· GZ1091 · 2011-11-18 11:48:12 — har frågat mig vad jag avser att göra för att säkerställa att kvinnors arbetsskador inte bedöms vara mindre allvarliga än mäns. Vidare har hon frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att förbättra arbetsskadeförsäkringen för att uppnå högre rättssäkerhet och bättre möjligheter att få ersättning för de skador man har ådragit sig i arbetet.Kvinnor och män beviljas ersättning för arbetsskador i olika utsträckning. ändrades bevisregeln i arbetsskadeförsäkringen på initiativ av den dåvarande regeringen. Ett uttalat syfte var att beviskraven skulle mildras, vilket bedömdes kunna leda till att skillnaderna i beviljandefrekvens för ansökningar från kvinnor respektive män utjämnades. Detta har inte visat sig bli fallet.Inspektionen för socialförsäkringen (ISF) har på regeringens uppdrag granskat hela beslutsprocessen vid beslut om arbetsskada utifrån ett jämställdhetsperspektiv. Rapporten analyseras på . De huvudsakliga förklaringarna till skillnaderna mellan kvinnor och män tycks inte vara prövning. Kvinnor och män som arbetar inom samma yrke beviljas arbetsskadelivränta i ungefär lika stor utsträckning.Skillnaden i beviljandefrekvens tycks i stället huvudsakligen bero på att arbetsmarknaden för kvinnor är en annan än den för män. Antalet godkända arbetsskador är högre i typiskt manliga yrken än i typiskt kvinnliga. Detta skulle kunna bero på att typiskt manliga yrken i viss utsträckning är farligare. För detta talar till exempel att allvarliga olyckor på arbetet enligt statistik från och Försäkring drabbar fler män än kvinnor. Dödsfall genom arbetsolyckor drabbar också oftare män än kvinnor.ISF har också pekat på att kunskapen om arbetsmiljöns betydelse för uppkomst av sjukdom är större för mansdominerade arbetsmiljöer. Detta är sannolikt riktigt. För att ta till vara den forskning som finns har regeringen gett i uppdrag att bistå med kunskapsöversikter beträffande risker för arbetssjukdomar, särskilt när det gäller kvinnors arbetsmiljöer. Genom att göra sådana översikter kommer vi även att få en bättre bild av var det finns behov av ytterligare forskning.ISF har även väckt frågan om en mer omfattande förändring av arbetsskadelagstiftningen. Detta kräver dock en djupare analys. Jag vill även erinra om att den parlamentariska Kommittén om hållbara försäkringar vid sjukdom och arbetslöshet, den parlamentariska , har till uppgift att överväga om huvudmannaskapet för arbetsskadeförsäkringen bör ändras.Då , som framställt interpellationen, anmält att hon var förhindrad att närvara vid sammanträdet medgav andre vice talmannen att i stället fick delta i överläggningen. Jag får tacka ministern för svaret, men jag tycker att det är en hel del som saknas i svaret. Jag hoppas att jag ska få tydligare svar lite längre fram i debatten.Mot bakgrund av att beviljandegraden inom arbetsskadeförsäkringen är lägre för kvinnor än för män fick ISF, Inspektionen för socialförsäkringen, av regeringen i uppdrag att undersöka de oskäliga skillnaderna i beslut eller i det som leder fram till beslut. Rapporten, som vi nu har tagit del av, visar med all tydlighet att skillnaderna mellan könen kvarstår. Orsakerna finns såväl inom område som utanför.Det är bara att konstatera att trots lagstiftning med sänkta krav på bevisning är förekomsten av fullständig medicinsk vetenskaplig evidens styrande för besluten. Och de litteratursammanställningar som används av försäkringsmedicinska rådgivare i verksamheten bygger till större delen fortfarande på forskning inom de manligt dominerade yrkena. Till detta vill jag lägga att granskningen klart visar på att yttranden från dessa rådgivare väger mycket tungt i beslutsprocessen.I svaret skriver ministern: huvudsakliga förklaringarna till skillnaderna för kvinnor och män tycks inte bero på prövning. Svaret gör mig lite fundersam. Har vi egentligen läst samma rapport? I rapporten från , som i sitt uppdrag just skulle granska arbetsskador ur ett jämställdhetsperspektiv, kan vi redan på de första sidorna läsa generaldirektörens förord och en sammanfattning. Där kan vi läsa följande: Trots åtgärder som vidtagit för att säkerställa lika behandling för kvinnor och män inom arbetsskadeförsäkringen kvarstår skillnaden i beviljningsgrad mellan kvinnor och män. För mig är det väldigt klart.Herr talman! Även när man tar bort det som beror på yrken kvarstår en skillnad på . Jag återgår naturligtvis därför till frågan till ministern som jag inte anser att jag har fått ett fullgott svar på: Vad avser ministern egentligen att göra för att säkerställa att kvinnors arbetsskador inte bedöms vara mindre allvarliga än mäns? Jag tycker att det som efterlyser är precis det som har gjorts i analytisk mening, det vill säga att vi har undersökt vad det kan anses bero på. Vi är överens om att det finns ett kvardröjande problem som är väsentligt. Vi är överens om att lagstiftningsförändringar inte har haft den effekt som vi då hoppades på. Vi är sannolikt överens om att det ska krävas evidens för kopplingen mellan arbetssjukdomar, arbetsolyckor och arbetsskadeförsäkringen. Och vi är överens om att det finns ett kvarstående problem.Jag tycker att det här är en intressant och viktig fråga, men vi kan inte hoppa in i slutsatser.Vad rapporten pekar på är att skillnaderna finns kvar men att det sannolikt inte beror på att av helt andra skäl gör olika bedömningar av män och kvinnor, utan att det handlar om grundläggande forskningsbrister och grundläggande kunskapsbrister i mäns och kvinnors typiska arbetsmiljöer. Det låter för mig rätt sannolikt. Det är ett gott tecken på att vi har kommit till rätta med en väsentlig del av gammaldags, manligt dominerade industriella miljöers problem. Många kvarstår förvisso, men vi har kommit en bra bit på väg. Det är lika uppenbart att vi har många problem kvar, framför allt när det gäller många yrken som domineras av kvinnor.En annan diskussion är om det är rimligt att vi ska ha yrken som är så totalt dominerade av kvinnor eller av män. Men det är antagligen det som det här tyder på att vi har ett bekymmer med.Jag tycker att det är en extremt intressant fråga att diskutera. Jag tycker också att det är bra att det nu undersöks vidare både i ISF:s rapport och i de svar som ska komma från . Vi har det som SBU ska undersöka. Det ligger dessutom i den helt fundamentala frågan om var huvudmannaskapet ska ligga för försäkringen i den parlamentariska utredningen.Jag tycker att vi gör rätt mycket i den här frågan just nu och att det finns mer kvar att göra. Att vi är överens om mycket och att mycket mer behöver göras - ja, så kan det vara. Men det är fortfarande mycket som saknas, anser jag.Ministern säger att vi ska kräva mer forskning. Ja, det tycker jag också, men då kanske forskningen skulle fokusera på kvinnors arbetssituation, kvinnors arbetsmiljö och kvinnors skador på grund av deras arbeten.Det första som regeringen gjorde när den tillsattes 2006 var till exempel att skrota , i , som hade en utomordentligt bra forskning kring dessa frågor. Men det togs bort med ett svep på grund av att man ansåg att det var för politiskt.Att män har lättare att få arbetsskadeersättning än kvinnor är inte det enda problemet, och det vill jag ta upp i min fråga två som ministern inte har svarat på i detta svar. Även mäns beviljningsgrad på måste anses vara väldigt lågt, tycker jag.Vi vet att arbetsskadeförsäkringen har en lång historia och att den nuvarande lagstiftningen är . Vi hade också en finansiell kris, då det blev strängare regler när det gällde det försäkringsmässiga och många arbetsskadade inte hölls skadeslösa. Men sedan kom finanserna på benen igen, och då aktualiserades en reform som syftade till att reglera så att fler arbetsskadade skulle få ersättning och bättre ersättning.Syftet har inte till fullo uppnåtts när vi ser att utbetalningarna för arbetsskador i stället har minskat kraftigt . Då är naturligtvis frågan: Vad ligger bakom den minskningen? Vad vet regeringen om orsakerna? Kan det vara så, som vissa hävdar, att man inte ens anser det vara lönt att pröva möjligheten att få ersättning? Jag undrar som sagt: Känner ministern till orsakerna?Herr talman! Låt mig ta några exempel. I en rapport som låtit göra, Socialförsäkringsrapport 2008:3, kan vi läsa att av männen beviljades livränta i de fall som rörde problem i mjukvävnader mot av kvinnorna. När det gällde ryggproblem godkändes av männen och av kvinnorna.Färre ärenden prövas, men inget tyder på att det skulle vara ett resultat av en förbättring av arbetsmiljön precis.För att nämna något av det som anser bör tas med i en ny översyn kan jag nämna följande: Systemet för kunskapsinhämtning om olika arbetsskador bör analyseras. De senaste forskningsrönen bör snabbt implementeras i beslutsunderlagen för . En förbättring av arbetsskadeförsäkringen bör göras. En utredning med syfte att kvinnor och män ska ha en rättssäker process bör göras. Och den som har fått en arbetsskada godkänd ska erhålla skälig ersättning.Visst finns det mycket gemensamt men också mycket olikheter i den process som vi vill arbeta i när det gäller den här frågan. Utifrån de exempel som jag har tagit upp undrar jag om ministern skulle kunna tänka sig att arbeta i den riktningen framöver. Tre saker tycker jag förtjänar att kommenteras.För det första: Om man har en separat försäkring som siktar på att ge människor ersättning vid arbetssjukdomar och arbetsskador och har separata villkor och separata ersättningar kräver det att man också har tydliga regler för vad som skiljer den sortens ersättningar och försäkringsgrunder från övrig sjukförsäkring. Det tror jag är mycket viktigt. Sedan kan man diskutera om vi har exakt de reglerna.För det andra: Vill man förändra reglerna för arbetsskadeförsäkringen och i största allmänhet göra det lättare att få bifall för arbetsskada och arbetssjukdom, då kan man motionera om det i sedvanlig form. Det är inte det som den här utvärderingen kretsar kring, utan det är frågan om vi behandlar mäns och kvinnors förutsättningar likvärdigt. Och mitt svar är: Det gör vi inte tillräckligt bra i Sverige.För det tredje vågar jag påstå, som lekman på området, att det med all sannolikhet är lättare att härleda fysiska sjukdomar och inte minst fysiska skador till specifika yrken och arbetshändelser än vad det är många psykiska åkommor och den psykiska ohälsa som ökar starkt. Till del ligger det i sakens natur. Till del krävs det ökad kunskap om hur vi ska se dessa samband så att vi inte systematiskt missar att se sådana konsekvenser av mer moderna yrken där vi har större skäl att fästa vår uppmärksamhet än vi hade . Ministern sade att frågan i mitt förra inlägg inte fanns med i interpellationen och därför inte behövde något särskilt svar. Det var bara jämställdhetsaspekten som var aktuell. Det förstår jag inte. Det finns ju en fråga om åtgärder för att förbättra arbetsskadeförsäkringen för att uppnå högre rättssäkerhet och bättre möjligheter att få ersättning vid skador man ådragit sig i arbetet.Hur som helst har motionerat om en bättre arbetsskadeförsäkring, så nu har ministern fått svar på det.När mycket finns på ett papper men inte fungerar i praktiken måste man göra en stor och bred översyn. Jämställdhetsperspektivet måste man arbeta vidare med, och det säger ministern att han gör. Att 2011 utgå från att mannen är norm är totalt oacceptabelt.Rättssäkerheten skevar också enligt rapporten, vilket vi också måste komma till rätta med.Jag, eller kanske rättare sagt , kommer noga att följa ministern i fortsättningen när det gäller vilka bedömningar han gör och vilka åtgärder han vidtar vad gäller det faktum att kvinnors arbetsskador bedöms vara mindre allvarliga än mäns och vilka åtgärder ministern vidtar för att förbättra arbetsskadeförsäkringen och uppnå högre rättssäkerhet. Vi inväntar svar från på den rapport som ISF har kommit med. Vi bereder frågan på departementet. Vi inväntar synpunkter från SBU, och på mellanlång sikt inväntar vi synpunkter från den parlamentariska utredningen vad gäller huvudmannaskapet. Det pågår alltså ganska mycket här och i denna fråga.