frsrdg · GZ04JO1 · 2011-11-16 00:00:00 — Uppgiften om att en medarbetare på personalstaben kontaktade är falsk. Han hade ett samtal med överste . Detta samtal har han inspelat på band. Påståendet att han endast skulle ha efterfrågat en kontakt med ÖB är en ren lögn. Även om Försvarsmakten felaktigt skulle ha uppfattat situationen på det sättet kvarstår det faktum att ÖB än inte har kontaktat honom. 4.5 Skrivelse från MUA 100 I en skrivelse, som kom in till JO , anförde MUA 100 att relevant information saknas samt att vissa delar i Försvarsmaktens yttrande kan misstolkas och att han därför ville lämna kompletterande information. Detta gällde enligt MUA 100 utlämnandet av handlingar och undersökningen av bostad, eftersom han delvis var inblandad i bägge händelserna. MUA 100 anförde bl.a. följande. Vid rättegången mot deltog han inledningsvis som åhörare. Vid en rast överlämnade ett handskrivet papper med uppgifter om handlingar som han ville ha utlämnade . Han förklarade att han avsåg att överlämna hans begäran till sin chef . nöjde sig med detta. Vid sin återkomst till Säkerhetskontoret upp- sökte han , överlämnade papperslappen och förklarade att önskade en skyndsam handläggning. svarade då i be- stämd ton att ska inte ha några handlingar. Han trodde att hans 2 011 /1 2:JO1 chef skämtade, men då han tillade att omfattas inte av offentlig- hetsprincipen, förstod han att det fanns en möjlighet att det inte var ett skämt. Han gav i uppdrag till två officerare att fråga adjutant, som hade tillgång till dennes lägenhet både för hans privata bruk och tjänstemäs- sigt, om det var okej i enlighet med hennes mandat från att hon släppte in dem i lägenheten för att hämta kvarvarande militär utrust- ning/information. Det var mycket klara direktiv från hans sida att det var adjutanten som skulle bestämma om det var okej eller inte. Eftersom han träffat adjutanten, var han övertygad om att hon inte skulle ge sitt tillstånd om hon tyckte att det stred mot intentioner. Därefter genomfördes besöket. Före besöket orienterade han hur det hela var tänkt att genomföras. hade inga synpunkter på genomförandeförslaget. 4.6 Försvarsmaktens tredje yttrande Såväl yttrande över Försvarsmaktens remissvar den 25 febru- ari 2010 som MUA 100:s skrivelse översändes till Försvarsmakten med begä- ran om yttrande. I remissvaret anförde Försvarsmakten ge- nom generaldirektören följande. (I yttrandet åberopad bilaga har utelämnats här.) Försvarsmakten har av ombudsmän () anmodats att yttra sig över vad anför i ett yttrande till JO daterat . I yttrandet vidhåller den kritik han tidigare riktat i en anmälan mot Försvarsmakten . anger nu i sitt yttrande att Försvarsmakten underlåtit att lämna ut allmänna handlingar han begärt att få ut. Vidare anför att Försvarsmakten i sitt tidigare yttrande till JO inte angivit korrekta uppgifter främst avseende omständigheterna kring undersök- ningen av hans bostad, avlyssningen av honom, samt handläggningen av hans anmälan om kränkande särbehandling. JO har även genom efterremiss anmodat Försvarsmakten att yttra sig över vad en tidigare medarbetare vid Militära underrättelse- och säkerhetstjänsten (MUST), angiven som MUA 100, anför i en skrivelse han gett in till JO med anledning av Försvarsmaktens tidigare yttrande. 1 Utlämnade av handlingar anför i sitt yttrande att han i en skrivelse till Försvarsmaktens chefs- jurist begärt att få ut kopia av en handskriven handling som han överlämnat till Försvarsmakten i samband med en rättegång vid samt ett utdrag ur diariet där handlingen diarieförts som mot- tagen. Vidare begärde en kopia av en utredning som inlämnats av MUA 100 till Försvarsmakten i samband med Försvarsmaktens handläggning av den anmälan till JO som gjorde . anför vidare att han ännu inte erhållit tre av de fyra handlingar som han begärde 2009 när han lämnade över den handskrivna handlingen till en företrädare för Försvarsmakten. 1.1 Skrivelsen till Försvarsmaktens chefsjurist Av yttrande framgår att han inte erhållit de begärda handlingarna. De av begärda kopiorna har emellertid av Försvarsmakten översänts 2 011 /1 2:JO1 till den av i skrivelsen uppgivna adressen, , 297 91, . Kopian av den handskrivna begäran tillsammans med det instämplade försättsbladet samt ett utdrag ur Försvarsmaktens ärendehan- teringssystem översändes från MUST till . Däremot kunde inte något utdrag ur diariet som utvisade när handlingen in- kom till Försvarsmakten översändas eftersom handskrivna begäran inte åsattes något diarienummer när den mottogs. Eftersom begäran inte var sekretessbelagd, har enligt Försvarsmaktens mening, något formellt fel emellertid inte begåtts, eftersom begäran, med stöd av 15 kap. 1 § i den då gällande sekretesslagen, i stället för att registreras har förvarats insorterad i en pärm på Säkerhetskontoret. Även den av begärda handling som upprättats av MUA 100 har av juridiska staben översänts till den av angivna adressen i Kristian- stad. Mot bakgrund av handlingens innehåll gjordes dock först en sekretess- prövning och handlingen översändes i de delar den inte omfattades av sekre- tess till tillsammans med beslutet avseende För- svarsmakten sekretessprövning. Den omständigheten att i sin skri- velse till Försvarsmaktens chefsjurist angivit som postadress kan möjligen vara en förklaring till att han inte kommit att erhålla de begärda handlingarna. Den korrekta adressen till torde vara i eftersom det är adressen uppgivit i sitt yttrande till JO. 1.2 Den handskrivna handlingen Avseende de handlingar som tidigare begärt att få kopior av kan konstateras att det av egna uppgifter framgår att han erhållit en kopia av den begärda handlingen Operationsorder för insatsen i . Av den utredning som Försvarsmakten genomfört framgår att även den av Stigs- son begärda handlingen TOEM för KS06 har expedierats till honom . Både handlingen Operationsorder för insatsen i och handlingen Toem för KS06 har sänts till på adressen väg 4, 297 91 i . Försvarsmakten har dock kunnat konstatera att de två övriga handlingarna begärde utlämnade var upprättade eller förvarade vid andra enheter inom Försvarsmakten, i detta fall vid Flygvapnets taktiska stab (FTK) respek- tive vid Swedish armed forces international centre () numera Liv- gardet (LG), alternativt vid Totalförsvarets ammunitions- och minröjnings- centrum (SWEDEC). Av 23 § i förordning med instruktion för Försvarsmak- ten framgår att frågor om utlämnade av handlingar till enskild skall prövas inom den organisationsenhet som förvarar handlingen. Mot den bakgrunden gjordes inga ytterligare eftersökningar inom Högkvarteret efter de handlingar som angivit som Validering av FK01 och Utvärdering av insatsen för KS06. Av de rutiner som gäller inom Försvarsmakten följer att då en eftersökt handling inte kan återfinnas inom organisationsenheten skall det fattas ett formellt avslagsbeslut om handlingen inte kan identifieras eller så skall kon- takt tas med den sökande för att om möjligt få underlag för en ny sökning. Om det är känt vid vilken organisationsenhet handlingen förvaras skall dock ingivaren informeras om detta. Mot bakgrund av att det av begäran inte framgick några kontaktuppgifter till honom och då de av honom begärda handlingarna sannolikt kunnat identifieras (jfr bilaga 1) utgick Försvars- makten i sitt tidigare yttrande till JO felaktigt från att de av begärda handlingarna begärts in från berörda organisationsenheter och översänts till . Enligt Försvarsmaktens uppfattning har begäran handlagts på ett korrekt sätt. De av begärda handlingarna har expedi- 2 011 /1 2:JO1 erats till den av honom uppgivna adressen den 23 respektive dvs. endast någon dag efter det att begäran inkom till myndigheten. Som Försvarsmakten konstaterade i sitt tidigare yttrande har rutinerna emellertid på ett inte acceptabelt sätt brustit både vid handläggningen av handskrivna begäran om utlämnande av handlingarna och vid den eftersökning som skedde 2009. Försvarsmaktens underlåtenheter har dock inte, på sätt menar i sitt yttrande, haft som syfte att vägra Stigs- son tillgång till handlingarna. Detta torde inte minst framgå av vad handläg- garen vid MUST anger i bilaga 1. Försvarsmakten beklagar det inträffade och de av begärda hand- lingarna är nu översända till på det som torde vara den korrekta adressen till honom, i . Försvarsmakten konstaterar rörande handläggningen av begäran att MUA 100 i sin skrivelse, i likhet med vad tidigare angett, hävdar att chefen för fällt yttranden av innebörd att de av begärda handlingarna inte skulle komma att lämnas ut. Chefen för kontoret har emellertid förnekat att han fällt något sådant yttrande. Det är emellertid klarlagt att, även om chefen för kan ha uppfat- tats på det sätt som MUA 100 och beskriver, så har chefen för kerhetskontoret inte vägrat att lämna ut de begärda handlingarna. Detta fram- går, vilket Försvarsmakten också angav i sitt tidigare yttrande, av att chefen för , efter det han fick handlingen av MUA 100, initierade en eftersökning av de begärda handlingarna. 2 Undersökning av bostad anger i sitt yttrande att Försvarsmakten åsidosatt gällande rätt genom att undersöka hans lägenhet han själv var häktad. Vidare hävdar att beslutet att genomsöka hans bostad fattats i Försvarsmaktens högsta ledning. Försvarsmakten har i sitt tidigare yttrande angett att Försvarsmaktens åt- gärd kan ifrågasättas. Försvarsmakten vidhåller sin inställning att det var olämpligt att utan eget medgivande söka efter egendom som tillhör- de Försvarsmakten i lägenhet. Även beslutet att ta med egendom, oavsett om den tillhörde Försvarsmakten eller inte, kan ifrågasättas. I vart fall så borde man ha dokumenterat vad som togs med från lägenheten. Detta framgår inte minst av att nu hävdar att han saknar privat egendom. Som framgår av Försvarsmaktens tidigare yttrande har emellertid all privat egendom återlämnats till . Av MUA 100:s skrivelse till JO framgår att han givit två medarbetare i uppdrag att fråga adjutant om de kunde hämta egendom som till- hörde Försvarsmakten från lägenhet. MUA 100 har senare uppgivit att beslutet att hämta egendom från lägenhet sannolikt fattades av honom efter att han hört med adjutant. Enligt MUA 100 orienterade han chefen för om sin avsikt att hämta Försvarsmaktens egendom från lägenheten och denne hade inget att erinra mot MUA 100:s förslag. Försvarsmakten angav dock i sitt tidigare yttrande att chefen för kerhetskontoret varken hade kunnat erinra sig denna orientering eller funnit några anteckningar som visade på att han blivit orienterad i ärendet. uppgift om att Försvarsmaktens högsta ledning beslutat i frågan motsägs av vad MUA 100 anger i sin skrivelse. MUA 100 anger inte något om att han före beslutet om att genomsöka bostad skulle ha före- dragit eller informerat överbefälhavaren eller någon annan företrädare för Försvarsmaktens högsta ledning. Undersökningen skedde inte heller, vilket anger som adjutantens uppfattning, före polisens husrannsakan. Av förundersökningen rörande det åtal som väcktes mot för grov misshandel m.m. samt av vad MUA 100 anför framgår att polisen genomförde en husrannsakan och att säkerhetspolisen genomförde ytterligare en husrannsakan 2 011 /1 2:JO1 Den undersökning av lägenheten som genomfördes av MUA 100:s medarbetare skedde först dvs. mer än efter det att polis och säkerhetspolis varit i lägenheten. Av vad som kunnat utredas har inte heller adjutanten fått order om att släppa in företrädarna för MUST i lägenhet. Av MUA 100:s skrivelse samt vad han i övrigt uppgivit framgår att adjutanten tillfrågats om hon var beredd att medverka till att egendom som tillhörde Försvarsmakten kunde hämtas. uppgift att adjutanten ifrågasatt undersökning av lägenheten motsägs följaktligen av vad MUA 100 uppger men även av uppfattningen hos de medarbetare vid MUST som genomförde undersökningen av lägenheten. Adjutanten är även hörd rörande genomsökningen av lägenheten i samband med brottmålet mot Stigs- son utan att det av förundersökningen framgår något som ens antyder att hon motsatt sig eller ifrågasatt Försvarsmaktens åtgärd att besöka lägenheten. Försvarsmakten vidhåller vad som angivits i det tidigare yttrandet till JO. För- svarsmakten har följaktligen inte, som hävdar, lämnat oriktiga upp- gifter i sitt tidigare yttrande eller på något sätt försökt att hindra JO gransk- ning av Försvarsmaktens agerande gentemot . 3 Avlyssning av bostad I sitt yttrande vidhåller att hans bostad och hans privata telefon av- lyssnats. anger emellertid inte när detta skulle ha skett. Försvarsmak- ten har i det tidigare yttrandet klargjort att någon signalkontroll avseende inte ägt rum. Försvarsmakten har inte heller någon kännedom om eller funnit något som tyder på att någon avlyssning skall ha skett av . Försvarsmakten vidhåller vad som anförts i det tidigare yttrandet till JO. 4 Anmälan om kränkande särbehandling anger i sitt yttrande att Försvarsmaktens uppgift om innehållet i det samtal som hade med en medarbetare vid Personalstaben, överste , inte är korrekt. Vid den förnyade kontakt Försvarsmakten haft med så vidhåller han sin minnesbild av att samtalet skedde eller möjligtvis . förnekar helt uppgift att samtalet skulle ha skett så tidigt som okto- ber 2006. Enligt så klargjorde vid samtalet att han kände sig kränkt men han efterfrågade inte något stöd från Försvarsmakten trots att han fick en uttrycklig fråga av om han önskade detta. informera- de personaldirektören om samtalet med men något beslut om åtgär- der fattades inte eftersom enda önskan var att få tala med överbe- fälhavaren. kritiserar vidare att förre överbefälhavaren underlåtit att kontakta honom med anledning av hans anmälan. Försvarsmakten får i denna del framhålla att ansvaret för handläggningen av anmälan ankom på Försvarsmaktens personaldirektör. Överbefälhavaren hade inte heller, vilket hävdar, ansvaret som närmaste chef för eftersom detta an- svar åvilade chefen för insatsledningen (OPL) generallöjtnant . har emellertid uppgett att inte nämnt för honom att han upplevt sig som kränkt varför frågan aldrig tagits upp vid de samtal de haft. ingick följaktligen endast i chefen ledningsgrupp men inte i överbefälhavarens ledningsgrupp. Något ansvar för överbefälhavaren personligen att hantera kontakterna med kan därför inte anses följa av AFS 1993:17. hävdar även att han av chefsjuristen utlovats ersättning för studi- er. Något sådant löfte har emellertid inte getts. 2 011 /1 2:JO1 Försvarsmakten vidhåller vad som angivits i det tidigare yttrandet. 4.7 kommentarer till Försvarsmakten tredje yttrande yttrade sig över Försvarsmaktens remissvar. Han vidhöll där- vid den kritik som han tidigare fört fram mot myndigheten. Han bifogade bl.a. en inspelning av ett telefonsamtal mellan honom och en handläggare vid Försvarsmaktens personalstab. kom in med en kompletterande skrift till JO. I denna uttryckte han, med hänvisning till ett bifogat beslut av Försvars- makten, sitt missnöje med att det saknas dokumentation i flera avseenden som är aktuella i detta ärende. I ett beslut anförde chefsJO följande. JO bör enligt de regler som gäller för JO:s verksamhet inte utreda förhållan- den som ligger om det inte finns särskilda skäl för det. Trots att en del av de händelser som anmält inträffade ansåg jag att det fanns skäl att försöka utreda även vissa av dessa. Jag måste dock framhålla att en orsak till tvåårsregeln är att ett händelseförlopp blir allt svårare att utreda ju går. Det är med andra ord mycket svårt att nu bringa klarhet i vad som hände i de situationer där det förekommer motstridiga uppgifter. Vissa frågor som granskats i ärendet förblir därför obesvarade. Efter att ha tagit del av bl.a. anmälan och förhöret med MUA 100 i gjorde jag bedömningen att yttrande skulle inhämtas från Försvarsmakten över vissa delar av anmälan. Remissen avsåg, som redovisats ovan, vad anfört om intrång i hans bostad, om avlyssning och om undersökning av hans mejltrafik. Remissen avsåg vidare vad anfört om Försvarsmaktens agerande i samband med att han under huvudförhandlingen i tingsrätten begärde att få del av fyra allmänna handlingar samt Försvarsmaktens åtgärder med anledning av den anmälan om kränkande särbehandling som gett in till myndigheten. Under utredningen av ärendet har anfört kom- pletterande klagomål mot Försvarsmakten angående myndighetens handlägg- ning av ytterligare en framställning från honom om att få del av allmänna handlingar. Även dessa kompletterande klagomål har utretts genom att ytt- rande begärts från Försvarsmakten och behandlas i det följande. Det som anfört i sin kompletterande skrift har inte blivit föremål för utredning. 2 011 /1 2:JO1 Enligt 2 kap. 6 § regeringsformen är varje medborgare gentemot det allmänna skyddad mot bl.a. husrannsakan. Med husrannsakan förstås enligt förarbetena till grundlagsstadgandet varje av myndighet företagen undersökning av hus, rum eller slutet förvaringsställe. Det skydd som här föreskrivs mot husrann- sakan är emellertid inte absolut. Av 2 kap. 12 § regeringsformen framgår att skyddet får begränsas genom lag1. Detta har skett genom regler i bl.a. 28 kap. . Enligt 28 kap. 1 § första stycket får hus- rannsakan företas hos någon som är skäligen misstänkt för ett brott på vilket fängelse kan följa bl.a. för eftersökande av föremål som är underkastat beslag eller för utrönande av omständighet som kan ha betydelse för utredning om brottet. Det finns anledning att här nämna att, enligt tredje stycket i samma stadgande, för husrannsakan hos den misstänkte inte i något fall får åberopas hans eller hennes samtycke, om inte den misstänkte själv begärt att åtgärden ska vidtas. Beslut om husrannsakan enligt nämnda bestämmelse medde- las enligt huvudregeln i 28 kap. 4 § av undersökningsleda- ren, åklagaren eller rätten. Försvarsmakten har inte befogenhet att besluta om husrannsakan enligt dessa regler. Från Försvarsmaktens sida uppgavs i yttrandet bl.a. att adjutant hade egna nycklar till lägenhet och att hon gav MUST tillstånd att genomsöka lägenheten. Vidare uppgavs att de två officerare som utförde genomsökningen av lägenheten skulle gå in i lägenheten och söka efter militära arbetshandlingar och en kryptotelefon som tilldelats . I sin skrivelse till JO uppgav MUA 100 att han hade gett två officerare i uppdrag att fråga adjutant, som hade tillgång till lägenheten, om det stod i överensstämmelse med hennes mandat från att hon släppte in dem i lägenheten för att hämta kvarvarande militär utrustning/information. Enligt MUA 100 gav han klara direktiv om att det var adjutanten som skulle avgöra om besöket i lägenheten kunde genomföras. Enligt Försvarsmaktens yttrande har MUA 100 senare uppgett att beslutet att hämta egendom från lägenheten sannolikt fattades av honom efter att ha hört sig för med adjutanten. Försvarsmakten har anfört att det i den aktuella situationen var angeläget att säkerställa att eventuella militära handlingar och kryptotelefonen omhän- dertogs. Det må förhålla sig hur det vill med den saken. lä- genhet utgjorde hans privatbostad som han disponerade den- samma. själv hade inte gett sitt tillstånd till Försvarsmakten att hämta myndighetens egendom i lägenheten och än mindre begärt att egendom skulle hämtas. Vad som framkommit i ärendet utgör i och för sig inte skäl att ifrågasätta uppgiften att adjutanten släppte in de två officerarna i lägenheten utan att ha blivit beordrad att göra detta. Som Försvarsmakten anfört, kan emellertid den omständigheten att adjutanten hade tillgång till nycklarna inte anses medföra att hon disponerade över lägenheten i den meningen att hon kunnat samtycka till en undersökning av vad som fanns i densamma. 1 regleras detta i 2 kap. 20 § regeringsformen. 2 011 /1 2:JO1 finns dessutom anledning att här framhålla att frivilligheten från adjutantens sida i den aktuella situationen lär ha varit av närmast illusorisk karaktär. Enligt min mening är Försvarsmaktens undersökning av lägenhet utan tvekan att anse som en husrannsakan i regeringsformens me- ning. Något beslut om husrannsakan förelåg inte. Alldeles oavsett i vilket syfte undersökningen företogs har det saknats lagstöd för densamma. Adju- tantens påstådda klartecken medför inte att åtgärden var tillåten. Jag delar Försvarsmaktens uppfattning att lägenheten inte borde ha genomsökts på det sätt som skedde. Inte heller borde egendom i någon form ha tagits med från lägenheten. När detta nu ändå gjordes borde emellertid, vilket Försvarsmak- ten framhållit, dokumentation av omhändertagen egendom ha skett. Jag är synnerligen kritisk till det inträffade. har hävdat att Försvarsmaktens högsta ledning varit infor- merad om och fattat beslutet om undersökningen av hans lägenhet. Försvars- makten har emellertid tillbakavisat att så skulle ha varit fallet. Uppgift står således mot uppgift. Jag finner inte skäl att utreda saken ytterligare. Myndigheten har även tillbakavisat MUA 100:s uppgift om att han oriente- rat chefen för om sin avsikt att hämta Försvarsmaktens egendom från lägenheten och att denne inte hade något att erinra mot MUA 100:s förslag. Jag bedömer inte att ytterligare utredning i denna fråga skulle vara meningsfull. Försvarsmakten har i sitt yttrande tillbakavisat att myn- digheten genomfört någon signalkontroll av sambandsme- del eller att myndigheten skulle ha öppnat post. Myndighe- ten har vitsordat att mejltrafik kontrollerats. I sitt yttrande över vad Försvarsmakten anfört i denna del har vidhållit att hans bostad och privata telefon avlyssnats. Försvarsmakten har i sitt yttrande vidhållit vad som tidiga- re anförts och tillagt att myndigheten inte har någon kännedom om eller fun- nit något som tyder på att avlyssning av skulle ha skett. Även har vidhållit vad han anfört. Det kan i sammanhanget finnas skäl att anmärka att det är skillnad på den signalkontroll som Försvarsmakten i vissa fall får utöva och den avlyssning av bostaden (s.k. buggning, se lagen [2007:978] om hemlig rumsavlyssning) respektive telefonavlyssning (se 27 kap. 18 § ) som enligt ägt rum. Jag kan endast konstatera att det inte framkommit någonting i ärendet som styrker uppfattning. Jag finner det inte meningsfullt att genom ytterligare utredning försöka bringa klarhet i saken. Vad som kommit fram om kontroll av mejl utgör inte skäl för kritik. 2 011 /1 2:JO1 Vad först gäller den begäran som framställde i en skrivelse till Försvarsmaktens chefsjurist har Försvarsmakten uppgivit att de handlingar som begäran avsåg översändes till den 23 respektive . Som förklaring till att inte fått de begärda handlingarna har Försvarsmakten angett att handlingarna sänts till en postadress som inte var korrekt men som var den adress själv angett. Vad som framkommit i denna del utgör inte tillräcklig grund för kritik. När det därefter gäller Försvarsmaktens handläggning av den begäran om handlingar som gav in i samband med huvudförhandlingen i tingsrätten har Försvarsmakten lämnat tre, inte helt sam- stämmiga, redogörelser till JO, något som i sig är ägnat att väcka förvåning. Försvarsmakten har anfört att de rutiner som myndigheten redovisat i sina remissvar på ett icke acceptabelt sätt brustit vid handläggningen av begäran om utlämnande och vid den eftersökning som ska ha skett 2009. För egen del vill jag gå längre än så och hävda att Försvarsmaktens handläggning är fullständigt oacceptabel. Enligt min uppfattning har Försvarsmakten inte förmått lämna en klargörande redovisning av vilka åtgärder som företogs i inledningsskedet med anledning av begäran om utfående av handlingar. Försvarsmaktens påståenden om att handlingarna var svåra att identifiera och att inte hade lämnat kontaktuppgifter framstår vidare närmast som bortförklaringar, inte minst mot bakgrund av att hand- lingarna senare inte visade sig vara särskilt svåra att identifiera och att till bara någon vecka innan begäran gjordes var anställd inom För- svarsmakten. Dessutom pågick rättegången i i vilken företrädare för Försvarsmakten vittnade eller, såvitt framgått, var engagerade som åhörare.