· GZ10158 · 2011-12-16 13:04:50 — har frågat mig om jag har verkat för att fått i uppdrag att vidta förberedelser i händelse av att euron faller. frågar också om jag har agerat för att givit storbanker och försäkringsbolag i uppdrag att förbereda sig för en kollaps av euron. Situationen i euroområdet är allvarlig och regeringen följer utvecklingen noga. Huvudansvaret för att hantera krisen och återställa förtroendet är . Det är nödvändigt att budgetförstärkningar och reformer genomförs för att uppnå hållbara offentliga finanser och ökad tillväxt. De europeiska bankernas skyddsvallar måste också förstärkas genom högre kapitaltäckning. ECB har meddelat att de kommer att bistå med utvidgat kreditstöd till bankernas utlåning och likviditet i euroområdet. Bland annat kommer ECB att komplettera de korta lånen till banksystemet med att låna ut pengar löptid.Så till första fråga. följer och analyserar utvecklingen i omvärlden, vilket speglas i bland annat prognosarbetet. UD och utlandsmyndigheterna bevakar, bedömer och rapporterar om det ekonomiska läget i värdlandet. Avseende andra fråga har regeringen genom stödagen, som antogs av , ett brett mandat att agera för att säkerställa den finansiella stabiliteten. aviserade regeringen, och ytterligare åtgärder för att stärka bankernas motståndskraft mot finansiell oro. Om situationen förvärras är regeringen beredd att snabbt vidta nödvändiga åtgärder för att upprätthålla basala funktioner i det finansiella systemet. har goda offentliga finanser och internationellt sett välkapitaliserade banker. Dessutom har vi bra förutsättningar både för att möta en allvarligare konjunkturavmattning och för att göra insatser för att säkerställa den nationella finansiella stabiliteten.Då , som framställt interpellationen, anmält att hon var förhindrad att närvara vid sammanträdet medgav förste vice talmannen att i stället fick delta i överläggningen. Jag vill tacka finansministern för svaret.Den kris som vi nu ser i euroområdet blir snabbt allt allvarligare. Varningarna för recession gäller nu inte bara och . I , och varnar man nu för att ekonomin ska börja gå bakåt. Skuldkrisen ser ut att bli akut i såväl som med risk för att länderna inte kan klara sin egen upplåning. Vi vet alla att nästa steg i denna kris är en bankkris och att en bankkris kan bli mycket farlig för hela ekonomins utveckling.Till detta kommer en annan kris. Det är den sociala krisen där miljoner människor blir arbetslösa, där miljoner människor blir fattiga, där människor ser sin framtid smulas samman och tvingas emigrera för att kunna försörja sig och sina familjer.Det finns en uppenbar risk att eurokrisen blir en eurokollaps. Det är ingenting som vi önskar, någon av oss, men det är någonting som vi måste inse faktiskt kan ske.Det finns olika orsaker till krisen, och det ser olika ut i olika länder. Men det går inte att blunda för att euron i sig är en bidragande orsak. Fel ränta och fel växelkurs bidrog först till överhettning och överutlåning från bankerna och till att länder sitter fast i ett skruvstäd av dålig konkurrenskraft. Euron gör det också dyrare att låna upp pengar för länder som saknar en egen centralbank. Vad gör vi om det blir en eurokollaps?Problemet är också att många av de ledande politikerna, inklusive finansminister och merparten av hans regering, är anhängare av euron och i grunden vill att vi ska vara en del av valutaunionen. Det finns en risk för att den politiska prestigen skymmer sikten när man inte medger hur allvarliga problemen är. I framstår man ju som närmast religiösa i sin tro på euron, trots att verkligheten ser ut som den gör.Tecknen på att man förbereder sig för att euron kanske måste överges av några länder eller av flera länder finns där. har gått ut till sina ambassader och instruerat dem att förbereda sig för att det kan bli en mycket allvarlig ekonomisk kris med både social oro och sammanbrott i betalningssystemen. förbereder för att kunna börja trycka en egen valuta igen rent tekniskt. Den slovakiske talmannen sade att man måste förbereda en återgång till slovakisk krona.Men vad händer om eurokollapsen faktiskt skulle komma? Även om vi inte önskar det måste vi se i vitögat att den kan komma och förbereda oss på att det faktiskt kan ske. Det är det som den här frågan handlar om. Hur kommer det att påverka våra banker och våra betalningssystem? Hur kommer det att påverka vårt samarbete med de europeiska länderna ?Min första fråga är om regeringen anser att förberedelserna är tillräckliga. Är vi redo om det värsta skulle ske eller behöver det göras mer?Det är uppenbart att man i har gjort en allvarligare bedömning av läget med tanke på de åtgärder och förberedelser man har vidtagit där. I detta sammanhang skulle jag vilja ta upp en speciell fråga, nämligen insättningsgarantin för spararnas pengar. Den bottnar i ett EU-direktiv och gäller i hela Europeiska unionen. Den är alltså uttryckt i en valuta vars framtid är ganska osäker.I har man valt att förvandla detta till pund i lagstiftningen så att man har en insättningsgaranti i den nationella valutan.Är det inte rimligt att räkna om den svenska insättningsgarantin så att vi har den i kronor och inte i en valuta vars framtid är ganska osäker ? Det är klart att eurokrisen är mycket allvarlig. Det är alldeles uppenbart att det behövs krafttag för att vi ska komma ur krisen. Vi måste se att länder med stora underskott i sina offentliga finanser vidtar åtgärder. Det gäller inte bara utan också , och andra länder där underskotten har blivit alltför stora och skulderna alltför betungande. Det är klart att vi måste skapa oss en brandvägg. , ECB, IMF och de olika EFSF-fonderna, och allt vad dessa akronymer står för, måste gemensamt lägga plånboken på bordet och säga att de skapar den stabilitet som krävs för att komma ut ur krisen. Vi måste få en ny ekonomisk styrning som gör att vi inte upprepar de misstag som har lett fram till krisen. Där sker det nu vissa framsteg.Det är alldeles uppenbart att det är precis på dessa områden problemen har uppkommit. Budgetpolitiken i har inte hållit måttet. Vi har över decennier haft stora underskott som har lett till en kraftig ökning av skuldsättningen.Under den senaste krisen är det framför allt de offentliga utgifterna som har ökat medan intäkterna har stått ungefär stilla. Man har alltså tagit på sig utgifter som man inte har medborgarnas mandat att genomföra, i den meningen att de inte har betalat skatt för dem.Konkurrenskraften i på grund av alltför mycket regelbörda, konkurrenshinder, bristande utbildningssystem, eftersatt infrastruktur, alltför liten utrikeshandel etcetera har gjort att man i dessa länder har ett kostnadsläge som är utomordentligt besvärligt.Det är i många fall mer besvärligt än det upplevde . De implicita växelkurserna är kraftigt övervärderade eftersom man inte har haft en produktivitet som svarat mot löneökningarna.I flera av dessa länder har man en mycket besvärlig arbetsmarknadssituation i termer av att man långsiktigt haft alldeles för få på arbetsmarknaden, i synnerhet alldeles för få kvinnor. har en förvärvsfrekvens på snäppet generellt, och den är avsevärt mycket lägre för kvinnor. Det är grundproblemet.Man måste få ordning på konkurrenskraften. Man måste ha offentliga utgifter som är inriktade på tillväxt och som är av den omfattningen att man kan få in skatteintäkter för att täcka dem. Man måste vidare få ut människor på arbetsmarknaden. Detta är grundproblemen.Euron har inte underlättat problemen, för systemen har inte gett den styrning och stabilitet som varit nödvändig. Det är dock viktigt att konstatera att många andra länder, allt från , , , och till nu och , har genomgått likartade kriser alldeles utan vare sig fast växelkurs eller euromedlemskap. Vansköter man en ekonomi och bygger upp för stor skuldsättning, eftersätter sin konkurrenskraft och har en dåligt fungerande arbetsmarknad får man stora ekonomiska bekymmer. Då måste man göra något åt det långsiktigt.Det är inte aktuellt med ett svenskt euromedlemskap i närtid. Har jag läst opinionsmätningarna korrekt stöder av svenska folket ett euromedlemskap medan säger nej till det. Vi har haft som hållning att det är en fråga som ska hanteras i folkomröstning och brett över blockgränserna. Det finns inga förutsättningar för ett svenskt euromedlemskap - även om man givetvis kan hävda att det långsiktigt finns en del fördelar för med att vara med i ett sådant system.När det gäller stabiliteten i har vi ansträngt oss för att bygga fortifikationer - därmed inte sagt att vi inte kommer att påverkas av en allvarlig europeisk kris, oavsett om den blir allvarlig i ekonomisk mening eller i den politiska valutakursmening som och är ute efter.Vi har bättre offentliga finanser. Vi har starkare stabilitetsfonder. Vi har en centralbank som har en penningpolitik som kan nyttjas, och vi har hårdare kapitaltäckningskrav.Vi har huset i god ordning, men det är klart att en global internationell kris också kommer att skaka . Jag tycker att inlägg utgör en god illustration av att man inte vill se att det finns en väldigt sammansatt bakgrund till krisen. Det är självklart att höga budgetunderskott och statsskulder gör länder utsatta. Till hade dock och statsskulden under god kontroll och låga budgetunderskott. Där är krisen framför allt en bankkris, en finanskris. Den har eldats på av de låga euroräntorna. I vissa perioder har de haft negativ realränta. En avreglerad och alltför våghalsig banksektor har bidragit kraftigt till krisen.Vidare blundar man för att euron är med och skapar krisen. Det är uppenbart att länder betalar en mycket högre ränta eftersom man inte har en egen centralbank . Euron är en del av problemet, inte av själva lösningen.Så länge man inte kan se att problemet har flera orsaker är det svårt att göra något åt det. EU:s politik går dock ensidigt ut på att rädda euron och bankerna till vilket pris som helst - och priset är väldigt högt för vanligt folk.Visst kan länder hamna i ekonomisk kris utan euron; det förnekar ingen. Men exemplen är kanske inte helt väl valda. kom tillbaka från sin kris eftersom man har en rörlig växelkurs - förutom att man har en vänsterpartist som finansminister. hamnade i sin kris delvis för att man hade en fast växelkurs gentemot euron och i den meningen fungerade som ett euroland.Anders vill inte riktigt beröra frågan vad som händer om det värsta händer. Är vi förberedda för det eller behöver vi göra något mer? Är vi helt redo om det värsta skulle hända?Jag ska också ta upp insättningsgarantin. Vore det inte klokt att uttrycka den i svenska kronor? Det är ändå en svensk lagstiftning vi talar om. Britterna har ju lyckats uttrycka den i pund.Det som görs på EU-nivå är delvis fel saker och delvis otillräckligt. Det är mycket symbolpolitik i Europeiska unionen. Lite panikartat försöker man skjuta krisen framför sig.Det mest bekymmersamma i den senaste överenskommelsen är att man lovar att bankerna ska gå skadeslösa. Det som hände i det grekiska fallet, att även det privata får ta en del av kostnaderna för en skuldnedskrivning, ska inte hända igen. Som finansministern nämnde i sitt svar öser ut lån till bankerna till 1 procents ränta på 36 månaders löptid. Bankerna kan sedan låna ut pengarna till andra länder till 6 eller 7 procents ränta. Detta är ett sätt att rädda bankerna till varje pris. De ska inte behöva ta någon risk utan kan bara tjäna pengar. Hela risken hamnar hos skattebetalarna.För man ett resonemang om moral hazard, om att bankerna också måste kunna gå med förlust ibland, är då detta en klok politik? Är det rimligt att skydda bankerna så att de går skadeslösa som hela risken vältras över på skattebetalarna?Jag tycker att man ska ha med det perspektivet när man talar om att låna ut svenska pengar, , till den europeiska unionens krishantering. Vilka blir villkoren för bankerna? Kommer de att hållas skadeslösa igen eller kommer ägarna att vara med och bidra?Jag återkommer till interpellationens huvudfråga. Menar finansministern att vi är så förberedda som vi rimligen kan vara om eurosystemet kollapsar och länder börja träda ut ur den gemensamma valutan? Jag såg inledningen av debatten på min monitor och insåg att detta var ett lämpligt tillfälle att ställa en fråga till hearingen i finansutskottet i går ställde riksbankschefen i utsikt att kunde vara ett lämpligt belopp för att bidra med via IMF för stabilisering av den europeiska ekonomin. Socialdemokraterna och har instämt i att denna inriktning är acceptabel, och de stöder den i princip i avvaktan på det exakta beloppet. Storleksordningen förefaller alla på allianssidan, Socialdemokraterna och tycka är rimlig.Vad är position i denna fråga? Kommer ni även att gå emot att via IMF solidariskt hjälpa de andra europeiska länderna och med ökade lånemöjligheter från resten av världen hjälpa människor i som ser sin pension hotad, sina inkomster hotade, sina jobb hotade? Ska ni vara osolidariska? Ska ni fortsätta att hylla solidariteten på era möten och sjunga Internationalen på första maj, men när det kommer till faktiskt genomförd solidaritetspolitik stoppa plånboken så nära kroppen som möjligt och inte vilja bidra? Hur hjälper det människor i övriga som befinner sig i dessa utsatta situationer att säger nej till att deras regeringar hjälper dessa länder att få ökade resurser för att komma igenom situationen och komma i ett långsiktigt mer tillfredsställande utvecklingsförlopp? Låt oss vara klara över att det är den sammansatta bakgrunden till eurokrisen som jag har försökt beskriva. Den påminner om det vi har upplevt i många andra länder. Det är en skuldkris i den meningen att man har fått en för hög privat skuldsättning uppdriven av fastighetspriser, huspriser och andra tillgångspriser. Eftersom man har haft en för svag offentlig balansräkning har man, när man har hanterat den krisen, dragit på sig stora underskott och stor skuldsättning. Det varierar mellan länderna. Det har kombinerats med en konkurrenskraftssituation med kostnadsökningar som inte svarat mot produktivitet. Man har fått stora bytesbalansunderskott som har finansierats med alltmer kortsiktigt kapital. Det har skapat en ohållbar situation där man har haft en övervärderad växelkurs. Om det är en rörlig eller fast växelkurs spelar mindre roll eftersom man har haft ett mycket allvarligt kostnadsproblem att korrigera. Det har korrigerats genom stora växelkursfall, som på där det drev fram stora fall i konsumtionen. Eller också har man gjort som i där man har gjort en ordentlig kostnadsanpassning som har drivit fram en korrigering av konsumtionen.Det är det tragiska. Om man har försatt ett land i alltför stor skuldsättning hamnar man i en mycket allvarlig ekonomisk kris, med eller utan fast växelkurs. Grundproblemet i de sydeuropeiska länderna har ofta handlat om jämställdhet och att man har haft en arbetsmarknad där kvinnor inte fullt ut kunnat delta. Därför har man inte haft den stabilitet i ekonomin som är nödvändig. Det finansiella systemet har naturligtvis bidragit till att förstärka problemen. Så komplex är verkligheten. Det stämmer enligt min uppfattning och erfarenhet väl mellan länderna. Det är inte växelkursregimen som avgör, utan det handlar om en lång rad strukturproblem som läggs på varandra och bidrar till problemen.Låt oss konstatera att av har , , och tagit sig igenom krisen på ungefär samma sätt som . I har arbetslösheten till och med gradvis sjunkit genom hela krisen. I , och har den ökat, precis som i , men avsevärt mindre än i och de . Det är inte växelkursregimen som avgör detta. Då skulle vi inte ha sett den kraftiga ökning av ungdomsarbetslösheten som vi har sett i . Då skulle vi inte ha upplevt att den öppna arbetslösheten i ligger på , medan den i och ligger på 7 procent.Sverige är i gott skick. Vi har inte förberett oss för varje eventualitet i ekonomiska kriser, men i grund och botten har vi fundamenta på plats. Vi har en stabilitetsfond, och vi har en väl utarbetad modell för att hantera bankkriser där bankägarna får ta huvudansvaret och skattebetalarnas pengar skyddas. Vi har en självständig centralbank med rörlig växelkurs som både med räntepolitik och med växelkurs kan parera störningar i ekonomin. Vi har offentliga finanser i gott skick. Oavsett hur krisen utvecklas är det samma grundpolitik som måste gälla. Vi ska ha ordning och reda i offentliga finanser. Vi ska stimulera efterfrågan på ett sådant sätt att vi kan se till att åtgärderna blir temporära - arbetsmarknadspolitik eller kommuner. Vi ska fortsätta att arbeta med att gradvis förstärka svensk ekonomis funktionssätt. I grund och botten har vi goda förutsättningar att klara även ett besvärligare läge.Sverige har en proeuropeisk regering. Vi tycker att ska vara en del av det europeiska samarbetet. Vi kan inte sätta oss vid sidan om och skadeglatt se på när man har kris i euron. har valt att införa euron. Den har fungerat väl för många. Det finns ett antal länder där systemet inte har varit tillräckligt strikt för att det ska fungera. Det är det som vi nu ska korrigera med gemensamma krafter. Tack, finansministern. Tack, för ditt bidrag till debatten.Jag vill påminna om frågan om insättningsgarantin. Är det inte dags skriva om den till svenska kronor i stället för att ange den i euro?Självklart påverkar växelkursen konkurrenskraften; det är ganska grundläggande. En normal sydeuropeisk devalvering är en liten sak - en promenad i parken - jämfört med det som händer i euroområdet . Det är en social härdsmälta som vi ser i euroområdet. Jag tror att inser att det var en väldig tur att han förlorade folkomröstningen om valutaunionen. Egentligen borde ni skicka ett tackbrev till oss på nejsidan och säga: Tack för att ni var så kloka och röstade nej så att vi slipper valutaunionen.Det är inte sant att går lika bra som . De finska kostnaderna för att låna pengar stiger sakta men säkert just . I varnar man för recession ; det gör man inte i Sverige.Carl B frågar om vi vill låna ut till de krisande . Nej, på de här villkoren vill vi inte göra det. Villkoren är inte klarlagda. Vilka lånar ut pengarna? Vilka ska ha pengarna, och vad kommer man att kräva i gengäld? Kommer det att vara som vanligt att man ska massakrera välfärden i länderna, få fler arbetslösa, urholka pensionerna, tvinga fram privatiseringar och angripa fackliga rättigheter? Det är inte det som vi i kallar solidaritet - det ord som tog i sin mun. Jag har aldrig hört höja rösten för att skydda vanligt folks levnadsvillkor när de ska skyddas från den katastrof som du och dina gelikar har varit med och orsakat genom den fullständigt barocka och ogenomtänkta valutaunionen. Det duger inte att komma dragande med ordet solidaritet i ett sammanhang då vi ska ösa in pengar till de storbanker som har varit med och orsakat krisen. Euron borde avvecklas i god ordning i stället för att den ska sluta i eurokollaps, vilket eurokrisen riskerar att leda till.Med de orden, fru talman, vill jag önska alla en god jul utan extra möten i och extra Ekofinråd. Det är inte tal om att ska låna till krisande euroländer. Det är ett lån till IMF som IMF i sin tur använder. Det skulle man kunna tänka sig vore mer aptitligt för , men ack nej.Jonas beskriver situationen i de länder som man med rätta kallar krisländer, som en social härdsmälta som leder till fler arbetslösa och till att välfärden urholkas. Jag tycker att det är fel, men det är uppenbarligen uppfattningen i . Med den verklighetsbeskrivningen säger : Nej, vi ska inte låna ut några resurser så att de når dessa länder. Gör man det mildras arbetslösheten något, välfärden kommer att upprätthållas bättre och den sociala härdsmältan skulle naturligtvis också mildras. Det är en sådan enorm klyfta mellan beskrivning av vad som pågår i dessa länder och hans slutsats att vi ska vara osolidariska. Vi ska inte bistå dem, och vi ska inte låna ut till dem. Den världsbilden går möjligen att sälja i , men jag tror inte att den hänger ihop för resten av mänskligheten. väljer beskrivningen att ett normalt växelkurskrig skulle vara en promenad i parken. Så var det faktiskt inte. gick igenom en mycket allvarlig kris . Den handlade bland annat om valutaspekulationer. , och en lång rad andra länder, även , drogs strax före oss in i väldigt allvarliga, socialt mycket påfrestande ekonomiska förlopp. Vi fick minska antalet sysselsatta i kommunsektorn och välfärden med 100 000-150 000 under de åren.Den typen av valutakurskriser har vi upplevt. De har också varit väldigt besvärliga.Det är tyvärr så, , att ekonomiska kriser finns. Marknadsekonomin fungerar inte stabilt, utan det skapas stora slitningar, och det är den verklighet som vi har att förhålla oss till, med eller utan euron. Det är så att säga den moderna ekonomins förlopp.Det är klart att europrojektet kan stå stabilt . Det handlar om två saker som måste skapas: ett regelverk och en politik som ger alla länder en bra konkurrenssituation. Det handlar om utbildning, forskning, skatter, en väl fungerande tillväxtpolitik och att man avreglerar olika marknader när kostnaderna är för höga. Man måste också ha en budgetpolitik som går ihop så att man inte sprider osäkerhet i andra länder. Detta betyder inte att man behöver skapa en finanspolitisk union med politisk överhöghet i hela eurosystemet. Socialförsäkringar, skatter och lönesättning - hur man uppnår alla dessa saker - bör naturligtvis beslutas nationellt därför att detta kan göras på olika sätt. Det är det som vi debatterar när vi har riksdagsval i . Ska vi satsa på det ena eller andra sättet för att hålla ordning och reda i offentliga finanser och skapa tillväxt? När det gäller har vi goda förutsättningar att klara stabilitet. Vi har god ordning i vårt finansiella system och i vår offentliga ekonomi. Men det skulle naturligtvis bli en mycket besvärlig situation om det utvecklades en djup europeisk kris. Låt mig avslutningsvis tillönska , och fru talman en riktigt god jul och ett gott nytt år.