frsrdg · GZ04JO1 · 2011-11-16 00:00:00 — En av de grundläggande principer som slås fast i 1 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) är att verksamhet ska bygga på respekt för männi- skors självbestämmanderätt och integritet. I 3 kap. 5 § samma lag anges att socialnämndens insatser för den enskilde ska utformas och genomföras till- sammans med honom eller henne och vid behov i samverkan med andra sam- hällsorgan och med organisationer och andra föreningar. Enligt 25 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL, gäll- er sekretess inom hälso- och sjukvården för uppgift om en enskilds hälsotill- stånd eller andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. Av 26 kap. 1 § OSL framgår att sekretess inom gäller för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. I 8 kap. 1 § OSL stadgas att en sekretesskyddad uppgift som förekommer hos en myndighet inte får röjas för andra myndigheter, om inte annat anges i lagen eller i lag eller förordning som lagen hänvisar till. Sekretess till skydd för enskild gäller i princip inte i förhållande till den enskilde själv och kan i övrigt helt eller delvis efterges av honom (se 10 kap. 1 § samt 12 kap. 1 och 2 §§ OSL, jfr dock även 25 kap. 6 § samma lag). Av utredningen framgår bl.a. följande. Med anledning av J.M:s önskan om att erhålla aktivitetsersättning från tog socialförvaltningen i initiativ till ett samverkansmöte. Vid mötet, som ägde rum på Psykiatriska öppenvårdsmottagningen i Katrine- holm, deltog representanter för socialförvaltningen, öppenvårdsmottagningen, och Arbetsförmedlingen. J.M. har klagat på socialförvaltningen och öppenvårdsmottagningen. Han har uppgett att han inte hade samtyckt till att hans ärende skulle diskuteras mellan berörda myndigheter och att han över huvud taget inte framfört något önskemål om att förvaltningen skulle hjälpa honom att få aktivitetsersättning från . Uppgifter om en enskilds personliga förhållanden som förekommer vid en socialnämnd eller en sjukvårdsinrättning får som huvudregel inte röjas för andra myndigheter utan att den enskilde har samtyckt till det. Redan uppgif- ten att den enskilde förekommer i ett ärende hos en sådan myndighet omfattas som regel av sekretess. Beslut om samarbete mellan myndigheter får därför i princip inte fattas ovanför den enskildes huvud, utan förutsätter normalt att den enskilde efterger den sekretess som kan gälla och även i övrigt medger att hans eller hennes ärende diskuteras mellan myndigheterna. Vid ett samarbete mellan myndigheter är det av största vikt att det klargörs vilket slags samarbete som den enskilde ger samtycke till. Det är vidare myn- dighetens ansvar att i förekommande fall inhämta den enskildes eftergift av 2 011 /1 2:JO1 den sekretess som gäller till skydd för honom eller henne och, i sådant fall, säkerställa att det blir klarlagt i förhållande till vem och i vilken utsträckning eftergiften sker. Uppgifter om den enskildes inställning till ett samarbete mellan myndigheter och eftergift av sekretess ska dokumenteras, och det bör ske på ett sådant sätt att risk för missförstånd och felbedömningar kan undvi- kas. har i sitt remissvar uppgett att J.M. ett flertal gånger bad handläggaren att hjälpa honom med att ta kontakt med de inblandade aktö- rerna, dvs. , , arbetsförmedlingen o.s.v. för att hjälpa honom att få aktivitetsersättning. anser att hand- läggaren fått i uppdrag att tala för J.M:s sak och att han därigenom lämnat ett muntligt samtycke till att förvaltningen kontaktade berörda myndigheter och diskuterade frågan om aktivitetsersättning med dem. Vidare anser nämnden att redan den fullmakt som J.M. undertecknat innefattar möjligheten för handläggaren att tala om ekonomiska frågor, varför något samtycke därutöver från J.M. inte behövdes. Ord står mot ord när det gäller frågan om J.M. muntligen samtyckt till so- cialförvaltningens kontakter med berörda myndigheter. Avsaknaden av do- kumentation i saken gör att det inte är möjligt att bilda sig någon uppfattning om, och i så fall i vilken utsträckning, J.M. samtyckt till de företagna kontak- terna. Det framstår inte som meningsfullt att vidta ytterligare utredningsåtgär- der för att försöka bringa klarhet i saken. Jag har, mot bakgrund av vad som anförts, inte underlag för att kritisera socialförvaltningen för att inte ha in- hämtat erforderligt samtycke från J.M. inför samverkansmötet. Ett sådant samtycke borde emellertid självfallet ha dokumenterats på lämpligt sätt. Jag vill även uppehålla mig vid den fullmakt som J.M. undertecknat och som redovisats under rubriken . Det kan konstateras att det rör sig om en förtryckt fullmakt, utformad på ett sådant sätt att den i stor utsträckning överlämnade åt socialförvaltningen att själv avgöra vilka kontakter som skulle tas med ett stort antal myndigheter, bl.a. , och Arbetsförmedlingen. Det måste som regel antas vara svårt för den enskilde att vid undertecknandet av en sådan fullmakt överblicka vilka konsekvenser medgivandet kan få. Kontakter med andra myndigheter kan vara mycket känsliga för den enskilde, och jag ställer mig tveksam till om ett medgivande till en eventuell framtida kontakt med andra myndigheter bör finnas med i ett förtryckt formulär. Att låta den enskilde underteckna en handling som ger socialförvaltningen rätt att i ett ärende efter egen bedömning fritt ta ett antal kontakter med andra myndigheter framstår därför som olämpligt. Jag anser vidare att formuleringen att fullmakten gäller ärendet är aktuellt inte är lämplig eftersom det inte framgår vilket ärende som avses. Det finns enligt min mening skäl för socialnämnden att se över blankettens/fullmaktens utformning och användning. 2 011 /1 2:JO1 Psykiatriska öppenvårdsmottagningens i deltagande i samver- kansmötet har i remissvaret anfört att det, enligt rutinerna för sam- verkansmöten, åligger den myndighet som aktualiserar ett ärende att, inför ett sådant möte, inhämta den enskildes samtycke till att ärendet får diskuteras med andra verksamhetsföreträdare. Enligt remissvaret har kontaktperson till uppgett att samtycke inhämtats från samtliga ärenden som var aktuella vid samverkansmötet . Samverkansmöten mellan myndigheter kan ha olika karaktär. I vissa fall torde den enskildes rehabilitering diskuteras på ett mer allmänt plan. Det ligger dock i sakens natur att uppgifter som omfattas av sekretess i många fall lämnas mellan myndigheterna vid denna typ av möten. Det finns naturligtvis praktiska fördelar med den ordning som berörda myndigheter tillämpar vad gäller inhämtande av samtycke från den enskilde inför samverkansmöten. Enligt min uppfattning kan det emellertid inte godtas att en myndighet lämnar ut sekretesskyddade uppgifter med hänvisning till att den enskilde vid kontakt med en annan myndighet lämnat någon form av generellt samtycke till att hans/hennes rehabilitering diskuteras vid ett samverkansmöte. Utgångspunk- ten måste i stället vara att varje berörd myndighet själv ska inhämta den en- skildes inställning i saken. Som framgår ovan under rubriken utgångspunkter ska dessutom den enskildes inställning till ett samarbete mellan myndigheter och eftergift av sekretess dokumenteras och det bör ske på ett sådant sätt att risk för missförstånd och felbedömningar kan undvikas. Jag anser således att rutinerna rörande samverkansmöten bör ses över i berört avseende. Såvitt avser det aktuella fallet anser jag att företrädare för psykiat- rin borde ha haft en direktkontakt med J.M. och inhämtat hans uppfattning i fråga om utlämnande av uppgifter från psykiatrin till övriga berörda myndig- heter. I sammanhanget vill jag tillägga följande. har anfört att det vid samverkansmötet inte lämnades ut några sekretessbelagda uppgif- ter från psykiatriska öppenvårdsmottagningen. Denna uppgift motsägs dock av utredningen. Såvitt framgår av såväl som socialtjäns- tens journalanteckningar från mötet lämnade den närvarande läkaren ut vissa uppgifter som typiskt sett omfattas av hälso- och sjukvårdssekretess. Mot bakgrund av att läkaren haft uppfattningen att J.M. eftergett sekretessen finner jag emellertid inte anledning att vidta någon ytterligare åtgärd i saken. Med den kritik som uttalats rörande såväl socialförvaltningens som öppen- vårdsmottagningens agerande avslutas ärendet. 2 011 /1 2:JO1 Beslut i två fall som rör att socialförvaltningar utan att ha gjort sekretessprövning lämnat ut en s.k. barnavårdsutredning som innehöll känsliga uppgifter om andra personer till den person utredningen avsåg i (I) (Dnr 3223-2009) framförde i en anmälan, som kom in till JO , klagomål mot socialsekreteraren vid socialförvaltningen i Kris- tinehamns kommun. Klagomålen avsåg att en avslutad bar- navårdsutredning rörande hennes dotter , född , hade lämnats ut till T. M.A. uppgav att dokumentet innehöll känsliga uppgifter om M.A. och andra familjemedlemmar. Inledningsvis inhämtades upplysningar per telefon från . Hon uppgav bl.a. följande. I samband med att utredningen genom- fördes skickades en utskrift av utredningen till M.A., som då bad henne att gå igenom den med dottern. har alltså samtyckt till att uppgifterna i utredningen lämnades ut till T. har T. flyttat till ett familjehem och hon har därefter själv begärt att få en kopia av utredningen, vilket hon också har fått. T. och hon har återigen gått igenom utredningen tillsammans. T. har själv varit noga med att handlingarna är hen- nes och att t.ex. familjehemmet inte har rätt att se dem. Därefter anmodades i att inkom- ma med utredning och yttrande över vad som anfördes i anmälan. (socialnämndsutskottet) ingav som sitt remissvar en av gruppchefen och verksamhetschefen undertecknad skrivelse av följande lydelse. Utredning enligt 11 kap. 1 § SoL påbörjades 090216 gällande T. och avsluta- des 090707. Ovanstående situation ledde till att placerade T. i familje- hem. och T. har haft olika önskemål gällande vart placering skulle ske. När T. varit placerad i den nya familjen uttryckte hon behov av att ta del av den tidigare genomförda utredningen. T. ville ta del av varför hon varit placerad ett flertal gånger och varför situationen blivit som den blivit . tagit del av utredningen som genomfördes och gett sitt samtycke till att utredare går igenom denna tillsammans med T., del- gavs utredningen till T. Bedömning gjordes att det inte var till men för T. 2 011 /1 2:JO1 var dessutom part i ärendet och uttryckte önskemål att få mer kunskap om sin bakgrund. uppger i klagomålet att socialsekreterare skickat en skriftlig kopia av den utredning som genomfördes till barnets nuvarande familjehem. Handläggande socialsekreterare har inte skickat någon utredning till familjehemmet, men har lämnat en skriftlig kopia av utredningen till bar- net 090220. har samtyckt till att handläggare ska informera barnet om sin bakgrund och gå igenom tidigare genomförd utredning tillsammans med T. M.A. har dessutom läst igenom utredningen och bör ha kunskap om utred- ningen och dess innehåll, varför bedömning gjordes att det ej förelåg hinder att lämna ut utredningen. (Se bifogad journalanteckning för beslutsunderlag.) Bedömning gjordes vidare att det var viktigt att barnet, som är , fick ta del av handlingarna eftersom hon åter skulle familjehemplaceras. När hand- lingarna överlämnades till barnet påtalade handläggande socialsekreterare vikten av att vara rädd om handlingen eftersom det är sekretesshandlingar. Socialsekreterare och barnet kom sedan överens om att gå igenom utredning- en tillsammans när barnet placerats och var i lugn och trygg miljö. Utifrån ovanstående beskrivning anser socialnämnden att ärendet skötts på ett korrekt sätt enligt gängse rutiner för handläggning avseende barn och unga. Den journalanteckning, daterad , som fogats till remiss- svaret hade följande lydelse. T.kommer på spontanbesök till . T. kommer till eftersom hon skulle vilja ta del av utredning- en som genomförts tidigare. Ut [undertecknad, dvs. handläggande social- sekreterare; JO:s anmärkning] delger T. utredningen. Ut ber att T. skall läsa igenom utredningen så att ut och T. tillsammans kan gå igenom den . Att delge T. utredningen som genomförts tidigare. sagt till ut att hon inte orkar gå igenom det som hänt tidigare med T. och samtyckt till att ut skall göra detta med T., får T. ta del av utred- ningen. Ut anser att det är viktigt att T. får ta del av vad som legat till grund för de tidigare placeringarna av henne för att kunna tillgodogöra sig vården i kommande familjehem. Hon anförde bl.a. följande. Hon hade inte godkänt att utredaren skulle gå igenom utredningen med T. sade nej fick hon svaret att då går jag till nämnden med detta och då blir det ändå det beslutet. I ett beslut anförde stf JO Pennlöv följande. 2 011 /1 2:JO1 I det följande hänvisar jag till bestämmelser i offentlighets- och sekretessla- gen (2009:400), OSL, som ersatte den tidigare gällande sekretesslagen (1980:100). Den nya lagen har i här aktuella hänseenden inte inneburit några ändringar i sak. Enligt 26 kap. 1 § OSL gäller sekretess inom för uppgift om en enskilds personliga förhållanden om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. Enligt 16 § förvaltningslagen (1986:223) har part rätt att ta del av det som har tillförts ärendet, om detta avser myndighetsutövning mot någon enskild. Rätten att ta del av uppgifter gäller med de begränsningar som följer av 10 kap. 3 § OSL. I 10 kap. 3 § första stycket OSL föreskrivs följande. Sekretess hindrar inte att en enskild eller en myndighet som är part i ett mål eller ärende hos dom- stol eller annan myndighet och som på grund av sin partsställning har rätt till insyn i handläggningen, tar del av en handling eller annat material i målet eller ärendet. En sådan handling eller ett sådant material får dock inte lämnas ut till parten i den utsträckning det av hänsyn till allmänt eller enskilt intresse är av synnerlig vikt att sekretessbelagd uppgift i materialet inte röjs. I sådana fall ska myndigheten på annat sätt lämna parten upplysning om vad materialet innehåller i den utsträckning det behövs för att parten ska kunna ta till vara sin rätt och det kan ske utan allvarlig skada för det intresse som sekretessen ska skydda. I 10 kap. 4 § OSL finns bestämmelser om att en myndighet som enligt 3 § lämnar en sekretessbelagd uppgift till en enskild part får göra ett förbehåll som inskränker mottagarens rätt att lämna uppgiften vidare eller utnyttja upp- giften. Enligt 12 kap. 2 § första stycket OSL kan en enskild helt eller delvis häva sekretess som gäller till skydd för honom eller henne, om inte annat anges i lagen. Av samma lagrums andra stycke framgår att den enskilde som villkor för att häva sekretessen kan sätta upp att myndigheten ska göra förbehåll som inskränker mottagarens rätt att lämna uppgiften vidare eller utnyttja den. Beträffande den aktuella barnavårdsutredningen och det dokument som läm- nades ut till T. kan följande nämnas. Ärendet inleddes med anledning av att M.A. vände sig till med en önskan om stödinsatser för att kunna hantera situationen runt dottern som vid tillfället var . Ärendet avslutades med ett beslut om att bevilja insatser enligt 4 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) i form av bl.a. familjestöd. I utredningsdokumentet finns under rubriken en förhål- landevis detaljerad beskrivning av olika omständigheter rörande M.A. och andra släktingar till T. Uppgifterna rör bl.a. M.A:s uppväxt och avser således 2 011 /1 2:JO1 en tidsperiod långt innan T. föddes. Beträffande flera olika personer finns uppgifter som måste betraktas som känsliga, bl.a. om hälsotillstånd. Detta gäller även sådana personer som inte synes ha haft någon del i T:s liv vid tiden för utredningen. Nämnden har hänvisat till att M.A. gett sitt samtycke till att den aktuella bar- navårdsutredningen kunde lämnas ut till T. Nämnden synes anse att sekretes- sen för uppgifterna i dokumentet därmed skulle ha hävts. Det framgår inte av remissvaret när detta samtycke skulle ha getts. Den journalanteckning som upprättades i samband med att T. fick del av utredningsdokumentet ger inte heller närmare besked. Det som åsyftas synes vara att M.A. ska ha gett uttryck för att hon ville att handläggaren i ärendet skulle gå igenom utredningen med T. Enligt min mening är det ett alltför otydligt utta- lande för att det skulle betraktas som ett upphävande av sekretessen. Uttalan- det hade dessutom gjorts innan det aktuella utlämnandet skedde. Till detta kommer att utredningsdokumentet innehöll uppgifter av känslig karaktär beträffande flera andra personer än M.A. och T. själv. Ett eventuellt samtycke från M.A. kunde därför under alla förhållanden inte läggas till grund för ut- lämnande av dokumentet utan sekretessprövning. Nämnden har i sitt remissvar även hänvisat till att T. var part i ärendet. Såvitt framgår av den journalanteckning som upprättades i samband med att utredningsdokumentet lämnades ut, grundades beslutet inte på några sådana överväganden, utan enbart på den omständigheten att M.A. tidigare skulle ha samtyckt till att T. fick ta del av handlingen. Frågan om den utlämnade handlingen ingick i ett ärende där T. intagit partsställning har dock betydelse för min bedömning av förvaltningens agerande och det finns därför skäl för mig att ändå uppehålla mig vid saken. Det ärende i vilket utredningsdokumentet hade upprättats var visserligen avslutat när handlingen lämnades ut till T. . Emellertid var hon part i det ärende som hade inletts . Det aktuella dokumentet torde ha tillförts det nya ärendet. Under såda- na förhållanden hade förvaltningen att tillämpa bestämmelsen om partsinsyn i 16 § förvaltningslagen, vilket innebar att ett utlämnande av handlingen hade kunnat vägras endast om det bedömts att det av hänsyn till något allmänt eller enskilt intresse var av synnerlig vikt att sekretessbelagd uppgift i materialet inte röjdes (10 kap. 3 § OSL). Sammanfattningsvis anser jag inte att det finns underlag för att kritisera förvaltningen för att dokumentet lämnades ut. Jag är dock kritisk till att ut- lämnandet skedde utan att en sekretessprövning gjordes. Jag vill i sammanhanget även peka på bestämmelsen i 10 kap. 4 § OSL. Där anges, som redovisats ovan, att en myndighet som lämnar en sekretessbe- lagd uppgift till en enskild part, i enlighet med 10 kap. 3 § OSL, får göra ett förbehåll som inskränker mottagarens rätt att lämna uppgiften vidare eller utnyttja uppgiften. Jag vill rent allmänt framhålla att det ofta, när socialtjäns- ten med stöd av 10 kap. 3 § OSL lämnar ut en utredning som innehåller käns- 2 011 /1 2:JO1 liga uppgifter om någon annan än parten själv, finns anledning att överväga att uppställa villkor som inskränker partens rätt att förfoga över utredningen. Ärendet avslutas med den kritik som uttalats ovan. i (II) (Dnr 3779-2009) I en anmälan till JO framförde I.B. klagomål mot socialförvaltningen i Norr- kommun. Klagomålen avsåg bl.a. att förvaltningen, till hennes dotter , hade lämnat ut handlingar som innehöll uppgifter rörande bl.a. I.B:s uppväxt. Inledningsvis inhämtade föredraganden per telefon upplysningar från social- sekreteraren vid socialförvaltningen i . Därefter anmodades i att inkomma med utredning och yttrande över vad I.B. anfört om förvaltningens utlämnan- de av handlingar till C.B. Som sitt remissvar ingav nämndens behandlingsutskott ett yttrande som sammanställts av enheten ledning och service. I yttrandet anfördes följande. har anmält till ombudsmän att hon är missnöjd över att soci- alkontoret i lämnat ut papper rörande hennes personliga förhål- landen till dottern . Den handling som förmodligen åsyftas är en utredning enligt 50 § socialtjänstlagen daterad och som avser att utreda C.B:s situation. har begärt att få ta del av alla handlingar som finns om henne på soci- alkontoret. antecknas i C.B:s sons akt att journalanteck- ningar och dokument finns att hämta på . Det finns ingen anteckning som visar när utlämnande har skett. Övervägande vid utlämnandet av handlingar Vid telefonsamtal med handläggare uppger hon att det som lämnades ut var samtliga i akten förekommande hand- lingar, såsom journalanteckningar och utredningar. Tillsammans med hand- läggare gjordes en prövning om något borde sekretessbeläggas men bedömningen var att allt kunde och borde lämnas ut till C.B. Utredning- en daterad var redan delgiven föräldrarna och de antog att C.B. hade delgivits information om utredningen vid utredningstillfället. Det fanns ingen anteckning som visade på att C.B. inte var delgiven utredningen. De lämnade sedan det kopierade materialet till enhetschef för 2 011 /1 2:JO1 ytterligare bedömning om något borde sekretessbeläggas. Han gjorde samma bedömning som handläggarna och handlingarna lämnades ut. bereddes möjlighet att kommentera remissvaret. I ett beslut anförde stf JO Pennlöv följande. Av utredningen framgår bl.a. följande. vände sig till socialförvaltningen med en begäran om att få ta del av alla handlingar som fanns rörande henne på . Förvaltningen lämnade ut samtliga handlingar i akten. Bland de utlämnade handlingarna fanns en barnavårdsutredning, date- rad , som gällde C.B. Sekretesslagen (1980:100) har ersatts av offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) som i nu aktuellt hänseende inte har inneburit någon ändring i sak. Enligt 26 kap. 1 § första stycket offentlighets- och sekretesslagen gäller sekretess inom för uppgift om en enskilds personliga förhållan- den, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. Sekretessbestämmelsen innehåller ett s.k. omvänt skaderekvisit, vilket i princip innebär att uppgifter om en enskilds personliga förhållanden inte kan lämnas ut utan den enskildes samtycke eller med stöd av lag eller förordning som offentlighets- och sekretesslagen hänvi- sar till. Det råder alltså en mycket stark sekretess på område. Jag begränsar mina uttalanden till att gälla utlämnandet av den nämnda barnavårdsutredningen rörande C.B., daterad . Det kan konstateras att utredningen innehöll känsliga uppgifter rörande C.B:s mor, . Myndigheten har anfört att förvaltningen antog att C.B., som då var endast , hade delgivits information om utredningen vid utredningstillfället, dvs. Såvitt framgår av remiss- svaret gjorde inte förvaltningen någon prövning av om ett utlämnande av utredningen till C.B. skulle innebära men för I.B. Innan handlingen lämnades ut skulle en ingående sekretessprövning ha gjorts. Enligt min uppfattning står det klart att en sådan prövning hade utmynnat i bedömningen att det förelåg hinder mot att lämna ut vissa delar av utredningen till C.B. har anfört i övrigt ger inte anledning till någon ytterligare åtgärd eller något uttalande från min sida. Med den kritik som framgår av det anförda avslutas ärendet. 2 011 /1 2:JO1 Remissyttrande: Ny yttrandefrihetsgrundlag? (SOU 2010:68) (Yttrande av JO Axberger , dnr 6749-2010) , som har presenterat tre olika grundlagsmodeller, önskar synpunkter på dessa. Kommittén anger att den sedan kommer att arbe- ta vidare med en av modellerna. Kommitténs betänkande har karaktär av debattinlägg. Det är delvis mycket genomarbetat men i andra delar mer skissartat. Det är inte alltid helt lätt att överblicka, med sina modeller och varianter. Mot denna bakgrund inriktas de här redovisade synpunkterna på grund- lagsskyddets övergripande konstruktion. Enskildheter i förslagen tas i princip inte upp. En närmare granskning får anstå tills kommittén lägger fram sitt slutliga förslag. Verksamhets-, ansvars- och ändamålssynpunkter i nuvarande reglering Vid en tillbakablick på den svenska tryck- och yttrandefrihetsrättens utveck- ling kan man konstatera att de redskap kommittén använt till sina modeller inte är nya. Våra första tryckfrihetsförordningar var således med kommitténs språkbruk att betrakta som verksamhetsmodeller.