kam-ar · GZC120111213ar · 2011-12-13 13:00:00 — Det är så det känns just nu när man läser i medierna om pakten. Vi i har redan överskottsmål och ordning och reda i våra finanser, men många av de länder som redan ingår i eurosamarbetet har inte ordning i sina finanser - vilket är lite märkligt eftersom de har starka krav på sig.Man kan då se möjligheten att komma in till eurozonens bord och äntligen få vara med. Många säger ju att vi står utanför utan att delta i eurosamarbetet. Men då binder vi oss vid olika regler om sanktioner och så vidare.Om jag har uppfattat det rätt innebär ändå det så kallade sexpacket som vi har pratat om att vi också får den typen av sanktioner. Är det så mycket nytt?Ju fler som ansluter sig till pakten desto starkare blir den, desto mer ekonomisk kontroll får vi över , vilket också påverkar ekonomi. Krävs det en fördragsförändring om alla, även , mot förmodan skulle ansluta sig till pakten, om paragraf 5 blir mer lagligt reglerad så att det går att vända sig till ? Det finns en viktig poäng i det här nämner, och det är att redan förbundit sig till flera av de instrument som finns inom Europeiska unionen och som jobbar med att skapa en bättre ordning.Jag nämnde till exempel att vi redan tidigt var med i stabilitets- och tillväxtpakten. Vi kan ha synpunkter på hur det där har efterlevts, men realiteten är att är en del av detta trots att vi inte är med i det tredje steget - övergången till euron. Vi har anslutit oss till den så kallade europeiska terminen som innebär en möjlighet att förhandsgranska nationella budgetar och synpunkter från kommissionen. Likartade tankegångar återkommer i en del av dokumenten. Vi har anslutit oss till det så kallade sexpacket som är ett lagstiftningspaket som också innehåller åtgärder för en bättre budgethållning. Det är också ett skäl till att vi säger att vi behöver analysera detta.Väldigt mycket i de här åtagandena har vi redan antingen i nationell lagstiftning eller också via andra delar av det EU-samarbete som vi är anslutna till. Vad är det då som egentligen adderas?Ja, bland annat vet vi beträffande de automatiska sanktioner som man nu talar om och som vi för övrigt förespråkat och ofta tyckt borde ha införts redan tidigare att det är bättre med små automatiskt verkande sanktioner än drakoniska politiska åtgärder som ingen använder, så i den delen är det bra. Men bland annat huruvida det verkligen legalt ska ha verkan i ska vi analysera, diskutera och återkomma till. Där är vi som sagt inte färdiga.Vad var den andra delen? ((KD): Fördragsförändringen. )Ja, fördragsändringen: Skulle läget - det är ju inte riktigt beskedet från - i processen fram till marstoppmötet återuppstå att alla 27 samtalar ska det naturligtvis inte uteslutas att man går tillbaka till en lösning där de 27 via en fördragsförändring tillåter - återigen - den fördjupning som de 17 huvudsakligen ansvarar för. Det var ju det mandat jag hade med mig från och var redo att agera för.Vi är i ett nytt landskap när det måste skrivas mellanstatliga avtal. Vi föredrar en lösning där alla 27 är med. Det kommer fortsatt att vara vår ståndpunkt. Men vi kommer också att vara konstruktiva och se hur detta kan lösas med ett mellanstatligt avtal samt att ha som utgångspunkt att säkra mesta möjliga inflytande för svenska intressen om det blir det här som blir lösningen.Återigen: Det är inte bara i och som detta analyseras, utan det görs i en lång rad länder. Vi för en dialog med dem och återkommer för att beskriva hur slutliga ställningstaganden sedan ska kunna göras och förankras. Jag tycker att det är bra att statsministern här är en försiktig general och att vi ska analysera. Att också ska vara involverad tycker jag är jätteviktigt, eftersom det finns väldigt många diskussioner och väldigt många olika folkliga frågetecken så att säga kring hur mycket ska ta över vårt självbestämmande. Därför tycker jag att det är mycket viktigt att finns med.En sista fråga: I vilken mån bedömer statsministern att andra politiska frågor än de rent ekonomiska kommer att diskuteras inom pakten om vi inte deltar, och finns det andra frågor där vi riskerar att inte få vara med och påverka? Så som det är skrivet är det här koncentrerat till ekonomiska frågor. Men jag tycker att man korrekt ska redovisa för att det alltid finns en dynamik i ett samarbete där man träffas ofta, återkommande, och som leder till frågor om risken finns att detta expanderar till områden där 17 diskuterar det som egentligen berör alla 27.Det är också därför vi försöker säkerställa att komma närmare de 17:s samarbete och - med respekt för att svenska folket sagt att vi ska vara utanför euron - ändå kunna skapa en insyn, få återrapportering och kunna veta att man verkligen håller sig kopplad till euron, inte till det som är gemensamt för alla 27. Det är en viktig diskussion. Den diskussionen förs inte bara här i , utan den förs i samtliga tio medlemsländer som inte har euron. Vi diskuterar också med varandra. Enligt min uppfattning finns det en väldigt bred uppfattning om vikten av att hålla ihop alla 27 och att inte få en stor splittring av EU. Frågan är alltså viktig. Exakt hur detta utvecklas måste man följa mycket nära, för det handlar inte bara om vad man skriver i dokument, på papper, utan också om vad som faktiskt sker på mötena. Jag vill tacka statsministern för återrapporteringen.Åtminstone tidigare när vi befann oss i ett annat läge har jag ställt frågan vad en frivillig anslutning till ett mellanstatligt avtal skulle innebära ifall vi kom i den situationen. Det har ju under nämnts som en möjlighet.Bland annat från statsministern har jag fått svaret att det väl framför allt för dem som bestämt sig för att bli euroländer ska ses som en möjlighet att förbereda ett insteg i euron och den valutan.Återigen befinner vi oss nu i ett lite annat läge; det gör man när det gäller europeisk politik, krispolitik. Jag vill hänga kvar vid nämnda frågeställning - andra har också gjort det. Ett par positioner måste ta till vara i den här fortsatta processen.Först och viktigast är naturligtvis att det för som ett icke-euroland inte blir aktuellt att lämna över finansmakt, skattepolitisk makt eller makt över vår budget till euroländer, till en sådan sammanslutning.Med detta sagt är det klart att det finns ett allmänt intresse för att så långt som möjligt hävda just svenska intressen. Vi vill vara med, föra diskussioner och påverka. Det kan ju tänkas att det hela rör sig in på andra områden än de jag nu nämnt.Därför vill jag fråga, och jag vill inte ha svaret att "vi håller på att analysera": Hur ser statsministern på möjligheten att påverka det här i den riktning som ligger i intresse? Har vi möjlighet att påverka avtalet? Hur ser i så fall möjligheterna ut, och hur skulle statsministern vilja se resultatet? I en del här håller jag väldigt mycket med . Frågan är om helt och fullt håller med sig själv; jag ska förklara vad jag menar med det.Jag är mycket tveksam till exempel till att släppa fram en stark skatteharmonisering eller skatteregler som kommer på EU-nivå. Jag kan ta det exempel som just nu är mest omdiskuterat i . Det gäller införandet av en finansiell transaktionsskatt. En stor andel av denna finansiella transaktionsskatt är tänkt att landa i som finansiering av EU-gemensamma åtaganden. En mindre andel ska gå tillbaka till nationalstaten.Vår analys är att kommer att gå med förlust om vi inför denna transaktionsskatt. I min rapportering är Socialdemokraterna för införandet av det här, men det får bli som redogör för det.Jag ska inte svara att vi analyserar läget, även om vi gör det. Det är nog min uppfattning att vi kan säkerställa här. Det fanns till exempel en paragraf här som var längre i utkastet till slutsatserna och som handlade om eventuellt ytterligare steg bortom det som är och automatiska sanktioner. Den punkten ströks kraftigt ned. finns i slutsatsen en hänvisning till en kommande diskussion, vid sommarens toppmöte . Ja, där bekantgörs nog en del av de frågor som talar om. Men det ströks därför att väldigt många markerar: Vi är inte beredda att gå längre än till att säkerställa nationell suveränitet när det gäller makt över budgeten till exempel och när det gäller stor skepsis mot en långtgående skatteharmonisering och flera av de saker som nämner. Det har också jag anmält, så det är min avsikt.Det kommer inte att vara aktuellt i det korta perspektivet, för där är vi inte . Men det framgår av slutsatstexterna. Jag är övertygad om att - möjligen till sommarens toppmöte - en del av de frågor återkommer som här berör. En kommentar: När det gäller detta med en finansiell transaktionsskatt har vi nog inte riktigt samma uppfattning om vad den ekonomiskt kommer att innebära eller om vilka möjligheter som där finns. Men det får det väl rapporteras om vid något annat tillfälle; det är inte jag som rapporterar. Statsministern har hänvisat till det finanspolitiska ramverket liksom för att släta över det här med att det kan bli ingrepp i vår självständighet. Han säger att vi redan har ett finanspolitiskt ramverk. Jo, visst har vi det. Men poängen med ramverket är att det är någonting som vi själva i riksdag beslutar om. Det är en viktig skillnad! Vi är helt överens om att det är jag som återrapporterar från min närvaro under Europeiska rådets möte. Jag tror dock att vi har läst ganska mycket om hur transaktionsskatten är tänkt att utformas, och det är ganska tydligt att man med detta tänker sig att finansiera gemensamma EU-åtaganden. En stor del av denna skatt ska gå till Brysselinstitutioner, och en mindre del är tänkt att återföras till nationalstaten. Sedan får Socialdemokraterna i andra forum naturligtvis återkomma och göra sina bedömningar.När det gäller gränsdragningen fanns det en del utkast. Ta till exempel hur kommissionen inför detta toppmöte presenterade en idé där man också sade att kommissionen i de lägen där stater har mycket djupgående problem och underskott till och med ska vara medverkande i att besluta huruvida man godkänner en nationell budget eller inte. Man försökte också få med en sådan skrivning i våra slutsatstexter. Detta ströks dock med hänvisning till respekt för nationell suveränitet i nationella parlaments möjligheter att ta beslut kring budgetar.Vi har alltså haft precis denna diskussion, och det avfärdades. Utgångspunkten är i stället att även länder med stora problem kan få synpunkten att deras underskott är för stora och att de måste rätta till detta inom en viss tidsram. Det är dock fortsatt riksdagar runt om i som sedan utformar och fattar beslut om hur det ska gå till. Denna gränsdragning menar jag alltså fortsatt respekteras, och det gäller inte bara EU-27 utan även eurozonens länder. Vi har nämligen precis samma diskussioner i parlament runt om i , också i dem som finns genom eurozonen. Där är vi . Men visst, förslag på hur man kan förändra detta kommer - och det vet också - från alla möjliga olika håll. Slutsatsen från toppmötet var att tydligt markera denna gräns. Sedan återkommer diskussionen , och inför detta tänker jag både förankra mig i förväg och rapportera. Tack, statsministern, för återrapporten!Denna höst och också har det blivit väldigt tydligt att vi på grund av skuldkrisen också på olika sätt har en stor förtroendekris i . man till eller och talar med både politiker och medborgare där ser man att det finns ett stort förtroendegap - medborgarna litar inte på politikerna, och möter man politikerna litar de inte på EU-samarbetet eller IMF. Det finns ett väldigt förtroendegap.Framför allt har vi sett en förtroendekris när det gäller marknadens syn på hur dessa länder ska klara sin situation. Det är naturligtvis därför mötet var så viktigt - för att försöka återskapa detta förtroende. De långa räntorna har sprungit i väg i flera av länderna. är unikt på många sätt; det är viktigt att påminna sig om det. Vi har till och med legat under under vissa perioder. Min fråga är kanske lite mer filosofisk och inte så enkel att svara på. Syftet var ändå att försöka återskapa förtroendet. Statsministern säger att mötet var en bit på väg mot det. Hur kan det ta att återskapa förtroendet? Det är nämligen centralt också för att länderna kommer på fötter och att marknaden får förtroende för hela situationen, så att vi får lugn och ro. Min fråga är alltså hur statsministern ser på detta. Hur kan det ta? När vi diskuterar räntor gör vi väldigt ofta det när vi jämför olika länder. Då menar vi räntor som betalas för landets statsobligationer. Den allmänna visdomen har varit att de lägsta räntorna finns i , och sedan får länder därutöver ett räntepåslag eftersom de anses lite mindre stabila och säkra. har det märkliga och historiska inträffat att - ja, till och med uppåt 60 punkter - och även har kommit ned i räntenivåer under de tyska räntenivåerna. Jag vill bara inskärpa vilken enorm diskussion detta har lett till i . Det återspeglar nämligen inte bara att är välskött utan också att risktagandet i har vuxit. Här finns en bild av att i grunden får ta på sig riskhantering av stora delar av eurozonen, det vill säga stora delar av ett problemtyngt . Till slut får även denna starka ekonomi finna sig i att finansiärer av olika slag vill ha bättre betalt. Det blir så att säga en risk som i den delen växer.Vad var frågan? Jag missade den. ((M): Hur återskapas förtroendet? Vilken tid kan man tänka sig att det tar för förtroendet att återskapas? )Ja, just det - förlåt. Det verkar som att jag har dålig hörsel, men så illa är det inte.Jag vill säga så här: Bedömningen av det som har skett är lite avvaktande. Det tror jag beror på att det i delar finns en färdplan för hur man ska få en bättre ordning. Det är ganska inskärpande regler som om de efterlevs kommer att skapa mycket större disciplin. Det betraktas nog från någon sorts marknadsutgångspunkt som positivt. Här finns en förstärkning av den så kallade brandväggen. Vi talar om eurozonens gemensamma resurser på uppåt 500 miljarder, och det talas om tillkommande för IMF på upp till 200. Det är mer än tidigare, men andra skulle säga att det är otillräckligt. När det gäller vad som görs i de individuellt mest skuldtyngda länderna, och , får vi tidiga signaler som möjligen leder till mer av reformer. Det är inte genomfört ännu, men det kommer att spela roll. I blandningen av allt detta kommer någon sorts bedömning, och känslan är väl att det här tas några steg. Det är dock inte tillräckligt säkert för att vi ska kunna konstatera att vi nu till stor del blåser faran över. Det är därför jag indikerar att mycket av denna diskussion säkert kommer att fortsätta in . Det är egentligen inte så märkligt, vill jag bara understryka efter det jag sade om . Det är nu ett läge där länder som har stora tillgångar och beskrivs som mycket rika är lite utmattade när det gäller hur stora åtaganden de kan ikläda sig för att försöka skydda andra, utsatta länder med mindre än att de själva får växande problem. har goda förutsättningar, men många andra är nu mycket skuldtyngda och problemtyngda själva. Det bidrar också till känslan av att det är några steg i rätt riktning men att mer kommer att behöva göras. Vi har en ekonomisk kris i som påverkar . Jag har några frågor. Föranleder krisen mer samarbete i EU eller möjligen mindre? Ska aktivt arbeta i EU:s kärna? Hur påverkas EU:s utveckling om , och - kanske några fler - avstår från att delta i det nya mellanstatliga samarbetet? Avgjordes ställningstagande om hur vi ska agera 2012 , genom euroomröstningen? Det är tveksamt, eftersom står utanför och ska stå utanför eurosamarbetet.Jag känner en stor ödmjukhet i detta allvarliga läge för ekonomisk utveckling och jobb i , i EU och i . Jag välkomnar självfallet statsministerns besked om att noga utvärdera och i dialog med partier diskutera och ta fram fakta för det kommande beslutet. Jag hoppas att partier, inklusive , öppet ställer upp på detta. Det är viktigt för EU och för att alla länder sköter sin ekonomi. Det har varit vår grundinställning . Jag har försökt att nogsamt anteckna frågorna; det är enklare att minnas och svara på dem då.Låt mig säga så här: EU-samarbetet har alltid utvecklats via krishantering. Det är väldigt ofta så att samarbetet fördjupas när det är problem som ska hanteras. Då samarbetar länder mer. På precis samma sätt som när vi nu har varit utsatta för finanskris och skuldkris har vi tätare möten. Det är en signal om att vi behöver fördjupa vårt samarbete för att möta det som är gränsöverskridande. I den meningen skulle jag vilja säga att samarbetet fungerar och behövs, som ett svar på problem som aldrig eller i alla fall mycket sällan är isolerade bara till ett land utan som sagt snabbt blir gränsöverskridande.Vår formulering om att tillhöra kärnan av samarbetet är ett uttryck om en vilja och en önskan från alliansregeringen att ska kunna säkra sitt inflytande och vara i kärnan av samarbetet. ska man tillägga att vi i en del inte är det, eftersom inte deltar i euron. En hel del av fördjupningen som efterfrågas av de länder som har euron ställer därmed per definition åt sidan. Frågan är dock hur mycket och med vilka konsekvenser, och det är väldigt mycket det vi nu har diskuterat.Det är många olika initiativ som har lett till de ordningar och regelverk som finns inom EU. Jag nämnde europeiska terminen tidigare, och stabilitets- och tillväxtpakten. Vi har haft många olika. En sak som har kommit är det som kallas Euro plus-pakten. Det är också ett regelverk som syftar till att förstärka konkurrenskraft och även ha god budgethållning. Det fanns inget stöd i riksdag för att ansluta sig till det, utan Euro plus-pakten har 23 medlemmar av de 27. Här står , , och utanför.Det blir nu omdiskuterat huruvida samma länder inte heller den här gången ska gå med i budgetfördjupningspakten. Det är klart att blir vi i samma grupp som hamnar utanför när samarbetet fördjupas leder det ännu mer till frågor huruvida vi är på väg bort från kärnan för att mer hamna i periferin. Det tror jag att vi ska ställa in oss på. Det tycker jag också ska värderas när man analyserar det här läget.Ja, det beslut som svenska folket fattade 2003 betyder väldigt mycket. Men, menar jag, det är också påverkbart och går att kombinera att respektera att vi inte går över till euron men ändå säkerställa att vi har ett inflytande. Dessutom är mycket av det som görs det som vi redan har gjort i och som vi önskar att alla andra hade gjort mycket tidigare. Det vill säga att rent inriktningsmässigt stöder vi väldigt mycket av det som görs. Herr talman, statsministern! Det har varit intressant att läsa i tidningarna hur och har löst skuldkris, inte bara en gång utan vid det här laget fyra eller fem gånger.Den har varit klok som inte har hastat in i och i förlängningen riskerat att sätta oss i ett läge där vi för det första skulle kunna få en finansiell transaktionsskatt, för det andra att länder som , och skulle kunna sitta med vid bordet när vi utformar den svenska statsbudgeten. Vad ett medlemskap i europakten innebär vet vi ju inte.Min fråga är om statsministern tror att de ganska vaga formuleringar som europaktsländerna har kommit överens om kommer att kunna omvandlas till ett fungerande regelverk. Det som delvis nu ska analyseras är hur man skapar legal grund för ett mellanstatligt avtal, eftersom väldigt mycket av utgångspunkten var att försöka göra det inom ramen för 27 länder med en fördragsändring som tillät 17 länder att fördjupa sig. När det inte går måste man diskutera hur man som sagt legalt ska betrakta ett mellanstatligt avtal. Det är helt korrekt att den typen av frågor har vi inte fullständiga svar på, vilket jag har angivit här . Detta ska analyseras, och vi ska återkomma.Det är för övrigt en process där rimligen länder är påverkbara, också möjligen . Vi får som sagt till kommande toppmöten anledning att också ta ställning till hur vi i ska förhålla oss till detta.Jag angav i tidigare svar att detta med budgetpåverkan, nationell suveränitet och finansiell transaktionsskatt definitivt är den typ av frågor som finns i luften. Men det ska inte automatiskt tas för givet att allting som nämns i den allmänna debatten sedan också är det som står i regelsystemen eller i papperen som vi kommer överens om. Här finns också tydliga gränsdragningar av det slag som jag har redogjort för, det vill säga inte en vilja att inskränka den nationella suveräniteten när det gäller budgethållning, till exempel.Jag har också markerat att uppfattning är att det inte är lyckligt att införa en finansiell transaktionsskatt, vilket det för övrigt också finns stöd för i andra länder. Det är dock fortsatt oklart huruvida man avser att införa en finansiell transaktionsskatt för eurozonen. Det får vi fortsatt se, men det finns definitivt en sådan diskussion på bordet.Jag menar och hävdar att i den delen ska ha en suverän rätt att fatta sitt eget beslut och också kunna markera att vi inte tror på ett införande av den typen av ny skatt. Herr talman, statsministern! Det är en hel del som redan, vilket tidigare var inne på, har kritiserat den europeiska beslutsprocessen, att saker och ting går väldigt fort och att man inte hinner ha en demokratisk förankring i alla led, och det ligger nog en hel del i det.Nu är det en besvärlig materia som vi har att göra med, och statsministern verkar vara inne på att han och regeringen inte ska ta ställning i sakfrågorna innan man har alla papper på bordet. Det verkar också som att statsministern är inne på att det nog kommer att ta innan vi har detaljerna klara och kan göra en ordentlig analys. Då är vi, om vi börjar titta i almanackan, inne i mitten av februari.Jag har en liten praktisk, futtig fråga möjligen, men den handlar om just den politiska demokratiska beslutsprocessen. Ska vi ha en regering som funderar på hur man ska formulera en eventuell proposition i den här frågan, lämna den till som sedan ska ha möjlighet att väcka motioner i ärendet, diskutera i utskott och ta ställning till en hel del frågor som kan vara ganska stora? Kan regeringen och statsministern garantera att vi hinner ha en vettig demokratisk beslutsprocess som är normal och anständig innan han ska åka ned till och ge besked? är ofta ordningen den för europeiskt beslutsfattande att man ingår ett avtal mellan EU-27 som man därefter väldigt ofta får legalt fästa i de nationella parlamenten. För att säkerställa att det då verkligen finns ett stöd för det har vi en ordning där på väg till olika rådsmöten inom den europeiska strukturen förankrar sig i via . På det sättet kan man säkerställa att det finns ett stöd för att regeringen till exempel säger att är intresserat av eller avser att ansluta sig. Men sedan får den slutgiltiga behandlingen av detta ske först när avtalet är färdigt och sedan lagförankras. Det sker väldigt ofta efter det att man har träffat överenskommelser. Det är ingen nyordning, utan det gäller en hel del av det legala arbete som sker inom EU, det vill säga en sorts förförankring, tydliga positioner, överenskommelse och därefter lagförankring. Jag vill tacka statsministern. Det är alltid spännande att följa de här diskussionerna. Det händer mycket i EU just nu.Vi har pratat väldigt mycket om ekonomi- och finansfrågor. Min fråga gäller energi och energins infrastruktur och hur den ska komma till stånd för att bli tillgänglig så att medborgare får en säker tillgång till el och energi. Men detta kostar också pengar. Vi vet nu att vi ska få in pengar för att klara IMF och . ska det förhoppningsvis till privata pengar också till de här stora investeringarna som ska säkra infrastrukturen.Hur ser statsministern på möjligheterna att komma i mål vad gäller de väldigt tydliga och i närtid stående mål som man har satt upp i det papper som man har kommit överens om? Finns det en möjlighet att åstadkomma det i verkligheten? Som återrapportering kan nämnas att det finns slutsatstexter om detta. Det har diskuterats vid många tillfällen, men det var inte någon lång diskussion på det här kring de här frågorna.