· GZ10126 · 2011-11-29 13:54:59 — har frågat mig om jag avser att ta initiativ till att införa meddelarfrihet i offentligt finansierad privat verksamhet.Jag vill först peka på att var och en har meddelarfrihet enligt våra grundlagar, det vill säga rätt att lämna uppgifter i princip i vilket ämne som helst till massmedier för publicering. Meddelarfrihet tillkommer alla, alltså även anställda inom den privata sektorn. Den friheten är förenad med en rätt till anonymitet. De som har del i tillkomsten, utgivningen och spridningen av information i grundlagsskyddade medier har en plikt att hålla uppgiftslämnarens identitet hemlig.Meddelarfriheten kompletteras av de så kallade efterforsknings- och repressalieförbuden.Efterforskningsförbudet innebär att myndigheter och andra allmänna organ inte får efterforska vem som har lämnat ett meddelande för publicering. Innebörden av repressalieförbudet är att det allmänna - i egenskap av arbetsgivare - inte får vidta åtgärder som medför negativa konsekvenser för meddelaren, till exempel uppsägning eller disciplinpåföljd.Eftersom dessa förbud endast gäller ingrepp från det allmännas sida omfattas som huvudregel inte privatanställda av detta skydd. Reglerna har dock gjorts tillämpliga även på anställda inom vissa företag med stark anknytning till det allmänna, men i huvudsak är efterforsknings- och repressalieförbuden inte tillämpliga inom den privata sektorn.Frågan om det går att generellt stärka skyddet för privatanställdas meddelarfrihet har utretts tidigare. De förslag som har lagts fram har dock mötts av kritik från remissinstanserna. Kritiken medförde att den dåvarande socialdemokratiska regeringen inte gick fram med förslagen.Utvecklingen har gått mot att allt fler verksamheter drivs av enskilda. Den utvecklingen har varit positiv, men den har medfört ett ökat behov av insyn i de verksamheter som bedrivs i privat regi.Frågor om kvalitet i vård, omsorg och skola är prioriterade inom regeringens arbete. De anställda i sådana verksamheter är bland annat med hänsyn till sin insyn i verksamheten en viktig del i kvalitetsarbetet, och det är angeläget att de tryggt kan rapportera om förhållanden som det finns anledning att särskilt uppmärksamma. Regeringen avser därför att tillsätta en utredning för att se om det går att finna lösningar som stärker skyddet för privatanställda i offentligt finansierad verksamhet som lämnar uppgifter om missförhållanden i verksamheten. Mycket av vår gemensamt finansierade välfärd bedrivs i entreprenadform. Det är privata firmor, aktiebolag och ekonomiska föreningar som sköter barnomsorg, skola och äldreomsorg. Det är verksamhet som är finansierad av skattemedel.För den verksamheten gäller andra regler än för den offentliga. Aktiebolagslagen och andra lagar tar över till skydd för företaget och dess möjligheter att via affärshemligheter kunna konkurrera med andra företag.Offentlighetsprincipen och meddelarskydd gäller inte. Det innebär att anställda på sådana företag hamnar i en annan situation än anställda i offentlig verksamhet.Det finns också exempel på att man i de politiska församlingarna gör upphandlingarna av dessa tjänster och att man i upphandlingsunderlaget skriver in meddelarskydd som ett avtalsvillkor, och andra låter bli att göra det.Det skapar ett läge där den som är offentligt anställd vet vilka regler som gäller. För en privatanställd i offentlig finansierad verksamhet råder en betydande osäkerhet. Vad säger avtalet mellan företaget och det offentliga? Vilken företagsform bedrivs verksamheten i? Vilken lagstiftning lyder den under? Vad säger det personliga anställningsavtalet?Detta är en problematik som har påtalats vid ett flertal tillfällen. Jag har haft en interpellationsdebatt med ministern om detta för . I det svar jag fick då andades ministern ingen som helst insikt om att problemet faktiskt finns.I april 2008 svarade ministern att det inte är aktuellt med några åtgärder för att stärka privatanställdas meddelarfrihet. Det var den uppfattning som ministern hade då.De problem som vi kan se är desamma som . Det har alltså inte plötsligt skett något nytt. Det som har skett är tydligen att ministern och regeringen har satt upp fingret i luften och känt att det finns opinionsyttringar i samhället efter att man har fått kännedom om sådana vårdskandaler som vi har kunnat se i medierna där man har kommit vanvård på spåren. Det handlar om vanvård som kanske inte hade behövt inträffa, om anhöriga som kanske inte hade behövt hitta sina gamla i sådana här situationer och om gamla som kanske inte hade behövt utsättas för ett sådant lidande om ministern hade tagit de här problemen på allvar och börjat arbeta med att åtgärda dem. Då hade vi kanske haft en helt annan situation.Jag hävdar att ministern har ett stort ansvar genom sin passivitet och sitt förnekande av problemet. När man läser dagens svar kan man möjligen se en hårfin förflyttning hos ministern när det gäller att uppmärksamma och se problemet. Visserligen använder ministern nästan hela svaret till att bagatellisera problemet. Det förtjänar att påtalas. I en ton som säger att det egentligen är ett bagatellartat mindre problem som lyfts fram i interpellationen hävdar hon att meddelarfrihet tillkommer alla, även anställda inom den privata sektorn. Men det finns en liten förflyttning, nämligen att ministern eventuellt ska tillsätta en utredning. Det är vad som har skett . Utredningen ska väl tillsättas för att man ska ha den som ett svar på frågor så länge opinionsstormen stormar. Det räcker inte. Ministern måste ta ansvar och skyndsamt se till att man åtgärdar det här problemet som har varit uppenbart . Det var uppenbart också när vi diskuterade den här frågan . Ministern måste ta sitt ansvar och se till att man tar bort de skillnader som beror på vilket företag man är anställd i. Man måste kunna använda sig av sitt meddelarskydd. Frågan om meddelarskyddet har åter aktualiserats i och med den senaste tidens missförhållanden och vårdskandaler. Vårdpersonal har tagit kontakt med mig och berättat att de har varit fundersamma över den vård som bedrivs på deras arbetsplatser, men de vågar inte prata om detta och träda fram med namn.Eftersom ni i den borgerliga regeringen har drivit på privatiseringen har tusentals anställda i skattefinansierad verksamhet bland annat inom vården fått byta arbetsgivare från kommun och landsting till privata bolag. Enligt uppgift är mer än en fjärdedel av medlemmar privatanställda i dag.Vi socialdemokrater har ju drivit på här i och skrivit motioner om meddelarskyddet och att det behövs lagstiftning. Tyvärr har regeringen sagt nej, trots att även har kommit med kritik.Äldreminister , kristdemokrat, gjorde ett uttalande som gjorde många väldigt upprörda. Äldreministern ansåg att vårdpersonalen måste ta mer ansvar och visa mer civilkurage när det finns missförhållanden inom verksamheten. Det är ett uttalande från en minister som inte tycks ha en aning om hur vårdpersonalen har det i sin vardag.Eftersom de inte har något meddelarskydd riskerar personer som jobbar inom privat verksamhet som är skattefinansierad att bli uppsagda och därmed förlora sin försörjning om de uttalar sig om allvarliga brister på arbetsplatsen. Många anställda har också otrygga anställningsvillkor som gör att rädslan för att förlora jobbet sätter en extra munkavle på dem.Det här uttalandet ska naturligtvis inte justitieministern lastas för, men ni ingår i samma regering och jag undrar om som har ansvar för frågan om meddelarskyddet anser att vårdpersonalen inte visar tillräckligt civilkurage. Jag riktar ett litet tack till justitieministern för svaret som skiljer sig från det svar som jag fick då jag ställde frågan om ministern var beredd att utöka meddelarskyddet för anställda i privata skolor. Så löd min fråga som jag hade riktat till minister dagens svar tar ministern upp frågan om att stärka skyddet för privatanställda i offentligt finansierad verksamhet som lämnar uppgift om missförhållanden i verksamheten. Det svaret kopplar jag till whistleblowers. gav KU med stöd ett tillkännagivande till regeringen om att det behövdes ett förstärkande just för whistleblowers. Meddelarskydd är ju något mer. Meddelarskydd handlar om att lämna uppgifter för offentliggörande som också kan omfatta sekretessbelagda uppgifter. Det är lite annorlunda.Jag tycker att det är bra att man tar upp detta. Det har verkligen visat sig att det finns behov. Det sade KU också när vi tog upp frågan om whistleblowers. Det behövs en förstärkning. Det finns en oro för att tala om missförhållanden som förekommer på både äldreboenden och skolor. Vi socialdemokrater anser att det också behövs en förstärkning av meddelarskyddet i offentligt finansierad privat verksamhet. Där finns också en gråzon. Ministern säger att det har utretts tidigare. Den sista stora utredningen var 1990; det är ganska länge sedan. Det har hänt otroligt mycket sedan dess.Vi har tagit upp det i motioner i KU . har vi fått dem hänvisade in i . Där har frågan begravts, tycker vi. I kommittén har man inte kommit överens om hur man ska handskas med den. kom ett uppdrag att vi ska skicka en skrivelse till , så den kommer justitieministern att få ta del av. Där säger vi att frågan behöver utredas eftersom antalet verksamheter har ökat så fort. är det fler anställda i offentligt finansierad privat regi än i regi och landstingsregi.Jag hoppas att man i den utredning som justitieministern talar om tar med sig det som rör meddelarskyddet och inte bara whistleblowersystemen. Det tycker jag är viktigt.Som sade har ju på ett flertal ställen påpekat att något måste göras. Vi har fått signaler på många ställen. Jag hoppas att justitieministern tar med det när det gäller utredningen. säger att ministern bagatelliserar problemet i sitt svar. När jag läser svaret tycker jag att man problematiserar en viktig fråga.Det har varit diskussion om meddelarskyddet med utgångspunkt i grundlagen. Vi har meddelarfrihet som är inskriven i grundlagen där man har frihet under ansvar. Man kommer sedan ned till hur det ska kunna skyddas på olika sätt i olika verksamheter. Det är vad interpellationen handlar om.Interpellationen handlar också om det som interpellanten själv läste upp, nämligen att när det gäller aktiebolag skyddar det företaget. Vi vet vad rättrogna socialister tycker. De tycker att man i princip ska ha monopolverksamhet när det handlar om offentligt finansierad verksamhet. Revisionistiska socialister, som Socialdemokraterna förhoppningsvis är, är mer öppna för att det ska finnas inslag av mångfald, det vill säga även andra utförare än egna offentliga verksamheter. Där vill ha monopol. Det har varit tydligt här i kammaren. Det kom fram från inte minst under den finanspolitiska debatten.Men frågan kvarstår ändå. partiledare har svävat lite på målet. Han har talat om att man i princip borde förbjuda aktiebolag att verka inom den gemensamt finansierade välfärden, men jag tror inte att Socialdemokraterna har landat i den frågan.Då är återigen frågan: Hur ska vi förhålla oss till aktiebolagslagen? Det skydd den ger för företag har ju utretts, precis som har nämnts här. Socialdemokraterna har haft i princip ett och ett halvt decennium på sig i regeringsställning att göra någonting åt den utredningen, som via kritik från olika remissinstanser landade i att man gjorde absolut ingenting. säger att justitieministern och alliansregeringen bagatelliserar frågan.Vad som egentligen hände var att när det kom fram att det varit knepigheter i vissa upphandlingar går finansminister ut och säger att man ska se över oegentliga finansieringsprinciper vid hantering av offentliga medel, bland annat de så kallade räntesnurrorna. Justitieministern själv går ut, precis som hon förtydligar i detta svar, och säger att det nu är dags att se över hur man kan finna lösningar för att stärka skyddet för privatanställda i offentligt finansierad verksamhet. från går ut och ber utreda klagomål som har inkommit i offentligt finansierad verksamhet som bedrivs såväl av privata aktörer som av kommuner och landsting.Den hittillsvarande utvärderingen, som är långt ifrån avslutad, visar att kommuner och landsting, alltså de offentliga utförarna, inte heller på något sätt kan undandra sig ett ansvar. I beslutar Alliansen att tills vidare stoppa upphandlingarna för att avvakta och se om det finns någonting ytterligare som kan göras. instämmer och välkomnar regeringens aktiviteter.Detta, fru talman, är väl inte att bagatellisera frågans allvar? Det handlar i stället om att efter mer än av passivitet från den socialdemokratiska regeringen ta tag i frågan, givet det faktum att det kommer upp frågeställningar som är viktiga att belysa.Jag tycker därför att man blir något tveksam när man lyssnar till ganska populistiska utspel som handlar om att fånga upp en fråga där han själv anser att allting borde ha gjorts tidigare, när han själv tillsammans med sitt parti hade regeringsmakten. Det är ju i stället regeringen som via , , och underlydande myndigheter tar tag i frågan. Att personal har meddelarskydd och att repressalieförbud gäller för arbetsgivare är en säkerhetsgaranti för människor i behov av vård och omsorg så att de inte blir utsatta för missförhållanden. Låt oss inte glömma det i den här debatten, för det är precis vad meddelarskyddet handlar om.Om man bedriver en verksamhet i offentlig regi med offentliga medel den ena dagen har man det skyddet, men om den dagen efter läggs över på entreprenad blir eventuella missförhållanden plötsligt företagshemligheter. Det är precis det som den här frågan handlar om.Tidigare utredningar har gjorts, precis som har sagts här, och remissvaren på dem var väldigt kritiska . är det betydligt fler verksamheter vi pratar om. Bara kan det vara 30 000-40 000 inom vård och omsorg som tappar meddelarskyddet därför att det blir ett privat företag, fortfarande finansierat med skattemedel, som driver verksamheten.Om det finns någon som helst oklarhet om vad vi socialdemokrater tycker i den här frågan vill jag tala om att vi tycker att det är oacceptabelt.Många motioner har skrivits, och många av dem har hamnat i KU. Jag har som riksdagsledamot stått i talarstolen här år och framhållit vikten av att meddelarskyddet följer med eftersom fler och fler verksamheter drivs i privat regi. Samtliga borgerliga partier har röstat ned dessa motioner.Vi har i , precis som sade, försökt driva frågan för att se på möjligheterna. Det som hände kan väl inte vara en frisedel , när förhållandena dessutom är helt annorlunda? Det råder ingen tvekan om var vi socialdemokrater står i den här frågan, så det är ingen frisedel att många remissinstanser sade någonting annat.Den här frågan förtjänar att man tittar på den och att man gör det med utgångspunkten att det ska finnas en garanti för att människor som är i behov av vård och omsorg, men även inom skolan, inte blir utsatta för missförhållanden.Därför ställer jag frågan till ministern när det gäller meddelarskyddet och de delar som rör vård och omsorg: Kommer de också att omfattas av den här utredningen? Eller är det bara tidigare utspel i valrörelsen om att det skulle gälla friskolor? När frågan var uppe i KU sist, efter den valrörelsen, röstade samtliga borgerliga partier ned samtliga av de motioner som var skrivna. Behovet av meddelarskydd och meddelarfrihet har framhållits här av flera debattörer före mig, och jag tänkte inte upprepa det.Justitieministern säger i sitt svar att frågan har utretts tidigare, och det är sant. Den utredningen mötte ganska kraftig kritik från remissinstanserna.Vad justitieministern inte berättar är att den socialdemokratiska regeringen av det drog slutsatsen att man behövde göra en ny utredning för att komma fram med ett lagförslag om att tillförsäkra personalen meddelarskydd och meddelarfrihet. Här i kammaren sade den dåvarande socialdemokratiske statsministern : Det är dags att man nu gör en ny översyn av meddelarfriheten så att den också kan omfattas av sådan verksamhet som bedrivs av privata utförare i välfärden.Det justitieministern inte heller säger är att har påpekat detta tidigare utan att regeringen har reagerat. Det är först nu när frågan om allvarliga missförhållanden i äldreomsorgen har fått mycket stor medial uppmärksamhet som regeringen reagerar och börjar prata om att man kanske ska tillsätta en utredning. som har haft ansvaret för de här frågorna har det inte varit aktuellt att ta upp frågan i en ny utredning.Fru talman! Man ska komma ihåg att all personal som arbetar inom äldreomsorgen är skyldig att anmäla missförhållanden enligt lex . Men man ska också komma ihåg att enligt den lagstiftning som gäller är det skillnad mellan dem som är anställda i privat verksamhet och dem som är anställda i offentligt driven verksamhet. De som arbetar i en kommunalt driven verksamhet ska anmäla till socialnämnden om det förekommer eller man misstänker missförhållanden, medan de som arbetar i ett privat bolag ska anmäla det till bolagets ledning. Då är det fortfarande så att det inte når offentligheten. Det är först därefter som ledningen för det privata bolaget kan välja att gå vidare till med en anmälan.Redan här finns det en väldig skillnad, också enligt lex , i fråga om vad som gäller för anställda inom olika verksamheter.Regeringen införde en ny lagstiftning som heter LOV. Just i den frågan handlade en viktig debatt om att tillförsäkra de anställda i privat driven verksamhet meddelarskydd och meddelarfrihet, dock inte enligt grundlagen men enligt avtal, som naturligtvis är mycket svagare. Men också i den frågan röstade de borgerliga partierna samlat nej till förslagen om att föra in detta i lagstiftningen.Fru talman! Jag vill fråga justitieministern vilka skäl det finns - förutom förstås att grundlagsändringar är komplicerade och kräver noggranna överväganden och utredningar, där vi är överens - för att förhållanden inom privat driven äldreomsorg ska få betraktas som företagshemligheter. Jag är väldigt glad över det engagemang som finns i sammanhanget och ska försöka bemöta de frågor som ställts. De är ganska många så jag kan missa någon men då inte därför att jag vill försöka glida undan utan därför att det är svårt att hålla ordning på det hela.Jag tycker att vi är rätt överens om verklighetsbeskrivningen och att mycket bra beskrivit hur snabbt utvecklingen gått, inte minst , när det gäller att fler verksamheter som varit rent offentliga förts över till privat verksamhet men finansieras via skattemedel. Den här utvecklingen har vi sett , men den har accelererat. Det gör naturligtvis att kraven på insyn blir högre.Patrik ifrågasätter vad jag i ett interpellationssvar sagt, nämligen att jag inte hade några planer på att ändra reglerna. Det var riktigt. Då var det mer färskt att man hade avstått från att göra något utifrån den gamla utredningen jämfört med hur det är . Accelerationen i utvecklingen förstärker naturligtvis behovet av att verkligen göra något, så det tycker jag inte är så märkligt. Det är klart att hållningen är något annorlunda i dag.Detta har dock inte att göra med de senaste veckornas debatt; det vill jag gärna säga. skrev jag en debattartikel i ämnet. Ganska länge har jag brottats med frågan. I har vi diskuterat förhållandet att man som medarbetare inom vård, omsorg eller skola ofta vill berätta och att reglerna har varit olika.Problemet är - detta tycker jag att man ska ha viss respekt för - att det finns ganska många olika aspekter att ta hänsyn till. Det är också på det sättet att man inte direkt kan kopiera den offentliga verksamhetens regelverk och föra över dessa till den privata. Det finns ganska många parametrar i detta.Det vi på gjort är att vi utifrån den kritik som tidigare utredning fick och utifrån den diskussion som varit försökt se på vilka olika modeller man kan tänka sig att arbeta med för att komma fram till ett bättre förslag som håller också . Med det som underlag skriver vi nu på direktiv till en utredning - för att nu svara på en del av de andra frågor som ni ställer. Det är nämligen mer än en aspekt som måste beaktas. Jag tycker att detta är viktigt.Det är möjligt att man kan tycka att om en fråga hänskjuts till ett beredningsarbete eller, som någon här nämnt, till begravs den där - det tar . Nja, i allmänhet görs det inte för att begrava frågor, utan det görs därför att frågor är komplicerade.Jag är angelägen om att vi får en utredning som kan jobba seriöst och som kan komma fram till någonting som inte sågas - som den gamla utredningen som den socialdemokratiska regeringen inte kunde använda för att göra förändringar. Jag vill att vi kommer fram till någonting som faktiskt håller.Låt mig säga att jag tror att det är viktigt att ha klart för sig att de regler vi har på området delvis är utformade utifrån en situation där vi hade privat eller offentligt. finns det väldigt många gråzoner. Då stämmer inte riktigt den här typen av binärt regelverk. Om man - vilket jag tror att vi är helt överens om - vill ha öppenhet och insyn i viktiga verksamheter där skattemedel används måste reglerna ses över. Det ska då göras på ett sådant sätt att det också går att lagstifta och driva det hela till riktiga beslut. Jag vill tacka ministern för hennes svar.Det är ytterst värdefullt att inte försvåra så att de människor som upptäcker missförhållanden inte kan avslöja dessa. Detta gäller verksamheter som rör barn, gamla och sjuka - utsatta människor. Det kan inte vara rimligt att ställa företagens intressen mot människors behov. Det kan inte gagna vare sig företag eller de människor som är deras uppdragsgivare. kommer det bara att drabba de seriösa företagen och, naturligtvis, dem som drabbas av vårdlidandet.Jag tror att det är mycket viktigt att slå fast detta så att man inte hamnar i någon sorts teknisk-teoretisk debatt om vad det handlar om. Här gäller det människor som råkar oerhört illa ut därför att vi inte har system som skyddar mot den här typen av missförhållanden.Justitieministern säger att hon avser att tillsätta en utredning och att vi är överens om verklighetsbeskrivningen. Jag hoppas att det är ärligt menat och att ministern avser att agera. Vad jag möjligen är orolig för är om ministerns engagemang är så starkt att det här är en fråga som prioriteras och som så att säga kommer i gång och inte fastnar i maskineriet. Om det finns en ärlig och stark övertygelse hos ministern och ministern nu ser problemet är det positivt och en framgång. I så fall tar jag tacksamt emot detta.Det är viktigt att konstatera att vi har diskuterat det som även andra debattörer i kammaren vittnat om. Åtminstone har ministern bagatelliserat detta, och åtminstone har ministern uttryckt sin mycket bestämda uppfattning och sagt att hon inte tänkt göra något åt saken. Möjligen skulle vi vilja se lite mer handfasta bevis för att ministern och regeringen - även om ministern försöker frånsäga sig kopplingen till dagens skandaler och det som just nu finns i mediedebatten - avser att fortsätta att göra någonting. Kanske hittar någonting annat att skriva om. Det är där någonstans som ministern på något sätt då kommer att ställas till svars.Jag för min del tycker att det är spännande att se hur det blir. Troligen får jag anledning att eller så ställa en sådan här interpellation igen för att få höra vad som hänt i frågan, hur frågan utvecklats.Är det så att vi kan vara överens om verklighetsbeskrivningen, även om man från regeringens sida kommer , är det naturligtvis bra. Men ute såväl bland dem som befinner sig i en utsatt vårdsituation som bland anställda och självfallet de anhöriga finns det en stor oro för att det här kommer att ta väldigt . Kanske kunde vi här få till stånd ett steg framåt, någon form av åtagande att skynda på processen. I så fall har den här debatten lett till någonting positivt. Också jag måste säga att det är positivt att ministern ser de problem som flertalet av oss här påtalat. Det blir väldigt mycket av upprepning.