kam-fs · GZC120111117fs · 2011-11-17 14:00:00 — Dokumentet finns inte. There is no row at position 0. En stor majoritet av de största koncernerna inom vård, skola och omsorg ägs som vi vet av riskkapitalbolag - så också Carema, som är ett av de företag som har uppmärksammats allra mest . Det ägs av ett riskkapitalbolag baserat i skatteparadiset själva affärsidé är att man går in i ett kortsiktigt ägande och förväntar sig en stor värdeökning. Man förväntar sig sedan att kunna sälja bolaget vidare till betydande vinst.Vi kunde läsa i om vårdbolagen , Carema, LSS och Attendo som alla är verksamma i och som alla har bytt ägare med vinster på mellan 100 och när de sålde vidare till nya ägare. Vinsterna i bara dessa bolag uppgår till totalt 7,2 miljarder.Det är uppenbart att den risk som riskkapitalbolagen löper är mycket liten eller obefintlig som de som vårdas löper betydande risk.Min fråga till utbildningsministern, som svarar på allmänpolitiska frågor, är: Varför ska en sjuk och skör gammal människa behöva ta en större risk att utsättas för vanvård och bli liggande i nedkissade blöjor eller uppleva att ingen kommer när man larmar än den risk som de så kallade riskkapitalbolagen tar? Jag tror att rapporteringen har upprört oss alla. Enskilda människor har hamnat i kläm och lidit - det råder ingen tvekan om det.Med jämna mellanrum kommer denna typ av rapporter, som blir stora i massmedierna av naturliga skäl och med rätta. gäller det enskilda utövare, och ibland gäller det kommunala äldreboenden - hör och häpna!För oss är det centralt att ingen människa ska behöva vara rädd att bli gammal. Vården ska ha mycket god kvalitet. De regler som gäller för att dessa företag har kunnat etablera sig är desamma som gällde när satt i regeringen. Men det är helt uppenbart att reglerna behöver skärpas och göras strängare. Regeringen har aviserat en lång rad åtgärder utöver dem som har vidtagits. När vi har utrett dessa förslag, bland annat om att strama åt skattereglerna med räntesnurror och annat som gör det lönsamt att placera sig i skatteparadis, och återkommer till hoppas jag att vi kan uppnå en bred majoritet och samsyn på att skärpa dessa regler. Sanningen är att regeringen inte har varit beredd att lagstifta om utbildningen och kompetensen hos dem som arbetar i vård och omsorg. Man har inte varit beredd att lagstifta om meddelarskydd för dem som arbetar inom privat driven välfärd. Man har inte varit beredd att ta fram riktlinjer för bemanning och kvalitet i vården och omsorgen.Däremot har man aviserat i budgetpropositionen att man är beredd att lagstifta om att tvinga alla kommuner att anlita privata utförare inom vård och omsorg.Min fråga kvarstår: Varför ska en sjuk, gammal och skör människa behöva ta en större risk att utsättas för vanvård eller bristande omsorg än den risk som de så kallade riskkapitalbolagen löper i en verksamhet som har obefintlig risk för deras räkning? Jag får en stark känsla av att trots att regering och denna regering har varit helt överens om de regler som ska gälla försöker nu inte i första hand att tänka på de äldsta. Hon försöker i stället skapa partipolitisk polemik om detta. Vi har ju varit helt överens om reglerna!Vi är beredda att skärpa reglerna, och jag hoppas att vi kan nå samsyn om det. Självfallet ska äldreomsorgen ha högsta möjliga tänkbara kvalitet.När det gäller frågan om meddelarskydd, som nu tog upp i sin andra fråga, vill jag bara säga att vi nu sätter i gång en ny utredning om denna fråga. Vi gör det inte med anledning av detta, utan vi aviserade det som en del av överenskommelsen mellan regeringen, Socialdemokraterna och om friskolefrågan. Det handlar om meddelarskydd i offentlig sektor.Detta utreddes även av den förra regeringen. 2001 utredde regering frågan om meddelarskydd. Men man lade det i skrivbordslådan för man tyckte att det var för komplicerat. Varför gick ni inte vidare om det var så viktigt? Det är viktigt, men det är också komplicerat. har vi aviserat att vi ska dra frågan på nytt ett varv för att försöka hitta en lösning på den. Ju mer verksamhet som bedrivs i enskild regi, desto mer behöver de regler som gäller till exempel meddelarskydd tillämpas på dessa företag. Jag har en fråga till statsrådet . Alliansens satsningar på är synnerligen lyckad. av utbildningsdeltagarna får arbete eller startar företag efter avslutad utbildning. kom en rapport från Myndigheten för som visar att var femte studerande som antogs till någon utbildning inom hade utländsk bakgrund. Det är en högre andel än inom någon annan eftergymnasial utbildningsform. Det visar att också är en viktig pusselbit för en framgångsrik integration.Sedan 2006 har byggts ut kraftigt. Trots detta har man lyckats värna en hög kvalitet och erbjuda adekvata utbildningar som leder till arbete. är antalet ansökningar om att anordna utbildningar inom större . föreslår regeringen också en ytterligare utbyggnad.Jag vill fråga statsrådet om hon ser någon möjlighet till en ytterligare utbyggnad av utan att detta äventyrar kvaliteten och effektiviteten i utbildningarna. Precis som beskriver är utbildningar framgångsrika för människor som vill och behöver komma ut på arbetsmarknaden. Det beror på att utbildningar tar hänsyn till den efterfrågan som finns på arbetsmarknaden. Det betyder att det blir snabba puckar och bedömningar utifrån vad Arbetsförmedlingen, och aktörerna på arbetsmarknaden säger att man behöver.Det är klart att yrkesutbildningar precis som annan vuxenutbildning relaterar till efterfrågan på arbetsmarknaden, vilket betyder att vissa år kommer den att behöva utökas och vissa år kan antalet platser behöva minskas. Men utgångspunkten ska vara att vi ska ha de utbildningar som arbetsmarknaden efterfrågar. Jag tackar statsrådet för svaret.När jag har varit ute och besökt utbildningar inom har jag slagits av den stolthet som personalen känner. Man märker också att eleverna är nöjda med sin utbildning.Men det finns en sak som utbildningsanordnarna har framfört. De tycker att ansökningsförfarandet för att starta nya utbildningar ibland känns lite väl komplicerat. är det viktigt att vi värnar kvaliteten i utbildningarna.Ser statsrådet någon möjlighet att förenkla ansökningsförfarandet utan att det riskerar att påverka kvaliteten negativt? Jag vet att man inom har arbetat mycket för att komma i kontakt med yrkesutbildningsanordnarna och diskutera hur de upplever myndighetens arbete, bland annat med ansökningsförfaranden. Tanken och syftet med dessa möten är just att se vad vi kan lära, förenkla och förbättra.Jag är övertygad om att den kunskap som aktörerna och myndigheten utbyter kan leda till effektivitet, bättre samarbete och kanske också förenklade regelverk. Exakt vad detta är är ingenting jag kan ge svar på . Men jag vet att jobbar så. Min fråga vänder sig till finansmarknadsminister som också ha ansvaret i regeringen för statliga bolag.Det handlar om , som enligt uppgifter i flera olika medier planerar att gå in med en stämningsansökan mot tyska staten i en skiljedomstol i . Syftet är att få ersättning för att den tyska staten har fattat beslut om att avveckla kärnkraften.I och med att är ett statligt ägt bolag anser vi att det finns risk att det blir politiska komplikationer av denna frågeställning. Den har ju varit ute och uttryckt skarp kritik mot det tyska beslutet att avveckla kärnkraften, och går alltså det statliga bolaget in och ställer krav på tyska staten med anledning av beslutet.Min fråga till ministern är: Anser ministern att det är rimligt att en stat via sitt energibolag går in och genom rättsprocesser försöker påverka ett annat lands energipolitik? Det enkla svaret på frågan är: Ja, jag tycker att det är rimligt. Vi har diskuterat frågan noga både på departementet och med och ledning. Vi har kommit fram till att det är rimligt att bolaget självt får ta hand om den frågan. Vi har också säkerställt hos de tyska myndigheterna att detta kommer att uppfattas som en bolagsfråga och inte som en utrikespolitisk fråga från sida. Ja, det är rimligt att gör den bedömningen självt. kommer att få stora avbräck i sina intäkter på grund av det tyska beslutet, och det får tas upp i lämplig rättslig instans. Jag förvånas lite över finansmarknadsministerns svar. Jag tycker att det rimliga är att man i mellanstatliga förehavanden, som detta ändå i ganska stor utsträckning är, försöker att lösa detta med dialog och diskussioner. I det här fallet har inte utan för gått till skiljedomstol i . Förra gången handlade det om ett kolkraftverk, Moorburg i , där man också stämde den tyska staten. Vi vet inte vad resultatet blev, men till slut löstes frågan mellan parterna.I och med att den har gått in och tagit aktiv ställning i den här frågan och varit mycket kritisk mot beslutet att avveckla kärnkraften, vilket åtminstone har förvånat oss i , tycker vi att det är särskilt känsligt när den svenska statens bolag sedan går in och ställer ekonomiska krav på den tyska staten eftersom det ändå är ett demokratiskt fattat beslut.Jag vill ställa en följdfråga till ministern: ministern att det är lika acceptabelt och lika välkommet om ett annat lands energibolag stämmer den svenska staten i en domstol i ett tredje land efter ett beslut som vi har fattat i den här kammaren? För det första är det ingen mellanstatlig fråga, utan det är en fråga mellan bolaget och den tyska staten. är ett publikt bolag. Det må så vara att staten äger av aktierna, men till exempel obligationslån som har ägs av privata investerare likväl som eventuellt även av statliga aktörer.Därför är det rimligt att som ett vinstgivande bolag, när de får ett kraftigt avbräck i sina inkomstflöden, agerar som man skulle ha gjort om man hade haft vilken ägandeform som helst.Jag tror att jag får återkomma till att diskutera Per fråga den dagen den blir aktuell. Min fråga riktar sig också till . I efterspelet till att man drog in tillståndet för undrar man vad revisorn gjorde i sammanhanget. Det visade sig att han inte hade sett den stora elefanten i rummet, nämligen att det fanns en felvärderad värdepappersportfölj på mellan 600 och 800 miljoner. Han hade över huvud taget inte tagit hänsyn till den vid sin revision. Sedan blev det på något sätt ännu värre när den här personen mer eller mindre blev frikänd i Revisorsnämnden.Vi har alltså en situation där det som är centralt för en fungerande marknadsekonomi, nämligen den externa revisionen, inte fungerar i . Om man har att göra med ett företag och tittar på räkenskaperna vet man inte om de över huvud taget är rättvisande eller inte.Vad tänker ministern göra åt detta? Jag håller med om att revisionen är en hörnsten i en fungerande marknadsekonomi. Det är viktigt att allmänhet och företag kan lita på revisionen i de bolag som revisionen utförs i. Om den inte utförs på ett tillfredsställande sätt kommer marknadsekonomin att eroderas förr eller senare.I den aktuella frågan har nu gett ett utslag. Detta utslag är överklagat av HQ Banks aktieägare. Frågan kommer att tas upp i förvaltningsrätten. Därför tycker jag att det är lämpligt att avvakta med att vara alltför explicit och tydlig om efterföljderna i den frågan tills den dom som kommer har vunnit laga kraft. Frågan är om man kan ha en sådan något avvaktande inställning. Det är mycket anmärkningsvärt att revisionsbranschen själv inte verkar riktigt medveten om betydelsen av sin egen verksamhet i en marknadsekonomi utan gräver ned sig i juridiskt finlir i stället för att agera så att den egna branschen får förtroende. Förtroende är A och O i sammanhanget om man ska kunna sluta kontrakt och luta sig mot revisionen.Jag tror att det är otroligt viktigt att man är väldigt öppen och kanske i all enkelhet börjar förbereda sig på departementet för hur revisionens regelverk bör ändras och hur definitionen av det som kallas god redovisningssed ska förändras. Vi kan inte ha en situation där det som hände i upprepas. Då förlorar den externa revisionen sin uppgift. Den är mycket central och mycket viktig i en marknadsekonomi, och det är vi överens om. Om vi lämnar håller jag med . Vi har haft ett antal möten med revisorernas företrädare och kommit överens om ett antal saker med dem, till exempel en kraftigare rotation av revisionsbyråerna och att revisorerna ska yttra sig om den interna kontrollens ställning i bolagen. Jag har samma uppfattning som , att vi behöver flytta fram positionerna. Vi behöver skarpare revisioner i de finansiella företagen än vad vi har . Vi håller på med ett sådant arbete både på departementen och tillsammans med revisorernas organisation.När vi får det slutliga utfallet av HQ Bank-ärendet kan vi gå vidare med frågan. Men generellt är jag helt överens med frågeställaren. Vi behöver en vassare revision i de finansiella företagen för att upprätthålla förtroendet för den marknadsekonomi som vi annars är så stolta över. Jag vill ställa en fråga till statsrådet . Det råder osäkerhet om den långsiktiga energipolitiken. Är det någonting som svensk basindustri allra minst önskar sig så är det just osäkerhet om den framtida energipolitiken.Det har diskuterats i medier även från regeringshåll hur energiöverenskommelsen 2009 egentligen ska tolkas. Enligt en tolkning innebär överenskommelsen att de nuvarande ägarna av kärnkraftverken i praktiken kan besluta om vem som ska bygga nya reaktorer.Är det enligt statsrådets uppfattning lämpligt att låsa in kärnkraftsproduktionen i ett mer eller mindre monopolliknande tillstånd? Tack för frågan, ! Det stämmer att regeringen har slagit fast en långsiktig, tydlig och hållbar energipolitik där vi anger förutsättningarna och spelreglerna för hur olika energislag ska utvecklas framöver. Det viktigaste är att vi har angett tydliga spelregler för att få ett tredje förnybart ben att växa till i elproduktionen.Sedan har vi också angett tydliga spelregler för vad som ska gälla för att man ska kunna göra ett kontrollerat generationsskifte i den svenska kärnkraften. En av de regler som vi anger i energiöverenskommelsen är att under ett tak av maximalt tio samtida svenska reaktorer är det möjligt att genomföra skiften av reaktorer på de platser där det drivs kärnkraftverk. Jag tackar statsrådet för svaret, men jag har noterat att det råder oro i den svenska elintensiva industrin. Det är nu hög tid att starta diskussionen om vad som ska hända efter den tidpunkt då de nuvarande reaktorerna kommer att läggas ned av rena åldersskäl. Tidpunkten kan tyckas avlägsen, men den är inte mer än 12, 13 eller borta. Besluten måste fattas långt innan dess.Min följdfråga blir således: Kommer statsrådet att verka för att också andra aktörer än de nuvarande ägarna till kärnkraftverken ska kunna investera i ny svensk kärnkraft? Den svenska energipolitiken bygger på långsiktiga, stabila spelregler och vilar också på de prognoser som har utarbetats. Från Energimyndighetens bedömningar vet vi att vi har en prognos om ett elöverskott bortåt 2020. Vi har en stabil och trygg elförsörjning i Sverige.När det gäller de svenska reaktorerna och vilka som eventuellt skulle kunna vara med och investera i en ny reaktor i finns det ingenting i överenskommelsen som hindrar vare sig någon som är reaktorinnehavare och drivare av kärnkraftverk eller för den delen svensk basindustri från att vara med och investera i svensk kärnkraft. Däremot är det en fråga för affärsmässiga överenskommelser där det i så fall kommer att behöva ske förhandlingar mellan dem som driver reaktorer och dem som eventuellt vill investera i nya reaktorer. Den typen av förhandlingar kan jag av lätt insedda skäl inte på förhand kommentera. Den nya kulturminneslagen, vad ska den innehålla? Det var titeln på ett seminarium som jag var på . Det var mycket intressant, och jag skulle vilja dryfta några saker med kulturministern.Ambitionerna med kulturminnesvården kan vara av olika art. Det kan vara att visa som stormakt, kanske visa egenart eller också vilja skapa förståelse för den förändring som vårt samhälle genomgått . Ett problem är att de stora världsarven och kulturmiljöer av riksintresse inte finns inskrivna i lagen och att världsarvskonventionen inte är implementerad i svensk lagstiftning. Varken eller det vackra är för övrigt byggnadsminnesförklarat, vilket man kan vara lite orolig för.Jag undrar vad kulturministern tänker göra för att råda bot på detta och det mycket begränsade intresset för kulturminnesvården i stort. Vi är många som är måna om kulturarvet och även om kulturminneslagen. Jag tror att , som sitter i kulturutskottet, vet att det pågår en utredning under landshövding ledning. Utredningen arbetar med just kulturmiljöfrågorna och ska bli klar . Det handlar bland annat om ifall kulturminneslagen är anpassad för den tid vi lever i och hur kulturmiljöerna kan bli mer tillgängliga.Sedan påminner oss alla, även tv-tittarna, om att vi har 14 världsarv. Det finns dessutom flera miljöer, bland annat hälsingegårdarna, som gärna vill bli världskulturarv. Det är riktigt att vi skulle behöva göra dessa världsarv mer kända, kanske inte bara i utan också utomlands. Det är ett gemensamt arbete för många av oss, inte minst för våra institutioner. Det kan även gälla , och våra kontakter med medier. Jag skulle även vilja dryfta en annan sak. Det gäller en stor satsning på det så kallade kulturarvslyftet. Man ska satsa 800 miljoner på detta. Det är alltså ett väldigt viktigt och stort projekt. Enligt DIK-förbundets rundringning finns det runt om i landet stora farhågor om att man inte ska hinna med, att tidsplanen helt enkelt är för optimistisk. Det är dessutom, som det sägs, alarmerande låga tal för antalet jobb som ska finansieras på olika sätt. Det är dels stöd för arbetsmarknadsåtgärder, dels ska kulturarbetare få reguljära löner, inte bara lönebidrag.Jag undrar hur den tidsmässiga synkroniseringen egentligen fungerar mellan kulturens och arbetsmarknadens departement. har vi talat så länge om kulturarvslyftet att vi nästan tror att det är klart. Budgeten är ännu inte spikad, men icke desto mindre har vi från departementet en fortlöpande dialog inte minst med , som kommer att hålla i en stor del av ansökningarna. Det finns enorma behov i kulturmiljöerna. Det handlar om digitalisering av fotografier och av arkiv men också om kulturmiljöer, vilket nu blir möjligt tack vare de 800 miljoner som kommer från Arbetsmarknadsdepartementet.Vi är väl medvetna om att detta är ett arbete som behöver göras. Å andra sidan finns det erfarenheter bakåt i tiden, från Kulturarvs-IT och från arbetet med Access. Den här gången är satsningen möjlig inte bara för våra statliga institutioner och länsmuseer utan också för den ideella sektorn, inte minst den stora hembygdsrörelsen. Därför hoppas och tror jag att en stor del av arbetet redan är på gång i den meningen att man försöker se vad som behöver göras, hur vi ska forma en ansökan så att det inte ska behöva ta så att få i gång dessa. De är viktiga för många. Jag vill ställa min fråga till utbildningsminister elever ska ha rätt att bli undervisade av kvalificerade lärare. Lärarlegitimationen är en bra och viktig reform och innebär bland annat att det blir tydligare vilka ämnen och årskurser en enskild lärare är behörig att undervisa i. Det innebär, särskilt i de högre årskurserna, att fler lärare kan komma att behövas för att undervisa en grupp eller en klass.För vissa elever som har en utvecklingsstörning eller ett neuropsykiatriskt funktionshinder som autism eller Aspergers syndrom kan det vara viktigt, eller till och med avgörande, att de träffar endast ett fåtal personer under sin skoldag. Eleven klarar helt enkelt inte av att ha för många lärare.Min fråga är om utbildningsministern anser att det finns risk för att det blir svårare för en skola att, utifrån de krav som ställs i och med lärarlegitimationens införande, ha anpassad undervisning för de elevgrupper som jag nämnt. Reformen genomförs för att vi tror att elever når målen bättre - det gäller naturligtvis alla elever - om lärarna är välutbildade. Precis som frågan indikerar finns det elever som har andra typer av problem än rena inlärningsproblem. Inlärningsproblem blir ju en följd av att man har en utvecklingsstörning eller andra typer av diagnoser. Där kan man behöva en skolmiljö och en undervisningsmiljö som är mer anpassad. Därför ger skollagen möjlighet för skolledningar att göra så.För utvecklingsstörda elever finns en särskild skolform, nämligen särskolan, som står under helt andra bestämmelser.När det gäller elever med andra svårigheter återinför vi nu i den nya skolan speciallärarna på bred front. Dessa lärare är specialutbildade för att utbilda och utveckla elever som har stora svårigheter. När man är lärare för elever med exempelvis Aspergers syndrom eller autism kan personkemin och den sociala biten vara minst lika viktig som ämneskunskaperna. Som jag ser det finns det nu risk för att det blir problem att rekrytera nya lärare till den gruppen just för att man kanske fokuserar mer på ämneskunskaperna.Är utbildningsministern beredd att ta initiativ till en översyn av hur man kan förstärka möjligheten till en bra skola för elever med utvecklingsstörning eller neuropsykiatriska funktionshinder, som jag tog upp tidigare. Det är jättebra att speciallärarna återinförs, de är en mycket viktig del i det hela, men kan utbildningsministern se behovet av fler delar? Om man kommer på nya kloka idéer tycker jag att man alltid ska vara beredd att pröva dem. Min bedömning för dagen är att även om man ska ha stor respekt för att undervisningssituationen och skolgången för den gruppen elever som frågeställaren talar om är komplex och utmanande är det huvudsakliga svaret på frågan ändå speciallärare. De är specialutbildade för att möta elever med dessa problem och kan då undervisa i ett eller många ämnen.Vi ska dock alltid vara beredda att ytterligare förbättra och förfina regelverket. Syftet är ju att dessa elever ska få så bra skolgång som möjligt. Jag har en fråga till utbildnings- och forskningsminister har talats om att alltför få utländska studenter söker sig till nu när de får betala en avgift, precis som man gör och länge gjort i andra jämförbara länder. Jag har sökt anledningen till det och funnit att många lärosäten inte har en enda hel utbildning på engelska. Man kan knappast förvänta sig att en taiwanes ska komma hit och betala för en hel utbildning på svenska.Vad tänker utbildningsministern göra åt detta? Frågeställaren sätter fingret på en stor målkonflikt. Å ena sidan anser , regeringen, staten i att högskolor och andra lärosäten ska ha mycket stor frihet att lägga upp verksamheter som de själva vill. Å andra sidan har frågeställaren identifierat ett problem och efterlyser att jag ska gå in och styra så att just det problemet löses. Jag tänker inte göra någonting. Det är svaret. Det gäller på just den här punkten; på andra punkter gör jag en del.Jag vet att högskolor och universitet funderar mycket på detta, på hur de ska göra sig attraktiva, i synnerhet de som haft ett tapp av utomeuropeiska studenter. Jag vet också att de är helt medvetna om problemet och diskuterar dessa frågor.Vi har den ordningen, som jag tycker i grunden är bra, att det är frågor för lärosätena själva. Om jag gick in och styrde genom att säga att de ska ha av undervisningen på engelska, eller något sådant, skulle det bara slå fel. Jag tackar för svaret, det ska man ju göra, men jag måste ändå säga att utbildning på engelska också är bra för svenska studenter. Vi är en kunskapsnation, vi ska finnas långt framme, och våra svenska studenter vill ha en utbildning på engelska. De kan dessutom klara sig mycket bättre på den globala kunskapsmarknaden om de fått en bra bas.Jag tror att det vore väldigt viktigt att man också ovanifrån på något sätt försökte stimulera översättning av kurser, kurslitteratur och annat till engelska. Det kan i sig innebära en liten kostnad. Jag har all respekt för att vi inte ska gå in och styra.