frsrdg · GZ04JO1 · 2011-11-16 00:00:00 — Det betyder i klartext att besöket inte får vara påtvingat utan måste äga rum med den enskildes samtycke. (Jag går här inte in på socialnämndens eventuella befogenheter i rena nödsituationer.) Det bör understrykas att frivilligheten måste vara reell. Grundlagsskyddet får inte kringgås genom att myndigheten genom ett hotfullt uppträdande eller genom antydningar om att den enskilde är tvungen att öppna sitt hem för ett besök förmår vederbörande att hörsamma en sådan begäran. Gränsfall kan uppkomma, då nämnden vilket den bör göra försöker förklara för sökan- den vilka konsekvenserna kan bli, om han eller hon inte vill medverka på det sätt som nämnden anser önskvärt för att utredningen ska bli fullödig. Även om i ett visst fall allt talar för att ansökningen kommer att avslås, om besöket inte kommer till stånd, är det enligt min mening olämpligt för att inte säga direkt felaktigt att lämna ett så kategoriskt förhandsbesked. Om nämnden ser brister i utredningen som svårligen kan avhjälpas på annat sätt än genom ett hembesök anser jag däremot att man i klartext bör kunna upplysa den enskilde om risken för att ansökningen kan komma att avslås om hembesöket inte kan genomföras. Det ankommer sedan på den enskilde att själv ta ställ- ning till om han eller hon vill samtycka till ett hembesök eller riskera ett av- slag med hänsyn till bristerna i det befintliga utredningsmaterialet. När det gäller hembesöket som sådant hos G.R. går uppgifterna isär när det gäller frågan om G.R. samtyckte till att tjänstemännen genomförde besöket. Nämnden har i sitt remissvar anfört att G.R. svarade ja när tjänstemännen vid förvaltningen frågade om de fick komma in i bostaden. Den uppgiften är inte vederlagd och jag har därför att lägga den till grund för min bedömning. Så- vitt utredningen ger vid handen ägde besöket i själva bostaden således rum med G.R:s samtycke. Med denna utgångspunkt har det därför i och för sig inte varit fråga om ett intrång i strid med regeringsformens skydd mot hus- rannsakan eller en kränkning av skyddet för den enskildes hem enligt artikel 8 i . Det nu anförda innebär emellertid inte att förvaltningens handlande är fritt från invändningar. verksamhet ska enligt 1 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) bygga på respekt för människornas självbestämmanderätt och integritet. Denna princip gäller givetvis när utför en utredning om rätt till ekonomiskt bistånd. Utgångspunkten är att om den enskilde själv har sökt bistånd, bör uppgifter till grund för beslutet inhämtas främst från honom eller henne själv. Uppgifter från utomstående, en enskild eller en myndighet, bör primärt inte inhämtas om inte sökanden själv har gått med på det (prop. 1979/80:1 del A s. 400 och s. 562). Principerna om självbestämmanderätt och integritet är grundläggande för verksamhet. Utrymmet för att inom ramen för ett ärende som rör rätt till ekonomiskt bistånd göra oanmälda hembesök torde således vara mycket begränsat och bör kunna godtas endast i undantagsfall, t.ex. om soci- altjänsten befarar att det föreligger en nödsituation. I andra fall ska social- tjänsten, om den anser att det är nödvändigt att göra ett hembesök, diskutera saken med den enskilde så att denne får möjlighet att ta ställning till om han eller hon vill acceptera det intrång i hans eller hennes integritet som ett hem- besök otvivelaktigt utgör. 2 011 /1 2:JO1 Det är ostridigt att hembesöket hos G.R var oanmält. Det har uppenbarli- gen inte varit fråga om en nödsituation. Det har inte heller i övrigt framkom- mit några omständigheter som skulle motivera ett oanmält hembesök. För- valtningen borde därför tillsammans med G.R. i förväg ha diskuterat förvalt- ningens önskemål om att få göra ett besök i bostaden. Genom att inte göra detta utan oanmäld komma till G.R:s bostad tidigt har förvaltning- en åsidosatt principer som är grundläggande för verksamhet. Detta är inte acceptabelt. Jag har inte överblick över i vilken utsträckning som utför s.k. oanmälda hembesök inom ramen för en utredning om rätten till ekono- miskt bistånd. Uppgifter i media tyder dock på att denna form av kontroller har ökat . Oavsett hur det förhåller sig torde det finnas behov av vägledning till om förutsättningarna för att göra hembesök och hur ett eventuellt hembesök rent praktiskt ska utföras. JO har tidigare upp- märksammat , som har tillsyn över i landet, på saken (se JO:s ämbetsberättelse 2009/10 s. 249). Jag finner skäl att göra detta och sänder därför en kopia av detta beslut till . Kritik mot en brister i handläggningen av en ansökan om s.k. anhörigvård (Dnr 6940-2009) framförde i en anmälan, som kom in till JO , klagomål mot i kommun angående handlägg- ningen av ett ärende om anhörigvård avseende hennes vuxne son, R. Hon anförde sammanfattningsvis att de sedan de flyttade till 2007 hade ansökt ett flertal gånger om anhörigvård/personligt utformat stöd så att R. skulle få hjälp med sin dagliga livsföring. De hade fortfarande inte fått något svar eller beslut. framförde även liknande klagomål mot handikappomsorgen i kommun för tiden 20032007. lämnade därefter vissa upplysningar vid ett telefonsamtal med hand- läggaren hos JO och kompletterade även sin anmälan skriftligt. Inledningsvis inhämtades journalanteckningar i ärendet från myndigheten för personer med funktionsnedsättning, som är en enhet inom förvaltningen under i kommun. Av journalanteckningar- na framgick bl.a. följande. inkom en skriftlig ansökan om s.k. anhörigvård för R. Ett hembesök hos R., som bodde hos L.J., genom- fördes . Vid ett internt möte vid förvaltningen den 16 janu- ari 2008 bestämdes att R. skulle ombes att komma in med utredning som beskrev hans funktionshinder. Efter vissa kontakter med L.J. 2 011 /1 2:JO1 en handlingar från kommun och Försäk- ringskassan. De handlingarna gav vid handen att ärendet angående R. inte skulle handläggas vid myndigheten för personer med funktionsnedsättning utan vid en annan del av nämndens förvaltning, nämligen vuxenenheten, där det fanns en enhet, kallad Sydgården, som handlade ärenden för personer med den problematik som R. hade. Efter kontakt med L.J. skickades handlingarna i ärendet till Sydgården . Enligt en vid JO:s expedition upprättad tjänsteanteckning uppgav , Myndigheten för personer med funktionsnedsättning, vid ett telefon- samtal med JO:s handläggare bl.a. följande. Sydgården dit L.J. och hennes son hänvisades tillhör Vuxenenheten inom social- och omsorgsnämnden (dvs. samma nämnd inom kommunen som Myndigheten för personer med funktionsnedsättning tillhör). Även vid Vuxenenheten handläggs ärenden om insatser enligt både lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, LSS, och socialtjänstlagen (2001:453), SoL. Samma slags insatser kan alltså beviljas av de två olika förvaltningarna/enheterna Myndigheten för personer med funktionsnedsätt- ning respektive Vuxenenheten. Vilken enhet som, enligt nämndens rutiner, ska handlägga ett ärende beror på vem som ansöker vilken personkrets sökanden tillhör. Om en ansökan görs till fel enhet hänvisas den enskilde till att själv göra en ny ansökan på den andra enheten. JO anmodade nämnden att inkomma med utredning och yttrande angående handläggningen av R:s ansökan om anhörigvård. överlämnade som sitt remissvar en tjänste- skrivelse som hade upprättats vid av tf. social- och omsorgschefen och utredarchefen . Skrivelsen hade följande lydelse. Utredaren har tagit del av dokumentation i ärendet inom Myndigheten för personer med funktionsnedsättning och Sydgårdens rehabiliteringsenhet (Vuxenenheten) samt intervjuat myndighetshandläggare, socialsekreterare, enhetschef samt vårdare på Sydgården. Journalanteckningarna har tidigare översänts till JO. R. inkommer skriftligen med ansökan om anhörigvård. R. väg- rar dock att tala med handläggaren och först har tillräcklig infor- mation kunnat samlas in för att sökandes behov av insats ska kunna bedömas. Det har då framkommit att R:s funktionsnedsättning ligger inom det fält som Vuxenenheten ansvarar för. I enlighet med den enskildes önskan översänder myndigheten underlag för vuxenenhetens vidare handläggning. Vid tiden för överlämnandet till Sydgården var R. inlagd vid psykiatrisk kli- nik. juni 2008oktober 2009 har personal från Sydgården aktivt sökt upp och försökt förmå R. och anmälaren att inkomma med un- derlag för att kunna bedöma vilken insats som R. kan ha behov av. Möten har bokats in men avbokas återkommande av R. Trots att R. inte medverkat till utredningen beslutade social- och omsorgs- nämndens utskott att på socialsekreterarens förslag tidsbegränsat bevilja bistånd i form av anhörigvård enligt SoL med . Syftet med biståndet är att med stöd av genomförande-/arbetsplan följa upp och utröna vilket stöd som bäst tillgodoser R:s behov. Till remissvaret fogades en skrivelse som hade upprättats av . I den anfördes följande. 2 011 /1 2:JO1 JO har begärt social- och omsorgsnämndens utredning och yttrande angående handläggningen av ansökan om anhörigvård enligt SoL hos nämnden, . anför att det aldrig har fattats något beslut angående hennes sons ansökan om anhörigvård. Utredaren vill inledningsvis upplysa JO om att det inom social- och om- sorgskontoret finns två myndigheter som kan besluta om insatser enligt sam- ma lagrum, SoL och LSS, men för olika målgrupper av funktionshindrade. Utredaren har tagit del av journalanteckningar för R. förda vid Myndigheten för personer med funktionsnedsättning samt intervjuat handläggaren för ären- det vid myndigheten för personer med funktionsnedsättning fortsättningsvis benämnd myndigheten. Av de journalanteckningar (som myndigheten har översänt till JO) framkommer följande; R. inkommer skriftligen med ansökan om anhörigvård. R. som vägrar att tala med handläggaren har via muntligt medgivande till modern godkänt att hon får ge nödvändig information till handläggaren. Då den munt- liga informationen inte bedöms styrka R:s funktionsnedsättning, och därmed inte kan ligga till grund för myndighetens bedömning, begärs kompletteringar från den enskilde. Myndigheten begär skriftligen förtydligande kompletteringar från R. översänds förslag på fullmakt så att myn- digheten kan ta del av nödvändiga underlag från R:s tidigare hemkommun. Genom telefonsamtal meddelar modern att R. vägrar att skriva under någon fullmakt. Den enskilde informeras via modern av myndigheten att han själv utformar fullmakten och dess omfattning. Först 2008-03-14 inkommer begärda handlingar från den tidigare hemkommunen. Under utredningens gång framkommer att det vid Försäk- ringskassan finns intyg som myndigheten inte tidigare tagit del av. Dessa rekvireras och inkommer till myndigheten. beslutar myndigheten att den är fel myndighet att handlägga ärendet, då R:s funktionsnedsättning ligger inom det fält som myndigheten inom vuxenenheten inom social- och omsorgsnämnden är ansvariga för. Myndigheten informerar skriftligen den enskilde om vart den- ne ska vända sig med uppgift om namn på handläggare som inom vuxenenhe- ten och Sydgården har att handlägga och fatta beslut i ansökningar om insat- ser för den målgrupp R. tillhör. I enlighet med den enskildes önskan översänder myndigheten underlag för vuxenenhetens vidare handläggning. avslutas ärendet hos myndigheten. Vid utredarens besök på Sydgårdens rehabiliteringsenhet (Vuxenenheten) framkommer efter samtal med socialsekreterare, enhetschef samt vårdare som alla är väl insatta i ärendet följande; Vid tiden () för myndighetens överlämnande av underlag till Sydgården var R. inlagd vid psykiatrisk klinik. Inför utskrivningen eta- blerades kontakt från sjukhuset med Sydgården i enlighet med Södertäljemodellen, där psykiatri och kommunens socialtjänst arbetar tillsammans och med stöd av ovan nämnda underlag. må- nad 2008 (beslut ) gjordes första hembesöket av vårdare från . Kontakt genom hembesök eller återbesök av R. själv vid Sydgården har därefter tämligen regelbundet skett månatligen med undantag för vissa uppehåll då R. inte velat ha kontakt. och tills det att socialsekreterare tillsammans med två personliga ombud vid hembesök uppfattar en muntlig ansökan om anhörigstöd/anhörigvård har vårdare och socialsekreterare vid 2 011 /1 2:JO1 Sydgården återkommande sökt motivera och stödja R. i en ansökan. Vid R:s besök på Sydgården gör han sannolikt en ansökan men det går enligt socialsekreterare inte att avgöra om vad ekonomiskt bistånd, anhörig- vård eller annat bistånd. , juni 2008oktober 2009 har samma personal från Sydgården sökt förmå R. och anmälaren att inkomma med underlag för att kunna bedöma vilken insats som R. kan ha behov av. Möten har bokats in men avbokas återkommande av R. Trots att R. inte medverkar till utredningen beslutar social- och om- sorgsnämndens utskott att på socialsekreterarens förslag tidsbe- gränsat bevilja bistånd i form av anhörigvård enligt SoL med . Syftet med biståndet kan sägas vara att med stöd av ge- nomförande-/arbetsplan kunna följa upp och mer exakt utröna/utvärdera vil- ket stöd som bäst tillgodoser R:s behov. kom in med ytterligare skrivelser samt kommenterade remissvaret. I ett beslut anförde JO följande. JO bör, enligt de regler som gäller för JO:s verksamhet, inte utreda förhållan- den som ligger om det inte finns särskilda skäl för det. Någon utredning har därför inte genomförts angående klagomålen mot handläggningen inom kommun. I remissvaret anges att det inom finns två myndigheter som kan besluta om insatser enligt SoL och LSS. Jag vill redan här påtala att en korrekt beskrivning är att myndigheten för personer med funktionsnedsättning respektive vuxenenheten (Sydgården) är två olika enhe- ter inom samma myndighet, nämligen i Söder- tälje kommun. Jag kommer att återkomma till frågan om nämndens organisa- tion nedan. kom det till nämnden in en ansökan om s.k. anhörigvård. Enligt journalanteckningarna kom ansökan från R. och även i remissvaret anges att det var R. som kom in med ansökan. å sin sida har i anmälan till JO formulerat det som att vi (dvs. hon och sonen) hade ansökt om insatsen. Det mesta talar för att det var L.J. som rent praktiskt gav in ansökan. Det var dock kanske inte helt självklart vem som skulle betraktas som sökande. Mina uttalanden i det följande får ses i belysning av dessa oklarheter. Det får till en början anses uppenbart att R. hade någon form av psykiskt funktionshinder. Det var svårt för förvaltningen att komma till tals med R. själv, vilket synes ha berott på hans funktionshinder. Fram t.o.m. inriktades förvaltningens utredning på att klarlägga vilken diagnos R. hade. När förvaltningen hade tagit del av handlingar från kommun och För- säkringskassan kom det fram att R:s diagnos var sådan att ärendet borde handläggas vid vuxenenheten och inte vid myndigheten för personer med funktionsnedsättning. Det framgår inte närmare hur utredningen bedrevs efter att handlingarna i ärendet överlämnades till vuxenenheten (Sydgården), men uppen- barligen har förvaltningen inte kunnat bilda sig en klar uppfattning om vad R. hade ansökt om. Detta understryks bl.a. av att det i remissvaret nämns att R. 2 011 /1 2:JO1 vid ett besök , dvs. efter att L.J. hade lämnat in en skriftlig ansökan till nämnden, sannolikt gör en ansökan men att det enligt socialsekreterare inte [går] att avgöra om vad ekonomiskt bistånd, anhörig- vård eller annat bistånd. Uppenbarligen hade nämnden ännu inte påbörjat någon egentlig handläggning av L.J:s skriftliga ansökan om anhörigvård. Ett beslut om stöd till R. fattades först . Handläggningen av ansökan om anhörigvård föranleder flera frågetecken. Jag vill här peka på några. Varken vid myndigheten för personer med funktionsnedsättning eller vid vuxenenheten förefaller det ha gjorts något försök att klarlägga vad som när- mare avsågs med den ansökan som L.J. gav in till nämnden. Enligt hennes anmälan till JO och journalanteckningarna gällde den någon form av anhörig- vård. Mot den bakgrunden finner jag skäl att något utveckla vad som normalt avses med begreppet anhörigvård eller anhörigstöd. Enligt 5 kap. 10 § SoL ska socialnämnden erbjuda stöd för att underlätta för de personer som vårdar en närstående som är långvarigt sjuk eller äldre eller som stöder en närstående som har funktionshinder. Bestämmelsen trädde i kraft , dvs. efter att L.J. hade gett in ansökan till nämnden. Före angavs i bestämmelsen att socialnämnden genom stöd och avlösning bör underlätta för dem som vårdar närstående som är långvarigt sjuka eller äldre eller som har funktionshinder. Motsvarande gällde enligt 5 § andra stycket i den tidigare gällande socialtjänstlagen (1980:620). Vid tillkomsten av bestämmelsen socialtjänstlag anfördes i för- arbetena som exempel på anhöriginsatser allt från socialt stöd, tillsyn och praktisk hjälp med hushållssysslor till mer omfattande insatser med personlig omvårdnad och uppgifter av sjukvårdskaraktär. Som exempel på insatser från samhällets sida för att stödja de anhöriga nämndes bl.a. möjligheter till avlös- ning från vårdsysslan, personlig kontakt med en handläggare inom social- tjänsten eller stöd i grupp för att minska den psykiska belastning som vård- åtagandet innebär eller ekonomisk ersättning till anhörigvårdaren, t.ex. i form av anställning. Bestämmelsen utformades utan närmare föreskrifter om hur stödet till anhöriga skulle utformas och det betonades att det skulle ses som en frivillig verksamhet för kommunen, som skulle ha stort inflytande över ut- formningen (prop. 1996/97:124 s. 130 f. och s. 168). Ändringen av bestämmelsen i 5 kap. 10 § SoL syftade till att tyd- liggöra ansvar för insatser för de personer som vårdar och stöder närstående. I propositionen anfördes bl.a. följande (prop. 2008/09:82 s. 38). Genom paragrafen förtydligas socialnämndens ansvar för att erbjuda stöd för att underlätta för de personer som vårdar en närstående som är långvarigt sjuk eller äldre eller som stödjer en person som har funktionshinder. Även om stödet till dessa personer regleras som en skyldighet för kommunen kan en person aldrig grunda en rättighet att få stöd direkt på denna bestämmelse. Sådan rätt kan dock både den person som får vård eller stöd av en närstående respektive den närstående som vårdar eller stödjer ha enligt 4 kap. 1 § social- tjänstlagen. 2 011 /1 2:JO1 Såvitt framgår av utredningen var det inte helt klart vilken sorts insats som avsågs i den ansökan som L.J. gav in till nämnden , t.ex. framgick inte om ansökan avsåg en insats riktad till henne eller riktad till hennes son. Det kan knappast förväntas att den enskilde i ett fall som detta har möjlighet att sätta sig in i alla de regler som gäller för verksamhet och de olika stödinsatser som kommunen kan erbjuda. Det an- kommer på nämnden att inom ramen för en utredning klarlägga vad den en- skilde ansöker om och också att vägleda sökanden i fråga om vilken hjälp som han eller hon kan ansöka om. Som framgår av det ovan anförda torde handläggningen av en framställning om anhörigvård i princip alltid behöva inledas med en diskussion om både vad den enskilde syftar på och vad kom- munen kan erbjuda. Sammanfattningsvis vill jag alltså i denna del påtala följande. När myn- digheten för personer med funktionsnedsättning överlämnade handlingarna till vuxenenheten förefaller det inte ha varit klarlagt vad L.J:s ansökan i no- vember 2007 egentligen avsåg eller ens vem som skulle betraktas som sö- kande och saken tycks inte heller ha blivit utredd när vuxenenheten tog över handläggningen. Vidare är det självfallet orimligt att det dröjde till innan ett be- slut fattades i saken. Mycket talar dessutom för att det beslut som då fattades inte föranleddes av L.J:s ansökan om anhörigvård utan av en framställning om hjälp som R. hade gjort . L.J:s framställning synes således inte ha föranlett ett egentligt ställningstagande från nämndens sida. Jag tvingas konstatera att det trots den av nämnden utförda utredningen finns stora oklarheter i hur nämnden har handlagt ärendet. Det är förvånande att nämnden i sitt remissyttrande inte visar någon medvetenhet om att det har förekommit allvarliga brister i handläggningen. Nämnden har således inte heller gjort någon analys av orsakerna till att det brustit. För egen del skulle jag här vilja lyfta fram en faktor som verkar ha haft viss betydelse i detta fall. En nämnd har i och för sig betydande möjlighet att fritt bestämma hur arbetet ska bedrivas vid nämndens förvaltning och vilka enheter inom förvaltningen som ska handlägga olika frågor. Det är emellertid inte möjligt att låta olika enheter vid förvaltningen fungera som helt självständiga myndigheter. En ansökan som kommer in till nämnden måste således behandlas även om den enskilde av misstag eller annan orsak har gett in ansökan till fel enhet. Vad som har framkommit i detta fall visar att man, tvärtemot den grundläggande princip jag nu redogjort för, vid den s.k. myndigheten för personer med funktionsnedsättning ansåg att ärendet var avslutat trots att inget beslut hade fattats i ärendet. Vidare lades ansvaret för att föra över ärendet till vuxenenheten på L.J. och R. i stället för att man inom förvaltningen överlämnade handlingarna till rätt enhet för fortsatt handlägg- ning. Förutom att handläggningstiden därmed rimligen har förlängts så kan det, vilket redan har framgått, ifrågasättas om detta förfarande ledde till att den ansökan som gavs in aldrig blev behandlad. 2 011 /1 2:JO1 Omständigheterna är sådana att jag finner skäl att sända en kopia av detta beslut till som ansvarar för den ordinarie tillsynen över kom- munernas verksamheter enligt SoL och LSS. Med den allvarliga kritik som innefattas i det ovan anförda avslutas ären- det. Kritik mot en länsstyrelses handläggning av ett tillsynsärende enligt socialtjänstlagen avseende såväl brister i utredningen som utformningen av beslutet (Dnr 4622-2009) I ett beslut riktade i län allvarlig kritik mot i kommun. Kritiken avsåg brister i bemö- tandet av enskilda och avsaknaden av ett fungerande kvalitetssystem inom i kommun. I en anmälan, som kom in till JO , framförde , som är förbundsjurist vid , klagomål mot i län handläggning av tillsynsärendet i den del som rörde brister i bemötandet av enskilda. I anmälan anfördes bl.a. att länsstyrel- sen inför beslutet i tillsynsärendet inte hade inhämtat upplysningar från den berörda tjänstemannen och inte heller i övrigt utrett ärendet på lämpligt sätt. fogade till sin anmälan till JO vissa handlingar ur akt i tillsynsärendet, dels den anmälan som kom in till i novem- ber 2008, dels remiss till i kom- mun, dels nämndens remissvar och dels beslut i tillsynsärendet . Enligt anmälan till hade det förekommit brister i bemötandet av s.k. brukare och anhöriga inom socialpsykiatrin i kommun. Därvid beskrevs tre händelser, bl.a. en händelse som i detta beslut kallas för händelse 1. Efter genomgång av anmälan hos JO anmodades Länssty- relsen i län att inkomma med yttrande över vad hade anfört. kom in med ett remissvar som hade beslutats av länsrådet . JO begärde i en förnyad remiss att skulle komma in med kompletterande upplysningar. JO:s begäran om komplettering gällde om kritik för bemötandet avsåg någon annan händelse än den som kallades för händelse 1 och, om så var fallet, vilken eller vilka händelser. kom in med ett kompletterande remissvar. 2 011 /1 2:JO1 fick del av båda remissvar och kom in med ett yttrande. 2.2.1 Anmälan till (i den del som rörde händelse 1) En av mina klienters mamma ringer mig . Mamman är led- sen på sin dotters vägnar. Dottern känner stort stöd och förtroende för mig. I samband med en omprövning av ett biståndsbeslut har mamman haft kontakt med min chef, enhetschefen. Mamman tog kontakt mig med mig och berättade om sin dotters ärende som blivit fördröjt och bortglömt hos enhetschefen. Jag upplever t.o.m. att enhetschefen med vilja undanhållit mig uppgifter för att jag skulle kunna utföra mitt arbete för vår klient. Mamman beskriver kontakten med enhetschefen som ett oerhört otrevligt bemötande. Mamman uppfattar frågor och påståenden från enhetschefen som synnerligen nedsättande.