frsrdg · GZ04JO1 · 2011-11-16 00:00:00 — Av 6 kap. 15 § (förkortad FB) följer att ett barn ska ha rätt till umgänge med föräldrar som det inte bor tillsammans med samt att vårdnads- havarna har ett gemensamt ansvar för att barnets behov av umgänge med någon annan som står det särskilt nära så långt som möjligt tillgodoses. Enligt 6 kap. 15 a § andra stycket FB får rätten på talan av socialnämnden besluta om umgänge mellan barnet och någon annan än en förälder. Vid be- dömningen av om en sådan talan ska föras ska socialnämnden särskilt beakta barnets behov av umgänge med sina morföräldrar och farföräldrar och andra som står barnet särskilt nära. En närstående som vill ha umgänge med barnet kan inte själv väcka en ta- lan vid domstol utan det är socialnämnden som beslutar om talan ska föras. beslut i saken kan inte överklagas enligt reglerna om s.k. förvaltningsbesvär. I förarbetena till lagstiftningen uttalade regeringen följan- de (prop. 2005/06:99 s. 56 f.). Regeringen delar kommitténs bedömning att det inte heller nu bör ges en talerätt för närstående. Det är av största vikt att barnet inte utsätts för fler processer, kanske med åtföljande umgängesutredningar m.m., än som är abso- lut nödvändiga. Av naturliga skäl är en sådan avvägning inte lätt att göra för en utomstående person, som vill ha ett umgänge med barnet men som inte får detta till följd av motstånd från barnets vårdnadshavare. får förutsättas på ett mera objektivt sätt överväga om de nackdelar som en pro- cess för med sig från barnets synpunkter vägs upp av de fördelar som ett um- gänge kan leda till. Av samma skäl bör det inte heller som ett par remiss- instanser föreslår införas någon möjlighet att överklaga nämndens beslut att inte väcka talan. Enligt 11 kap. 1 § första stycket socialtjänstlagen (2001:453) ska socialnämn- den utan dröjsmål inleda utredning av vad som genom ansökan eller på annat sätt har kommit till nämndens kännedom och som kan föranleda någon åtgärd av nämnden. framförde att hon ville att skulle verka för att hon fick umgänge med C.N:s barn, dvs. Av den refe- rerade rättsliga regleringen följer att B.T. själv inte har någon talerätt i egen- skap av farmor och hon kan således inte väcka talan vid rätten om umgänge med barnbarnen. En socialnämnd har en exklusiv rätt att bestämma om sådan talan ska väckas eller inte. Handläggaren vid bedömde att det inte fanns anledning att inleda någon utredning av huruvida nämnden skulle väcka en sådan talan. Om hade inlett en utredning rörande umgänget skulle den kommunala nämnd som svarade för ärendet ha fattat ett formellt beslut om huruvida talan om umgänge skulle väckas. Den fråga som uppkommer är huruvida det förelåg en skyldighet för nämnden att inleda en utredning och därefter fatta ett beslut i saken med anledning av B.T:s framställning. Svaret på den frågan beror på om B.T:s framställning medförde att det anhängig- gjordes ett formellt ärende. 2 011 /1 2:JO1 Inom förvaltningsrätten används uttrycket materiell anhängighet i situatio- ner där en myndighet är tvingad att behandla och avgöra en sakfråga som väckts vid myndigheten, oavsett om ärendet initierats genom en framställning från en enskild person eller på myndighetens eget initiativ (se bl.a. Förvalt- ningslagsutredningens betänkande En ny förvaltningslag, SOU 2010:29, s. 356 f.). För att ett ärende ska anses materiellt anhängiggjort vid en myndig- het krävs bl.a. att den fråga som initiativtagaren önskar få bedömd angår honom eller henne, vilket även brukar beskrivas som ett krav på saklegitima- tion. Saklegitimation tillkommer i regel den som ansöker om en förmån åt sig själv, t.ex. ett tillstånd eller bidrag, under förutsättning att ansökan avser en i lagstiftningen angiven förmån som myndigheten enligt tillämpliga författ- ningsbestämmelser kan bevilja. Huvudregeln är att gynnande beslut kan med- delas endast på ansökan av vederbörande själv. Den som söker utverka en förmån åt någon annan är därför inte saklegitimerad, såvida han eller hon inte är ställföreträdare eller ombud för den som ansökan avser (m.fl., Allmän förvaltningsrätt, 23 uppl., s. 93 f. och m.fl., Förvaltningsrät- tens grunder, 2004, s. 85). På motsvarande sätt gäller att den som gör en anmälan som har stöd i för- fattningsföreskrifter och rör honom eller henne själv är saklegitimerad, medan en anmälan som bara syftar till att myndigheten ska ingripa mot någon annan i anledning av påtalade sakförhållanden inte med automatik leder till någon saklig prövning (jfr SOU 2010:29, s. 370). En person som upplyser en myn- dighet om ett faktiskt förhållande och kanske rentav föreslår att en viss åtgärd ska vidtas, har i allmänhet ingen sådan nära anknytning till ärendet som krävs för att han eller hon ska få partställning och besvärsrätt. I de fall en myndig- het äger ta upp ett ärende på eget initiativ, anses den också juridiskt sett agera ex officio, även om ärendet inletts genom en anmälan utifrån (jfr m.fl., a.a., s. 118). För att initiativtagaren ska anses vara saklegitimerad eller part i ärendet krävs att ett beslut i ärendet antingen påverkar hans eller hennes of- fentligrättsliga ställning eller rör ett intresse som på något sätt erkänts av rättsordningen, t.ex. genom en föreskrift i en författning på området (m.fl., Förvaltningslagen med kommentarer, 2 uppl., s. 32 f.). Det kan finnas utrymme för olika uppfattningar beträffande frågan om ett barns behov av umgänge med närstående angår en närstående till barnet på ett sådant sätt att den närstående blir saklegitimerad om han eller hon försöker initiera ett ärende vid socialnämnden. Rätten till umgänge med föräldrar och närstående tillkommer dock enligt 6 kap. FB först och främst barnet. En mor- eller farförälder är närstående till sina barnbarn men inte deras legala ställfö- reträdare, en roll som i stället ska fyllas av deras vårdnadshavare. Med denna utgångspunkt kan frågan om barnens behov av umgänge med närstående, enligt min mening, inte anses angå en mor- eller farförälder på ett sådant sätt att denne skulle vara saklegitimerad enbart genom sitt släktskap. Övervägan- de skäl talar för att inte är skyldig att inleda en utredning med anledning av en framställning om umgänge från en mor- eller farförälder. I förevarande fall fann att det inte fanns anledning att inleda en utredning angående umgänget mellan B.T. och barnen, bl.a. med hänsyn till den belastning som en sådan utredning enligt nämndens bedömning skulle 2 011 /1 2:JO1 ha inneburit för barnen. Enligt min mening har det inte förelegat någon skyl- dighet för nämnden att inleda en utredning och det finns därför inte skäl för mig att rikta någon kritik mot formella handläggningen av B.T:s framställning. borde ha inlett en utredning grundas ytterst på sådana överväganden som JO är återhållsam med att anlägga syn- punkter på. Jag har inte funnit skäl att frångå den principen i detta fall. Där- emot vill jag, med anledning av att nämnden i sitt remissvar framhållit att barnen inte hade gett uttryck för en önskan om umgänge med B.T., anmärka att det förhållandet inte ensamt har utgjort ett skäl för nämnden att inte inleda en utredning. har anfört i övrigt föranleder inte någon åtgärd från min sida, varför ärendet härmed avslutas. Handläggningen av ett ärende rörande umgänge med ett barnbarn; fråga bl.a. om socialnämnden enligt 17 § förvaltningslagen (1986:223) skulle ha berett mormodern tillfälle att yttra sig över utredningen Dnr (3448-2009) . begärde hos socialförvaltningen i att få hjälp med att få till stånd ett umgänge med sitt barnbarn J., född . Med anled- ning av framställning inledde förvaltningen en utredning. , socialutskottet, i beslutade vid ett sammanträde (§ 66) att inte väcka talan hos domstol om umgänge mellan J. och . I en anmälan till JO framförde . klagomål mot socialförvaltningen i . Hon var missnöjd med bl.a. att hon inte hade fått hjälp med att få träffa sitt barnbarn J. och att hon inte hade fått ta del av den utred- ning som förvaltningen hade utfört angående umgänget. Föredraganden inhämtade per telefon upplysningar från socialsekreterare vid socialförvaltningen i . Från förvalt- ningen inhämtades även den utredning som utförts i ärendet. i anmodades därefter att inkomma med utredning och yttrande. I JO:s remiss angavs att yttrandet särskilt skulle avse dels huruvida . fick del av utredningen och bereddes möjlig- het att yttra sig över den innan nämnden fattade sitt beslut, dels hur nämnden efter att ärendet hade avslutats hade handlagt begäran om att ta del av utredningen. 2 011 /1 2:JO1 Som sitt remissvar ingav nämndens socialutskott en skrivelse underteck- nad av socialsekreteraren . I skrivelsen anfördes bl.a. följande (omnämnda bilagor har här utelämnats; JO:s anm.). . har krävt umgänge med sitt barnbarn J. Eftersom J:s vårdnadsha- vare motsätter sig detta har hon krävt att i väcker talan vid om umgänge enligt 6 kap. 15 a § , för att hon på så sätt ska kunna få umgänge med sitt barnbarn J. J:s familjerättsliga förhållanden har belysts i en vårdnads-, boende- och umgängesutredning daterad . Det var inte lämpligt att ta ställning i frågan om umgänge med mormor, innan förslaget till umgänge med fadern kunde formuleras i vårdnads-, boende- och umgängesutredningen till tingsrät- ten. i beslutade att inte väcka talan vid tingsrätten enligt 6 kap. 15 a § angående umgänge mellan J. och ., då ett sådant umgänge inte bedömdes vara förenligt med barnets bästa. . önskar få en kopia av utredningen som låg till grund för be- slutet kring hennes umgänge med J. Hon har också önskemål om att få träffa J. och sin dotter . Handläggning och möjlighet att ta del av utredning före nämndens beslut efter att beslutade om att skulle verkställa en vårdnads-, boende- och umgängesutredning, kontaktades jag på telefon av . Hennes syfte var att få umgänge med J. och träffa sin dotter . Under utredningens gång har ett antal brev inkommit och telefon- samtal har hållits, där hon lämnat sina synpunkter och sin berättelse. . har informerats om att vårdnadshavarna inte vill medge henne umgänge. I övrigt har J:s vårdnadshavare motsatt sig att . skulle få del av utredningen. Handläggning och möjlighet att ta del av utredning efter nämndens beslut Beträffande tillvägagångssättet i ärendet har jag rådfrågat förbundsjurist vid Kommuner och Landsting, SKL, som i sin tur stämt av med företrädare för . Svaret från SKL var att eftersom ., som mormor, ej betraktas som part så har hon inte rätt att ta del av utredningen kring begäran om umgänge med sitt barnbarn. Däremot har hon rätt att få del av de uppgifter hon själv har tillfört ärendet. . har erhållit en kopia av de anteckningar som fördes då hon besökte Socialför- valtningen. Utöver dessa uppgifter har hon vid ett flertal telefonsamtal samt brev framfört uppfattningen att hon önskar hjälp att få umgänge med J. Barnets båda vårdnadshavare är tydligt emot att . ska få del av utredningen. . kvitterade ett mottagningsbevis , då hon erhöll en skriftlig kopia på beslut att ej lämna ut sekretessbelagd handling enligt 15 kap 7 § sekretesslagen (bilaga 1). Besvärshänvisning medsändes (bilaga 2). Nå- gon överklagan har inte inkommit. . fick del av och yttrade sig över remissvaret. Under ärendets handläggning hos JO kom hon även in med kompletterande skrivelser. I ett beslut anförde JO följande. 2 011 /1 2:JO1 Sekretesslagen (1980:100) har ersatts av offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL. I det följande hänvisar jag till den senare lagen som i nu aktuella hänseenden inte har inneburit några sakliga ändringar. Barnets vårdnadshavare har enligt 6 kap. 15 § tredje stycket (FB) ett ansvar för att barnets behov av umgänge med någon annan som står det särskilt nära så långt möjligt tillgodoses. På talan av socialnämnden, får rätten besluta om umgänge mellan barnet och någon annan än en förälder. Vid bedömningen av om en sådan talan ska föras ska socialnämnden särskilt beakta barnets behov av umgänge med sina morföräldrar och farföräldrar och andra som står barnet särskilt nära (6 kap. 15 a § andra stycket FB). I förvaltningslagen (1986:223), FL, finns bestämmelser om parters rätt att få ta del av uppgifter. Enligt 16 § FL har en sökande, klagande eller annan part rätt att ta del av det som har tillförts ärendet, om detta avser myndighets- utövning mot någon enskild. Ett ärende som avser myndighetsutövning mot någon enskild får inte avgöras utan att den som är sökande, klagande eller annan part har underrättats om en uppgift som har tillförts ärendet genom någon annan än honom eller henne själv och han eller hon har fått tillfälle att yttra sig över den (17 § FL). Från den s.k. kommunikationsskyldigheten finns vissa undantag som inte har intresse i det förevarande ärendet. Rätten att ta del av uppgifter enligt 16 § FL och den s.k. kommunikations- skyldigheten enligt 17 § FL gäller med de begränsningar som följer av 10 kap. 3 § OSL. I 10 kap. 3 § OSL stadgas att sekretess inte hindrar att en enskild eller en myndighet som är part i ett mål eller ärende hos domstol eller annan myndig- het och som på grund av sin partsställning har rätt till insyn i handläggningen, tar del av en handling eller annat material i målet eller ärendet. En sådan handling eller ett sådant material får dock inte lämnas ut till parten i den ut- sträckning det av hänsyn till allmänt eller enskilt intresse är av synnerlig vikt att sekretessbelagd uppgift i materialet inte röjs. I sådana fall ska myndighe- ten på annat sätt lämna parten upplysning om vad materialet innehåller i den utsträckning det behövs för att parten ska kunna ta till vara sin rätt och det kan ske utan allvarlig skada för det intresse som sekretessen ska skydda. . vände sig till socialförvaltningen i med en framställan om att omsorgsnämnden, med stöd av 6 kap. 15 a § FB, skulle väcka talan vid domstol om umgänge mellan henne och barnbarnet . Social- förvaltningen inledde en utredning med anledning av hennes framställan. I det ärendet har . intagit ställning av part. I ärenden hos en socialnämnd som avser myndighetsutövning mot någon enskild ska bl.a. bestämmelsen om kommunikation i 17 § FL tillämpas. Man kan i och för sig diskutera om ett beslut av en socialnämnd att inte väcka talan om umgänge ska anses utgöra myndighetsutövning. Enligt min mening avser beslut av detta slag myndighetsutövning. I den delen kan jag hänvisa till JO:s beslut , dnr 373-2008. Även om nämnden skulle anse att 2 011 /1 2:JO1 det inte har varit fråga om myndighetsutövning har nämnden likväl inte kun- nat underlåta kommunikation. Som framgår av 11 kap. 8 § tredje stycket socialtjänstlagen (2001:453), SoL, ska nämnden tillämpa bl.a. 17 § FL också när det är fråga om en ansökan eller ett yttrande till en annan myndighet i ett mål eller ärende som rör myndighetsutövning mot enskild hos denna. Det får anses uppenbart att det inte på grund av sekretess enligt 10 kap. 3 § OSL har förelegat något hinder för nämnden att låta . få del av utredningen. Genom att inte låta henne få del av utredningen och få tillfälle att yttra sig över den har nämnden åsidosatt en bestämmelse som är grund- läggande när det gäller handläggningen av ärenden hos en socialnämnd. Detta är givetvis allvarligt och omsorgsnämnden förtjänar kritik för handläggningen av ärendet i denna del. Den som i ett ärende hos en socialnämnd ska ges tillfälle att yttra sig enligt 17 § FL har enligt 11 kap. 9 § SoL rätt att få företräde inför nämnden, om inte särskilda skäl föranleder annat. Det framgår inte av utredningen att . underrättades om sin rätt att få företräde. Jag har inte funnit skäl att närma- re utreda saken men jag vill erinra om bestämmelsen. /2009 begärde . att få del av den ak- tuella utredningen. I beslut avslog förvaltningschefen hennes begäran. I beslutet anförde han att begäran skulle avslås med stöd av 15 kap. 7 § sekretesslagen. När det gäller nämndens hand- läggning av begäran om att få ta del av utredningen vill jag anföra följande. Grundläggande regler om allmänna handlingars offentlighet finns i 2 kap. tryckfrihetsförordningen, vilket kapitel även primärt reglerar frågan om ut- lämnande av allmän handling. Enligt 2 kap. 12 § ska en handling som får lämnas ut som alltså inte omfattas av någon sekretessbestämmelse på begäran genast eller så snart det är möjligt på stället utan avgift tillhandahål- las den som önskar ta del av den. Av 2 kap. 13 § framgår att den som önskar ta del av en allmän handling även har rätt att mot fastställd avgift få avskrift eller kopia av handlingen till den del den får lämnas ut. En sådan begäran ska behandlas skyndsamt. JO har i ett flertal beslut uttalat att innebörden härav är att besked i en utlämnandefråga bör lämnas som begäran har gjorts. Någon eller några dagars fördröjning kan dock godtas om en sådan fördröjning är nödvändig för att myndigheten ska kunna ta ställning till om den efterfrågade handlingen är allmän och offentlig. Härtill kommer att ett visst dröjsmål är ofrånkomligt om framställningen avser eller fordrar genom- gång av ett omfattande material. Efter det att omsorgsnämnden beslutat att inte väcka ta- lan vid domstol om umgänge avslutades ärendet vid nämnden. . har därför efter den tidpunkten inte kunnat göra gällande någon rätt till partsinsyn i ärendet. Huruvida det förelåg hinder på grund av sekretess att låta henne ta del av utredningen skulle således bedömas enligt i första hand be- stämmelsen om den s.k. socialtjänstsekretessen i 26 kap. 1 § första stycket OSL. Enligt den bestämmelsen gäller sekretess inom för upp- gift om en enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgif- ten kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. 2 011 /1 2:JO1 torde ha ansett att det på grund av sekretess förelåg hin- der mot att lämna ut utredningen till . Jag finner inte skäl att an- lägga några synpunkter på beslutet i sak. Däremot kan konstateras att hand- läggningen av begäran varit oacceptabelt lång, vilket omsorgs- nämnden inte kan undgå kritik för. När det gäller utformningen av det beslut som fattade vill jag påpeka att vid tiden för beslutet hade sekre- tesslagen upphört att gälla. Att det i beslutet hänvisas till den förutvarande sekretesslagen är givetvis inte tillfredsställande. Jag vill dessutom påpeka att det lagrum som beslutet hänvisar till inte var relevant i frågan om det förelåg sekretess eller inte eftersom lagrummet innehöll bestämmelser om överkla- gande av avslagsbeslut. Vad . har anfört i övrigt ger inte anledning till någon ytterligare åtgärd från min sida. Handläggningen av ett ärende om överflyttning av vårdnaden enligt 6 kap. 8 § ; fråga om skyldighet att motivera beslutet samt huruvida familjehemsföräldrar intar ställning som parter i ärendet (Dnr 2455-2010) Södra Innerstadens stadsdelsfullmäktige i kommun beslutade vid ett sammanträde , § S 3, att inte väcka talan vid domstol om att flytta över vårdnaden om K., född , till familjehemsföräldrarna och . I en anmälan, som kom in till JO , framförde . och klagomål mot Södra Innerstadens stadsdelsfullmäktige i kommun. De anförde bl.a. att fullmäktige inte hade motiverat sitt beslut . Inledningsvis inhämtades vissa handlingar i ärendet från Södra Innerstadens stadsdelsförvaltning. Därefter anmodades stadsdelsfullmäktige att inkomma med utredning och yttrande som rörde om beslutet skulle ha motiverats. I ett remissvar anförde stadsdelsfullmäktige följande. Begäran om utredning och yttrande JO har begärt utredning och yttrande rörande ett av Södra Innerstadens stads- delsfullmäktiges beslut § S 3. Beslutet innebär att Södra Innerstadens stadsdelsfullmäktige inte följde förvaltningens förslag om att hos 2 011 /1 2:JO1 tingsrätten ansöka om vårdnadsöverflyttning för ett familjehemsplacerat barn. Stadsdelsfullmäktige beslutade att inte väcka talan och yrka att vårdnaden om den femårige pojken ska överflyttas från modern till familje- hemsföräldrarna. 6 kap. 8 § stadgar att har ett barn stadigvarande vårdats och fostrats i ett annat enskilt hem än föräldrahemmet och är det uppenbart att det är bäst för barnet att det rådande förhållandet får bestå och att vårdnaden flyttas över till den eller dem som har tagit emot barnet eller någon av dem, skall rätten utse denne eller dessa att såsom särskilt förordnade vårdnadshava- re utöva vårdnaden om barnet. Det främsta syftet med bestämmelsen är att förhindra att barn som har knutit an i ett familjehem blir uppryckta från en miljö där de har funnit sig till rätta och känner en trygghet och känslomässig förankring. finns en bestämmelse införd i både socialtjänstlagen och la- gen om vård av unga med innebörden att när ett barn varit placerat i samma familjehem ska socialnämnden särskilt överväga om det finns skäl att ansöka om överflyttning av vårdnaden enligt 6 kap. 8 § FB. har i allmänna råd uttalat att om socialnämnden vid ett första övervägande enligt treårsregeln kommer fram till att det inte finns skäl att påbörja en utredning om överflyttning av vårdnaden till familjehemsföräldrarna, skall förnyade överväganden göras varje gång ett övervägande görs om vården med stöd av LVU ska fortgå. Barnet som är i fråga vårdas med stöd av LVU i det aktuella familjehemmet sedan födelsen. I 20 § förvaltningslagen stadgas att ett beslut varigenom en myndighet av- gör ett ärende skall innehålla de skäl som har bestämt utgången, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon enskild. Skälen får dock utelämnas helt eller delvis om beslutet inte går någon part emot. Det kan hävdas att modern är den enda parten i ärendet och att beslutet inte går henne emot. Förvaltningen har, i sin senaste tjänsteskrivelse i samband med övervägan- de om fortsatt vård, framfört att pojken i praktiken står utan fungerande vård- nadshavare. Modern har god man och personlig assistent för sina vardagliga behov. Mormodern har ingen formell rätt att fatta beslut för pojken. Det kan tilläggas att det finns restriktioner enligt 14 § LVU för mo- derns umgänge med pojken. Södra Innerstadens stadsdelsfullmäktige förutser en ny behandling av frå- gan om att väcka talan om vårdnadsöverflyttning . Några ledamöter avgav ett särskilt yttrande. De redogjorde därvid för den diskussion som hade legat bakom fullmäktiges beslut att inte väcka talan om överflyttning av vårdnaden och anförde att den diskussionen, som var grun- den för fullmäktiges beslut, kunde ha framgått av protokollet. . och kommenterade remissvaret. I ett beslut anförde JO följande. Ett beslut varigenom en myndighet avgör ett ärende ska innehålla de skäl som har bestämt utgången, om ärendet avser myndighetsutövning mot någon en- skild. Skälen får dock utelämnas helt eller delvis bl.a. om beslutet inte går någon part emot (20 § första stycket förvaltningslagen [1986:223], FL). Den bestämmelsen ska tillämpas hos socialnämnden i ärenden som avser myndig- hetsutövning mot någon enskild (11 kap. 8 § första stycket socialtjänstlagen [2001:453], SoL). beslut i fråga om att väcka talan vid domstol 2 011 /1 2:JO1 om överflyttning av vårdnaden av ett barn utgör enligt min mening inte i sig myndighetsutövning mot någon enskild. Av 11 kap. 8 § tredje stycket SoL följer dock att bestämmelsen om motiveringsskyldighet i 20 § FL gäller också när det är fråga om bl.a. en ansökan till en annan myndighet i ett ärende eller mål som rör myndighetsutövning mot enskild hos den myndigheten. Den fråga jag har att bedöma är därmed om stadsdelsfullmäktiges beslut att inte väcka talan om att flytta över vårdnaden av K. gick någon part emot, dvs. intog och . ställning av parter i ärendet hos stadsdels- fullmäktige. Om de har intagit ställning av parter har det ålegat nämnden att motivera sitt beslut.