kam-fs · GZC120110922fs · 2011-09-22 14:00:00 — Dokumentet finns inte. There is no row at position 0. Jag riktar frågan till som har ansvaret att tala för hela regeringen.Regeringens högt prioriterade mål har nu varit att minska utanförskapet. Trots det kan vi konstatera att det är lika stort nu som när regeringen tillträdde, med över en miljon människor som ställts utanför arbetsmarknaden. Ändå har regeringen använt sig av omfattande skattesänkningar som skulle bidra till att fler kommer in på arbetsmarknaden. Regeringen har dessutom gjort omfattande försämringar i trygghetssystemen. Sjukskrivna har kastats ut och utförsäkrats, arbetslösa har stängts in i fas 3 och långtidsarbetslösheten biter sig fast.Fiasko, säger till och med i Aftonbladet.Regeringen brukar säga att det är tid för ansvar, så min grundläggande fråga till och regeringen är: Är det inte tid för ansvar? Vilket ansvar tar regeringen för misslyckandet med det ökande utanförskapet? Jag tycker att man ska vara lite noga när man pratar om allvarliga saker, men här är det kastas ut och lämnas ut.Allvarligt talat är det så att vi gick till val på att det fanns fundamentala brister till exempel i fråga om vilka människor som tvingades lämna arbetsmarknaden och i stället passivt vara kvar i sjukförsäkring eller sjukersättning. Det var väsentliga problem, och vi fortsatte det arbete som var påbörjat sedan tidigare.Det är alldeles uppenbart att det är en rätt omfattande lågkonjunktur, som jag tror att även har noterat, dessutom i kombination med allvarliga saker som händer i världsekonomin. Det är självklart att det inte går ett lands arbetsmarknad opåverkat förbi. Därför blir det lite meningslöst att låtsas som att en siffra tagen en viss dag 2011 är precis jämförbar med en siffra tagen en viss dag tidigare.Ska man värdera våra insatser rätt - och kritiskt, vilket är helt legitimt - ska man titta på vad vi har lyckats åstadkomma på olika områden. Då tycker jag att vi med gott fog kan säga att vi har minskat det långvariga utanförskapet i . Ja, ska vi värdera insatserna rätt kan vi konstatera att långtidsarbetslösheten inte bara biter sig fast utan ökar och att sjukskrivningarna ökar, för att inte tala om den grupp unga funktionshindrade som ställs allt längre bort från arbetsmarknaden i permanenta insatser eller parkeringar långt bort från arbetsmarknaden. I det läget har regeringen inte förmått göra några insatser för att förbättra sjukförsäkringen. Tvärtom har man återkommande försämrat den.Jag tror att svensk arbetsmarknad skulle må väl av omfattande investeringar i omställningsförmåga på arbetsmarknaden, inte nedtvingat av försämrade villkor utan av arbetsmarknadsutbildning, kompetensförsäkringar och rehabiliteringsinsatser, saker som verkligen bidrar till att människor kommer in på arbetsmarknaden. Det vore bra för samhället, och det vore bra för tillväxten i det här landet. I stället har bortslösande med stora skattesänkningar inneburit att man nu har avhänt sig resurser för att stärka svensk ekonomi långsiktigt.Så återigen: Utanförskapet är lika stort som . Är det inte dags att ta ansvar och ompröva den medicin som uppenbarligen inte har fungerat? Försämrade villkor kan precis lika gärna beskrivas som att människor får mycket aktivare och snabbare hjälp att komma tillbaka till precis det de klarar av att göra. Det är klart att det för många människor uppfattas som tufft. Jag är den förste att inse att det inte är någon enkel resa att gå från långvarig sjukskrivning eller tidsbegränsad förtidspension tillbaka till någonting som är ett arbete eller kan bli ett arbete. Men att det inte är enkelt är en dålig ursäkt för att det inte ska göras över huvud taget.Ta den fråga som du och jag kanske ömmar mest för: unga i förtidspension. Den frågan har bekymrat . Vi har haft en ensidigt negativ utveckling . börjar vi se att den planar ut. Det är möjligen ett litet steg åt rätt håll, men långt ifrån tillräckligt när fortfarande flera tusen lämnas i långvariga ungdomsförtidspensioner. Det här är ett problem som har funnits mycket länge.Det vi gör, som ni ibland gör, är att medge att det fortfarande finns fundamentala saker att göra någonting åt. Jag vill ställa en fråga till infrastrukturministern.Regeringen har genom ansvar gjort historiskt stora satsningar på infrastrukturen. Med årets budgetproposition förstärks satsningen med 5 miljarder extra . Det är kraftiga satsningar för att vårda, förstärka och öka robustheten i våra väg- och järnvägssystem.Vid flera tillfällen har i sina granskningar kritiserat för bristande rapporter och underlag. Senast var det granskningen av där man använder ord som bristfällig, icke rättvisande och att projektet blev dyrare än beräknat.Hur avser ministern att följa upp och säkerställa att riksdag och regering får bättre och mer tillförlitliga underlag? Hur säkerställer vi att nu satsade 5 miljarder extra resulterar i fler järnvägsväxlar och mer väg- och järnvägsunderhåll och att vi därmed kan följa upp och se i förväg de förväntningar som beräknar? Den fråga som ställer är nog någonting som har funnits i våra funderingar , inte minst att olika stora projekt har försenats och inte minst fördyrats. har gjort ett antal olika rapporter , och den som nämnde gäller som började byggas och där trafiken sattes i gång 2010.Jag tycker att man ska ta den här kritiken på allvar. Det var bland annat detta som ledde till att bildades som en ny myndighet för att kunna jobba mer effektivt. Vi har diskussioner med , och det görs från min sida en uppföljning med verket varje tertial. Vi måste veta att varje krona som läggs kommer till mer infrastruktur och inte mindre. Tack för det svaret! Kan vi då också vara övertygade om att regeringen kommer att se till att gör en särskild uppföljning på de extra medel på 5 miljarder som de har fått, så att vi kan se resultaten efteråt och inte bara får veta vilka intentioner och förväntningar som de har på dessa pengar? Om ministern bejakar tanken på en uppföljning förutsätter jag också att vi får redovisat på vilket sätt infrastrukturen har förbättrats genom att tåg kommer , att vi får ett bättre flöde och att fler tåg kommer fram när man har sagt till resenärerna att de ska komma fram. Jag tycker att det har börjat hända en hel del bara . har jobbat mer och mer med projektstyrning. Ett sådant exempel som skulle kunna vara ett pilotprojekt är Bana väg i Väst, som går mellan och . Där samarbetar man över trafikslagen, och man jobbar i en projektform som kan vara ett sätt att jobba med stora projekt framöver. Det har visat sig att det är mycket lättare att kunna redovisa vad som händer.Det andra som kommer att ske, inte minst när det gäller om tågen går , är att det kommer att göras ett kvalitetsregister med alla som finns på järnvägen och vem som orsakar vad, för att också veta vem som har ansvaret.Det som är ute efter ligger mycket i linje med det sätt som vi nu har börjat jobba med . Vi måste kunna redovisa att de pengar som avsätts används till det de ska, för annars är det svårt att få ytterligare pengar. Det är alltså riktigt. Min fråga går till socialförsäkringsministern. beslutade att regeringen bör möjliggöra för egenföretagare att kunna välja kortare karenstid än . Dagen innan beslut fattades var socialförsäkringsministern och näringsministern ute i medierna och sade att regeringen ska ordna så att egenföretagare ska kunna ha en karensdag, precis som anställda.I augusti fick jag som svar på en fråga att arbete pågår och att det kommer att presenteras en promemoria som sedan ska remissbehandlas.Det är viktigt att det blir en likabehandling mellan företagare och anställda vid sjukdom, arbetslöshet och föräldraledighet.Att företagare numera endast kan välja som minsta karenstid vid sjukdom är ett steg bort från den likabehandlingsprincipen. Även egenföretagare måste omfattas av ett bra skyddsnät, inklusive graviditetspenning.Vilken tidsplan har ministern så att företagarna inte ska behöva vänta ? När kommer lagen så att även egenföretagare kan välja en karensdag? Hade jag vetat om att frågan skulle komma hade jag tagit fram ett exakt svar på detta. Jag har inte det exakta svaret, men beredning pågår i departementet. Det jag sade ganska gäller fortfarande. Jag tar mer än gärna reda på exakt tidpunkt och kommer tillbaka, men jag har det inte i huvudet. Jag hoppas att regeringen ser till att detta blir verklighet . Det fanns inte med i propositionslistan, och därför ställde jag frågan i dag.Denna fråga är angelägen också ur jämställdhetssynpunkt. Många företagare upplevde att den tidigare förändringen innebar en försämrad möjlighet för tjejer att våga gå in i företagande, vilket är olyckligt.Jag hoppas därför att detta blir verklighet snart och att det läggs till på propositionslistan. Jag delar problembeskrivningen, och vi är på väg med detta. Jag återkommer så fort jag kan om exakta tidpunkter. kallade statsrådet etableringsreformen för den största integrationsreformen . Han talade varmt om hur nyanlända snabbt skulle komma ut på arbetsmarknaden och att Arbetsförmedlingen, inte socialkontoren, skulle vara den första kontakten.Tre kvartal senare kan vi konstatera att reformen varit ett stort misslyckande, vilket föranlett skarp kritik från bland andra Kommuner och Landsting, SKL.Av de 17 kommuner som tar emot en fjärdedel av alla nyanlända svarade 11 på SKL:s fråga om hur många nyanlända som tar emot socialbidrag. Siffrorna är häpnadsväckande: får socialbidrag.Statsrådet uttalar sig i att reformen bara har funnits och att man måste trimma den. Det må så vara, men med tanke på den senaste uppgörelsen med för att underlätta fortsatt invandring av den största invandrargruppen , som enligt verifierade uppgifter står längst från den svenska arbetsmarknaden, är min fråga till statsrådet om han tror att etableringsreformen över huvud taget kommer att ha någon större effekt, och framför allt på den grupp som man nu underlättar fortsatt massinvandring av. Jag tackar för frågan. Svaret är ja. Det är rätt snabba slutsatser drar av en reform som trädde i kraft . I sade jag mycket riktigt att det man tittade på var . Det stämmer, för det SKL har tittat på är i ett antal kommuner.Finns det problem när man jämför nya större reformer? Det kommer att finnas saker som vi behöver titta på efter hand. Men den grundläggande förändringen, att vi från dag ett riktar in alla insatser på att människor som flyr eller invandrar snabbt ska komma i arbete, är rätt tänkt. Att vi har ett system där jag som nyanländ invandrare ska delta i svenskundervisning för invandrare, i samhällsorientering och i arbetsförberedande insatser efter de behov och förutsättningar var och en har är rätt tänkt.Kommer det att ta tid innan detta får effekt? Vi får väl se.Vi har en del undersökningar och uppföljningsrapporter från Arbetsförmedlingen, som gärna får titta på, som tyder på att reformen i ganska hög grad fungerar som tänkt.Tidigare träffade nio av tio nyanlända invandrare inte Arbetsförmedlingen alls . visar det sig att nio av tio av dem som kommit har fått arbetsförberedande insatser på ett eller annat sätt.Kommer man att komma i jobb ? Nej, det tror jag inte. refererar till människor som har haft permanent uppehållstillstånd . Om två års tid kommer vi dock se bättre resultat än vi sett tidigare.Vi har en grundläggande åsiktsskillnad. Jag och regeringen tycker att det är bra att är öppet mot omvärlden. Det vore riktigt misslyckat för svensk integrationspolitik om den typ av spänningar och klyftor mellan människor som eftersträvar skulle byggas upp. Då skulle vi få problem ur integrationssynpunkt. Man kan tala om inkörningsperioder för stora reformer, och givetvis finns det sådana. påstod dock att man beslutat om förebyggande uppföljningsinsatser. Man påstod att man redan då hade identifierat saker som skulle åtgärdas. Hur lång ska en inkörningsperiod vara för en reform innan man inser att reformen kanske inte är den allra bästa? Identifierade fel saker eller var beslutet om förebyggande uppföljningsinsatser fel avvägda?Jag fick inget svar på frågan om överenskommelsen med där man har underlättat för somalier att ta sig till . Det är den största invandrargrupp vi har haft , och den står allra längst bort från svensk arbetsmarknad. Det är som har jobb. Det kan jämföras med infödda svenskar där siffran ligger på . Bland alla utrikesfödda ligger den på . När det gäller somaliska kvinnor är siffran ännu lägre: blott hade jobb enligt SCB:s integrationsdatabas.Hur ska ni över huvud taget få in dessa människor som ni nu underlättar invandringen av på den svenska arbetsmarknaden genom denna reform som varit ett stort misslyckande och föranlett skarp kritik från SKL? I SKL:s rapport, som enligt sägs innehålla skarp kritik, står att man står bakom reformen och tycker den är bra. Läs gärna rapporten! Arbetsförmedlingen, som är en av huvudaktörerna, är också i grunden positiva till reformen.Har jag gjort något åt saker som vi identifierade tidigt? Ja, jag ska ge några exempel. Vi aviserar i budgetpropositionen att det ska löna sig bättre för nyanlända att arbeta vid sidan av etableringsersättningen. Jag tycker att vi har haft ett provocerande system i då människor med minst marginaler haft högst marginaleffekter, bland andra nyanlända. Går man in och tar en dags extraarbete eller jobbar kommer det att löna sig bättre som nyanländ. Det är en mycket viktig signal.Vi har sett till att man kan samköra register tidigare mellan skattemyndighet och migrationsverk så att nyanlända kan komma in i systemet även om personnumret inte finns där.Vi har följt upp regelbundna samtal med SKL för att se om vi behöver göra ytterligare saker - och det kommer vi att göra, för vi behöver en ödmjukhet i detta.Uppgörelsen med handlar om att vi tycker att en mamma ska kunna få återförenas med sina barn och ett barn med sina föräldrar. Där har vi ett gigantiskt problem med somaliska flyktingar . I steg två är det precis samma sak: Det är jobb och kunskaper i svenska som är nycklarna in. Jag tror att vi kan klara även den somaliska gruppen. Där har vi dock olika inställning. Min fråga går till infrastrukturministern. När det kommer besked om satsningar på infrastruktur, till exempel satsningar på en väg, är det viktiga besked för enskilda kommuner. Kommunerna förbereder sig för att det ska komma till exempel en motorväg och att det blir investeringar med mera. Det händer, och ska väl hända, att det blir överklaganden till regeringen. Då kan kommunerna uppleva att det blir tvärstopp. Det händer inget, och kommunerna känner stor frustration.Hur hanteras dessa överklaganden i departementet? Finns det en plan för att driva på processen så att ärendet inte blir liggande? Det är allvarligt om det stoppar upp. Det är trevligt att säger att det roligt när det kommer infrastruktursatsningar och att såväl invånare som kommuner blir glada. tar också upp ett problem, och detta låg bland annat till grund för att tittade på hur vi kan förkorta tiderna i processen från tillståndsprövning till byggstart. Människor har ju möjlighet och rätt att överklaga.Till slut kommer överklagandena in till regeringen. När det gäller infrastruktur kommer det till . De hanteras i vartefter man hinner med. Det kan finnas ärenden som behöver lyftas fram. Då gör man det. I min valkrets har vi ett sådant ärende. Det är en stor frustration i den berörda kommunen som heter . Man säger att det här är den absolut viktigaste frågan. Man har lagt ned ungefär 200 miljoner på att planera för den här vägen. Det är en detaljfråga, men vägen går mellan Dållebo och . Det är en motorväg. Det är en stor grej för dem, men kanske en liten grej för ministern.Nu kan jag då ändå åka hem och säga till dem i att ministern tog detta på allvar och ska se till att frågan lyfts fram så att det händer något. De har inte hört något och känner stor frustration. Kan jag åka hem med det beskedet? Det enklaste vore kanske att det var statsrådet själv som satte sig ned med varje överklagande. Så går det inte riktigt till.Jag vill lägga ihop det som tar upp med det som vi tidigare hörde från . Om vi ska få ut mesta möjliga effekt och använda pengarna på bästa sätt måste projekten hänga ihop hela tiden.Jag gissar att tänker på . Det är ett arbete som har pågått . Det handlar om vägen mellan och . Där är i stort sett hela sträckan färdig. Det saknas en del på grund av ett överklagande som har kommit in väldigt sent.Hans Olsson kan åtminstone ta med sig hem att jag särskilt har frågat var detta överklagande ligger. Jag har en fråga till finansmarknadsminister . Det gäller något som hela och även och andra delar av världen diskuterar , nämligen den ekonomiska krisen.Från den har vi denna höst fått de verbala nyheterna skuldstorm och skyddsvallar. Skuldstormarna kan vi kanske inte göra så mycket åt. Skyddsvallarna spelar däremot en stor roll. För insättarna i bankerna har vi insättarskyddet, och vi har fått mer pengar till Finansinspektionen.Efter något decennium i finans- och skatteutskott noterar jag att det finns en tendens hos svenska banker och fonder att överskatta sina tillgångar. Hur bedömer finansmarknadsministern exponeringen av svenska institutioners tillgångar i utländska tillgångar? Är de tillfredsställande eller behövs det mer restriktioner på det området? Svenska banker är lyckligtvis välskötta och jämfört med andra banker i tämligen väl kapitaliserade. Trots detta finns det ett antal problem med de svenska bankerna. Ett är att den svenska banksektorn är väldigt stor jämfört med andra länders banksektorer. Om man dividerar svenska bankers tillgångar med bnp får man ett mått på sektorns storlek för . är då det tredje största bankcentret i efter och . Det betyder att om den svenska banksektorn skulle hamna i problem blir det ett stort problem för statsskattebetalarna. Därför är det viktigt med skyddsvallar. Det handlar om insättarskydd och kapital i bankerna. Det handlar om att ska ha mer resurser och det handlar om den stabilitetsfond som är under uppbyggnad. Allt detta är till för att se till att skattebetalarna inte ska drabbas om det skulle bli en kris i banksystemet. Det låter i och för sig bra. Jag noterar ändå att vi har haft en fond med pensionsanknytning, tror jag, som har tvingats skriva ned en del utländska tillgångar . Man sade att det inte skulle drabba pensionärerna, vilket verkar helt osannolikt.Vi såg att svenska bankers exponering mot , , och innebar vådliga konsekvenser för de svenska bankerna. Min fråga är: Har vi några skyddsvallar mot den skuldstorm som finns i ? Ordväxlingen mellan finansmarknadsministern, finansministern och bankerna tyder på att vi tycker att bankerna kunde ha lite mer kapital än vad de har.Den direkta exponering som svenskt banksystem har mot de skulddrabbade länderna är väldigt liten. Det betyder inte att vi är immuna, vare sig som land eller som banksystem genom att vi är tätt sammanflätade. Om stora banker i och får uppenbara problem på grund av Greklandsfrågan får det svenska banksystemet problem. Man är inte alls immun. Dessutom har bankerna en kortfristig finansiering som till består av utländsk valuta. Det är självklart ett orosmoment.Svenska kan alltid hjälpa till med finansiering i kronor, men kan inte hjälpa till med finansiering i euro eller dollar. Här har bankerna en kraftig exponering som är oroväckande. Som förälder känner man sig ofta så där lagom lyckad. Man kan få höra ett och annat, oavsett i vilken ålder ens barn är. Om man frågar barn svarar de alltid, oavsett ålder och bakgrund och oavsett om de mår bra eller dåligt, att föräldrarna är viktigast. Det är familjen som betyder mest. De har föräldrarna som idoler och förebilder, och det är dem de vill likna.Av statistiken på uttaget av föräldraförsäkringen kan man tro att utvecklingen är på ett visst sätt. Av de undersökningar som görs av hur statistiken verkligen ser ut och om man frågar föräldrarna hur de har gjort uttaget av föräldraförsäkringen framgår att de inte alltid själva anger att de har varit hemma, även om det ser ut så i statistiken. Man försöker anpassa sig efter ett regelverk som vi politiker sätter upp. Det kommer lite då och då propåer om att man ska fortsätta att öka detta.Min fråga är: Står socialförsäkringsministern och regeringen fast vid att det är föräldrarna som ska bestämma hur de delar på föräldraledigheten? Det finns två mycket legitima ståndpunkter som samspelar - de står inte mot varandra. Det ena är föräldrars fundamentala rätt att själva fatta så avgörande beslut som vem det passar att just nu ta huvudansvaret för små barn och vara hemma. Det är en viktig grundprincip. Den står regeringen bakom.Den andra legitima ståndpunkten är att på olika sätt uppmuntra fäder att ta större ansvar för små barn. Det finns många skäl till det. Ett helt avgörande skäl är det faktum att vi vet att man i relativt många äktenskap och samboskap går skilda vägar. Vi tycker att det är viktigt att barn har pappor även om föräldrarna väljer att gå skilda vägar. Ett tidigt ansvarstagande för små barn är en fördel.Dessa båda står inte alls mot varandra, men de kan ibland peka åt lite olika håll. Vi har dragit slutsatsen att vi vill uppmuntra fäder att vara hemma. Det är till exempel orsaken till jämställdhetsbonusen i föräldraförsäkringen. Ytterst måste föräldrarna, inom nuvarande lagstiftning, vara de som fattar de väsentligaste besluten om när och hur mycket man stannar hemma med små barn. Självklart är både mammor och pappor väldigt viktiga för sina barn. I den senaste undersökningen där man gick på djupet och tittade på hur det ser ut och vad som har blivit konsekvenserna av de tvångsmedel som finns i föräldraförsäkringen ser man att ungefär var femte pappa och av mammorna inte tar ut alls. Barnen får alltså mindre tid med sina föräldrar trots att vi vet att det är väldigt viktigt för barnen.Min följdfråga är: Är ministern beredd att gå djupare in i detta och vidta de åtgärder som behövs för att hindra utvecklingen om det visar sig att den politiska klåfingrigheten leder till att barn får mindre tid med sina föräldrar? Jag tror att de flesta svenskar, även de som inte har levt i andra länder, är medvetna om att vi har en internationellt sett unik föräldraförsäkring. Jag medger att den som försäkring mot risken att få barn har ett begränsat värde. Som försäkring för att kunna stanna hemma med små barn är den unik.Jag tror att det finns en mycket bred uppslutning bakom den grundläggande modell som vi har i Sverige.Sedan kan man diskutera hur långt man ska gå i fråga om att också uppmuntra fäder att vara lediga med små barn. Jag tycker att vi har hittat en mellanväg som det kommer att ta tid att etablera. Vi ser en långsam ökning av antalet fäder som tar ut föräldraförsäkring, och vi har också betald föräldraförsäkring, och vi ser en tendens i ansvarstagande som jag tror är god. Så länge den går att förena med att människor verkligen fattar besluten inom familjen tror jag att det är en mycket bra utveckling. Jag ställer min fråga till statsrådet eftersom också har hand om scenkonstens pensioner. Det finns en grupp som arbetar inom scenkonsten - sångare, dansare, musiker med flera. De har väntat på en ny pensionsreform - . Vi var många som förväntade oss att man i årets budget äntligen skulle komma med en lösning - men icke. Varför blev den frågan inte löst nu? Det finns ett färdigberett förslag. Vad är det som hindrar er från att lösa denna relativt enkla fråga?Nuvarande system är omöjligt och får absurda konsekvenser för landets scenkonstinstitutioner. De pensionsavgifter som dessa betalar kan i många fall vara högre än vad exempelvis den enskilde sångaren får i lön för sitt arbete. På vilket sätt vill och kan statsrådet medverka till att denna fråga blir löst så fort som möjligt? Det är riktigt att den frågan delvis ligger på . Jag tror att det är både och som har arbetat med frågan. Jag har så här långt förstått att det utan tvekan finns en vilja att lösa själva problemet.