· GZ10111 · 2011-11-29 19:53:28 — har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att ge ungdomar med funktionshinder reella möjligheter att komma in på arbetsmarknaden. Frågan ställs mot bakgrund av en rapport som tagits fram på uppdrag av den parlamentariska Socialförsäkringsutredningen.Arbetslösheten bland unga med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga är en utmaning som regeringen tar på största allvar. Därför är Arbetsförmedlingens samlade utbud av tjänster, metoder och program tillgängliga för gruppen. Vid behov ska de också få del av arbetslivsinriktad rehabilitering och de särskilda stöd som finns för personer med funktionsnedsättning som innebär nedsatt arbetsförmåga. Arbetsförmedlingen har vidare ett särskilt uppdrag att bedriva verksamhet för unga med funktionsnedsättning. Målgruppen för det särskilda uppdraget är elever i gymnasieskolan som fyllt och har en funktionsnedsättning och personer som har aktivitetsersättning inom socialförsäkringen. De unga med funktionsnedsättning som omfattas av det särskilda uppdraget och som därmed inte skrivs in i jobbgarantin för ungdomar ska ges samma möjligheter till vägledning och coachning som de som skrivs in i garantin.Övergången från skola till arbetsliv är en kritisk tidpunkt för unga med funktionsnedsättning och kan vara avgörande för hur de etablerar sig på arbetsmarknaden. Arbetsförmedlingen samverkar därför med skolan för att underlätta övergången. Inom varje arbetsmarknadsområde ska det till exempel finnas en utsedd arbetsförmedlare med kunskaper om arbetslivsinriktad rehabilitering, som samverkar med bland annat skolan, och kommunens dagliga verksamhet. Regeringen har också fastställt en ny strategi för funktionshinderspolitiken som sträcker sig och framåt. Gruppen ungdomar är en prioriterad grupp inom Arbetsförmedlingens område och har därför fått ett eget delmål som innebär att andelen ungdomar som får en anställning eller utbildning ska öka . Vidare ser en särskild utredare över de åtgärder och insatser som finns för personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. I översynen ska en analys göras av hur insatserna kan bidra till att öka möjligheten för unga personer med funktionsnedsättning att få tillträde till arbetsmarknaden. Utredningen ska redovisas redan i april 2012.Det är också angeläget att i kontakt med både privata och offentliga arbetsgivare klargöra betydelsen av att dessa tar ett socialt ansvar och bidrar till ett inkluderande arbetsliv. Den aktuella utredningen har därför fått i uppdrag att genomföra särskilda samtal med företrädare för ett antal företag. Syftet är att identifiera vad företagen kan göra för att bereda fler personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga möjlighet till arbete eller praktik och att ta fram idéer till hur företag och det offentliga bättre kan samverka. Detta är bara några exempel på regeringens satsningar som syftar till att bekämpa arbetslösheten bland unga med funktionsnedsättning genom aktiva arbetsmarknadspolitiska insatser. Arbetet med att skapa goda förutsättningar för dessa personer kommer att fortsätta. Tack, arbetsmarknadsministern, för svaret! Det är ju en oerhört nedslående statistik när det gäller ökningen av unga funktionshindrade som beviljas aktivitetsersättning och alltså inte kommer ut på arbetsmarknaden. har de ökat . Det är en hisnande siffra. Den är väldigt mycket högre än för alla andra åldersgrupper.Den rapport som ligger till grund för min interpellation togs fram av två forskare på uppdrag av den parlamentariska . Det intressanta är att rapporten visar att ungdomarna inte har blivit sjukare, utan att det är inträdet på arbetsmarknaden som har försvårats. Det positiva med det är ju att det är något som politiken kan åtgärda. Om de hade varit sjukare hade det varit svårare att lösa problemet här. Då hade vi fått överlämna det till andra professioner. När svårigheterna finns i utbildningssystemet och i arbetsmarknadspolitiken går de att åtgärda.I rapporten säger man att "utbildningsnivå och socioekonomiska bakgrundsfaktorer tycks spela en viktig roll för 'risken' att beviljas förtidspension/aktivitetsersättning".Jag tycker att det är viktigt att man inte av detta drar slutsatsen att man ska ta ifrån människor deras ersättning. Det är ingen lösning på problemet. Det förbättrar statistiken, men det ger ett ännu sämre utgångsläge på arbetsmarknaden. Därför välkomnar jag att arbetsmarknadsministern har ett angreppssätt som handlar om arbetsmarknadspolitikens funktion och vad som går att göra där.I rapporten föreslår man tre åtgärder för att komma till rätta med problemet. Det första förslaget är en utbildningsgaranti som ska omfatta alla . Det andra förslaget är att det ska etableras ett en-dörr-in-koncept med samordnade insatser över myndighetsgränser med fokus på utbildning och arbete. Det tredje förslaget är att arbetsmarknadens parter ska ta ett större ansvar, och man ska uppmuntra parterna att sluta kollektivavtal om anställningar som innehåller utbildningar som kan passa dessa grupper.Jag måste säga att jag som socialdemokrat blir besviken när jag läser rapporten och ser hur dåligt läget är. Men jag tycker att det är positivt att kunna konstatera att de tre förslagen är förslag som vi socialdemokrater driver. Vi vill ha en utbildningsgaranti för ungdomar. Vi vill ha en-dörr-in. Vi har föreslagit detta, det kallas för Kraftsam, en sammanslagning av myndigheter och resurser för att kunna ge en påse pengar och skräddarsy åtgärder för de personer som man vet har de allra största svårigheterna på arbetsmarknaden, där man vet redan från början att det kommer att krävas stora och specialsydda insatser.Vi har lagt stora resurser på det vi har kallat traineeanställningar eller utbildningsanställningar, där parterna avtalar om utbildningsinnehåll och anställningsvillkor men där man ska vara garanterad ett tillräckligt bra utbildningsinnehåll i anställningen för att underlätta inträde på arbetsmarknaden.Jag tycker att det är bra att regeringen gör en översyn av hur unga personer med funktionsnedsättning ska kunna få tillträde till arbetsmarknaden. Jag vill ändå fråga redan nu: Hur ser arbetsmarknadsministern på de tre förslag som finns i rapporten? Är det någonting som regeringen kan överväga att anamma? i interpellationen handlar om vilka åtgärder arbetsmarknadsministern är beredd att vidta för att ge ungdomar med funktionsnedsättningar reella möjligheter att komma in på arbetsmarknaden. Att det är viktigt att fler personer med funktionsnedsättningar får möjlighet att komma in på arbetsmarknaden är säkert någonting som vi alla är överens om. Att ha ett arbete att gå till är något väldigt centralt och för de allra flesta människor något väldigt positivt - möjligheter till egen försörjning, delaktighet och gemenskap på en arbetsplats.Man ska ha möjlighet att delta i arbetslivet utifrån sina egna förutsättningar. För den som har en funktionsnedsättning är det viktigt att stöd och hjälp ges och anpassas efter individens behov.Alliansregeringen har sett till att det har gjorts nya satsningar och sett till att det har gjorts förstärkningar av de åtgärder som funnits . Det handlar om rehabinsatser, nystartsjobb, stöd till hjälpmedel i arbetet, anpassa arbetsplatser och lönebidragsanställningar. En nivåhöjning har skett vad gäller lönebidrag och anslag till Samhall.Arbetsförmedlingen har fått extra resurser för att prioritera åtgärder för personer med funktionsnedsättningar. Det handlar om att se kraften, som Arbetsförmedlingen talar om i sin pågående kampanj, som handlar om att försöka få fler personer med funktionsnedsättningar att komma i arbete. Det gäller inte minst för ungdomar.Det gäller att börja i skolan och ge bra stöd redan där. Det är också viktigt att informera och ge ungdomar stöd i samband med att de slutar gymnasiet och därmed underlätta övergången mellan skolan och arbetslivet. Arbetsförmedlarna måste ha nära kontakt med arbetsmarknaden, och då handlar mycket över huvud taget om samverkan, som nämndes tidigare här, mellan Arbetsförmedlingen, , skola och arbetsgivare. Ungdomar med funktionsnedsättningar borde få fler praktikplatser, för det visar sig att om man får en praktikplats övergår den ofta i en anställning, där arbetsgivaren då kan få ett lönestöd.Det är också viktigt att förändra attityder och se till vad personer kan bidra med i stället för att ensidigt se svårigheterna, inte börja med att se hinder och problem utan se möjligheterna. Tyvärr börjar man oftast tala om handikappet och vad personer inte kan. Det gäller att vända på det och se vad personer med funktionsnedsättningar kan bidra med. Det är väldigt mycket. Det gäller att se kompetensen och lyfta fram goda exempel.Arbetsförmedlingens kampanj kan här vara en viktig del i att bryta gamla invanda mönster och attityder. underskattar arbetsgivare den arbetsförmåga som personer med funktionsnedsättningar har, och många arbetsgivare känner säkert inte heller till allt det stöd man kan få om man anställer ungdomar med funktionsnedsättningar.Ofta är privata företag bättre på att anställa ungdomar med funktionsnedsättningar. har redovisat en undersökning där man frågat 1 500 företagare om de var beredda att anställa personer med funktionsnedsättningar. En tredjedel svarade att man är beredd att göra det.Den offentliga sektorn borde också kunna vara ett föredöme i många hänseenden och anställa ungdomar med funktionsnedsättningar. Många statliga myndigheter, kommuner och landsting kan säkert bli bättre. Arbetsgivare alla kategorier kan säkert göra mycket mer. Har man bara anställt någon med funktionsnedsättning i ett företag eller på en arbetsplats märker man att det fungerar bra, och man anställer fler.Politiken kan göra mycket, men inte allt. Alliansregeringen har sänkt trösklarna, byggt ut stödsystem och gjort det billigare att anställa, men arbetsgivarna måste nu öppna dörrarna och ge ungdomar med funktionsnedsättningar en reell chans. Om vi ser på den stora gruppen förtidspensionerade har vi mycket glädjande siffror att ta del av. Det är 143 000 färre förtidspensionerade . Detta är i grunden oerhört viktigt. Det ger en signal om att vi har slutat att dölja arbetslöshet i förtidspensionering och att vi har slutat att försöka dölja att människor har arbetsförmåga och vill få möjlighet att komma tillbaka och få en lön, inte vara dömd till en låg ersättning under resten av sitt liv.Mot den bakgrunden tycker jag att det är mycket allvarligt att vi nu ser den tydliga ökningen just bland de unga. Om man tidigt slås ut från arbetsmarknaden, blir förtidspensionerad och lever på aktivitetsersättning är det mycket som talar för att man kommer att leva ett mycket fattigt liv.Samtidigt är det viktigt att titta på vad som är anledningen till att vi har fått denna situation. Finns det någonting som alliansregeringen har gjort som har lett till fel utveckling? Sanningen är nog att det här är ett område som är oreformerat. har vi haft ungefär den situation som gäller för unga med nedsatt arbetsförmåga och med ett funktionshinder i botten.Tittar vi på siffrorna ser vi, som har lyft upp, att ungdomar på en generell nivå egentligen inte har blivit mycket sjukare. Vi ser en del problem med psykisk ohälsa - det ska erkännas. Men i grunden handlar det om att kommunerna har valt att öka inskrivningen av unga i särskola. Det är egentligen det som det handlar om. Antalet unga i särskola har kraftigt ökat. Då får man aktivitetsersättning och ses som förtidspensionerad. Där kanske vi har grunden till att dessa tal är så oerhört höga.När det gäller de förslag som har kommit i denna rapport är det klart att det finns delar som man ska titta på. Men jag tycker nog att man missar det som är huvudfrågan, vilket både och arbetsmarknadsministern var inne på. Det handlar till syvende och sist om hur vi ska få fler arbetsgivare att vilja anställa en person med funktionshinder och med nedsatt arbetsförmåga. Det är det som är huvudfrågan.Det är då jag tycker att det blir så centralt att snarare sätta fokus på hur vi kan förändra de olika stödsystem som finns för att få arbetsgivare att anställa, där det finns olika typer av lönebidrag och andra insatser. Då är det välkommet att det redan nu pågår en så pass central utredning. Jag hoppas verkligen att den utredningen ska leda till att vi får bättre förslag på hur vi kan organisera detta och att de ökade insatserna från Arbetsförmedlingen och de tydliga budskapen från ministern ska leda till att fler arbetsgivare är beredda att öppna dörren.Men jag tror också att en annan reform som är viktig i detta är förslaget om lärlingsprovanställning. Om det är några ungdomar som skulle behöva en bredare väg in på arbetsmarknaden är det dessa ungdomar. För dem är det otroligt viktigt att vi så snabbt som möjligt kan komma tillbaka till denna kammare och införa en ny anställningsform, lärlingsprovanställning. Det skulle på allvar ge fler unga människor som har det tufft på arbetsmarknaden en möjlighet att komma in på arbetsmarknaden. Då kan vi vända den här utvecklingen även för unga. Tack, , för att du lyfte upp denna viktiga fråga. Det är precis som belyste, att detta är ett oreformerat område. Vi har haft en ganska snabb reformtakt - för snabb, tycker en del, men detta område återstår alltså att titta på. Det handlar om 26 000 unga människor. Det är klart att det är oerhört bekymmersamt om dessa unga människor får ett liv som sjukpensionärer, på alla möjliga sätt. Jag kanske inte behöver gå in på exakt vilka konsekvenser det kan komma att få. Det ställningstagande regeringen har gjort är också viktigt. Vi har inte gått på utredningens, Brist på brådska, förslag att ta bort aktivitetsersättningen utan valt att bereda ärendet väldigt nogsamt. Framför allt är det min kollega som gör detta. En sak som förtjänar att nämnas är att det finns en viss grupp ungdomar som ska ha en livslång försörjning på grund av att de är arbetsoförmögna. Man brukar räkna med ungefär 1 500 personer . Men det finns alltså en väldigt stor grupp av de 6 000 som beviljas detta som har arbetsförmåga. Framför allt rör det sig om två grupper: de som kommer från särskolan och de som har en nedsatt arbetsförmåga på grund av psykisk ohälsa, där diagnoserna Asperger och adhd dominerar. Den grupp som behöver livslång försörjning är väldigt stabil över tiden, och det är väldigt många olika processer på gång. Jag kan nämna några. Det pågår alltså arbeten inom flera olika politikområden. Först och främst: Rätt barn ska gå i särskolan. Om det blir fel barn som hamnar i särskolan är vi illa ute, och jag tror att det finns sådana tendenser - inte minst på grund av att det i vissa fall krävs diagnoser för att skolan ska kunna få resurser för att hjälpa barn med vissa bekymmer som inte alls behöver vara av den arten att man ska få en diagnos eller hamna i särskolan.Sedan måste vi titta på att de barn som går i särskolan ska få rätt studiemedelsfinansiering. Det ska alltså inte vara fråga om pensionsersättning. Vi måste också hitta på ett mer kvalificerat sätt att bedöma personers arbetsförmåga, speciellt de med psykisk ohälsa. Sist har vi den svåra avvägningen mellan dem som behöver livslång försörjning och dem som har arbetsförmåga och hur vi ska kunna bedöma det. Det handlar alltså om rätt arbetsmarknadsstöd, rätt stöd till arbetsgivare och rätt form av skyddat arbete. Det pågår ett arbete inom med alla dessa frågeställningar . Jag vill avslutningsvis säga något om att det bland annat handlar om våra egna attityder och värderingar, det som finns hos oss själva och ute hos arbetsgivaren. Det måste vi påverka. Det handlar även om den utredning som nu leder, att se över om de stöd som finns kan göras ännu mer träffsäkra så att de fungerar bättre och ger det stöd som de var tänkta för. En viktig grupp i sammanhanget, som finns och som fyller en bra funktion, är de Siuskonsulenter som finns inom Arbetsförmedlingen och är specialiserade på att ge stöd och hjälp även när personer med funktionsnedsättning kommer ut till en arbetsgivare. Jag tror att denna fråga verkligen förtjänar att tas på väldigt stort allvar, och jag tror att det är viktigt att den får ta lite tid så att det blir rätt åtgärder som vidtas. Allra sist vill jag nämna någonting om ett fantastiskt bra exempel. Jag kan gärna uppmana er att göra ett besök på Arbetsförmedlingen på , som uteslutande jobbar med unga funktionshindrade. De når väldigt bra resultat och har goda arbetsgivarkontakter. I grunden är dock detta en fråga vi tar på stort allvar och som är oerhört viktig för väldigt många unga människor. Jag vill klargöra att vi verkligen inte vill ta bort möjligheten till aktivitetsersättning vare sig för unga eller för någon annan. Det ska självklart finnas för den som behöver det, och där tror jag att vi är överens. Jag hoppas att vi är överens. Problemet är dock när vi har en ökning på , trots att vi - dess bättre - inte tycks se ett försämrat hälsoläge. Då visar det att det är någonting annat som är fel, och det är inte acceptabelt. Jag tycker att en del av de saker arbetsmarknadsministern tar upp är bra, och jag förväntar mig och hoppas på resultat ifrån de utredningar och översyner som arbetar. Men jag saknar ett område, och det är utbildningspolitiken. Ett viktigt skäl till att unga hamnar så långt bort från arbetsmarknaden att man till och med får förtidspension av arbetsmarknadspolitiska skäl är nämligen just att man inte har klarat av skolan. Vi har en utveckling där andelen unga som lämnar gymnasieskolan utan tillräckliga kunskaper har ökat och är rekordstort. Jag läser ur rapporten: hade av de unga vuxna i åldrarna som inte fullbordat en gymnasieutbildning beviljats aktivitetsersättning. Det finns alltså ett uppenbart samband här, och det har inte bara att göra med om så kallade fel elever hamnar i särskolan. Det handlar också om gymnasieskolans möjligheter att anpassa utbildningen så att fler elever faktiskt får möjlighet att lyckas i gymnasieskolan. Där är det dess värre så att arbetsmarknadsministern inte tycks ha särskilt mycket att säga till om i utbildningspolitiken. Annars hoppas jag att hon hade agerat så att vi inte hade fått se den stora besparing på nästan 1 miljard som ska göras i gymnasieskolan och som naturligtvis kommer att försvåra möjligheten att anpassa utbildningar och ge extra stöd till de elever som behöver det. Det är precis vad man vittnar om ute i skolorna och ute i kommunerna. Vi har tidigare här debatterat de utmaningar kommunerna står inför när det gäller demografisk utmaning, arbetskraftsförsörjning och ökad börda när det gäller att sörja för många äldre i många kommuner. Vi vet - och vi har debatterat det här - att det finns en stor risk för ökad arbetslöshet. De kommunala budgetarna kommer med stor sannolikhet att vara mycket ansträngda . Då lägger regeringen sten på börda genom att genomföra stora besparingar i gymnasieskolan. Då tror jag dess värre att även om det är viktigt att prata med arbetsgivare och ändra attityder kan detta inte vara i stället för att också göra inte försämringar utan förbättringar och satsningar i skolan. Det handlar om att fler ungdomar - alla ungdomar - ska få en chans att få de kunskaper de behöver inte bara på arbetsmarknaden utan också som fullvärdiga medborgare som kan tillvarata sina rättigheter i vårt samhälle. nämnde Arbetsförmedlingen i . Jag har varit där på besök, och ett besök där är väl värt det. Där kan man läsa mycket, och de tar upp just detta att man måste ha en bra övergång från utbildningen i gymnasiesärskolan till arbetslivet. Här har de lyckats väldigt bra med att slussa ut ungdomar, och även arbetsgivarna har gjort en väldigt bra insats. Det talas om att arbetsgivarna har varit positiva, men mest framgång har vi haft hos de små och medelstora företagen. Det är ett bra exempel att belysa. Man kan gärna kontakta och göra ett besök just vid Arbetsförmedlingen i , där det alltså finns en speciell avdelning för unga funktionshindrade. Sedan gäller det, tror jag, mycket att ändra attityder och se på möjligheterna. Vad kan en person med funktionsnedsättning åstadkomma? I den rapport som tog fram och som är ganska aktuell finns en hel del intressanta kommentarer bland skrivningarna. Jag ska ta upp ett par kommentarer som arbetsgivare som har anställt ungdomar med funktionsnedsättningar har gjort. En person säger att de redan har en anställd som har en funktionsnedsättning men som kompenserar detta genom en gedigen yrkeskompetens, och denna företagare är beredd att anställa fler. Det gäller alltså att se kompetensen.En annan företagare säger: "ADHD - absolut! De brukar vara grymma på att lösa problem inom mitt område - dataprogrammering." Återigen, det gäller att se vad personen kan åstadkomma och inte se funktionsnedsättningen eller funktionshindret. Jag tror, fru talman, att det handlar mycket om detta. Här måste vi fortsätta att göra gemensamma insatser. Ungdomar med funktionsnedsättningar är en grupp som kan råka illa ut och hamna i utanförskap. Det måste vi motverka på alla sätt. Jag kan nämna någonting om den proposition som kommer om just en ny gymnasiesärskola med en större arbetsmarknadsanpassning av utbildningarna. har fått i uppdrag att utforma denna utbildning efter samråd med arbetsmarknadens parter, och man kommer också att inrätta särskilda nationella programråd för att yrkesutbildningarna ska matcha det arbetsmarknaden efterfrågar. Vi har även öppnat möjligheten för dessa ungdomar att gå på yrkesvux och få en yrkesutbildning. Lärlingsutbildningar kan vara en annan aktuell modell. Men i grunden - där håller jag med , och det är väldigt viktigt - ligger det i kommunernas skolpolitik att ge varje barn och ungdom stöd så att de kan klara av utbildningen. I den nya skollagen har rätten till särskilt stöd också förstärkts. Det ska inte krävas, tycker jag, en diagnos för att man ska kunna få ett stöd så att man klarar av skolan. Sedan ska rätt barn och ungdomar givetvis få en diagnos om de har en sjukdomsbild.Jag hoppas också att vi , när det blir mer öppet och vanligt, kan se personer med psykiskt funktionshinder på våra arbetsplatser. Undersökningar visar, tyvärr, att inte vill ha en arbetskamrat som har psykiska problem. Det är ett stort bekymmer som vi måste överbrygga, för kommer de flesta svenskar att ha någon form av psykiska problem på grund av olyckliga omständigheter i livet, sjukdom eller dödsfall. Då kan vi inte ha en arbetsmarknad som exkluderar dessa personer.Frågan som är väckt här är en fråga som regeringen tar på väldigt stort allvar. Det här är ett förhållande som har varit , och det är inte bra att så många ungdomar har denna form av aktivitetsersättning. Däremot är det inte heller bra att ta bort den för snabbt. Det är också av det skälet som regeringen inte har valt att gå på utredningens förslag i brådska utan att göra ett gediget arbete som syftar till att ungdomar ska få chans att komma in på arbetsmarknaden även om de har ett funktionshinder. : Det som arbetsmarknadsministern tar upp delar jag verkligen. Psykiskt funktionshinder, psykisk sjukdom är en folksjukdom. Vi känner alla någon nära, i vår familj eller i vår nära bekantskapskrets, som har en psykisk sjukdom eller psykiskt funktionshinder. Men i den offentliga debatten och på arbetsmarknaden är det som om människor med psykiska sjukdomar är osynliga. ger det också bilden av att en psykisk sjukdom skulle vara livslång. Det är ett fåtal psykiska sjukdomar som är livslånga. De allra, allra flesta är botbara. De allra flesta är sådana att man kan leva ett gott och rikt liv, delta i arbetslivet fullt ut eller till del med sin psykiska sjukdom. Där tror jag att det är oerhört viktigt hur vi som politiker och förebilder i debatten uttalar oss och kan synliggöra att varje människa behövs på arbetsmarknaden.Fru talman! Jag är inte nöjd med arbetsmarknadsministerns svar och det som regeringen gör i den här frågan, men jag väljer ändå att ta fasta på arbetsmarknadsministerns positiva tonläge här.