kam-sf · GZC120110929sf · 2011-09-29 14:00:00 — Jag har en fråga angående statsrådet utspel och även tidigare om det här med olika villkor för föräldraförsäkringen, beroende på föräldrarnas härkomst. Att det finns problem särskilt för utrikes födda kvinnor på arbetsmarknaden är jag väl medveten om. Men ska vi konstatera att många av dessa kvinnor av utrikes härkomst har flera barn tätt i ålder och därmed ett större behov av en fungerande barnomsorg och föräldraförsäkring.Inte kan det väl vara statsministerns och regeringens mening att göra skillnad, att utlandsfödda föräldrar inte ska ha samma rättigheter som svenska föräldrar att ta hand om sina barn? Kring detta pågår ett arbete. Det finns en del exempel på föräldrar som kommer hit med barn och därmed kommer in i de olika svenska ersättningssystemen. Nivåerna i föräldraförsäkringen kan jämföras till exempel med den etableringsersättning som finns med i våra särskilda etableringsansträngningar. Dock är skillnaden att etableringsersättning ställer motkrav. Bland annat ska man lära sig svenska språket och vara aktiv på olika sätt - krav som på motsvarande sätt naturligen inte finns i föräldraförsäkringen. Vi är inte färdiga med det, för det handlar om att tillsätta en utredning kring detta. Men jag tror att de flesta kan hålla med om att vi behöver vända på många stenar - det har ju hänvisats till stenar här - för att öka möjligheterna framför allt för utrikes födda kvinnor att komma in på arbetsmarknaden. Det är en grupp som har alldeles för liten kontakt med arbetsmarknaden, vilket ger följdproblem för dessa personer och för som samhälle. Jag har en fråga till statsministern angående barnets bästa.Varje demokrati som strävar efter att barnen får det bättre investerar i sin egen framtid. Inom Europeiska unionen har vi möjlighet att påverka även grannländer. Också genom våra egna beslut kan vi påverka grannländer och barnets bästa i de länderna.Jag syftar på det som varit känt ett tag och som igen lyftes fram i går i . De beslut som vi här fattat, till exempel om bidraget till hushållsnära tjänster, kan påverka barnets bästa i grannländer som och Litauen.Fru talman! Min fråga till statsministern är vad statsministern tänker göra på EU-nivå och även här i för att se till att barnets bästa gäller även utanför gränser, i hela EU. Jag vill understryka att jag inte sett programmet i fråga så det blir lite svårt att följa vad frågan syftar till. Men låt mig påpeka att vi inom EU-systemet jobbar med den så kallade Agenda 2020 där man bland annat tittar på sysselsättningsfrekvensen. har fått in att man ska titta på såväl män som kvinnor. Till detta kopplas väldigt ofta förbättrade förutsättningar för barn att växa upp i familjer med en förstärkt ekonomi, med större ekonomiska marginaler. Här hemma i kompletterar vi det med fördelningspolitiskt motiverade och välriktade stöd. Naturligtvis för vi också en allmän diskussion om hur avvägningen ska se ut mellan nationell kompetens eller vad som väldigt ofta är lokalt beslutsfattande och vad som ska vara EU-nivå. Där är kritiken ibland att inte alltför mycket ska lastas på och EU-nivå för att på det sättet försöka styra. Eller också tycker vi att det är bra när det påverkar andra men har mer synpunkter på när någon försöker påverka Sverige.Den kloka ordningen är väl att vi tar ett stort eget välfärdsansvar och skapar bästa förutsättningar för våra barn. Sedan finns det även inom FN-systemet olika internationella konventioner som vi naturligtvis också kan ha som utgångspunkt. När skuldkrisen sveper över är ett undantag, en klippa i ett stormigt hav. De offentliga finanserna är mycket starka. Statsskulden är i absoluta tal på sin lägsta nivå , och statens budget är i balans.En viktig förklaring till detta är att alliansregeringen har drivit en offensiv reformpolitik som syftat till att både göra det mer lönsamt att arbeta och öka efterfrågan på arbetskraft. Såväl under finanskrisen och 2009 som är inriktningen att driva en politik som förbättrar ekonomins funktionssätt som den i viss mån stimulerar efterfrågan.Det är välkänt att en reformstrategi har varit skattelättnader riktade till branscher där höga arbetskraftskostnader pressar undan många jobb. Vi har RUT- och ROT-avdragen, och har vi också halveringen av restaurangmomsen eller, som jag brukar säga, mat-ROT.Frågan är hur statsministern ser på det framtida behovet av reformer för att öka utbudet av och efterfrågan på arbetskraft. Det har vi försökt ha som vår utgångspunkt. Arbetsföra människors vilja till och drivkrafter för arbete måste förstärkas, men detta måste också mötas av sådant som sänker trösklar in till arbetsmarknaden. Vi måste se till att få fram fler jobb. Ska alla i kunna jobba efter egen förmåga måste vi ha många typer av jobb därför att vi är olika som människor och kommer att ha olika erfarenheter. Om vi satsar för ensidigt finns risken att många hamnar vid sidan av. Så har vi försökt bygga upp våra svar.Vad som här beskrivs är korrekt. Vår andra utgångspunkt har varit att människor behöver sin lön för att klara av att sätta mjölk på bordet och klara att leva med de omkostnader som finns i . I stället har vi sänkt kostnaderna, framför allt riktat till breda servicebranscher, för att på det sättet kunna få fram fler jobb särskilt för unga och för grupper som står långt från arbetsmarknaden. ska detta inte innebära att de får sämre löner.Jag tror att fortsatta breda arbetsutbudsstimulanser leder till att fler i får jobb. Det är bara det att detta måste samsas med det som först nämnde, en ansvarsfull ekonomisk politik, därför att det är det som lägger grunden för att man vill investera och tro på . Det är blandningen som är viktig. Regeringen gör sin bedömning av budgeten . Man väntar sig en liten nedgång i ekonomin, och så är det ju. Någonting som då alltid kommer - det har man kunnat se ända sedan oljekrisen - är ett sjunkande bostadsbyggande. Det kommer alltid som ett brev på posten i samband med en nedgång.Situationen är besvärlig för ungdomar på väldigt många universitetsorter. Inte minst gäller det i våra storstäder. Frågan är hur man ska klara boendet för dessa ungdomar. Om bostadsbyggandet, som just nu ligger på en ganska låg nivå, ändå sjunker lite grann, vad avser då regeringen att göra för att ta ansvar för att ungdomar som sökt till studier på universitetsorter har en möjlighet till boende? De som hävdar att detta med hur vi ska bo är något som kan fixas till väldigt enkelt och snabbt har aldrig jobbat med bostadspolitik. Det är en lång rad frågor som man måste gå igenom för att kunna förändra förutsättningarna för byggandet. Väldigt mycket av regelverket, som är utomordentligt komplicerat och överbyråkratiskt, har ofta beslutats här i kammaren. Men handlar det ofta om kommuner med planmonopol som måste ha planprocesser, upplåta mark och tillåta själva byggnationerna. frågas det ständigt om hur vi ska bygga mer. Jag kan berätta vad som händer när man runt om i kommunerna försöker bygga mer. Då uppträder nämligen den samlade svenska folkopinionen och uttrycker: Det är jätteviktigt att ni bygger men inte just här. Detta påverkar dem som ska fatta besluten. Därför är detta så komplicerat.Jag kan berätta vad jag inte tror på. Jag tror nämligen inte att vi ska skicka in nya subventioner i det här systemet därför att sådant alltid har landat fel. Det har alltid gynnat fel grupper och gjort byggherrar rikare men aldrig löst problemet. Det är tyvärr det trägna arbetet med att minska regelbördan, se till att snabba på processerna och få kommunen att upplåta mer mark som måste vara svaret. har misslyckats med att bekämpa kriminalitet. Detta problem har grott av motgångar, vilket har lett till utanförskap, arbetslöshet och integrationssvårigheter. Kriminaliteten i är ett frö av lokala politiska misslyckanden.Jag vet att det inte finns någon allroundlösning på problemet. Men det viktiga är att vi bryter nyrekryteringen till gängen. har Södertäljepolisen mer resurser . Det lutar åt att de kommer att vinna kampen mot de kriminella gängen.Därför vill jag fråga statsministern om polisen kommer att få behålla sina resurser så att de långsiktigt kan bekämpa kriminaliteten och nyrekryteringen av unga in i gängen. Vi har byggt ut antalet poliser. Vi sade att vi tycker att vi ska ha 20 000 poliser i , vilket är en kraftig utbyggnad med 3 000 poliser under de år alliansregeringen har haft inflytande. Vi tror att det spelar roll i sammanhanget, men naturligtvis också att de får mer resurser. Vi har just nu en underskottssituation i en del av rättsväsendet, som vi dock jobbar med ett särskilt projekt för att försöka fylla i. Vi ställer också krav - vilket jag nämnde i svaret på en tidigare fråga - på att vi ökar effektiviteten i användandet av resurserna. Jag delar helt synsättet att det om man inte åtgärdar kriminalitet utan får otrygga samhällen är väldigt svårt att bygga annan utveckling. Då är det väldigt svårt att tryggt gå till skolan och lära, och då är det väldigt svårt att röra sig fritt för att kunna få jobb eller tro att någon vill etablera sig som företagare eller butiksägare. Man får negativa spiraler. Därför är det just att angripa kriminalitet - stoppa nyrekrytering till gäng av det slag beskriver - helt grundläggande, och vi har naturligtvis inte tänkt backa från att se till att det finns resurser för att möjliggöra det arbetet. Det blir mycket tal om jobb och kris, och jag tänkte fortsätta på det temat. Man lade i budgeten in riktade åtgärder för att se till att arbetslösa kommer i jobb inom kultursektorn, vilket jag tycker är väldigt bra. Vi fick visserligen goda siffror när det gäller arbetslöshet; det är faktiskt så att över fem miljoner är i arbetskraften. Det är glädjande. Vi ser dock också att det är en svajig ekonomi vi har runt omkring oss. Min fråga till statsministern är om han kan tänka sig att göra ytterligare sådana riktade satsningar. Vi var ett antal riksdagsledamöter som var ute i skogen en vacker dag. sade då att det finns många uppgifter, som datainsamling och annat, som skulle kunna göras av människor som får en kortare utbildning. Inom äldreomsorgen skulle man också kunna tänka sig en kvalitetshöjning. Kan man helt enkelt tänka sig mer eller fler riktade insatser till arbetslösa om vi skulle gå in i ett kärvare läge? Så har regeringen resonerat med den budget som ligger på bord. Vi förutser en avmattning i svensk ekonomi och en risk för att detta kommer att påverka arbetsmarknaden. Därför bygger vi ut volymer i både utbildnings- och arbetsmarknadspolitiken. Helst ser vi att alla kan få jobb till reguljära löner, men i många fall måste vi sänka trösklar med olika former av kostnadssänkande, riktade åtgärder till branscher eller till enskilda individer. I en del fall har man svårt att klara konkurrensen på den moderna arbetsmarknaden, och då jobbar vi i stället inom ramen för arbetsmarknadspolitiken, med aktiveringsåtgärder eller utbildningsinsatser. Allt detta behövs, och allt detta har vi genomfört. Vi är också beredda att titta på ytterligare insatser att göra. Vi har sett vad en politik byggd på passivitet, som det var innan vi tillträdde, ledde till. Det är inte sättet att möta detta problem: att gömma undan människor, låtsas att de inte finns och hävda att de inte är arbetslösa. Bra aktiveringsåtgärder, stöd i utbildningsverksamhet och sänkta trösklar med sänkta kostnader leder till precis det sade. Allt fler vill jobba i , och det är det viktiga.