de göra av med mer pengar eller stimulera, som de kallar det.Min fråga till statsministern är: Råder det inte längre enighet inom EU om att europeiska länder måste prioritera att balansera sina budgetar? Jag skulle vilja säga att det numera råder enighet om värdet av att ha god ordning i sina offentliga finanser. Men jag vill understryka att min känsla, inte minst , var att det fanns ett synsätt att man skulle stimulera närmast oavsett vilka förutsättningar man hade för det och att varje stimulans närmast var självbetalande och därför alltid kunde förordas.Vi tror i grunden inte att det är långsiktigt hållbart. Vi har lärt oss som liten öppen ekonomi att man snabbt blir straffad av marknadsreaktioner om man beter sig på det sättet. Jag tror egentligen inte att det går någonstans i världen.Vi bör notera att diskussionerna i inför amerikanskt presidentval, i ett läge där den amerikanska statsskulden just passerat av deras samlade tillgångar, består av två partier som på var sitt sätt i alla fall fortsätter att tala om stimulanser. Det är alltså inte bara isolerat till att föra den diskussion som möjligen kan uppfattas vara mer populär för väljare. Det handlar om att lova ytterligare skattesänkningar och ytterligare utgiftsökningar, trots att man alltså har enorma underskott och stora skulder.Nu finns i insikten om att det inte går, att det gör att problem kommer över till grannar, att det påverkar räntenivåer och att det inte är långsiktigt hållbart. Det är bara det att vägen tillbaka är lång. Den är inte populär, och den har precis börjat anträdas, vilket säger något om vad som ligger framför .