frsrdg · GZ04JO1 · 2011-11-16 00:00:00 — Förvaret i bedrivs i lokaler som tidigare användes som flykting- förläggning. Innan enheterna flyttade in, 2000 respektive 2004, anpassades lokalerna för den nya verksamheten. Förvaret i tog sina lokaler i bruk 2004. Ianspråktagandet var endast tänkt att vara tillfälligt. Lokalerna användes tidigare som ungdoms- hem. Av olika skäl blev verksamheten dock kvar i lokalerna. Förvaret har numera flyttat till nya lokaler i . Lokalernas skick varierar avsevärt. De förvarstagna delar som regel rum. Enkelrum finns endast i och . Rummen har mellan två och sex sängar. De rum som har flest sängar fullbeläggs dock endast i undantagsfall. Dörrarna till rummen kan inte låsas, förutom i där ett kodlåssystem tillämpas. I kan även de två rum som reserveras för kvinnor låsas. Ett fåtal rum har dusch och wc. I övriga fall finns dusch och wc i korridoren. Alla enheter där kvinnor vistas har en egen avdelning eller egna rum för kvinnor och utsatta grupper. Det är dock endast på förvaren i och Mär- sta som avdelningen är tydligt avgränsad och låst för övriga förvarstagna. På förvaren i och finns ett rum, mitt i förvarslokalen, som är försett med stora glasfönster och kallas akvariet. I rummet, som i princip 2 011 /1 2:JO1 alltid är bemannat, har handläggare och handledare sina arbetsplatser. Något sådant rum finns inte på övriga förvar. Stämningen mellan personal och förvarstagna samt mellan de förvarstagna framstår överlag som god. Av de förvarstagna som JO:s medarbetare talat med har majoriteten gett uttryck för att personalen uppträder professionellt och bemöter dem väl. Incidenter såsom skadegörelse, hot m.m. förekommer dock liksom hunger- strejker, se vidare nedan. inleddes ett pilotprojekt i , Förvar . Projektet ska även omfatta förvaret i /. Mål- sättningen är att det vid projektets slut ska finnas ett underlag för en gemen- sam lednings- och organisationsmodell för samtliga förvar i landet. Vid förvaret i pågår ett EU-finansierat projekt som syftar till att förbättra kvinnors situation på förvaren. I arbetar man också aktivt med processflödeseffektivisering (). Förvaren har som framgått totalt 185 ordinarie och 20 tillfälliga platser. Di- rektiven från verksamhetsområdeschefen är att beläggningen ska vara . Förvarens platser upptas till stor del av ärenden där polisen är handläggan- de myndighet. Exempelvis har andelen polisärenden i uppskattats till och i till . Förvaren för en dialog med polismyndighe- terna för att skapa förståelse för att antalet platser är begränsat. Det har upp- lysts att detta, i vart fall i och , har lett till att polisen som regel kontrollerar om det finns en förvarsplats tillgänglig innan ett förvarsbe- slut verkställs. De tillfälliga platserna inrättades för att möta polisens behov i samband med avlägsnandebeslut som verkställs med chartrade flyg, s.k. specialflyg- ningar. Specialflygningarna har för alla förvar, utom , inneburit att beläggningsgraden på förvaren har blivit högre . Specialflyg- ningarna är effektiva men innebär stora påfrestningar på förvarsverksamhe- ten. Det förekommer överbeläggning. Överbeläggning ska endast medges till- fälligt och i undantagsfall. Beslut om detta fattas av en enhetschef (i Örkel- ljunga har även biträdande enhetschefen rätt att fatta beslutet). Sedan bered- skapsjouren bland enhetscheferna inrättades kan beslut om överbeläggning fattas även utanför kontorstid och avseende samtliga enheter. Beslut om en permanent ändring av förvarens kapacitet kan endast fattas av verksamhets- områdeschefen. Enhetscheferna har veckovisa telefonmöten vid vilka platsbristen är en återkommande fråga. Så långt som möjligt försöker man ta ordinarie platser 2 011 /1 2:JO1 på något förvar i anspråk innan beslut om överbeläggning fattas. I samband därmed övervägs också samtliga förvarsbeslut, vilket kan resultera i att en person som har varit förvarstagen i stället ställs under uppsikt efter- som förvarsplatserna ska användas till de mest angelägna ärendena. Att den ökade beläggningsgraden har påverkat arbetet på förvaren är per- sonalen enig om. Huruvida den ökade beläggningen har medfört att antalet incidenter har ökat råder det dock delade meningar om. Samtliga incidenter rapporteras till säkerhetschef. Som framgått finns det tidsgränser för hur länge en person får hållas i förvar. Under vissa förutsättningar kan förvarstiden förlängas. Detta gäller emellertid inte förvar enligt 10 kap. 1 § andra stycket 1 utlänningslagen, dvs. förvarsbe- slut som grundas på att en utredning om utlänningens rätt att stanna i ska genomföras. Därvid föreskrivs nämligen en särskilt kort och absolut tids- frist, . Dessa ärenden har inte granskats i projektet. Nedan behand- las således förvarstider i andra ärenden än s.k. utredningsförvar. Förvarsenheterna anmodades att ange genomsnittligt antal in- skrivna personer vid enheterna samt redogöra för antalet förvarstagna med angivande av respektive förvarsgrund och för hur många av dessa som hade varit förvarstagna än de inledande tidsgränserna som lagtex- ten stipulerar, dvs. I det följande redovisas det som framkommit genom förvarsenheternas ytt- randen. Som framgått är statistik inte tillförlitlig. Förvars- enheterna har därför reserverat sig för att felmarginalen kan vara betydande. Det kan även konstateras att det inte föreligger fullständig kongruens mellan de angivna uppgifterna. De rapporterade siffrorna bör därför ses som ungefär- liga. hade sammanlagt 3 010 personer varit inskrivna vid någon förvarsenhet. Samtliga dessa hade dock inte vistats på ett förvar utan en del hade varit placerade inom . hade 63 personer, motsvarande av det totala antalet förvarstagna, hållits i förvar med stöd av 10 kap. 1 § första stycket utlännings- lagen, dvs. på grund av oklar identitet. Endast i tre av dessa fall hade förvars- tagandet pågått . hade 268 personer, motsvarande av det totala antalet förvarstagna, hållits i förvar med stöd av 10 kap. 1 § andra stycket 2 utlän- ningslagen, dvs. på grund av att det är sannolikt att utlänningen kommer att avlägsnas. Av dessa var 113 personer förvarstagna . Det har upplysts att det i ett antal av dessa ärenden sedermera hade fattats beslut om avlägsnande, och förvarstagandet hade därmed övergått till verkställighetsförvar. hade 2 576 personer, motsvarande av det totala anta- let förvarstagna, hållits i förvar med stöd av 10 kap. 1 § andra stycket 3 utlän- ningslagen, dvs. verkställighetsförvar då ett beslut om avlägsnande föreligger. 2 011 /1 2:JO1 Av dessa var 330 personer, motsvarande , förvarstagna . Förvarsenheterna redovisade härvid följande statistik. Antal som har hållits i Antal av dessa som då ett beslut om avvis- Således hade huvuddelen av de förvarstagna hållits i verkställighetsförvar då ett beslut om avlägsnande förelegat. Det är också bland dessa ärenden som de längsta förvarstiderna återfinns. Det är en naturlig följd av att tidsgränserna beträffande de övriga förvarsgrunderna är betydligt snävare. Mot denna bak- grund har den närmare granskningen av förvarstider begränsats till ärenden avseende verkställighetsförvar då ett beslut om avlägsnande föreligger. I den följande utredningen avseende förvarstider är det således endast dessa ären- den som avses. I ärenden som handläggs av överstiger handläggningstiden enligt förvaren i , , och sällan en månad och understiger i många fall . De kortaste handläggningstiderna åter- finns i ärenden som handläggs enligt Dublinförordningen.2 Vid förvaret i är målsättningen att förvarstiderna inte ska överstiga . I ärenden enligt Dublinförordningen är målsättningen en månad. Målen nås i av ärendena. 2 I EU:s medlemsländer samt i och gäller Dublinförordningen (rådets förord- ning (EG) nr 343/2003 av om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som en medborgare i tredjeland har gett in i någon medlemsstat). Genom denna förordning regleras vilken med- lemsstat inom Europeiska unionen som ansvarar för att handlägga en ansökan om asyl som en medborgare i ett tredjeland givit in i en medlemsstat. Om det fastställs att en annan med- lemsstat har ansvaret för en asylansökan ska denna medlemsstat överta ärendet och den asylsökande, efter accept från mottagarlandet, överföras dit. 2 011 /1 2:JO1 I de ärenden som handläggs av polismyndigheter är handläggningstiden som regel längre än i ärenden. Den ordinära förvarstiden har uppskattats till i ärenden med personer som inte är utvisningsdömda. Förvarstiderna är dock i vissa fall betydligt längre. När det gäller ärenden med personer som är utvisningsdömda har både antalet ärenden och längden på förvarstiderna varierat väsentligt mellan förvaren. Särskilt om långa förvarstider Förvarsenheterna anmodades att redovisa de fem längsta förvarstiderna vid enheterna . Av yttrandena framkom följande. 1 066, 515, 440, 254 och 240 232, 220, 197, 194 och 1873 198, 183, 178, 160 och 148 271, 253, 195, 142 och 135 482, 417, 341, 324 och 280 394, 241, 173, 171 och 149 397, 263, 228, 216 och 174 De redovisade ärendena avser både utvisningsdömda och icke utvisnings- dömda. Huvuddelen var avslutade. Det ska noteras att förvaren även i denna del har reserverat sig för att det finns en felmarginal på grund av bristfälliga statistikverktyg. Det bör också anmärkas att när det gäller ärenden med längre förvarstider har den förvarstagne i många fall vistats på fler än en förvarsen- het. Vid inspektionerna granskades ett urval av ärenden med påfallande långa förvarstider (bl.a. en del av de ärenden som anges i tabellen ovan). Det granskades cirka fem sådana ärenden per inspektion, och huvuddelen av dessa var avslutade. I huvudsak framkom följande.4 I samtliga granskade ärenden var en polismyndighet handläggande myn- dighet, ärendena var antingen överlämnade från eller avsåg utvisningsdömda. 3Förvarsenheterna i redovisade endast de längsta förvarstiderna . För- varsenheterna hade missuppfattat JO:s begäran om att få uppgift om de fem längsta förvars- tiderna . Akterna i de ärenden som haft de tre längsta förvarstiderna tillhandahölls vid inspektionen. Förvarstiderna i dessa ärenden var , 4Även i denna del bör tidsangivelserna ses som ungefärliga då de dels har räknats ut för hand, dels har avrundats till hela antal månader. Dessutom var vissa ärenden pågående vid inspektionerna. 2 011 /1 2:JO1 Av de förvarstagna som inte var utvisningsdömda återfanns de två längsta förvarstiderna vid förvaret i med ; den avsåg dock en utlänning som under större delen av varit in- skriven vid ett annat förvar (). I denna kategori fanns vidare ett antal ärenden med en förvarstid omkring samt ett par med en förvars- tid omkring . De två kortaste förvarstiderna i de granskade ären- dena återfanns vid förvaret i och uppgick till . Av de förvarstagna som var utvisningsdömda återfanns de två längsta för- varstiderna vid förvarsenheterna i och AF 2 i , med . I denna kategori fanns vidare ett par ärenden med en förvarstid omkring 15 månader samt ett par med en förvarstid omkring . De två kortaste förvarstiderna i de granskade ärendena återfanns vid förvaren i Kållered5 och och uppgick till . Förvaren har uppgivit att de vanligaste orsakerna till att förvarstiderna ibland blir långa är att det inte är klarlagt vilket land utlänningen kommer från och att han eller hon inte har några identitetshandlingar samt att utlänningen lämnar oriktiga uppgifter och inte samarbetar. En annan orsak är att vissa utländska myndigheter har långa handläggningstider. De granskade akterna bekräftar denna bild. Av de ärenden som granskats framgår slutligen att förvarsbesluten och be- sluten om att förlänga desamma regelmässigt överklagas, men att detta sällan leder till ändring. Detta har bekräftats av förvarens personal. Det har upplysts att har som utgångspunkt att beslut om förvar inte ska fattas när verkställighet inte kan påräknas . Förvarens personal arbetar aktivt i ärenden genom att t.ex. hålla kontakt med utländska ambassader och myndigheter samt ordna med researrangemang. Genom motiveringssamtal försöker man få så många som möjligt av de förvarstagna att återvända frivilligt. Handläggning av polismyndigheternas ärenden Samtliga förvar har omvittnat att polismyndigheternas arbetssätt skiljer sig åt när det gäller verkställigheten. Vilka åtgärder förvaren vidtar i polismyndig- heternas ärenden och hur väl samarbetet mellan enheten och polismyndighe- ten fungerar varierar. Som exempel kan nämnas att förvaret i har möte med berörda polismyndigheter och utför utred- ningsarbete på deras uppdrag. På andra förvar utförs endast mer eller mindre organiserade motiveringssamtal. Det har upplysts att i kommer att medverka i ett pilotprojekt, , som är ett projekt om samarbete mellan Rikspolisstyrel- 5 Ärendet från handlades då förvarsenheterna där var en enhet. 2 011 /1 2:JO1 sen, och Kriminalvården, för att bl.a. uppnå ett effektivt utnyttjande av förvarsplatserna och korta handläggningstiderna. Förvarstiderna för de utvisningsdömda varierar som framgått väsentligt mellan de olika förvaren. Som regel vistas dessa personer inte vid förvaren utan är placerade inom . Det finns därför begränsade möjlig- heter för förvarets personal att påverka förvarstiderna i dessa ärenden. På samtliga förvar erbjuds de förvarstagna möjligheter till aktiviteter och förströelse i form av t.ex. sällskapsspel, böcker (i begränsad omfattning), tv (på ett antal olika språk), tv-spel, dvd, bordtennis och . Olika turnering- ar anordnas mer eller mindre regelbundet. Det som mest efterfrågas av de förvarstagna är dock tillgång till datorer med uppkoppling mot internet. Alla enheter erbjuder också detta. Datorerna får i princip användas dygnet runt. I snitt finns en dator för tre förvarstagna (efter att enheterna i har fått ett antal nya datorer). Trots detta upp- kommer det i perioder väntetider, vilket kan orsaka konflikter. Samtliga enheter har ett gym. På några enheter har vissa tider reserverats för kvinnor. Gymmens storlek och utrustning varierar väsentligt. På samtliga enheter ges de förvarstagna möjlighet till minst två timmars utomhusvistelse . I ges de förvarstagna möjlighet att vistas ut- omhus . Storleken på och utformningen av gårdarna på vilken utomhusvistelsen sker varierar. Alla enheter har ett särskilt rum för religionsutövning som kan användas dygnet runt. Ett särskilt rökrum/rökutrymme som kan användas dygnet runt finns på samtliga enheter. Samtliga förvar beställer maten från cateringföretag. De förvarstagna kan på de flesta enheter köpa godis och cigaretter m.m. från automater i förvars- lokalen. Samtliga förvar har tidigare bedrivit någon form av utbildning i t.ex. datakun- skap, engelska eller skapande. Förvaret i bedriver alltjämt sådan undervisning. Det är förvarets OS-handläggare, som har lärarkompetens, som håller i utbildningarna. På övriga förvar har verksamheten lagts ned. Anledningen är att de för- varstagnas intresse för utbildningarna har varit svalt och att det har varit svårt att få till stånd fungerande grupper då kunskapsnivån hos de förvarstagna skilt sig kraftigt åt. Behovet av att upprätthålla någon form av organiserad syssel- sättning har enligt vissa förvar också minskat på grund av att de förvarstagna ofta sitter i förvar . Från förvaret i framfördes att frågan om lämpliga aktiviteter borde utredas, eftersom det inte finns något tydligt styrdokument som 2 011 /1 2:JO1 anger vad den organiserade sysselsättningen ska syfta till. Vid en sådan ut- redning borde svårigheterna med de förvarstagnas olika kunskapsnivå, intres- sen samt språkproblem analyseras. Alla enheter får regelbundet besök av olika organisationer. De grupper som oftast besöker förvaren är Röda korset, och . Hur ofta besöken sker, och vilka som kommer, beror på organisationerna. Från förva- rens sida ser man enbart positivt på besök från dessa grupper. Synpunkter från de förvarstagna Vid samtal med de förvarstagna framfördes ett antal klagomål på matens kvalitet samt bristen på datorer och böcker. Därutöver framfördes ett par klagomål på att tiden för utomhusvistelse var alltför kort. Ytterligare syn- punkter som kom fram var att det fanns för få tv-kanaler, att det tog för förvaret att laga trasiga tv-spel m.m. och att det var svårt att få tag i hygi- enartiklar. Någon framförde också att en ytterligare aktivitet, t.ex. filmvisning , skulle uppskattas. Allmänt om de förvarstagnas tillgång till sjukvård Förvarens personal bedriver inte någon sjukvård. I stället ingås avtal med landstingen, som ska tillgodose de förvarstagnas vårdbehov. för JO:s inspektioner uppgav enheterna följande beträffan- de de förvarstagnas tillgång till medicinskt utbildad personal. En sjuksköterska besöker enheten ett antal timmar en gång per Enheterna besöks av en sjuksköterska och en läkare som är på plats . enheterna ett antal timmar . En sjuksköterska besöker enheten varje eftermiddag måndag Enheterna besöks av en sjuksköters- sker inte några besök på enheten av medicinskt Ett avtal med om besök av en sjuksköterska förväntas dock vara klart Vill en förvarstagen träffa medicinskt utbildad personal på ett förvar som har avtal med antecknar vederbörande sig själv på en lista eller ber förvarets personal att skriva upp honom eller henne på listan. På listan finns möjlighet att ange varför vård söks, men uppgiften är frivillig. 2 011 /1 2:JO1 lämnas av enhetens personal till vårdpersonalen som därefter tar emot dem som har antecknat sig. Om akut behov av vård uppstår kontaktas antingen vårdpersonalen per te- lefon eller så tas kontakt med närliggande vårdcentral eller med sjukvårdsråd- givningen. Om den förvarstagnes tillstånd är allvarigt kontaktas ambulans. Enheten i har inte haft avtal med . Där kon- taktas alltid sjukvårdsrådgivningen eller en vårdcentral när en förvarstagen anser sig vara i behov av vård. Personalen på dessa inrättningar får därefter ta ställning till om den förvarstagne behöver träffa sjuksköterska eller läkare. Vid akut sjukdom beställs ambulans. Förvarens personal gör inte i något fall en bedömning av den förvarstagnes vårdbehov. Enheternas personal förmedlar endast kontakt med vården. Det händer inte särskilt ofta att personer med särskilda behov kommer till förvaren. I dessa fall anlitas . I och var uppfattningen att vårdpersonalens tid på förvaren var tillräcklig. I var enhetsledningen och arbetsledarna t.o.m. synnerligen nöjda med det sätt på vilket vården bedrevs. Det förhållandet att sjuksköters- kan vistades på förvaret uppgavs ha underlättat arbetet väsentligt och gett en positiv effekt i hela verksamheten. Några problem med sjukvårds- frågor upplevde förvaret inte längre att man hade. I och däremot var uppfattningen att tillgången inte motsva- rade efterfrågan. I uppgavs att personalen fick ägna mycket tid åt kon- takter med sjukvårdsrådgivningen m.fl. vilket tog tid från den övriga verk- samheten. Samma uppfattning redovisade förvaret i . På samtliga enheter finns ett sjukrum med en brits där undersökning kan ske. Fönstren har gardiner eller persienner som kan dras ned. Undersökning av de förvarstagna sker i sjukrummet på samtliga enheter utom den i , där sköterskan i stället besöker de förvarstagna på deras rum. I sjukrummen för- varas som regel den medicin som finns på enheten. Tandvärk och huvudvärk är vanligt förekommande bland de förvarstagna varför värktabletter, näsdroppar m.m. alltid finns tillgängligt. Receptbelagd medicin hämtas ut av förvarets personal eller av vårdpersonalen. Sådan medi- cin, liksom medicin som de förvarstagna haft med sig till enheten, förvaras i korgar eller lådor, märkta med de förvarstagnas namn, i ett skåp i sjukrum- met. På vissa förvarsenheter dokumenteras vilken medicin den enskilde tar. De flesta enheter dokumenterar det dock inte. Personalen har inte någon sjuk- vårdsdelegation och har uppgett att de därmed inte kan hindra överdosering. Skulle en förvarstagen överdosera medicin som kan vara farlig för honom eller henne får sjukvården kontaktas. När det gäller hantering av medicin i övrigt, se vidare nedan. 2 011 /1 2:JO1 Någon läkarundersökning vid ankomsten till förvaret utförs inte och inte heller sker någon s.k. screening för risk för självmord eller självskadebeteen- de. När en förvarstagen skrivs in vid ett förvar tillfrågas personen emellertid alltid om han eller hon har någon sjukdom eller tar någon medicin. Frågan ställs av förvarets personal. Personer som lider av någon sjukdom brukar som regel berätta om detta. Uppgiften antecknas på inskrivningsblanketten (den innehåller i övrigt ett fotografi på den förvarstagne, vissa personuppgifter, eventuellt medgivande till att kontakta hemlandets ambassad och konsulat, uppgift om förvaringsplats för id-handlingar, pass m.m.). Det är endast vårdpersonalen som har hand om patientjournaler och sjuk- vårdsuppgifter. Vid samtal med vårdpersonalen framkom att denna delade respektive förvars synpunkter på hur väl vården fungerade. Därutöver framkom följande. Merparten av de förvarstagna har inte behov av omedelbar vård eller vård som inte kan anstå, och sjuksköterskorna behöver relativt sällan boka läkarbe- sök åt de förvarstagna. Ett antal av de förvarstagna har dock allvarligare sjuk- domar som kräver tillsyn av läkare. Vilka sjukdomar det handlar om varierar. Vanligt förekommande är dock diabetes, högt blodtryck och hjärtsjukdomar. Den vanligaste orsaken till att de förvarstagna söker vård är att de känner sig oroliga, har huvudvärk, koncentrationssvårigheter, ont i magen eller sömnsvårigheter. Symtomen har som regel sin grund i att de förvarstagna lider av posttraumatiskt stressyndrom. Den oro de flesta känner är inte sjuklig utan normal i förhållande till den situation de befinner sig i. En stor del av vårdpersonalens tid ägnas åt samtal och råd om egenvård. Många förvarstagna skulle vara betjänta av samtal med kurator eller psykolog men sådan vård är de inte berättigade till. I enstaka fall är behovet av psyko- logisk eller psykiatrisk hjälp akut. Bedöms en förvarstagen vara allvarligt deprimerad eller självmordsbenägen kontaktas alltid läkare. I har det hänt att sjuksköterskan i stället kontaktat en kurator och sett till att den för- varstagne fått samtala med denne. Vårdpersonalen använder sig av tolk vid behov. Sjuksköterskan i uppgav att det fanns behov av en gemensam ar- betsbeskrivning för de sköterskor och läkare som arbetar med vård på förva- ren. All vårdpersonal, utom sjuksköterskan i , framförde att mycket av deras tid ägnas åt att leta reda på nödvändiga handlingar från de förvarstagnas tidigare vårdkontakter (recept m.m.) som de inte haft med sig till förvaret. En orsak till att handlingarna är svåra att hitta är att hälso- och sjukvården i sitt arbete använder sig av s.k. reservnummer för personer som saknar de fyra sista siffrorna i personnumret. Dessa nummer varierar från landsting till 2 011 /1 2:JO1 landsting och ibland till och med från vårdinrättning till vårdinrättning. Vård- personalen i uppgav att om utlänningars LMA-nummer6 (vilket är detsamma som utlänningens dossiernummer) registrerades i stället för reserv- numren skulle det vara betydligt enklare att få tag i nödvändiga handlingar. Ett annat problem som påtalades var att vårdpersonalen på förvaren inte automatiskt får del av sjukvårdsuppgifter från andra vårdinrättningar som den förvarstagne besöker på enheten. För att vårdpersonalen ska få tillgång till denna information krävs att sjuksköterskan eller läkaren ber den enskilde ge sitt samtycke till detta och därefter söker reda på informationen själv. Några riktlinjer från för hur sådana situationer ska hanteras finns inte. På förvaren har olika lokala rutiner utarbetats. I t.ex. underrättas alltid sjuksköterskan när en hungerstrejk inleds. Personalen kontrollerar också regelbundet den förvarstagne och har de tider sjuksköterskan inte är i tjänst kontakt med jour. Förva- ret gör inte några egna medicinska bedömningar av den som hungerstrejkar utan ser till att denne regelbundet undersöks av sjuksköterska eller läkare.