frsrdg · GY04RS3 · 2011-01-01 00:00:00 — Allmänt Riksdagsstyrelsen inrättades då ordningen med skilda parlamentariska ledningsorgan (talmanskonferensen och förvaltningsstyrelsen) upphörde. När det gällde ansvarsfördelning och beslutsbefogenheter ansåg riksdagskommittén, bl.a. med anledning av styrelseledamöternas arbetsbelastning i övrigt, att det var nödvändigt att finna en ordning för organisationen av arbetet och delegation av beslutsfattandet så att styrelsen skulle kunna koncentrera sin verksamhet på de viktigaste och principiellt mest betydelsefulla ärendena. Beslutanderätten i löpande ärenden borde således i största möjliga omfattning ligga hos riksdagsdirektören medan endast de allra viktigaste och principiellt mest betydelsefulla avgörandena skulle förbehållas styrelsen. Styrelsen skulle utgöra en samlad parlamentarisk ledning av riksdagsförvaltningen. uttalade i sitt betänkande 1999/2000:TK2 att huvuduppgiften för den nya styrelsen skulle vara att se till att förvaltningens verksamhetsinriktning stämmer överens med riktlinjer som angivit och att uppnå tillfredsställande resultat inom de givna ekonomiska ramarna. Dessutom tillkommer de övriga ärenden i vilka styrelsen är förvaltningens beslutsorgan, de s.k. obligatoriska styrelseärendena. såg det som angeläget att de uppgifter som åläggs styrelsen preciserades i instruktionen. Preciseringen finns i den nuvarande instruktionens 15 §. Den nya riksdagsstyrelsen skulle också enligt förslaget till 1 kap. 7 § RO (förs. 1999/2000:TK1) besluta i ärenden av större vikt som gäller internationella kontaktverksamhet. påtalade i betänkande 1999/2000:KU19 att frågor som gäller utsändande av delegationer och besöksgrupper till andra länder och till internationella konferenser m.m. inte självklart hörde hemma under något av de dåvarande ledningsorganen. Ställningstaganden måste göras mot bakgrund av en politisk bedömning av önskvärdheten och angelägenheten av den föreslagna aktiviteten. Riksdagsstyrelsen ansågs vara det naturliga organet för beslutsfattande i internationella frågor. tar i betänkandet /2000 vidare upp frågan om s.k. obligatoriska styrelseärenden. Utskottet uttalar nödvändigheten av att finna en ordning för organisationen av arbetet och delegation av beslutsfattandet så att styrelsen kan koncentrera sin verksamhet på de viktigaste och principiellt mest betydelsefulla ärendena. Vissa ärenden är enligt utskottet av den karaktären att de bör vara obligatoriska styrelseärenden. Till denna kategori hör t.ex. att hantera frågor som gäller arbetsformer och övergripande frågor om utvecklingen av verksamhet, att tillsätta utredningar och att ta initiativ i riksdagsärenden. såsom den fungerar torde närmast vara att jämställa med en myndighet som leds av en styrelse. Enligt förarbetena (SOU 2004:23 s. 22) till myndighetsförordningen (2007:515) är definitionen följande: Myndigheten skall ledas av en styrelse som ansvarar för verksamheten inför regeringen. Vid myndigheten skall det finnas en myndighetschef som skall svara för den löpande verksamheten enligt styrelsens direktiv och riktlinjer. Styrelsen skall avgöra ärenden som är av principiell karaktär eller av större betydelse eller som avser föreskrifter, om ärendena inte skall avgöras av personalansvarsnämnden eller något annat särskilt beslutsorgan inom myndigheten. Andra ärenden får avgöras av myndighetschefen. Om styrelsen inte har bestämt något annat får myndighetschefen överlåta sin beslutanderätt till andra hos myndigheten. Styrelsen skall bestå av det antal ledamöter som regeringen bestämmer i myndighetens instruktion. Myndighetschefen skall anställas och styrelsens ledamöter utses av regeringen. Även styrelsens ordförande, som skall vara extern, skall utses av regeringen. I styrelsen skall det finnas en vice ordförande som styrelsen utser inom sig. Kännetecknande för en myndighet under regeringen som leds av en styrelse är bl.a. ett stort finansiellt ansvar och att den verkar under stor frihet. Styrelsens ansvar Riksdagsstyrelsens förslag i korthet Det tydliggörs att riksdagsstyrelsen även beslutar om förslag till budget för riksdagsförvaltningen. Möjligheten för styrelsen att överlåta beslutsfattande om föreskrifter till riksdagsdirektören tas bort. Kretsen av chefer som styrelsen fattar beslut om anställning av begränsas. Styrelsen föreslås besluta om lön och andra anställningsvillkor enbart för riksdagsdirektören. Utredarens förslag överensstämmer med riksdagsstyrelsens förslag. anser att förslagen i utredningen är väl genomarbetade. JO har inga synpunkter på förslaget. har inte några invändningar mot utredningens förslag. ESV har inte några synpunkter på utredningen. avstår från att yttra sig. Gällande ordning Riksdagsstyrelsen ansvarar inför för verksamheten och ska se till att den bedrivs effektivt och enligt gällande rätt, att den redovisas på ett tillförlitligt och rättvisande sätt samt att riksdagsförvaltningen hushållar väl med statens medel. Styrelsen ska således fatta materiellt riktiga beslut som grundar sig på gällande lagar, och ärenden ska avgöras inom rimlig tid. Ansvaret för att myndighetens verksamhet är inriktad mot fastställda uppdrag och att den bedrivs i enlighet med de krav och inom de ekonomiska ramar som ställt upp kallas verksamhetsansvar. Trots sitt övergripande ansvar är dock styrelsen, om den finner lämpligt, obehindrad att ta upp en fråga, exempelvis säkerhetsfrågor som angår ledamöterna. Här bör dock påpekas att sådana uppgifter som genom lag ålagt riksdagsdirektören inte bör kunna bli aktuella för beslut av styrelsen om inte riksdagsdirektören hänskjutit en sådan fråga till styrelsen. Nedan redogörs för ansvarsområden som föreslås bli reglerade i 10 § i den nya instruktionen under . Riksdagsstyrelsens ställningstagande Framställningar och redogörelser till Enligt 3 kap. 8 § RO får riksdagsstyrelsen göra framställningar till i frågor som rör kompetens, organisation, personal eller verksamhetsformer. får även föreskriva att riksdagsstyrelsen i andra fall får göra framställningar hos . En framställning eller en redogörelse från ett riksdagsorgan ges in till kammarkansliet. Den anmäls av talmannen vid ett sammanträde med kammaren efter det att den har gjorts tillgänglig för ledamöterna i tryckt form (tilläggsbestämmelse 3.8.1). Av tilläggsbestämmelsen 3.8.2 framgår att riksdagsstyrelsen får göra framställningar hos i frågor som gäller riksdagsarbetets bedrivande eller i andra frågor som hör till styrelsens handläggning. Styrelsen får även i andra fall göra framställningar hos i frågor som gäller eller dess organ, om framställningarna grundar sig på förslag från utredningar som styrelsen har tillsatt på uppdrag. Direktiv till utredningar som avses leda till framställningar till beslutas av riksdagsstyrelsen. Årsredovisning, förslag till budget Enligt den nuvarande instruktionen beslutar riksdagsstyrelsen om årsredovisning och förslag till budget för . Ett tillägg bör göras som tydliggör att riksdagsstyrelsen även beslutar om förslag till budget för riksdagsförvaltningen. Revisionsrapporter Riksdagsstyrelsen ska besluta om åtgärder med anledning av rapporter över riksdagsförvaltningens verksamhet och den redovisning som styrelsen ska lämna till enligt 44 § REA-lagen. Här kan påpekas att det finns ett fel i den nuvarande instruktionens 15 § 4 där det finns en hänvisning till 39 § som ändrats . Innehållet i bestämmelsen fördes 2006 över till den dåvarande 39 (numera alltså 44) § REA-lagen. Föreskrifter Enligt myndighetsförordningen ska myndighetens ledning besluta om de föreskrifter som utfärdas av myndigheten. Av den nuvarande instruktionen (2 § 2) framgår att riksdagsförvaltningen ska meddela föreskrifter om utarbetande av förslag till anslag på statsbudgeten, ekonomiadministrativa föreskrifter, tillämpningen av kollektivavtal, personaladministrativa föreskrifter samt de föreskrifter i övrigt som behövs inom sitt verksamhetsområde. Det framgår även av instruktionen att det är riksdagsstyrelsen som ska besluta om föreskrifterna. Styrelsen får dock överlåta till riksdagsdirektören att besluta om sådana föreskrifter som inte är av större vikt eller principiell betydelse, liksom övriga föreskrifter i brådskande fall. Förslaget innebär att möjligheten för styrelsen att överlåta beslutsfattandet till riksdagsdirektören tas bort, enligt vad som sagts i avsnitt 5.1. Enligt riksdagsstyrelsens mening bör en myndighets föreskrifter beslutas på högsta möjliga nivå, dvs. i det här fallet av riksdagsstyrelsen. Den mängd föreskrifter som beslutas är inte av den omfattningen att något undantag från denna princip är motiverad heller av denna anledning. Arbetsordning och verksamhetsplan Riksdagsstyrelsen beslutar enligt 15 § 6 om riksdagsförvaltningens arbetsordning. beslutar styrelsen även om förvaltningens verksamhetsplan (framst. 2009/10:RS6, bet. 2010/11:KU9). beslutade riksdagsdirektören om verksamhetsplanen. Arbetsordningen ska innehålla beslut om de närmare föreskrifterna om myndighetens organisation, arbetsfördelningen mellan styrelsen och myndighetschefen, delegeringen av beslutanderätt inom myndigheten, handläggningen av ärenden och formerna i övrigt för verksamheten. När det gäller verksamhetsplan så har det funnits dels en strategisk plan, dels en verksamhetsplan inom riksdagsförvaltningen. Den strategiska planen har beslutats av riksdagsstyrelsen och omfattat de kommande tre åren. Den strategiska planen innehåller bl.a. riksdagsförvaltningens uppdrag, prioriterade områden och interna myndighetsuppdrag. Det är planeringsförutsättningarna som anges i den strategiska planen. En verksamhetsplan bör vara ett sätt att få en tydligare och mer målinriktad planering av verksamheten som bl.a. syftar till att få en effektivare verksamhet. Slutande av kollektivavtal Enligt förslaget till 2 § 6 ska riksdagsförvaltningen ingå centrala kollektivavtal samt i övrigt utöva arbetsgivarens befogenheter enligt dessa när det gäller myndigheter samt företräda myndigheter som arbetsgivare i arbetstvister som gäller kollektivavtal som har slutits av riksdagsförvaltningen. Det är således riksdagsförvaltningen som är part på arbetsgivarsidan i de centrala kollektivavtal som sluts för de anställda hos myndigheter. Riksdagsstyrelsens ansvar för sådana frågor föreslås i 10 § 6. Anställningsbeslut Den nuvarande instruktionens 15 § 8 reglerar att anställning av biträdande riksdagsdirektör och chef för kammarkansliet, chef för utskottskansli, chef för , chef för administrativa avdelningen, chef för kommunikationsavdelningen, chef för internationella kansli, säkerhetschef och chef för ska beslutas av styrelsen. Riksdagsstyrelsen anser att kretsen av chefer som styrelsen fattar beslut om anställning av bör begränsas till de mest ledande befattningarna inom riksdagsförvaltningen. Riksdagsstyrelsen menar också att det bör finnas ett utrymme för flexibilitet i fråga om vilket av riksdagsförvaltningens ledande organ som ska ansvara för ett anställningsbeslut när det gäller den nämnda kretsen. Riksdagsstyrelsen bör ges behörighet att kunna överlåta till riksdagsdirektören att fatta beslut om vissa anställningar inom den beskrivna chefskretsen. Riksdagsstyrelsen föreslår därför att det i instruktionens 17 § första stycket införs en bestämmelse, enligt vilken ger riksdagsstyrelsen behörighet att överlåta att besluta om dessa anställningar till riksdagsdirektören. Den krets av chefer som beskrivs i stycket ovan överensstämmer med den krets vars beslut om anställning inte får överklagas enligt 3 § lagen (1989:186) om överklagande av administrativa beslut av riksdagsförvaltningen och myndigheter. Dessa befattningar är direkt underställda riksdagsdirektören. Förslaget innebär således att riksdagsstyrelsen eller, efter delegation från styrelsen, riksdagsdirektören kan besluta om anställning av biträdande riksdagsdirektör, avdelningschefer, chef för utskottskansli och chef för . I jämförelse med den nuvarande bestämmelsen betyder detta att befattningen som chef för internationella kansli, säkerhetschef och chef för tas bort från uppräkningen. har i betänkande 2008/09:KU14 påtalat att en översyn bör övervägas om hur kretsen av tillsättningsbeslut som inte ska kunna överklagas är avgränsad och om hur denna avgränsning förhåller sig till de bestämmelser i 15 § 8 lagen (2000:419) med instruktion för riksdagsförvaltningen som anger vilka anställningar som ska beslutas av riksdagsstyrelsen. I och med de förändringar som föreslås finns denna diskrepans. Lön och anställningsvillkor för bl.a. riksdagsdirektören lön och andra anställningsförmåner beslutas enligt nuvarande instruktion av riksdagsstyrelsen. I betänkande 2008/09:KU14 anfördes att riksdagsdirektörens lön och övriga anställningsvillkor, i likhet med vad som gällt tidigare, ska bestämmas av styrelsen. En uttrycklig bestämmelse i instruktionen infördes i 15 § 9 så att styrelsen beslutar om lön och andra anställningsvillkor för riksdagsdirektören. Ändringen trädde i kraft . Med anställningsvillkor avses bl.a. anställningsform, löneförmåner, kostnadsersättningar och avgångsförmåner. I riksdagsstyrelsens framställning 2008/09:RS1 Riksdagsordningsfrågor m.m., som låg till grund för betänkande, anförde riksdagsstyrelsen att frågorna om lön och andra anställningsvillkor för riksdagsdirektören bör beredas av en grupp bestående av talmannen och två ledamöter, och gruppen bör biträdas av en utomstående expert i chefslönefrågor. I samband med rekryteringen av förvaltningens nuvarande riksdagsdirektör har ett antal frågor kring denna befattnings anställningsvillkor blivit aktuella. Det är t.ex. enligt nuvarande regelverk inte klarlagt i vilket skede av rekryteringsprocessen riksdagsstyrelsen beslutar om lön och andra anställningsförmåner. Det är således oklart om detta sker innan eller efter att valt riksdagsdirektör. Det framgår inte heller vem som för diskussion med aktuella kandidater. Även vissa frågor kring avgångsförmåner m.m. synes vara oklara. Riksdagsstyrelsen kommer, efter att en utvärdering gjorts av genomförd rekrytering, att överväga behovet av förtydliganden av frågor kring riksdagsdirektörsbefattningen i myndighetens instruktion eller i annan författning. Det kan därför finnas anledning att återkomma till i denna fråga. Hänvisningen till 15 § 9 som finns i 17 § i nuvarande instruktion innebär att styrelsen får överlåta till riksdagsdirektören att själv besluta om sin lön och andra anställningsförmåner för sig själv. Detta kan inte ha varit avsikten utan torde ha tillkommit genom ett rent förbiseende. När det gäller lönesättning av övriga chefer inom myndigheten finns ett förhandlingsprotokoll (dnr 231-3144-06/07) mellan riksdagsförvaltningen och de tre fackliga arbetstagarorganisationerna i vilket den s.k. undantagskretsen undantas från principen att myndighetschefen beslutar om avlöningsförmåner m.m. I protokollet regleras att det är riksdagsstyrelsen som bl.a. lönesätter riksdagsdirektören, ställföreträdande riksdagsdirektören tillika kanslichef vid kammarkansliet, administrativa direktören och förhandlingschefen vid riksdagsförvaltningen. Denna ordning synes otillfredsställande av flera orsaker. Bland annat kan konstateras att den uppräknade kretsen inte omfattar samtliga avdelningschefer utan bara vissa. Riksdagsstyrelsen anser sig inte heller ha möjlighet att för dessa enskilda befattningar bedöma huruvida de som innehar tjänsterna uppfyller kriterierna uppställda i riksdagsförvaltningens lönepolicy. Riksdagsstyrelsen föreslår därför att lön och andra anställningsförmåner för enbart riksdagsdirektören beslutas av den parlamentariska riksdagsstyrelsen. Av detta följer att övriga chefslöner, dvs. för biträdande riksdagsdirektören, på avdelningsnivå eller motsvarande beslutas av riksdagsdirektören. Någon jävssituation borde inte uppstå om det tydligt framgår att det är myndighetens chef, dvs. riksdagsdirektören, som beslutar om löner för avdelningscheferna m.fl. Frågor av större vikt eller frågor som hänskjuts till styrelsen Enligt myndighetsförordningen avses med ärenden av principiell karaktär eller större betydelse t.ex. ärenden om årsredovisning, delårsrapport och budgetunderlag. Även beslut som har större ekonomisk betydelse eller som rör exempelvis strategisk och långsiktig planering, omprövning och effektivisering av verksamheten och långsiktig kompetensförsörjning avses. Dessa frågor bör enligt riksdagsstyrelsens mening avgöras av styrelsen. Riksdagsdirektören har vidare möjlighet att hänskjuta även övriga frågor som han eller hon finner lämpliga till styrelsen för avgörande. Detta föreslås bli reglerat i 10 § 9. Ett sådant exempel kan vara i de fall riksdagsförvaltningen beslutar om att remittera förslag till myndigheter utanför och förslagen har stor påverkan på riksdagsledamöternas villkor. Internrevision Kravet på att ha en internrevision finns i 41 § REA-lagen. Internrevisionen ska, utifrån en analys av verksamhetens risker, självständigt granska om ledningens interna styrning och kontroll är utformad så att myndigheten med rimlig säkerhet fullgör sitt verksamhetsansvar enligt 42 § samma lag. ledning ska besluta om riktlinjer och revisionsplan för internrevisionen samt åtgärder med anledning av internrevisionens iakttagelser och rekommendationer (43 §). En paragraf (11 §) föreslås under rubriken i vilken hänvisas till att bestämmelser om styrelsens ansvar för internrevision finns i lagen (2006:999) med ekonomiadministrativa bestämmelser m.m. för riksdagsförvaltningen, ombudsmän och . Riksdagsstyrelsen har upphandlat internrevision. I en internrevisionsplan fastlagd av styrelsen har arbetet styrts. I förvaltningen finns en tjänsteman, organisatoriskt placerad i ledningsstaben, med ansvar för internrevisionen direkt mot myndighetens ledning. Styrelsens beslutsförhet Riksdagsstyrelsens förslag i korthet Den nuvarande regleringen bör oförändrad överföras till den nya instruktionen. Utredarens förslag överensstämmer med riksdagsstyrelsens förslag. anser att förslagen i utredningen är väl genomarbetade. JO har inga synpunkter på förslaget. har inte några invändningar mot utredningens förslag. ESV har inte några synpunkter på utredningen. avstår från att yttra sig. Gällande ordning Riksdagsstyrelsen är beslutsför när ordföranden och därutöver minst sex av styrelsens ledamöter är närvarande. Vid omröstning tillämpas bestämmelserna i 18 § förvaltningslagen (1986:223). Riksdagsstyrelsens ställningstagande Den nuvarande regleringen föreslås bli överförd oförändrad från den nuvarande instruktionen. Delegering Riksdagsstyrelsens förslag i korthet Möjligheten för riksdagsdirektören att få besluta om lön och andra anställningsförmåner för sig själv och rätt att besluta om föreskrifter tas bort. Utredarens förslag överensstämmer med riksdagsstyrelsens förslag. anser att förslagen i utredningen är väl genomarbetade. JO har inga synpunkter på förslaget. har inte några invändningar mot utredningens förslag. ESV har inte några synpunkter på utredningen. avstår från att yttra sig. Gällande ordning Enligt den nuvarande instruktionen får riksdagsstyrelsen överlåta till riksdagsdirektören att avgöra ärenden som avses i 15 § 46 och 810 i vilka styrelsens beslut inte utan olägenhet kan avvaktas. Styrelsen får i övrigt överlåta till riksdagsdirektören att besluta om sådana föreskrifter som inte är av större vikt eller principiell betydelse. Riksdagsstyrelsens ställningstagande Riksdagsstyrelsen föreslår i den nya 17 § första stycket att riksdagsstyrelsen framöver får överlåta till riksdagsdirektören att avgöra ärenden om anställningar som avses i 10 § 7 (jfr avsnitt 5.3.2 Anställningsbeslut). Likaså ska riksdagsstyrelsen enligt den nu föreslagna 17 § andra stycket få överlåta till riksdagsdirektören att avgöra ärenden om kollektivavtal samt besluta om åtgärder till följd av revisionsrapporter, internrevisionens redovisning och revisionsplan när styrelsens beslut inte utan olägenhet kan avvaktas. Anledningen till att det sistnämnda skrivs ut i lagtexten beror på den felaktiga lydelse som finns i 15 § 4 och som hänvisar till 39 §. I den nuvarande instruktionens 17 § finns dessutom, som nämnts ovan, en hänvisning som möjliggör att riksdagsdirektören får besluta om lön och andra anställningsförmåner för sig själv i de fall styrelsens beslut inte utan olägenhet kan avvaktas. Denna möjlighet tas bort. Formuleringen i den nu föreslagna 17 § i instruktionen omfattar i övrigt de ärenden som riksdagsdirektören i nuvarande instruktion i brådskande fall kan besluta om, med undantag från rätten att besluta om föreskrifter. Styrelsens rätt enligt nuvarande 17 § att i övrigt överlåta till riksdagsdirektören att besluta om sådana föreskrifter som inte är av större vikt eller principiell betydelse föreslås bli borttagen, se även avsnitt 5.1. Ett beslut fattat av riksdagsdirektören med stöd av den nya 17 § första eller andra styckena ska anmälas för styrelsen vid dess nästkommande sammanträde. Riksdagsstyrelsens förslag i korthet Även personer utanför styrelsekretsen ska kunna utses till ledamotsrådet. Utredarens förslag överensstämmer i huvudsak med riksdagsstyrelsens förslag. anser att förslagen i utredningen är väl genomarbetade. JO har inga synpunkter på förslaget. har inte några invändningar mot utredningens förslag. ESV har inte några synpunkter på utredningen. avstår från att yttra sig. Gällande ordning Det är inte ovanligt att myndigheter inom sig har ett särskilt besluts- eller rådgivningsorgan vid sidan av styrelse eller myndighetschef. I förslaget till parlamentariska ledningsorganisation (förs. 1999/2000:TK1) uttalade talmanskonferensen att ärenden av ledamotsnära karaktär först bör föreläggas ett rådgivande organ som inrättats för detta ändamål. Det förutsattes att det ska vara fråga om ärenden av mer väsentlig natur som ska föreläggas rådet. Bakgrunden till förslaget var följande argument som framförts av : Ansvaret för beslutsfattandet i de ärenden som inte är obligatoriska styrelseärenden åvilar riksdagsdirektören. Dock bör det finnas en möjlighet för denne att, när så är befogat, till följd av ärendenas principiella och/eller ledamotsnära karaktär eller betydelse i övrigt, hänskjuta sådana frågor till styrelsen för avgörande. För ärenden av ledamotsnära karaktär borde dock kunna gälla att de först förelades ett rådgivande organ som inrättats för detta ändamål. Riksdagsdirektören är sammankallande och leder rådets sammanträden som äger rum relativt regelbundet. anförde att ärendena när de föredras för rådet ska vara försedda med förslag till beslut från riksdagsdirektören. För att tillförsäkra styrelsen beslutanderätten i de frågor av ledamotsnära karaktär som inte är helt okontroversiella infördes en regel som innebär att ett ärende ska föras vidare till styrelsen för beslut om fler än en ledamot i rådet är emot riksdagsdirektörens förslag. Vid diskussion i rådet har också funnits en möjlighet att, via dess ledamöter, kanalisera frågor av ledamotsnära natur som varit aktuella till de olika partigrupperna. Motivet enligt för en sådan beslutsordning är att man får fördelen av ett starkt ledamotsinflytande över de ärenden som direkt berör ledamöternas egna arbetsvillkor och förhållanden i övrigt, men undviker att mer än ett mycket litet antal sådana ärenden belastar arbetet i styrelsen. Kommittén slog således fast att ansvaret för beslutsfattandet i de ärenden som inte var obligatoriska styrelseärenden borde vila på riksdagsdirektören, men som ett komplement inrättades ett råd för ärenden av ledamotsnära karaktär för beredning av frågor av principiell eller stor betydelse inför riksdagsdirektörens beslut. tillstyrkte förslaget med vissa kompletteringar (bet. 1999/2000:KU19 parlamentariska ledningsorganisation samt ny förvaltningsorganisation för ). beslutade i enlighet med utskottets förslag. Vid bestämmelsens tillkomst 2000 var grundtanken att rådet skulle ha en stark anknytning till riksdagsstyrelsen.