· GZ1081 · 2011-12-02 09:01:12 — har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att stärka ställningen för de unga som inte kan bo kvar hemma.Rädda Barnens rapporter utgör tankeväckande läsning kring denna mycket utsatta grupp barn och unga, inte minst den rapport som redogör för intervjuer med barnen och de unga själva. Dessa rapporter, tillsammans med rapporten 2011 som publicerade och som har ett fokus på unga i hemlöshet, har varit viktiga bidrag för att öka regeringens och andra aktörers kunskap.I socialtjänstlagen slås fast att kommunen har det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver och att socialnämnden har ett särskilt ansvar att verka för att barn och ungdomar växer upp under trygga och goda förhållanden.När det gäller barn och ungdomar som riskerar att utvecklas ogynnsamt är lagen tydlig. Barn och ungdomar ska få det skydd och det stöd som de behöver. Om hänsynen till den unges bästa motiverar det ska socialnämnden sörja för att den unge får vård och fostran utanför det egna hemmet. Regeringsrätten, numera , har vidare funnit att bistånd ska beviljas för unga vuxna i de fall ett fortsatt kvarboende i föräldrahemmet bedömts medföra oskäliga sociala konsekvenser.Teres tar särskilt upp problemet med unga vuxna som studerar och blir utsatta för våld och sexuella övergrepp i föräldrahemmet. Även för denna grupp gäller socialtjänstlagens bestämmelser att varje enskilt fall ska prövas individuellt och den hjälpsökande ska få stöd och hjälp om hans eller hennes behov inte kan tillgodoses på annat sätt. Biståndet ska utformas så att det stärker hans eller hennes möjligheter att leva ett självständigt liv. Det finns därför inga hinder för att, efter en individuell prövning, hjälpa en ung vuxen som behöver bo utanför föräldrahemmet för att fortsätta att studera på gymnasiet.Socialtjänstlagen har även tillförts starkare skydd för att den som utsatts för brott och dennes närstående får stöd och hjälp. Det avser såväl barn och unga som vuxna. har också särskilt att beakta att kvinnor som är eller har varit utsatta för våld eller andra övergrepp av närstående kan vara i behov av stöd och hjälp för att förändra sin situation.I socialtjänstlagen anges att målet för verksamhet är att den ska bygga på respekt för människors självbestämmanderätt och integritet och att insatser ska genomföras tillsammans med den enskilde. När en åtgärd rör ett barn anges särskilt att barnets inställning så långt det är möjligt ska klarläggas. Det är synnerligen viktigt att man inom lyssnar till barn och unga och självklart även på unga vuxna för att kunna erbjuda stöd och hjälp. Ingen som söker hjälp ska behöva bo kvar i ett hem där han eller hon blir utsatt för våld och/eller sexuella övergrepp.För mig är det därför angeläget att fortsätta arbetet för att stärka situationen för denna grupp barn och unga. Det har i utredningar påtalats behov av att stärka och utveckla den sociala barn- och ungdomsvården. Därför kommer regeringen att gå vidare och genomföra ytterligare åtgärder som ett led i det fortsatta arbetet med att bland annat stärka skyddet för utsatta barn. I budgetpropositionen föreslår regeringen att sammanlagt avsätts för att bland annat stärka skyddet inom den sociala barn- och ungdomsvården. Under förutsättning att beviljar fortsatta medel avser regeringen att därefter avsätta varav för särskilda åtgärder . Jag vill börja med att tacka ministern för svaret.Sverige är ett rikt land. Trots det lever 220 000 barn i fattigdom. Det beror ofta på att deras föräldrar saknar jobb eller arbetar deltid mot sin vilja. När sedan familjens inkomster inte räcker till i vardagen får barnen avstå mycket av det som deras vänner gör. Att gå på bio, träna fotboll eller följa med på skolresan blir en omöjlighet.Barnfattigdomen ökar . Efter att ha minskat långsiktigt sedan krisen ser vi nu ett allvarligt trendbrott. Det var 10 000 fler barn som levde i fattigdom jämfört med året innan, och enligt tongivande forskare på området tyder allt på att barnfattigdomen kommer att fortsätta öka om ingenting görs.Vi vet att barnfattigdom påverkar hälsa, utbildning, framtida arbetslöshet och till och med förväntad livslängd. Därigenom påverkar föräldrars ekonomiska situation direkt barnens möjlighet att få en bra uppväxt och en chans att förverkliga sina drömmar. Därför är barnfattigdom en politisk fråga som vi i kan blunda för. Hela landet förlorar på att alla barn inte får möjlighet att utvecklas utifrån sina förutsättningar.Barn, unga och unga vuxna som kastas ut eller rymmer hemifrån är en mycket utsatt grupp. Dessutom är det ett problem som egentligen inte uppmärksammats förrän . Rädda Barnens rapporter visar att så många som av alla ungdomar rymt hemifrån eller blivit utkastade hemifrån. Var fjärde av dem har varit med om detta fyra gånger eller fler.I studien - unga berättar som presenterades har man tittat på bakomliggande orsaker till uppbrottet och undersökt i vilken utsträckning ungdomarna varit i kontakt med myndigheter i samband med detta. Många möts av misstro från som i sin tur ofta tar föräldrarnas parti och tillämpar det så kallade familjeperspektivet, även om det varit uppenbart att det varit olämpligt om man hade lyssnat på den unge.De unga som studerar och fyllt 18 men inte lyfts särskilt fram i den här studien, då just de faller mellan stolarna. Barndomen upphör enligt . Då är man också myndig och fri att fatta sina egna beslut inom lagens gränser. förlänger dock föräldrarnas ansvar för försörjning fram till förutsatt att den unge studerar. För de unga som rapporten lyfter fram får dock lagstiftningen orimliga konsekvenser då en ung person antingen kan tvingas bo kvar hemma där han eller hon utsätts för psykiska och fysiska övergrepp eller avsluta sina studier och stå till arbetsmarknadens förfogande.Det är precis som ministern säger, att socialnämnderna har ett ansvar att verka för att barn och unga växer upp under trygga och goda förhållanden. Problemet är, precis som Rädda Barnens studie visar, att många faller mellan stolarna.Här skulle lagstiftaren, alltså vi, med ett handgrepp kunna ge de här unga människorna en starkare ställning genom att klargöra skyldighet att bistå. Jag betvivlar som sagt inte ministerns goda vilja på det här området, men i svaret på min interpellation visar ministern inte någon som helst vilja att faktiskt vidta åtgärder mer än att påtala att detta är ett problem, precis som jag gör i interpellationen. Men med bara ord och ingen verkstad händer det inte särskilt mycket. Barnfattigdomen ökar, säger , och det stämmer, liksom den har ökat i varje konjunkturnedgång, med en eftersläpning. Det är beklagligt. Det är oroande varje gång det sker, men så har skett under varje lågkonjunktur därför att sambandet är intimt mellan hur många hushåll som behöver försörjningsstöd och hur arbetslösheten ser ut i landet. Det innebär att det ändå bara är hälften så många barn som växer upp i familjer där det finns behov av försörjningsstöd som det var 1997. Det har alltså i förhållande till det skett en dramatisk förbättring.Det viktigaste man kan göra är, som säger, att se till att man har sysselsättningsskapande åtgärder så att fler kan klara sin egen försörjning och inte behöver bidragsstöd. Därför är de satsningar som regeringen gör på arbetslinjen och på ökade utbildningsinsatser av sämre konjunkturer helt nödvändiga och mycket viktiga. Det är därför vi talar så mycket om betydelsen av arbetslinjen.När det gäller det problem som framför allt uppmärksammar i sin interpellation, nämligen unga som rymmer hemifrån, kan jag säga att det har uppmärksammats till och från som har varit. Det är ett problem som det förtjänar att djupstudera och att sätta in väldigt mycket aktiva åtgärder mot, men det är inte lagstiftningen som framför allt behöver stärkas. Den är entydig också med hjälp av den regeringsrättsdom som har fallit, som ju är prejudicerande. Den säger att har ett ansvar också för dem och för att se till att de här ungdomarna kan avsluta sin gymnasieutbildning. De kan också få hjälp med bostad och de kan uppbära ekonomiskt försörjningsstöd. Där föräldraansvaret brister är skyldig att gå in. Det finns inga tveksamheter om att lagstiftningen inte skulle räcka till. Däremot ser implementeringen inte fullgod ut. Det betyder naturligtvis att de insatser som vi gör för att förtydliga i form av allmänna råd, riktlinjer och så vidare är betydelsefulla. Själv kommer jag att göra barnresor ut till socialtjänsterna runt om i landet. Jag startar med ett besök i , där jag träffar intilliggande kommuner just för att tala om handhavande av barn och ungdomar som lever i en utsatt situation. Det gör jag för att ytterligare stärka implementeringsarbetet och få kunskap om hur man arbetar, för att också hitta de goda exemplen, för de finns också. Inom vissa socialtjänster har man särskilda enheter inriktade just på unga vuxna. Jag vill också se mer av uppsökande verksamhet ute i landet. Det är också så att barnfattigdomen ökar och den har ökat särskilt mycket sedan regeringsskiftet . Det är klart att det finns ett samband med den politik som förs.Det är också så att just den grupp unga vuxna som faller mellan stolarna ofta tvingas in i en framtida fattigdom som i sin tur, när de skaffar barn, kommer att skapa en ny barnfattigdom. Det finns en ond cirkel. Här har samhället ett väldigt stort ansvar för att se till att det inte blir på det sättet.I den studie från som jag hänvisar till i min interpellation finns det fallbeskrivningar som i många fall är intressanta. Det är till exempel , , som efter upprepade rymningar hemifrån - han uppskattar själv att han har rymt hemifrån 30 gånger - framför allt på grund av psykisk misshandel men också en hel del fysisk misshandel, efter frågor kring bemötandet och stöd från berättar: De säger att de inte kan hjälpa mig om jag inte slutar skolan. De sade att det är mina föräldrar som ska försörja mig tills jag har gått ut skolan. När du slutar är du välkommen tillbaka. Då kan vi skriva in dig här så att vi kan hjälpa dig.På samma sätt vittnar , . Hon säger om : "Dom lyssnar. Dom är väl bara naiva. Dom tror väl att samhället ska vara så mycket bättre än vad det är. Tyvärr, men det är inte så. "På motsvarande fråga kring vilken hjälp hon får säger hon: "Dom sa nej men du ligger i kläm, för du är , du går i skolan, dina föräldrar är försörjningspliktiga. Vi kan inte stå för det här, egentligen är det dina föräldrar som ska betala".Det är klart att det är ett problem om du tvingas att välja att antingen ge dig ut i arbetslöshet, för det är vad som väntar en 18-åring som inte har fullgjort sin gymnasieutbildning, eller fortsätta att bo kvar hemma med de konsekvenser som det innebär. var ganska lycklig egentligen för han hade turen att ha en flickvän vars föräldrar tillät att han bodde där. Han klarade sig hyggligt. hade det däremot betydligt jobbigare.Det är genomgående att de unga människorna misstror . De litar inte på den. i sig kontaktar ofta föräldrarna och det leder till förnyad misshandel. Det är klart att det inte gynnar någon på något sätt. misstror man samhället därför att man ser att andra unga människor får hjälp genom att ljuga för , till exempel när det gäller bostad. Det är ytterligare en problematik och ett mått på den fattigdom som faktiskt finns i , där unga människor inte har en möjlighet att få bostad och de i stället ljuger för för att få hjälp den vägen, medan de som verkligen behöver hjälp inte får det.Här känns det lite som om ministern faktiskt blundar för verkligheten också hon. Vem är det som ska vidta åtgärder om inte vi? Det går inte att bara säga att det är klart att det finns ett problem med att barnfattigdomen ökar. Vi måste ändå se till de ungas bästa. Det är ministern som är ytterst ansvarig och som måste ta de initiativen om vi faktiskt vill se en förändring. får jag nog rätta lite. Det hon säger är inte sant. Hon säger bland annat att barnfattigdomen har ökat sedan vi tillträdde som regering . Det är direkt fel. Barnfattigdomen, antalet barn som lever i hushåll med försörjningsstöd, har inte varit så lågt som det var 2007. Det beror naturligtvis på att den här regeringen satte in åtgärder för att öka människors möjligheter till arbete. Det har inte varit så lågt som det var 2007, . Säg ingenting annat, för det är sanningen. Också under det socialdemokratiska regeringsinnehavet under högkonjunktur var det mycket högre än det var 2007.Däremot vet vi att när lågkonjunkturen kommer ökar människors behov av försörjningsstöd. Det är därför vi har skyddssystemen. Det är därför vi har riggat välfärdssystemen så att vi ska klara att ta emot och ge en vettig försörjningsmöjlighet för dem som inte har tillgång till ett jobb. Det är precis så det fungerar. Det stiger i lågkonjunktur och sjunker i högkonjunktur, men ett aktivt arbete, vad regeringen gör, har betydelse.Däremot skulle det se väldigt mycket värre ut om Socialdemokraternas budget var rådande i landet. Det ni gör är ju att höja arbetsgivaravgiften för just unga människor, vilket skulle leda till en ökad arbetslöshet bland ungdomar som naturligtvis skulle ställa dem i en ekonomisk situation som blir väldigt mycket besvärligare. Vi måste ändå hålla oss till sanningen, det gäller unga som rymmer hemifrån är det ett stort bekymmer. I deras kontakter med har vi identifierat att inte alltid kan hur lagstiftningen ska användas och hur regeringsrättens domar, som skapar prejudikat, ser ut. Det är en av anledningarna till mina barnresor. Men det är också ett uppdrag till tillsynsmyndigheten, , att verkligen granska detta när de är ute i kommunerna och utövar sin tillsyn över den sociala barn- och ungdomsvården.Vi har intensifierat tillsynens möjligheter, deras resurser, för att verkligen ha en aktiv tillsyn över den sociala barn- och ungdomsvården och också över hur kommunerna arbetar.Jag är djupt bekymrad över de barn och unga som säger att inte lyssnar på dem. är skyldig att göra det. Vi skärpte lagstiftningen 2008, just för att det tydligt ska framgå att ska lyssna på barn och unga och ta vara på deras berättelser och förslag till lösningar. Detta ska vara en del av beslutsunderlaget.Barn och ungdomar är kloka. De är värda att lyssna på. Det kan inte negligera. Jag har dessutom gett i uppdrag att lyssna in barn och ungdomar som har haft kontakt med för att höra deras berättelser. Jag har själv träffat en del av barnen och ungdomarna. De säger att de ofta upplever att inte lyssnar, men de träffar också socialsekreterare som har ett respektfullt bemötande och lyssnar in dem. Det finns både och. Det är nog ministern som är ute på hal is. Barnfattigdomen har egentligen aldrig varit så hög som efter 90-talskrisen. Då hade vi en borgerlig regering. Det finns en viss fördröjning i effekterna när man tittar på barnfattigdom. jämfört med ökade antalet barn och unga som omfattas av barnfattigdomen med 10 000. Det var en effekt av den politik som regeringen började föra 2007. Vi ska nog vara försiktiga när vi pratar år och vem som är ansvarig för vad. Jag hävdar att det finns en sanning i att ökningen av barnfattigdomen är en effekt av den borgerliga regeringens politik.Ministern pratar om arbetsgivaravgifter för unga människor. Här finns en skillnad i synen på vad arbetsgivaravgifter är. Rättare sagt blundar ministern för vad arbetsgivaravgiften är, nämligen ett löneutrymme som arbetarkollektivet har avstått för att se till att det finns fullgoda sociala försäkringar. Konsekvensen av de sänkta arbetsgivaravgifterna är nedskärningarna på socialförsäkringarna. Det är klart att det i allra högsta grad drabbar även unga människor. Det finns en konsekvens av det man gör.Jag betvivlar inte ministerns känsla för barn och ungdomar. Men verkligheten talar för sig själv. Unga människor faller mellan stolarna. Tyvärr kan jag konstatera att viljan till åtgärder inte är lika stor som känslan. Först och främst: var barnfattigdomen dubbelt så hög som den är . Det är en dramatisk skillnad. Det handlar inte om små förändringar utan om stora förändringar. Barnfattigdomen är hälften så stor nu som 1997. Det kan man inte bortse från. Att arbetslinjen har betydelse för människors möjligheter att få ett arbete och därmed skapa sin egen försörjning är grundläggande. Det har också varit utgångspunkten för regeringens politik. Vi vet att det är viktigt för människor att få arbete och skapa en trygghet för sig själva, sina familjer och sina barn. Området är därför viktigt även i fortsättningen.Jag blir djupt bekymrad när Socialdemokraterna väljer att ta bort de sänkta arbetsgivaravgifterna för ungdomar som vi vet har gett många ungdomar möjlighet att få ett första jobb. Det får dramatiska konsekvenser. Vi ska vara glada för att det inte är den socialdemokratiska budgeten som är rådande i . Då skulle många fler ungdomar hamna i en mycket svår ekonomisk situation. Det är viktigt att säga i kammaren.Jag har gjort flera saker för att stärka barns och ungdomars kontakter med . Jag kommer att fortsätta det arbetet. Vi arbetar med en barnskyddslag, där vi tittar på hur ska arbeta på ett konstruktivt sätt för att följa upp barn och unga. Exempelvis ska det finnas en personlig socialsekreterare som följer barnet vid ett omhändertagande eller när en placering sker. De ungdomar som lever i särskild utsatthet ska ha ett särskilt stöd från socialtjänsten.Arbetet fortsätter med att ytterligare förtydliga och stärka viktiga uppgift i kontakten med barn och unga. Det gäller också den grupp vi talar om , som har en utsatt situation och där stödet och hjälpen verkligen behövs.