kam-fs · GZC120111110fs · 2011-11-10 14:00:00 — Dokumentet finns inte. There is no row at position 0. har vi sett upprörande exempel på vanvård i äldreomsorgen. Den dåliga kvaliteten har kombinerats med höga chefsbonusar till dem som sänker kostnaderna i verksamheten, avancerade upplägg för att flytta vinster till skatteparadis i stället för att betala svensk bolagsskatt.Anders hänvisar till att bereder den begränsade skattefrågan som hindrar vinstflytt till skatteparadis. har uttalat att de anställda måste bli bättre på att anmäla och visa civilkurage vid missförhållanden inom äldreomsorgen.Jag vill därför fråga äldreminister : Vilka initiativ har hon tagit för att försäkra sig om att de skattemedel som vi har avsatt till äldreomsorg faktiskt går till äldreomsorg? Tack, , för frågan! Låt mig först säga att missförhållanden i äldreomsorgen aldrig kan accepteras. Det sker ibland, och vi har fått alltför många sådana berättelser. senast skedde det i Caremas regi. har vi haft det i omsorg såväl i som i . Det är oacceptabelt var det än sker.Vi har därför gjort mycket för att rigga system för att säkerställa att kvaliteten kan upprätthållas. Det har skett med en förstärkt tillsyn och öppna jämförelser där vi börjar mäta kvaliteten.Det system med upplägg för kapitalflykt som finns genom riskkapitalbolagens skatteupplägg är oacceptabelt. Det har och jag uttalat. Vi kommer att vidta åtgärder. Det finns en utredning som tittar på den delen. Det är fullt möjligt att det kommer till åtgärder innan den utredningen kommer med sitt betänkande. Tack, statsrådet, för svaret! Jag är långt ifrån nöjd. är det många som upprörts över hur våra äldre drabbas av missförhållanden i vården i den meningen att privata riskkapitalister prioriterat bonusar och vinstmaximering framför god vård.Detta handlar inte om huruvida vården drivs av privata eller offentliga aktörer. Faktum är att skattemedel inte används till det våra skattebetalare har beställt av oss politiker på olika nivåer.Jag vill fråga vilket ansvar och den borgerliga regeringen har och vilka åtgärder ni tänker vidta för att försäkra er om att de skattemedel som skattebetalarna har avsatt i det här fallet till äldreomsorg faktiskt går till äldreomsorg. Jag skulle vilja påstå att denna regering har gjort mer än någon tidigare regering för att säkra att vi kan kontrollera kvaliteten på ett bra sätt i äldreomsorgen. Det räcker fortfarande inte. Men de öppna jämförelserna och en kraftigt förstärkt tillsynsorganisation är till gagn för detta.Dessutom tittar vi över möjligheterna att stoppa den kapitalflykt av skattemedel som är oacceptabel. Pengar som satsas på välfärden ska naturligtvis primärt användas till välfärden. Men vi vill också se mångfald på äldreområdet och att möjligheten finns för äldre att välja en utförare. Det tror jag också vill. Jag tror inte att det är någonting som skiljer oss där.Vården och äldreomsorgen ska vara trygg för medborgarna. Därför är de kvalitetssystem som vi har satt på plats av central betydelse. För varje missförhållande som kommer upp i ljuset finns det muskler för tillsynsorganisationerna att åtgärda.Vi har en lex på plats som säger att risk för missförhållande ska identifieras. Kommunerna har huvudansvaret, och landstingen har huvudansvaret på vården. Vi har satt en bra lagstiftning på plats och dessutom en bra tillsynsorganisation. Min fråga är också till barn- och äldreminister . Ministern får ha överseende med att det kommer att vara många frågor i detta ärende . Det visar på hur viktig vi tycker att frågan är.Vi vet att det råder missförhållanden på många äldreboenden oberoende av hur det är organiserat. Min fråga är: Hur tänker ministern agera för att förhindra att vinsten från äldreboendet drabbar kvaliteten för de boende, med tillägget nu?Det görs en hel del. Men det handlar om . som går försvinner pengar. som går är det äldreboende som inte har det så bra som de borde. Vad händer justnu? Återigen: En icke kvalitativt bra äldreomsorg är aldrig acceptabel.När man blir äldre i vårt land ska man kunna känna sig trygg med att man har en god vård och omsorg när man behöver den. Därför har vi jobbat på att öka tillgänglighet genom att ge bidrag till fler platser som byggs. Det är en viktig del. Man ska kunna känna sig säker på att det finns en plats när man behöver den. Men det ska också vara en vård av god kvalitet.Inrättandet av öppna jämförelser, att börja undersöka kvaliteten, vilket inte har gjorts tidigare, är en viktig del och också att vi frågar de äldre själva. De äldre själva indikerar mellan de två mättillfällen vi har haft 2008 och 2010 att de tycker att äldreomsorgen har blivit bättre.Det betyder att de kvalitetspengar som vi har tillfört kommunerna för att utveckla äldreomsorgen förmodligen har gjort en del nytta. Det sker ett stort utvecklingsarbete, och vi har väldigt mycket bra äldreomsorg, en god äldreomsorg där de äldre är nöjda. Där det brister måste det finnas en kraftfull tillsyn och en bra lagstiftning i botten. Jag har en följdfråga. Jag håller med om att det aldrig ska kunna accepteras att man inte sätter kvaliteten i främsta rummet. Men det är uppenbart att man inte gör det. Trots allting som görs verkar det som att det inte riktigt hjälper. Annars skulle vi inte behöva stå här med de frågor som säkert flera av oss har. Återigen: Vad kan man göra , direkt, för att förhindra detta? Vi har en alldeles färsk lagstiftning på plats som vill uppmana till öppenhet. Vi har förändrat och förstärkt lex från . Det betyder att alla missförhållanden som uppdagas på ett boende ska rapporteras.Ledningarna ska se detta som en möjlighet. Jag tror att det har sopats alldeles för mycket under mattan. Jag tror att vi nu får upp mer i ljuset, och det är bra. Om man till och med får in ett strukturerat arbete där man identifierar brister innan missförhållanden och vanvård har inträffat har man gjort något riktigt bra.Det har vi lärt av andra arbetsplatser. Vi har inte varit så bra på det i äldreomsorgen. Den nya lagstiftningen är till för att tjäna just det syftet. Personalen tillsammans med ledningen ska vara uppmärksam på: Håller vi god kvalitet? Kan vi upprätthålla säkerhet och trygghet i vård och omsorg? Jag hoppas också väldigt mycket av den nya lex . Jag tänkte ställa en fråga till integrationsminister invandrare i innebär en väldigt positiv resurs som kan bidra till utvecklingen i . presenterade tankesmedjan en studie där man bland annat visar att människor med utländska namn har svårare att komma till jobbintervjuer än människor med svenska namn.Samtidigt lyfter man också fram i studien att hårda anställningsregler och anställningslagar skapar svårigheter för invandrare att komma in på arbetsmarknaden. Frågan man ställer blir: Reglering eller diskriminering, vad hindrar etablering? Det är märkligt att har lyckats så dåligt med att släppa in invandrare på arbetsmarknaden.Jag ställer därför frågan: Hur ser statsrådet på möjligheten att förbättra situationen ? Jag tackar för frågan. Det finns flera förklaringar till att vi ligger betydligt sämre till än andra länder med att få in utrikes födda på svensk arbetsmarknad.Den tankesmedja som hänvisar till, Fores, har pekat på två förklaringar: en diskriminering på svensk arbetsmarknad och för dålig rörlighet. Om man ställer frågan vilken av dem som är viktigast är svaret: både och.Vi är i en situation då vi vet att människor med utländska namn har svårare att komma in på arbetsmarknaden enbart på grund av det utländska namnet. Här behöver vi en skarp diskrimineringslagstiftning, som vi också har skärpt. Vi behöver också en välfungerande diskrimineringsombudsman.Vi behöver även fundera på hur vi ökar rörligheten på svensk arbetsmarknad. Hur sänker vi trösklarna in? Där har vi gjort en del med nystartsjobb och instegsjobb för att göra det billigare att anställa utrikes födda människor som är långt från arbetsmarknaden. Men mer behöver göras.Utöver det som nämns i studien vill jag peka på det som jag tror har varit grundfelet i svensk integrationspolitik: Vi har behandlat människor som har flytt eller invandrat till vårt land som alldeles för svaga människor. Vi har inte haft ett tydligt jobbfokus. Där gör vi en hel del med etableringsreformer, men vi behöver göra mer från regeringens sida. Jag tackar för svaret. Detta är en viktig fråga. Lyckad integration är verkligen en avgörande framtidsfråga för Sverige.Jag håller med statsrådet om att den nya etableringsreformen är nödvändig. Det nya sättet att möta våra nyanlända är mycket bättre än det gamla, överdrivet omhändertagande sättet.Min följdfråga blir: Vilka möjligheter har ministern att följa upp de förändringar och den reform som sker, att skaffa ordentlig uppföljning och information och att även vidta åtgärder om någonting behöver justeras? Vad gäller just etableringsreformen, det vill säga den i då man ska möta Arbetsförmedlingen i stället för som tidigare de sociala myndigheterna och ha ett tydligt jobbfokus, följer vi upp den . Vi har lagt ut uppdrag på myndigeter och på Statskontoret för att kunna trimma reformen om mer behöver göras.Men det räcker inte att vi blir bättre på att ta emot människor som flyr eller invandrar. Det finns människor runt om i vårt land som har fastnat i ett utanförskap. Då är diskrimineringsfrågan viktig. Det är viktigt att fundera på hur vi allmänt ökar rörligheten på svensk arbetsmarknad.Men jag skulle också vilja påpeka vårt ansvar som offentliga arbetsgivare. Vi har inte varit så gräsligt bra vare sig som statliga myndigheter, som regeringskansli eller som kommuner runt om i landet. Där har vi nu från regeringens sida bland annat inom ramen för satt upp tydliga mål för hur vi ska öka andelen människor med utländsk bakgrund även i . Det skulle eka ihåligt om vi på våra egna arbetsplatser inte skulle klara av att öka mångfalden. Dessutom är ökad mångfald ett sätt att höja kvaliteten. Min fråga går till infrastrukturminister korridoren och Norrbotniabanan finns nu med som i TEN-T. Det möjliggör nu medfinansiering från EU för byggande av just Norrbotniabanan.Basnäringen i norra blomstrar. Gruvorna, skogen och industrin i norr behöver bra infrastruktur för att fortsätta utvecklas. Det är viktigt för jobben i norr och även för tillväxten i hela Sverige.Med detta sagt är jag mycket glad att ministern har jobbat så hårt för att skulle ta med Norrbotniabanan just i talman! Min fråga till ministern är följande: Hur stor del av medfinansieringen från EU kan det bli tal om i det här fallet? Jag tackar för frågan. Just diskussionen om hur stor del som kan vara möjlig att få medfinansierad har vi inte haft uppe så mycket i den här kammaren, även om just Botniska korridoren har varit uppe en hel del.Det är just detta som vi just för stunden inte vet. Den samlade fonden i det som kallas Connecting Europe Facility, som rör infrastruktur, energi och it, är satt till , varav ungefär 30 miljarder avser infrastruktur. Men detta förhandlas just . är nog inte färdiga förrän framåt 2013.Hittills, i det tidigare TEN-T-programmet har man kunnat få pengar för medfinansiering för studier och projektering. finns det olika nivåer - 20, 30 eller 50. Allt beror på vilka skall-krav som kommer att komma med. Det är inte klart. Jag tackar ministern för svaret och för det hårda arbete som hon har lagt ned i frågan. Jag skulle vilja passa på att här i tala om att det inte bara är jag, utan rätt många från både regionen och de olika delarna, som är inblandade. Det gäller inte minst Norrbotniabanan. Den är en del av hela Botniska korridoren.När man tänker sig stråket Botniska korridoren i ett svenskt perspektiv går det egentligen från i via Haparandabanan, som snart är färdig, för att komma ned på Norrbotniabanan, som inte finns. Sedan följer stråket , som i stort sett är i gång, och . Sedan finns en missande länk i form av Ostkustbanan, där det finns en hel del behov av kapacitet. Då pratar vi alltså om sträckan . Detta finns inte heller med i nuvarande plan. Men med hänsyn till de diskussioner som ändå pågår på EU-nivå kan vi ta med det i våra planer när vi pratar transportsslagsövergripande kapacitet för svensk del. Jag har en fråga som jag skulle vilja ställa till statsrådet har ganska länge pratats mycket om samordning i det här landet. Men faktum är att samordningen fungerar dåligt, om ens alls. Föräldrar med funktionshindrade barn har fått smaka på det här i och med att de själva har fått vara samordnare i samhället. De får sina pannor blodiga många gånger.Den samlade erfarenhet de har är att det är en heltidstjänst att ha kontakt med myndigheter. Den ena handläggaren vet inte vad den andra gör. Det finns otydliga ansvarsområden. Tilläggas kan att kortsiktiga ekonomiska fördelar alltför ofta får styra behoven.Detta är en ohållbar situation, vilket jag är alldeles säker på att statsrådet håller med om. Min fråga blir därför: Finns det någon strategi för att komma till rätta med samordningsproblemet för att underlätta för föräldrar i denna situation? Jag tackar för frågan. Det är en angelägen fråga. Jag tror att många föräldrar som har barn med funktionsnedsättning verkligen kan instämma i den beskrivning som frågeställaren ger.Detta är en fråga som också är angelägen i regeringens perspektiv. Vi har en kartläggning där vi håller på att titta på hur stödet samlat fungerar . Vi vill också underlätta för föräldrarna genom att upprätta en webbaserad sida där alla stöd och olika saker som finns till hjälp samordnas informationsmässigt. Det tror vi är viktigt.Men vi har också en lagstiftning på plats som ska åtgärda mycket av det som frågeställaren beskriver, nämligen att samordning ska ske. Den är lagstadgad. Om insatser behövs både från kommunen och från måste man samordna sig.Riksrevisionen, som har tittat på hur stödet fungerar, säger att man inte riktigt har hunnit beakta hur långt lagstiftningen har kommit och implementerats. Jag förutsätter att landsting och kommuner nu tar sitt ansvar utifrån den nya lagstiftningen och ser till att det är de som samordnar sig kring barnet och barnets behov. Det hade varit bra om det hade kunnat fungera. Men enligt har det framkommit att det finns en sorts motstånd hos kommuner och landsting till just samordning. Därför är det viktigt att hjälpen får komma på plats till de föräldrar som verkligen behöver den i första hand.Det är viktigt att man tillför kommunerna eventuella resurser så att de handgripligen och konkret kan hjälpa familjerna med kontakt med myndigheter. På så sätt kan familjerna slippa gå sönder. Det motstånd som beskrivs kanske finns. Men det finns en lagstiftning på plats nu som inte kan förhandlas bort. Den är en nödvändighet; lagstiftning ska följas.Riksrevisionens rapport, som frågeställaren tar upp, pekar på att man inte har hunnit följa upp den nya lagstiftningen. Det kommer vi att göra fortsättningsvis. Det är därför vi nu vill kartlägga hur långt kommunerna och landstingen har kommit i arbetet. Fungerar det för föräldrarna? Vi vet att de har en orimlig börda med att både vara föräldrar och räcka till i sin föräldraroll och att vara logistiker, upphandlare och allt möjligt. Det är många funktioner som läggs på föräldrarna . Vi vill göra vad vi kan för att underlätta deras fantastiska insats. I budgetpropositionen föreslår regeringen att man ska ta bort nedsättningen av förmånsvärdet för etanolbilar, det vill säga den skatt som man betalar för förmånen då arbetsgivaren står för bilen. Jag och många med mig anser att den förändringen kommer att få stora negativa konsekvenser för etanolbilsförsäljningen. Tjänstebilsmarknaden är ofta oerhört viktig för hur den framtida personbilsparken kommer att se ut. Dagens tjänstebilar blir morgondagens begagnade bruksbilar.Tjänstebilsinköparna kommer i stället att köpa andra bilar. Miljöalternativen är tyvärr inte så många. I stället för etanolbilar kan man använda laddhybrider. Man kommer också att kunna använda biogasbilar, men här finns det stora problem. Det finns inte så många bilar som fungerar på marknaden.Min fråga till miljöministern är: Är det regeringens intention att helt eller så gott som helt radera ut etanolbilen som en tjänstebilsprodukt? Tack, , för frågan! De olika transportmedlen är oerhört viktiga i klimatpolitiken. Transporter står för en tredjedel av utsläppen. Det är alltså oerhört viktigt att få ned utsläppen från trafiken. Vi har i ett mål om en fossilfri fordonspark 2030. Det måste vi jobba mot. För att komma dit och få ned alla utsläpp på vägen behövs alla tekniker.Givet det kan man också säga att det blir en fråga om hur länge man ska hålla på med statliga stöd. Det är min åsikt att de ska hjälpa till när det finns en tröskeleffekt för att en miljövänlig produkt ska komma in på marknaden och att de ska kombineras med grön upphandling. Förutom de subventioner som vi har för elbilar har vi också en utredning om grön upphandling som ska göra det möjligt för kommuner, landsting och offentliga upphandlare att handla olika miljövänliga transportmedel. Jag har varit i kontakt med ett antal aktörer som jobbar med etanol och etanolbilar och med inköpare som ska köpa de tjänstebilar som vi talar om. Många är mycket oroliga över att många kommer att välja bort etanolen och i stället välja bensin- eller dieselbilar. är inte gasbilen ett alternativ eftersom vi har mycket stora problem att få fram gas. Laddhybriden är alldeles för dyr, och framför allt finns den inte på marknaden i dag.Jag tycker att det är oerhört problematiskt att vi nu kommer att vrida klockan tillbaka. Den park av etanolbilar som vi har är ändå ett förhållandevis gott miljöalternativ. Många tror att den i stort sett kommer att försvinna med regeringens nya förslag.Min fråga är: Tror miljöministern verkligen att vi kommer att ha några alternativ till diesel- och bensinbilar för de tjänstebilsköpare som ska göra de här valen om ungefär ? Utifrån klimatmålen är det viktigt att de mål vi sätter för utsläppen är tillräckligt låga. Under den gräns som är satt finns det utrymme för väldigt många olika tekniker och bränslen. Jag välkomnar en diskussion om etanol. Den har varit alldeles för okunnig och onyanserad. Det har vi diskuterat förut. Det är en enorm skillnad på finetanol och fuletanol. Finetanolen, som produceras i , har oerhört bra livscykelanalysvärden, medan den amerikanska majsetanolen inte alls är bra ur klimatsynpunkt. Det går åt mer energi att tillverka den än vad man får ut.Det är viktigt att de klimatstyrmedel vi har inte går på teknik utan på gränsvärden. Jag tycker att det är en viktig princip att upprätthålla. Själv är jag glad över att köra en etanolbil på Norrköpingsetanol. Min fråga till statsrådet rör finansiering av fiberutbyggnad i de delar av landet där marknaden inte sköter det själv.De digitala klyftorna i geografiskt hänseende är fortfarande stora. I de trakter i inre där jag befinner mig ibland finns inte ens tillgång till ADSL-abonnemang i stora delar av kommunerna.I dag växer så kallade byalagslösningar i föreningsregi upp som svampar ur jorden för att lösa de här problemen. Här har de 500 miljoner som anvisas i budgetförslaget en väldigt värdefull roll att spela. Min farhåga rör att dessa pengar inte kommer att räcka speciellt länge med den utveckling som sker.Jag undrar hur statsrådet ser på möjligheten att kunna lova fortsatt satsning på liknande sätt. Jag tror att det är ytterst värdefullt för att det ska bli möjligt att bedriva detta långsiktigt. Tack för frågan, ! Att ha tillgång till bra elektroniska kommunikationer och bredband i världsklass är en fråga som är lika angelägen som tillgången till elnät eller för den delen en enskild väg var . Just därför har regeringen under en lång rad år vidtagit kraftfulla åtgärder för att komplettera marknaden och vara med och offentligt medfinansiera en bredbandsutbyggnad i de delar av landet där marknaden inte riktigt räcker till. satsade vi 355 miljoner i stöd till bredbandsutbyggnaden i den här typen av områden via landsbygdsprogrammet och kanalisationsstödet. I budgetpropositionen föreslår vi nu ett ytterligare tillskott på de kommande tre åren för att stödja den byalagsutveckling och det engagemang som finns runt om i landet inte bara där bor utan där många av de människor som är engagerade i fiberutbyggnad gör stora frivilliga insatser. Det är mycket positivt att detta pågår. När en sådan här utveckling väl har tagit fart är det viktigt att den får förutsättningar att fortsätta att utvecklas på liknande sätt. Något annat skulle vara mycket allvarligt. I det sammanhanget vill jag också påpeka att det mobila nät som utvecklas efter hand också är mycket värdefullt, inte minst just för sin mobilitet, men som en lösning för fast boende och fast sysselsättning ute i stora delar av vårt land är fortfarande god hjälp från det offentliga nödvändig för fiberutbyggnaden. Tack för den kompletterande kommentaren! Det är uppenbart att vi kommer att behöva vara med och offentligt medfinansiera i delar av landet även framöver. Men vi gör också andra saker. Vi har precis gett kommunerna i uppdrag att ta ett större och bredare grepp när det gäller planeringsansvaret för bredbandsutbyggnaden. Det bidrar också till detta. PTS, den ansvariga myndigheten, arbetar metodiskt med att ställa relevanta täckningskrav när man delar ut tillstånden för till exempel mobil trådlös kommunikation för att se till att vi med en kombination av fiber med fast teknik och mobil teknik kan täcka in så många människor som möjligt och se till att hela verkligen får bredband i världsklass. Vill man ta vara på hela möjlighet att växa och utvecklas är det en helt naturlig förutsättning att ha tillgång till riktigt bra elektroniska kommunikationer oavsett var man råkar bo eller oavsett var man råkar bedriva sitt företag. Jag har en fråga till statsrådet i ett ämne som har diskuterats tidigare här, nämligen äldreomsorgen, men jag har en lite annan ingång.I dag, liksom ofta annars när det här diskuteras, pratar vi om valfriheten. Det är bra med valfrihet där man ska kunna välja vad man vill göra, om man vill gå ut och så vidare. Jag tror att behovet av att välja utförare är begränsat.Men det finns också en annan aspekt på det här med valfrihet. Det finns många kommuner som har en annan majoritet än den sittande regeringen och där väljarna har valt en annan politik. har regeringen sagt att om inte kommunerna inför valfrihet när det gäller utförare inom äldreomsorgen kommer en tvångslagstiftning 2014.Jag undrar om regeringen, efter de skandaler som har dykt upp med Carema och Attendo, står kvar vid att man tänker begränsa valfriheten för kommuninvånarna. Valfriheten är viktig eftersom den ger möjlighet att välja bort det som man inte är nöjd med. Den har funnits . Man kan exempelvis välja mellan folktandvård och privat tandläkare. Vi har funnit det naturligt att kunna välja olika verksamhetsinriktningar för barnomsorgen. Jag tycker att också i fråga om våra äldre, och andra typer av sociala tjänster, ska brukarna ha möjlighet välja, och välja bort, när de inte är nöjda.Frågeställaren påstår att det inte finns något intresse från dem som det berör. Jag vill hävda motsatsen. Den första rapporten jag fick med en utvärdering av lag om valfrihetssystem visar att hade gjort ett aktivt val. Det tenderar att öka ju längre systemet finns i en kommun. Det tycker jag visar att det finns ett efterfrågetryck.Vänstern vill begränsa möjligheterna för den enskilde att välja. Det tycker jag är oacceptabelt.Sedan ska vi ha en kvalitetsgranskning, men låt oss komma ihåg att vanvård uppstår även i den kommunala omsorgen. Det har vi ganska många exempel på. Att säkra kvaliteten överallt är den stora uppgiften. Ja, vi vill begränsa möjligheten att välja eftersom vi vill begränsa möjligheten att bedriva vård där utgångspunkten är att generera vinst. Det kommer på ett eller annat sätt att alltid drabba verksamheten då man använder skattepengar till vinstuttag i stället för till förbättring av verksamheten.I finns ingen forskning som visar att det leder till en bättre verksamhet.