frsrdg · GY04RS3 · 2011-01-01 00:00:00 — Ledamöterna i rådet utses enligt 13 § i den nuvarande instruktionen bland de ledamöter som ingår i riksdagsstyrelsen. Riksdagsstyrelsens ställningstagande Riksdagsdirektören har fortfarande till sitt förfogande ett rådgivande organ för ledamotsnära frågor, numera benämnt ledamotsrådet. Rådet kan sägas utgöra en länk mellan ledamöter och förvaltning. Rådet tar upp administrativa frågor som är av särskilt intresse för ledamöterna som t.ex. ledamöternas arbetsförhållanden, resebestämmelser och deras tekniska utrustning. Förutom riksdagsdirektören ingår i ledamotsrådet en representant för varje partigrupp med närvaro- och yttranderätt i styrelsen. För att tillförsäkra styrelsen beslutanderätten i de frågor av ledamotsnära karaktär som inte är helt okontroversiella finns , som nämnts ovan, regeln som innebär att ett ärende ska föras vidare till styrelsen för beslut om fler än en ledamot i rådet är emot riksdagsdirektörens förslag. Möjligheten för ledamotsrådet att på detta sätt hänskjuta en fråga till styrelsen har dock aldrig använts. Bestämmelsen bör trots det kvarstå för att säkerställa ledamöternas inflytande i frågor som rör ledamotsuppdraget. Till skillnad från den nu gällande ordningen att styrelsen inom sig utser ledamöter till rådet föreslår riksdagsstyrelsen att varje parti föreslår den person som partiet önskar se som sin representant. Således föreslås i den nya instruktionen (14 §) att riksdagsstyrelsen för valperioden utser ett råd för beredning av ledamotsnära frågor. I ledamotsrådet ska det ingå en representant för varje partigrupp. Riksdagsstyrelsen utser även ersättare för ledamöterna i rådet. Rådet sammanträder på kallelse av riksdagsdirektören. Innan riksdagsdirektören avgör ett ärende av större vikt eller principiell betydelse för ledamöter ska denne samråda med ledamotsrådet (15 §). Riksdagsdirektören får i övrigt förelägga rådet ärenden som är av betydelse för ledamöter. Den som ingår i ledamotsrådet representerar inte bara sitt parti utan även ledamotskollektivet. Det ingår således i uppdraget att ledamöterna ska medverka i beredningen genom att lämna synpunkter på väckta frågor och att ta ställning till riksdagsdirektörens förslag. är ett rådgivande organ. Med ett ledamotsråd får man fördelen av ett starkt ledamotsinflytande över de ärenden som direkt berör ledamöternas villkor och förhållanden, men undviker att mer än ett mycket litet antal sådana ärenden belastar arbetet i styrelsen. Skulle en situation uppstå där två eller flera av ledamotsrådets ledamöter har en annan uppfattning än riksdagsdirektören, ska riksdagsdirektören hänskjuta frågan till styrelsen. Eftersom rådet numera benämns ledamotsrådet och inte rådet för ledamotsnära frågor föreslås även en ändring i lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ. Riksdagsdirektören förslag i korthet Riksdagsdirektören ansvarar inför styrelsen och svarar för den löpande verksamheten enligt de direktiv som styrelsen beslutar. Riksdagsdirektörens arbetsuppgifter preciseras. Utredarens förslag överensstämmer delvis med riksdagsstyrelsens förslag. anser att om den snävare innebörden av begreppet ledning tillämpas kan formuleringen ändras och bestämmelsen delas upp i två paragrafer. anför vidare att punkten om miljöhänsyn saknar motsvarighet i myndighetsförordningen och i de flesta av de instruktioner som beslutas för myndigheterna under regeringen. Det kan ifrågasättas om inte bör kunna utgå från att sådana hänsyn tas i det interna ledningssystemet även utan en uttrycklig bestämmelse om detta. Vidare kan övervägas om regleringen i den tredje punkten inte bör placeras först i paragrafen. JO har inga synpunkter på förslaget. har inte några invändningar mot utredningens förslag. ESV har inte några synpunkter på utredningen. avstår från att yttra sig. Gällande ordning Enligt riksdagsordningen utser kammaren en riksdagsdirektör. Riksdagsdirektören låter föra protokollet vid sammanträden med kammaren. Han eller hon expedierar beslut och biträder i övrigt talmannen i riksdagsarbetet. Riksdagsdirektören är också chef för riksdagsförvaltningen och sekreterare i krigsdelegationen (9 kap. 1 § RO). beskrev riksdagsdirektörens roll i bet. 1999/2000:KU19 på följande sätt: Riksdagsdirektören skall vara chef för förvaltningen och leda samt ansvara för den löpande verksamheten enligt styrelsens direktiv och riktlinjer. Om de fördelar för som avses med den nu aktuella reformen skall vinnas är det av grundläggande betydelse att riksdagsdirektören ges de befogenheter och den auktoritet som behövs för att denne självständigt skall kunna leda förvaltningen och ta nödvändiga initiativ. För det fall styrelsen vill försäkra sig om att den dagliga ledningen av verksamheten överensstämmer med och styrelsens riktlinjer står möjligheten att ställa frågor till riksdagsdirektören eller begära särskild redovisning alltid öppen. Riksdagsdirektören arbetar åt alla partier, men det bör dock noteras att alla nuvarande riksdagspartier inte ingår i riksdagsstyrelsen även om de har närvaro- och yttranderätt vid styrelsens sammanträden. ledning regleras som nämnts ovan i den nuvarande instruktionen i 11 och 12 §§. Riksdagsdirektörens ansvar och uppgifter regleras i den nuvarande instruktionens 18 och 19 §§. Myndighetsförordningen Enligt förarbetena till myndighetsförordningen (SOU 2004:23 s. 124) ska en myndighetschef i en myndighet under regeringen som leds av en styrelse ansvara för och leda den löpande verksamheten enligt styrelsens direktiv och riktlinjer. Myndighetschefen har till uppgift att under styrelsen ansvara för att myndigheten har en god service, är tillgänglig och tillmötesgående osv. Det är också myndighetschefens uppgift att svara för arbetsgivarpolitiken. Myndighetschefens roll i styrelsen är främst att föredra frågor för styrelsen samt att rapportera till styrelsen om myndighetens verksamhet. Riksdagsstyrelsens ställningstagande Riksdagsstyrelsen delar uppfattning att det i instruktionen under rubriken inför styrelsen föreskrivs att riksdagsdirektören är riksdagsförvaltningens chef. I en särskild paragraf under samma rubrik ska det framgå att när riksdagsdirektören inte är i tjänst eller är på tjänsteresa ska uppgifterna som chef för riksdagsförvaltningen i första hand skötas av biträdande riksdagsdirektören och i andra hand av en tjänsteman inom riksdagsförvaltningen som riksdagsdirektören utsett efter samråd med talmannen. Den biträdande riksdagsdirektören ersätter även i övrigt riksdagsdirektören i den utsträckning som riksdagsdirektören bestämmer. Riksdagsdirektörens ansvar inför styrelsen Enligt förslaget ansvarar riksdagsdirektören inför styrelsen och svarar för den löpande verksamheten enligt de direktiv som styrelsen beslutar. För att styrelsen ska kunna ta sitt ansvar för myndighetens verksamhet behöver styrelseledamöterna nödvändig information för att kunna fatta korrekta beslut och därmed ta sitt övergripande ansvar för myndighetens utveckling. Riksdagsdirektören måste således hålla styrelsen informerad om verksamheten, förse den med underlag för beslut och verkställa styrelsens beslut, vilket uttryckligen föreslås bli reglerat i 18 §. Riksdagsdirektörens uppgifter Ärenden som inte enligt 10 och 25 §§ ska avgöras av riksdagsstyrelsen eller personalansvarsnämnden avgörs av riksdagsdirektören. Detta föreslås i den nya instruktionens 16 § under rubriken . Med denna skrivning bör det bli tydligt vilka beslut som ska avgöras av styrelsen, riksdagsdirektören respektive personalansvarsnämnden. I 10 § 9 regleras att styrelsen beslutar om frågor som är av större vikt eller principiell betydelse eller som riksdagsdirektören hänskjuter till riksdagsstyrelsen. På detta sätt blir det tydligt att det är riksdagsdirektören som svarar för de förvaltningsärenden som rör den vanliga löpande verksamheten. Vidare föreslås att riksdagsdirektörens uppgifter preciseras så att det klart framkommer att riksdagsdirektören förutom att svara för den löpande verksamheten även ska underlätta kontakter med riksdagsförvaltningen, samverka med andra statliga myndigheter och se till fördelar för staten som helhet samt följa upp och utvärdera förvaltningens verksamhet och vidta nödvändiga åtgärder. Att svara för den löpande verksamheten innebär att besluta i enskilda ärenden om t.ex. anställningar och upphandlingar. Det finns dock inget hinder för riksdagsdirektören att ta upp frågorna med styrelsen i de fall han eller hon bedömer att detta kan vara lämpligt. Enligt den fjärde punkten i utredarens förslag ska riksdagsdirektören verka för en hållbar utveckling och för att myndighetens påverkan på miljön minimeras. miljöarbete syftar till att minska den negativa miljöpåverkan som verksamheten ger upphov till. Riksdagsstyrelsen vill understryka vikten av detta arbete och det är också ett prioriterat område i verksamheten. Styrelsen delar dock uppfattning att sådana hänsyn ska tas utan direkt krav på det i lagen. Vidare menar riksdagsstyrelsen att detta ansvar kan inordnas under den andra och tredje punkten i förslaget. organisation I en ny paragraf under rubriken (21 §) föreslås att riksdagsdirektören, i de fall detta inte regleras i riksdagsordningen eller i annan författning, får besluta om riksdagsförvaltningens interna organisation. Bestämmelsen syftar till att undvika oklarheter om var och av vem beslut om organisationen fattas. Enligt riksdagsstyrelsens mening bör regleringen av organisationen utformas på ett sådant sätt att interna organisationsförändringar m.m. inte behöver bli föremål för riksdagsbehandling. Det bör heller inte anses nödvändigt att riksdagsstyrelsen behöver tyngas med ärenden rörande myndighetens sätt att internt organisera arbetet på lägre nivå. Enligt den nuvarande instruktionens 2122 §§ ska riksdagsförvaltningen besluta om sin organisation och i arbetsordningen eller i särskilda beslut ska det meddelas de bestämmelser som behövs om förvaltningens organisation och formerna för dess verksamhet. Arbetsordningen ändrades per , och består riksdagsförvaltningen av kammarkansliet, utskottens och EU-nämndens kanslier, administrativa avdelningen och kommunikationsavdelningen. Utöver detta ska det finnas en ledningsstab. Övriga bestämmelser om organisation och ansvarsområden meddelas enligt gällande arbetsordning i särskilda tjänsteföreskrifter. Riksdagsstyrelsen beslutar i mer övergripande frågor och om förvaltningens arbetsordning. Enligt förslaget ska riksdagsdirektören i linje med sin operativa roll besluta om myndighetens organisation på lägre nivå. Därmed begränsas styrelsens ärenden till frågor med mer strategisk inriktning. Arbetsgivarpolitik Under rubriken föreslås slutligen att riksdagsdirektören ska svara för riksdagsförvaltningens arbetsgivarpolitik och även ska företräda riksdagsförvaltningen som arbetsgivare (22 §). arbetsgivarpolitik Riksdagsstyrelsens förslag i korthet Förslaget innebär att ansvaret för och innebörden av riksdagsförvaltningens arbetsgivarpolitik samlas under en bestämmelse. Utredarens förslag överensstämmer med riksdagsstyrelsens förslag. anser att förslagen i utredningen är väl genomarbetade. JO har inga synpunkter på förslaget. har inte några invändningar mot utredningens förslag. ESV har inte några synpunkter på utredningen. avstår från att yttra sig. Gällande ordning Varje myndighet behöver anställda med god förvaltningskunskap, god förmåga att kommunicera, integritet, gott omdöme och ett etiskt förhållningssätt som inger respekt. Myndighetens ledning har ansvaret för att de anställda har den kunskap som krävs för uppgiften, däribland kunskaper om den lagstiftning som styr verksamheten. Myndighetschefen bör ha ett särskilt ansvar för att de anställda ges utbildning i grundläggande statlig förvaltningskunskap. Genom en bestämmelse i myndighetsförordningen delegerar regeringen stora delar av arbetsgivarpolitiken till sina myndigheter. Syftet med delegeringen är att myndigheterna ska använda arbetsgivarpolitiken som ett medel för att uppnå verksamhetens mål med hög effektivitet och på ett sätt som skapar förtroende hos medborgarna. I detta ingår att de anställda är väl förtrogna med målen för verksamheten, att arbetsförhållandena är goda och att de anställdas kompetens och erfarenhet tas till vara och utvecklas. Myndigheterna ska dels själva, dels tillsammans med andra myndigheter utforma arbetsgivarpolitiken. Arbetsgivarpolitiken kan sägas innefatta frågor om personalförsörjning, kompetensutveckling, personalrörlighet, löne- och anställningsvillkor, jämställdhet, mångfald i arbetslivet, arbetsmiljö m.m. Det delegerade arbetsgivaransvaret möjliggör för myndigheterna att utforma arbetsgivarpolitiken med hänsyn till verksamheten. I myndighetsförordningen anges att myndighetschefen i samverkan med andra myndigheter ska utveckla och samordna den statliga arbetsgivarpolitiken. Detta sker bl.a. genom medverkan i , som kan sägas fungera som ett forum för samverkan mellan myndigheterna. Mellan myndigheter och finns ett serviceavtal och ett nära samarbete. I myndighetsförordningen anges vidare att myndighetschefen ansvarar för att de anställda är väl förtrogna med målen för verksamheten, att arbetsförhållandena är goda och att de anställdas kompetens och erfarenhet utvecklas och tas till vara. Varje myndighet ska ha tydliga mål för sin kompetensförsörjning och se till att de anställdas kompetens är avpassad till verksamheten. Det är också viktigt att den anställde har goda utvecklingsmöjligheter inom sitt område. Kompetensutvecklingen ska vara en del av verksamheten. Riksdagsstyrelsens ställningstagande Riksdagsstyrelsen föreslår att myndighetens arbetsgivarpolitik regleras i den nya instruktionen (23 §) under en ny rubrik. Härigenom ska riksdagsförvaltningen se till att de anställda är väl förtrogna med myndighetens uppdrag. ska vidare skapa goda arbetsförhållanden och ta till vara och utveckla de anställdas kompetens och erfarenhet samt beakta de krav som ställs på verksamheten när det gäller jämställdheten mellan kvinnor och män samt mångfald i arbetslivet. I mångfaldsbegreppet inbegrips betydligt mer än bara etnisk mångfald, vilket är det begrepp som används i den nuvarande instruktionen. Det mångfaldsarbete som bedrivs inom riksdagsförvaltningen utgår från de möjligheter som finns i en miljö där människors likheter och olikheter beträffande ålder, kön, etnisk bakgrund, könsidentitet, sexuell läggning, trosuppfattning eller funktionsnedsättning blandas och tas till vara för att skapa ett gott arbetsklimat. Detta bör enligt riksdagsstyrelsens mening återspeglas i myndighetens instruktion. När det gäller jämställdhetsarbete kan konstateras att riksdagsdirektören fastställde en jämställdhetsplan som utarbetats i enlighet med jämställdhetslagen (1991:433) och enligt tidigare JämO:s riktlinjer. Planen har utarbetats av en partsgemensam grupp bestående av bl.a. representanter för de fackliga arbetstagarorganisationerna. och framåt ska riksdagsförvaltningen göra en jämställdhets- och mångfaldsplan som kommer att följas upp. Arbetet beräknas vara klart . I den nu gällande instruktionen finns bestämmelserna under rubriken och uppgifter medan bestämmelsen enligt förslaget får en egen rubrik. Det är riksdagsdirektören som även framöver ska svara för riksdagsförvaltningens arbetsgivarpolitik, och han eller hon även ska företräda riksdagsförvaltningen som arbetsgivare (22 § enligt förslaget). Krav på svenskt medborgarskap Riksdagsstyrelsens förslag i korthet Bestämmelsen i den nuvarande instruktionen ändras så att den endast reglerar anställningar vid riksdagsförvaltningen. Utredarens förslag överensstämmer med riksdagsstyrelsens förslag. pekar på att utredaren inte har beaktat förslagen i redogörelsen för reglerna kring krav på svenskt medborgarskap i propositionen En reformerad grundlag (prop. 2009/10:80). JO har inga synpunkter på förslaget. har inte några invändningar mot utredningens förslag. ESV har inte några synpunkter på utredningen. avstår från att yttra sig. Gällande ordning Enligt 12 kap. 6 § regeringsformen (RF) ska ombudsmän och riksrevisorerna vara svenska medborgare. I övrigt får krav på svenskt medborgarskap för vissa anställningar eller uppdrag för bl.a. staten uppställas i lag eller enligt förutsättningar i lag. Den som innehar uppdrag som tillsatts genom val av måste vara svensk medborgare (7 kap. 11 RO). När det gäller funktionärer i övrigt hos myndigheter som lyder under ska eventuella krav på medborgarskap framgå av lag. Vidare ska kanslichefer för utskotten och vara svenska medborgare (9 kap. 2 § RO). Med stöd av 12 kap. 6 § RF (före grundlagsreformen 11 kap. 9 § RF) uppställs det krav på svenskt medborgarskap för statliga anställningar, främst i lagen (1994:260) om offentlig anställning. Enligt 5 § i denna lag får bara svenska medborgare ha anställning som åklagare eller polis eller ha en militär anställning. I 6 § ges regeringen befogenhet att föreskriva, eller för särskilda fall besluta, att vissa kategorier av anställningar ska förbehållas svenska medborgare. Det gäller i fråga om anställning inom eller utrikesförvaltningen statlig anställning som kan vara förenad med myndighetsutövning eller handläggning av frågor som rör förhållandet till andra stater eller till mellanfolkliga organisationer samt statlig anställning som kan medföra kännedom om förhållanden som är av betydelse för landets säkerhet eller för andra viktiga, allmänna eller enskilda ekonomiska intressen. De befogenheter som regeringen har enligt de båda senare punkterna utövas i fråga om arbetstagare hos eller dess myndigheter av eller den myndighet som bestämmer. Riksdagsstyrelsens ställningstagande Enligt den nuvarande instruktionens 4 § får riksdagsförvaltningen, utom när det gäller och , föreskriva eller för särskilt fall besluta att endast den som är svensk medborgare får ha anställning vid eller dess myndigheter. Det är riksdagsstyrelsen som beslutar om frågor som avses i bestämmelsen. Av säkerhetsskyddslagen (1996:627) följer att en säkerhetsklassad anställning vid bl.a. staten endast får innehas av den som är svensk medborgare (2 och 29 §§). I 10 § lagen (2006:128) om säkerhetsskydd i och dess myndigheter hänvisas till den nuvarande instruktionen för riksdagsförvaltningen som säger att riksdagsförvaltningen får meddela föreskrifter inom sitt verksamhetsområde. Övriga myndigheter som omfattas av lagen är , ombudsmän, , till riksrevisorerna, , , , , och . Enligt 10 § andra stycket får dessa meddela de närmare föreskrifter inom sitt verksamhetsområde som behövs för tillämpningen av lagen (2006:128) om säkerhetsskydd i och dess myndigheter och för tillämpningen av säkerhetsskyddslagens (1996:627) bestämmelser om säkerhetsprövning. Det synes således finnas motstridiga bestämmelser i riksdagsförvaltningens instruktion (4 § och 15 § 10) och 10 § lagen (2006:128) om säkerhetsskydd i och dess myndigheter. Eftersom det här inte bara handlar om riksdagsförvaltningens rätt att utfärda föreskrifter för sin egen verksamhet utan även för myndigheter utom och , är det angeläget att eventuella oklarheter rättas till. När det gäller riksdagsförvaltningens egen anställda personal i övrigt uppställs numera krav på svenskt medborgarskap enbart när det är tal om en säkerhetsklassad anställning. Inte minst medlemskapet i EU och den s.k. likabehandlingsprincipen talar för att man inte bör ställa krav på svenskt medborgarskap i onödan. Riksdagsstyrelsen föreslår att bestämmelsen i den nuvarande instruktionen ändras så att den i den nya instruktionen (7 § 4) enbart reglerar anställningar vid riksdagsförvaltningen. I paragrafen föreslås således att riksdagsförvaltningen får föreskriva att endast den som är svensk medborgare får ha viss anställning vid riksdagsförvaltningen. Utredaren finner inte heller någon anledning att ha kvar möjligheten för riksdagsstyrelsen att i särskilda fall besluta att endast den som är svensk medborgare får ha anställning vid myndigheten. Några sådana särskilda beslut fattade av riksdagsstyrelsen har inte gått att finna, vilket talar för att det inte finns något behov av bestämmelsen. Om riksdagsförvaltningen skulle finna anledning att ställa krav på svenskt medborgarskap, förutom i de fall dessa faller in under regeringsformens bestämmelser eller rör en anställning som är säkerhetsklassad, bör detta regleras i en föreskrift som är beslutad av riksdagsstyrelsen. I 10 § lagen (2006:128) om säkerhetsskydd i och dess myndigheter ges övriga myndigheter under egen föreskriftsrätt när det gäller tillämpningen av lagen (2006:128) om säkerhetsskydd i och dess myndigheter och säkerhetsskyddslagens (1996:627) bestämmelser om säkerhetsprövning. Att det hos någon av dessa myndigheter skulle finnas anledning att besluta om krav på svenskt medborgarskap utan att dessa anställningar skulle vara säkerhetsklassade torde med största sannolikhet inte finnas. Myndighetscheferna på myndigheterna liksom ledamöter i styrelser m.m. faller in under bestämmelserna i regeringsformen och riksdagsordningen. Riksdagsstyrelsens förslag i korthet Att riksdagsdirektören är ordförande i personalansvarsnämnden tas bort från instruktionen för att i stället regleras i en ny arbetsordning. Regleringen blir i övrigt i huvudsak oförändrad. Utredarens förslag överensstämmer med riksdagsstyrelsens förslag. anser att förslagen i utredningen är väl genomarbetade. JO har inga synpunkter på förslaget. har inte några invändningar mot utredningens förslag. ESV har inte några synpunkter på utredningen. avstår från att yttra sig. Gällande ordning En personalansvarsnämnd ska pröva frågor om skiljande från anställning på grund av personliga förhållanden, om disciplinansvar, åtalsanmälan och avstängning. Av en myndighets instruktion ska framgå om det vid myndigheten ska finnas en personalansvarsnämnd. Myndighetens chef ska vara ordförande i nämnden. hos riksdagsförvaltningen består av riksdagsdirektören som ordförande, personalföreträdarna, personalchefen och chefsjuristen samt de ytterligare ledamöter som riksdagsdirektören bestämmer (23 §). Närmare bestämmelser om nämnden finns i riksdagsförvaltningens arbetsordning. På begäran avger personalansvarsnämnden yttrande till domstol i frågor som avses i 29 kap. 5 § 5 . Riksdagsdirektören fastställer tid och plats för personalansvarsnämndens sammanträden. Kallelse, dagordning och material till anmälda ärenden ska normalt skickas till ledamöterna senast före sammanträdet. Vid sammanträde med personalansvarsnämnden ska det föras protokoll, av vilket ska framgå ärendenas huvudsakliga innehåll och de beslut som fattats (1214 §§). De ärenden som nämnden ska behandla avgörs efter föredragning. Föredragande är personalchefen eller den tjänsteman som riksdagsdirektören bestämmer (15 §). Vid omröstning tillämpas bestämmelserna i 29 kap. om omröstning i brottmål. Avvikande mening ska antecknas i protokollet. I fråga om jäv gäller förvaltningslagens bestämmelser. Riksdagsstyrelsens ställningstagande Riksdagsstyrelsen föreslår att det i den nya instruktionen (25 §) införs en bestämmelse i vilken, liksom i den nuvarande instruktionen, regleras att frågor om skiljande från anställning på grund av personliga förhållanden utom vid provanställning, disciplinansvar, åtalsanmälan och avstängning ska prövas av riksdagsförvaltningens personalansvarsnämnd. I den nuvarande instruktionens 24 § finns en bestämmelse om att personalansvarsnämnden är beslutsför när ordföranden och minst hälften av de andra ledamöterna är närvarande. Denna bestämmelse överförs till 26 § i förslaget till ny instruktion. Innehållsmässigt motsvarar detta vad som gäller enligt myndighetsförordningen för myndigheter under regeringen. Ärendenas handläggning Riksdagsstyrelsens förslag i korthet Förslaget är i linje med myndighetsförordningens bestämmelser.