· GZ10126 · 2011-11-29 13:54:59 — Men en så här viktig sak tål att upprepas.Att personalen inte har ett meddelarskydd är ett växande problem i och med att fler och fler verksamheter förs över till privata bolag. Om man misstänker att något är fel, att det finns allvarliga brister i den verksamhet där man jobbar, skulle det vara naturligt att det kan påtalas utan att man sedan ska behöva råka illa ut. Personalen mår dåligt. Man känner av att man inte räcker till. I och med det mår också vårdtagarna dåligt - människor som i de allra flesta fall själva inte kan föra sin talan.I svaret på interpellationen står det att "frågor om kvalitet i vård, omsorg och skola är prioriterade inom regeringens arbete". Jag tycker att det här är en fråga om kvalitet. Att man kan påtala brister när sådana finns handlar, som tidigare talare här påpekat, om kvalitet i vården.Jag skulle vilja vädja till justitieministern att skynda på det utredningsarbete som måste göras. Det tycker jag skulle visa på lite civilkurage från regeringens sida. En sak som jag inte riktigt kan förstå men som justitieministern kanske kan förklara för mig är hur det kan vara fråga om en företagshemlighet när det gäller att påtala brister där vårdtagarna blir lidande. Justitieministern lyfte upp det jag sade om att frågan hade begravts i . Jag tycker faktiskt att det är precis vad som har gjorts, för har frågan kommit upp i KU. Den borgerliga majoriteten har, mot våra reservationer, tagit beslutet att den hanteras i och har lyfts in i . Det är rätt att det har gjorts, men det har aldrig funnits utrymme, tid eller någon större vilja att behandla den där. Den har i stället funnits skvalpande där, utan tid att göra något åt den.Nu kom vi ett steg längre, men det fordras att utredningen kanske får ett förnyat mandat att arbeta med detta. Det är självklart att frågan måste utredas lite djupare. Det finns nämligen många delar i det. Jag är dock fortfarande lite tveksam till vad justitieministern menar med de sista meningarna, för jag tror att det är en smalare del justitieministern har i tankarna än vad som innefattar ett meddelarskydd. Jag tycker att det är viktigt att vi har med hela den stora biten när det gäller meddelarskydd - rätten att offentliggöra och rätten till repressalieförbud, att det ska vara straffbelagt att ha repressalier. Det gäller inte bara om någon tar upp det med sin egen ledning, att man då ska vara skyddad. Det är jätteviktigt det också, eller om man går till och påtalar missförhållanden. Det är otroligt viktigt att det sker, men det är också jätteviktigt att det finns en möjlighet till offentliggörande av sådana här saker.I svaret tog statsrådet upp detta med att det kan vara skadligt för samarbetet och lojaliteten mot företagen. Jag tycker inte det. Det är människors välmående som är det viktiga här. De många socialdemokratiska talarna här har sagt att det inte finns någon tveksamhet när det gäller hur Socialdemokraterna förhåller sig till denna fråga. Tillåt mig att tvivla på att det är så! Det är nämligen på det viset att man under de många regeringsår som Socialdemokraterna ledde välfärden och omsorgen visserligen hade ett lagstadgat meddelarskydd inom offentligdriven verksamhet. Eftersom man i princip hade en fientlighet mot vårdentreprenörer och en stor vurm för just offentligutförd omsorg missade man dock möjligheten att titta bland annat på den tillsyn som staten har, i det fallet via länsstyrelserna. När alliansregeringen tillträdde insåg man att det fanns stora brister i den offentliga tillsynen, vilket gav detta meddelarskydd en inte särskilt stor verkan. Man kom också fram till att det när det till exempel handlade om äldreomsorgen nog var bättre att flytta över tillsynen till . Man tog då detta initiativ från , vilket påtagligt har förbättrat tillsynen och därmed verkligen givit kvaliteten inom verksamheten en belysning den inte tidigare hade. Dessutom har man tillsatt en utredare som också tittade och problematiserade kring något väldigt viktigt, nämligen hur kommuner och landsting som hanterar offentligt finansierad verksamhet inom välfärden ska skriva ansvarsfulla avtal så att dessa avtal i sin tur speglar ett moraliskt förhållningssätt syftande till hög kvalitet. Detta är i grunden, fru talman, det viktiga med lagen om valfrihet: Den syftar till att stärka kvaliteten och att man inte bara ska se till kostnadsaspekter och kostnadsbesparingar.Sammantaget kan man säga att alla de andra verksamheter alliansregeringen har iscensatt kommer att leda till en stor vidsyn kring frågeställningen, vilket sedan kryddas av att tittar på finansieringsfrågan i verksamheter som är offentligt finansierade men drivna utanför offentligheten - justitieministern tittar på detta med meddelarskyddsverksamhet och via ur kvalitetssynpunkt. Det för en riktig genomlysning. Jag vill bara tala om att Grävande journalister gjorde en undersökning med riksdagsledamöter där det enda parti som tyckte att det var bra som det var och att man inte behövde utvidga meddelarskyddet var Moderaterna.Min fråga till ministern är dock en annan. Det förekommer att landsting i sina upphandlingar runt om i landet skriver avtal om att man måste ha meddelarskydd för personalen. I själva upphandlingen ligger alltså ett avtal om meddelarskydd. Men det visar sig att detta meddelarskydd inte är lika starkt som lagen om den lojalitetsplikt personalen har gentemot företagen. Skulle det komma upp i en arbetsdomstol skulle alltså sannolikt företaget vinna, eftersom lojalitetsplikten är en lag och det som är inskrivet i upphandlingen är ett avtal. Därför är min fråga till ministern återigen om det bara kommer att röra friskolor i den utredning som är tänkt eller om det också kommer att gälla vård och omsorg, och om man i så fall i direktiven säkerställer att det blir en lagstiftning på området. Jag börjar med den sista frågan. I min värld handlar det vi diskuterar om såväl skolor som vård och omsorg. Det är den typ av skattefinansierad verksamhet som läggs ut och som i andra sammanhang skulle bedrivas i offentlig regi, alltså inte enbart skolor. Man måste se på helheten.Det besked jag kan ge är att vi kommer att tillsätta en utredning och att vi arbetar med direktiven. Att i varje del gå in på detaljer om vad dessa direktiv ska innehålla vore att föregripa den samordning som regeringen måste ha för att komma fram till besluten. Däremot måste jag säga att jag tänkte precis samma tanke som när jag satt och funderade, nämligen att det är en skillnad mellan att dölja missförhållanden och att skydda företagshemligheter. Jag tycker att det är viktigt att företag som bedriver verksamhet kan skydda företagshemligheter. Det kan vi hävda. Men det kan inte vara liktydigt med att man ska dölja missförhållanden när det gäller vårdverksamhet och annat. Någonstans måste det gå att göra avgränsningar i detta, och det är det en utredning måste fundera över och titta på hur det ser ut. Jag inser att det är komplicerat, men det är inte rimligt att personal inte kan känna sig trygga i att berätta om sådant som i högsta grad berör kvaliteten i den verksamhet de är satta att utföra.Sedan är det på det sättet att många landsting och kommuner tecknar avtal. Det blir en ojämnhet eftersom lojaliteten ligger i lag och det andra i avtal. Det skulle säkert vara så i en prövning i en del fall; det kan jag tänka mig. Det värsta är dock att det inte är alla landsting och kommuner som ens har med detta, plockar med anställdas möjlighet, i sina avtal. Vad värre är: Den som jobbar på en vårdavdelning eller i en skola är ofta väldigt osäker på de rättigheter man faktiskt har, som jag försökte beskriva i mitt första svar och som kan ingå i ett sådant här avtal. Det gör att osäkerheten lägger ett lock på och skapar en otrygghet hos personalen. Då får man egentligen vara lite imponerad över att det faktiskt har kommit fram en hel del, för det säger något om det kurage som många medarbetare känner inför den verksamhet de har att bedriva. Min avsikt är dock att vi ska få en bättre tingens ordning, och det är därför vi under ordnade former ska utreda detta seriöst. Vi ska ta in det som är offentligt finansierat och ligger i privat regi och faktiskt försöka dra vettiga gränser så att man inte ska behöva stå och hävda endera företagshemligheter eller också den anställdes rätt. Det är självklart att jag om jag arbetar i en fabrik som håller på att ta fram en ny modell av och är precis i de viktigaste förhandlingarna inte kan kopiera upp och skicka ut det hur som helst. Det tror jag att alla kan vara överens om, men det är något helt annat än det vi pratar om här och det vi vill att personal som tar hand om gamla eller sjuka ska kunna känna sig trygga i att rapportera.Sedan kan man säga att det borde ha gjorts för länge sedan. Ja, det är väldigt mycket som borde ha gjorts för länge sedan. Ansvaret vilar tungt för att ingenting har gjorts. Men låt oss samlas kring att vi nu är här och måste göra detta ordentligt. Det handlar inte om att begrava något utan om att faktiskt ta fram handfasta regler. I det arbetet kommer vi alla att få delta och försöka svara på de rätt komplicerade frågor som måste få ett svar om vi ska fatta beslut och få ändrade regler för detta. Ett stort tack till justitieministern för debatten! Jag tycker att det har varit en väldigt bra debatt och att ministern har rört sig i positiv riktning från den interpellationsdebatt som vi hade här till dagens svar. Jag tycker också att ministern har rört sig under debatten i positiv riktning från det första inlägget till de följande inläggen här från ministerns sida. Det är glädjande och bra. Det är väl så här, i bästa fall, en interpellationsdebatt ska kunna fungera, att man för frågan framåt till gagn för alla.Jag noterar också att ministern har en annan ton och gör en annan bedömning av möjligheterna att göra de här viktiga avgränsningarna än andra delar av regeringsunderlaget som har debatterat här i dag.Stort tack för debatten! Den har varit positiv. Om ministern lovar att agera lovar jag, och säkert många med mig, att fortsatt bevaka frågan. Och det kommer inte att ta innan vi har en interpellationsdebatt om det här igen, tror jag. Då hoppas jag att vi har förflyttat oss ännu lite längre i positiv riktning.Ett genuint tack för debatten! Jag sade redan tidigare att jag är väldigt glad över det engagemang som finns i den här frågan. Jag försöker verkligen inte minimera problematiken i den, därför att när vi rör oss i de här frågekomplexen är det besvärligt. Men vi har en ärlig ambition att faktiskt försöka leda frågan framåt och göra rätt.Sedan ligger det i sakens natur att även ministrar rör sig på grundval av det som händer i samhället. Det är annorlunda än . Om vi inte är här och kommer vi att vara förlorade som politiker oavsett parti.De skriftliga svaren som vi ger är oftast lite mer formaliserade än den fria debatten. Jag tycker också att det är mer spännande med interpellationsdebatter och diskussioner i när man försöker föra något slags intellektuell debatt och vända och vrida och inte granskar ord, som jag skulle ha kunnat göra i en del fall om jag hade velat vara elak. Men jag tycker att det här är en ansvarsfråga där vi behöver komma framåt, för det finns väldigt många som arbetar i de här verksamheterna som tycker att det är besvärligt och inte vet om de får berätta. Så ska det väl ändå inte vara i vårt samhälle.