frsrdg · GY04RB1 · 2011-01-01 00:00:00 — För att dra in överskottslikviditeten i betalningssystemet emitterar en gång kortfristiga certifikat, så kallade riksbankscertifikat, som bankerna kan använda för att placera sin likviditet till reporäntan. Eftersom bankerna får mer om de placerar i riksbankscertifikaten än om de placerar i finjusteringarna bör certifikaten vara relativt attraktiva som placeringsalternativ. Hur många certifikat som ska emittera bestäms på följande vis. I ett första steg gör en prognos över banksystemets placeringsbehov . I praktiken handlar det om en prognos över de viktigaste förändringarna i relevanta poster i balansräkning . Det är i huvudsak en post i balansräkningen som spelar roll i detta sammanhang, Utelöpande sedlar och mynt. Denna post påverkas av förändringar i allmänhetens efterfrågan på sedlar och mynt. I ett andra steg genomförs själva emissionen. Denna inlåning från bankerna registreras i posten Emitterade skuldcertifikat på skuldsidan i balansräkningen. När certifikatet förfaller betalar ränta för den gångna veckans lån, det vill säga reporäntan. genomförs en ny emission av riksbankscertifikat. Villkoren för emissionen annonseras normalt och certifikatet löper till onsdag. Om emissionen inte blir fulltecknad, vilket varit fallet , eller om prognosen över banksystemets placeringsbehov inte var helt rätt tar den dagliga finjusteringen hand om resten av placeringsbehovet. Även sådana finjusterande transaktioner registreras på skuldsidan i balansräkning. Styrsystemet under den finansiella krisen När interbank- och värdepappersmarknaderna slutade fungera normalt började , liksom flera andra centralbanker runt om i världen, att låna ut inhemsk valuta och amerikanska dollar. utlåning i svenska kronor syftade till att dels tillföra likviditet till bankerna, dels få ned marknadsräntor till företag och hushåll. Den extraordinära utlåningen medförde ett omfattande likviditetsöverskott i betalningssystemet, som drog in via veckovisa emissioner av riksbankscertifikat och dagliga finjusteringar. Genom den ökade utlåningen växte balansräkning från till som mest , det vill säga nästan fyra gånger. Efter att avvecklat den extraordinära utlåningen minskade balansomslutningen till . Hur det penningpolitiska styrsystemet fungerat i förhållande till balansräkning beskrivs mer detaljerat i ekonomisk kommentar nr 1 2011. Verksamheten 2010 Den statsfinansiella oron i och osäkerheten kring hur den kommer att påverka den ekonomiska återhämtningen medförde att efterfrågan på tillgångar som av tradition anses säkra var stor. Detta ökade värdet på guldinnehav och större delen av obligationsinnehavet i valutareserven. förstärktes dock kronan mot både euron och den amerikanska dollarn, vilket minskade värdet på guld- och valutareserven. I och med att successivt avvecklade de extraordinära lånen minskade omfattningen av strukturella transaktioner kraftigt. Vid utgången av året återstod endast ett mindre lån. genomförde däremot andra åtgärder för att hantera effekterna av den ökade oron kring statsfinansiella problem i flera europeiska länder. Penningpolitiska transaktioner fortsatte med återkommande auktioner för att erbjuda lån i svenska kronor till de penningpolitiska motparterna. Allteftersom bankerna i större utsträckning kunde klara sin finansiering på marknaden och efterfrågan på lån följaktligen minskade hölls auktionerna mindre ofta och löptiden för lånen kortades från tidigare tre, sex och . De krediter som erbjöd var mot rörlig ränta och ordinarie säkerheter. De förbättrade möjligheterna för bankerna att finansiera sig på marknaden stördes till en del av den statsfinansiella oron i . Denna medförde att likviditeten på kapitalmarknaderna och tillgången på amerikanska dollar blev sämre . Därför beslutade att öka sin beredskap att kunna tillföra dollar i det svenska finansiella systemet genom att hålla dollar tillgängliga hos Federal Reserve. För att frigöra dollar genomförde så kallade repor, vilket förenklat innebär att tog upp lån i utländsk valuta på marknaden och lämnade tillgångar i guld- och valutareserven som säkerhet. återgick situationen på kapitalmarknaderna till det normala utan att hade behövt erbjuda bankerna lån i dollar, varför likviditetsberedskapen gradvis avvecklades. Därutöver lämnade lån till IMF inom ramen för bilaterala låneavtal med fonden. Lånen uppgick till sammanlagt och finansierades med medel ur valutareserven. Dessa transaktioner är del i IMF:s låneprogram med , och . Strategisk förvaltning beslutade att valutareserven skulle ha en ränterisk på 4,0 mätt som modifierad duration, vilket betyder att värdet på valutareserven sjunker med om räntenivån ökar . Enligt beslutet skulle även behålla den fördelning av valuta och tillgångar som infördes (se tabell 3). Inom denna ram genomförde dock förändringar av den strategiska tillgångsfördelningen. minskade bland annat sitt innehav av värdepapper utgivna av med statsgaranti eftersom deras likviditet försämrats och utvecklingen på den amerikanska marknaden för bostadsobligationer blivit mer osäker. I stället ökade sitt innehav av amerikanska statsobligationer i motsvarande grad. ändrade också sitt innehav av statsobligationer utgivna i euro. Detta innehav hade i stort sett speglat fördelningen av utestående obligationer på marknaden. När likviditeten på den europeiska obligationsmarknaden försämrades fanns det anledning att omfördela obligationsinnehavet så att det bättre avspeglade målen för när det gäller likviditet och kreditrisk. Omfördelningen påbörjades men genomfördes huvudsakligen . valde att inte förändra guldinnehavet utan bedömde att den aktuella storleken på guldreserven var rimlig. Taktisk förvaltning Den taktiska förvaltningen omfattar den del av som ger avdelningen för kapitalförvaltning möjlighet att inom givna ramar avvika från den strategiska fördelningen av tillgångarna för att därigenom försöka få högre avkastning. satte målet för den högre avkastningen till 5,2 räntepunkter, vilket motsvarar . beslutade också att den taktiska förvaltningen skulle avbrytas om förlusten blev större än . Uppföljning balansomslutning minskade kraftigt . Vid utgången av uppgick balansomslutningen till , vilket är mindre än vid utgången av 2009. Förändringen beror främst på att utlåning till de svenska bankerna minskade . Penningpolitiska transaktioner extraordinära utlåning till de penningpolitiska motparterna i svenska kronor mot ordinarie säkerheter redovisas på tillgångssidan i balansräkning som Strukturella transaktioner. När tar hand om det likviditetsöverskott som uppstår på marknaden till följd av utlåningen i svenska kronor redovisas detta på skuldsidan i balansräkningen som Emitterade skuldcertifikat respektive Finjusterande transaktioner. erbjöd lån i svenska kronor för totalt . Dessa lån erbjöds till den aktuella reporäntan plus ett räntepåslag. minskade lånens längd och höjde räntepåslaget. Efterfrågan på lånen blev därmed lägre och endast av det erbjudna beloppet lånades ut. , i den sista auktionen inom det låneprogram som införts , inkom inga anbud. De tre lån med ettårig löptid på sammanlagt som hade lämnat till fast ränta förföll . Sammantaget minskade de utestående strukturella lånen med och vid utgången av 2010 kvarstod endast ett lån på (se diagram 16). in- och utlåning, 2010, miljarder kronor -500 -400 -300 -200 -100 0 100 200 300 400 500 jan feb mar apr maj jun jul aug sep okt nov dec Inlåning riksbankscertifikat Finjusterande transaktioner Utlåning kronor Reporänta och genomsnittlig utlåningsränta på lån i svenska kronor, 2010, procent 0,0 0,2 0,4 0,6 0,8 1,0 1,2 1,4 1,6 1,8 jan feb mar apr maj jun jul aug sep okt nov dec Genomsnittlig utlåningsränta Reporänta utlåning i svenska kronor gav ett positivt räntenetto . Det största bidraget till räntenettot kom från lånen med fast ränta, och merparten av årets räntenetto genererades fram till den första räntehöjningen (se diagram 17). var räntan för lånen med fast ränta, och därmed även den genomsnittliga utlåningsräntan, högre än inlåningsräntan för riksbankscertifikaten (reporäntan) och de finjusterande transaktionerna (reporäntan minus ). Efter att reporäntan höjts blev den genomsnittliga utlåningsräntan lägre än reporäntan och räntenettot minskade ända fram då det sista lånet med fast ränta förföll. ränteintäkter från utlåningen i svenska kronor översteg räntekostnaderna med (se tabell 4). När ökade sin beredskap att tillföra dollar i det svenska finansiella systemet finansierades detta genom att man belånade obligationsinnehavet i valutareserven. Den ränta som betalade för dessa lån översteg den ränta som fick för sin kontobehållning hos Federal Reserve. Den ökade likviditetsberedskapen resulterade därför i ett negativt räntenetto på (se tabell 4). Räntenetto av penningpolitiska åtgärder, Räntenetto 2008 Räntenetto 2009 Räntenetto 2010 Räntenetto totalt Utlåning i svenska kronor 769 1 453 340 2 562 Utlåning i amerikanska dollar 70 156 226 Lån till 2 3 5 Lån till 2 2 4 Lån till 38 23 61 Lån till 5 886 1 637 340 2 863 Förstärkning valutareserv 0 199 323 522 Ökad likviditetsberedskap 18 18 Totalt 886 1 438 1 2 323 Källa: . En detaljerad sammanställning av det finansiella resultatet och utestående lånebelopp för samtliga extraordinära åtgärder som vidtagit till följd av den finansiella krisen presenteras i årsredovisningens bokslutsdel, före avsnittet Femårsöversikt. Strategisk förvaltning Marknadsvärdet på guld- och valutareserv var . Reserven utgörs av guld till ett värde av , tillgångar i utländsk valuta (minskat med värdet på utestående repor) till ett värde av samt nettofordringar på IMF till ett värde av . Avkastningen på valutareserven uppgick till . Den negativa avkastningen beror på att kronan förstärktes mot valutorna i reserven med i genomsnitt . Detta medförde en negativ valutakurseffekt på som påverkade valutareservens totala resultat. Exklusive valutakurseffekter blev avkastningen eller . Räntorna föll på merparten av de marknader där valutareserven var placerad, vilket bidrog till den positiva avkastningen. halverade sitt innehav av obligationer utgivna av med statsgaranti till förmån för amerikanska statsobligationer, som löptiden för statsobligationerna förlängdes och löptiden för bostadsobligationerna förkortades. Förändringen av löptiderna bidrog till att avkastningen på amerikanska statsobligationer i valutareserven blev högre än avkastningen på obligationer utgivna av med statsgaranti (se diagram 18). Avkastning på amerikanska statspapper respektive värdepapper utgivna av med statsgaranti, 20062010, procent -4 -2 0 2 4 6 8 10 12 2006 2007 2008 2009 2010 Bostadsobligationer Statsobligationer beslutade att tillfälligt förstärka valutareserven med ett belopp motsvarande genom att låna utländsk valuta av Riksgälden. Marknadsvärdet på tillgångarna i den del av valutareserven som utgör den beslutade förstärkningen uppgick till . Räntenettot för denna del var (se tabell 4). ökade priset på guld kraftigt och nådde nya rekordnivåer (se diagram 19). Priset på guld mäts vanligen i amerikanska dollar och uttryckt i dollar ökade guldpriset . Förstärkningen av den svenska valutan mot dollarn dämpade prisuppgången i kronor räknat, men trots detta ökade guldpriset i kronor . Värdet på guldinnehav ökade med . Guldprisets utveckling, 2010 1 000 1 050 1 100 1 150 1 200 1 250 1 300 1 350 1 400 1 450 6 000 6 500 7 000 7 500 8 000 8 500 9 000 9 500 10 000 10 500 jan feb mar apr maj jun jul aug sep okt nov dec Svenska kronor per uns (vänster skala) US-dollar per uns (höger skala) Anm. Ett uns motsvarar ungefär . Marknadsvärdet på fordringar på IMF var . Avkastningen på dessa fordringar uppgick till , exklusive valutaeffekter (se tabell 5). Avkastning i , 2010, och procent Avkastning Avkastning exkl. valutaeffekt Avkastning exkl. valutaeffekt (%) Guld- och valuta-reserv inkl. IMF 2,75 Guldreserv 38 537 Valutareserv 254 816 84 618 9 140 6 018 3,30 varav förstärkning 84 089 84 187 323 323 0,35 IMF 31 193 23 290 617 16 0,29 Övriga finansiella tillgångar Totalt 325 689 113 005 2 262 6 683 Procentuella avkastningar är uttryckta på årsbasis. var det samlade värdet på de övriga finansiella tillgångarna . Avkastningen på dessa tillgångar, exklusive valutaeffekter, var . Taktisk förvaltning Den taktiska förvaltningen genererade en avkastning på . Detta motsvarar 3,3 räntepunkter, vilket understiger målet på 5,2 räntepunkter (se diagram 20). Avkastningen i den taktiska förvaltningen påverkades negativt av den dåliga prisutvecklingen för innehav av statsgaranterade obligationer. Valutareservens avkastning över jämförelseindex, 2010, räntepunkter -1 0 1 2 3 4 5 6 feb mar apr maj jun jul aug sep okt nov dec Taktisk avkastning Taktiskt avkastningsmål Risker i tillgångsförvaltningen Under inledningen av 2010 fortsatte guld- och valutareservens marknadsrisk att minska. På grund av den statsfinansiella oron ökade dock reservens volatilitet kraftigt . Marknadsrisken, mätt som Value-at-Risk, uppgick som mest till , för att återigen minska (se diagram 21). uppgick guld- och valutareservens Value-at-Risk till i genomsnitt . Möjligheten att styra sammansättningen av tillgångarna i valutareserven begränsades av den försämrade likviditeten på marknaderna. Därför beslutade att temporärt upphöra med att styra den modifierade durationen mot målet på 4,0. Till följd av beslutet blev durationen något kortare, vilket ledde till att risken i valutareserven blev lägre. blev situationen på marknaderna mer stabil och den modifierade durationen återställdes till cirka 4,0 (se diagram 22). Value-at-Risk för guld- och valutareserven, miljarder kronor 0 5 10 15 20 25 -09 apr -09 jul -09 okt -09 jan ----10 Valutareservens modifierade duration, 2010 3,6 3,7 3,8 3,9 4,0 4,1 4,2 jan feb mar apr maj jun jul aug sep okt nov dec Risker i samband med extraordinära åtgärder Riskerna i den utlåning som erbjöd de svenska bankerna i likviditetsstödjande och penningpolitiskt syfte begränsades genom att låntagarna, de penningpolitiska motparterna, som vanligt ställde värdepapper som säkerhet för lånen. Säkerheternas kreditvärdighet bedöms med utgångspunkt i de kreditbetyg som anges av Standard & Poors, Moodys och Fitch Ratings. godtar värdepapper med kreditbetyget A eller bättre, men majoriteten av säkerheterna har kreditbetyget AAA, som är det bästa betyget. Säkerställda obligationer är det värdepappersslag som oftast används som säkerhet (se diagram 23). Deras andel av samtliga säkerheter ökade , medan framför allt andelen riksbankscertifikat minskade. godtar som säkerhet även obligationer och andra skuldförbindelser utgivna av företag samt värdepapper med bakomliggande tillgångar (, ABS). ökade andelen företagsobligationer medan värdepapper med bakomliggande tillgångar endast användes i mindre omfattning. Den största delen av de värdepapper som används som säkerhet är utgivna i svenska kronor, men accepterar även värdepapper i utländsk valuta. Andelen värdepapper utgivna i svenska kronor utgjorde i genomsnitt av samtliga säkerheter. Säkerheter fördelade mellan värdepappersslag, genomsnitt, 2010 Bostadscertifikat Statspapper Riksbanks - certifikat Företags - obligationer Säkerställda obligationer ABS Kostnader för tillgångsförvaltningen I kostnaderna för tillgångsförvaltningen ingår såväl kostnader för att förvalta guld- och valutareserven som kostnader för att implementera penningpolitiken. Utöver de transaktionskostnader som direkt belastar tillgångarnas avkastning uppgick de totala kostnaderna för tillgångsförvaltningen till , vilket kan jämföras med motsvarande kostnad 2009 som uppgick till . Seignorage ger ut sedlar och mynt som används i som lagliga betalningsmedel. Det nominella värdet på dessa sedlar och mynt bokförs som skuld i balansräkning. betalar inte ränta på den här skulden till dem som innehar sedlarna och mynten, men har ändå vissa kostnader för hanteringen av sedlar och mynt. Skillnaden mellan avkastningen på de av tillgångar som svarar mot utelöpande sedlar och mynt och totala kostnader för kontanthanteringen kallas seignorage. seignorage beräknas till , vilket motsvarar en avkastning på . Underlaget för beräkning av seignoraget finns i balansräkning och resultaträkning samt i redovisningen av bankens förvaltningskostnader fördelade på verksamhetsområden. ORGANISATION OCH STYRNING 2010/11:RB1 16.42 2010/11:RB1 ORGANISATION OCH STYRNING 16.42 fortsatte att utveckla sin organisation och styrning i strävan att uppnå sin vision att vara bland de bästa. Bland annat inrättades en central riskenhet på stabsavdelningen som ett led i satsningen på en väl fungerande intern styrning och kontroll. Arbetet med att ytterligare utveckla som arbetsplats fokuserades på internationellt kompetensutbyte, utveckling av en specialistkarriär och förebyggande arbetsmiljöarbete. Den löpande uppföljningen och utvärderingen visade på ett godkänt resultat i arbetet med att följa visionen och den strategiska planen för året. var organiserad i sju avdelningar . Tre av avdelningarna var direkt inriktade mot bankens huvuduppgifter: avdelningen för penningpolitik, avdelningen för finansiell stabilitet och avdelningen för kapitalförvaltning (se figur 3). En ledningsgrupp bestående av cheferna för samtliga avdelningar utom internrevisionsavdelningen har till uppgift att samordna och följa upp verksamheten. Chefen för stabsavdelningen är ordförande i ledningsgruppen. beslutade ledningsgruppen att också bilda två undergrupper. Den administrativa ledningsgruppen består av cheferna på administrativa avdelningen, IT-avdelningen och stabsavdelningen. Policyledningsgruppen består av cheferna på avdelningen för penningpolitik, avdelningen för finansiell stabilitet, avdelningen för kapitalförvaltning och stabsavdelningen. Syftet med uppdelningen i undergrupper är att bättre samordna olika administrativa projekt och processer respektive avdelningsövergripande policyfrågor. Chefen för stabsavdelningen är ordförande i de två mindre ledningsgrupperna. Förändringar i den organisatoriska strukturen genomförde några mindre förändringar i organisationen för att ytterligare anpassa den till verksamhetens behov och därmed skapa mer effektiva besluts- och beredningsprocesser. bildades en ny enhet på stabsavdelningen, riskenheten, som samlar expertis inom operativa och finansiella risker. Riskenheten stöder bankens verksamheter med ramverk, metoder och rådgivning inom alla riskområden och utför dessutom en oberoende riskkontroll av de finansiella riskerna i . Syftet med den nya riskenheten var att skapa en bättre samordning och ökad effektivitet inom området samt ge bättre stöd till verksamheterna (se även rutan interna styrning och kontroll). I och med att riskenheten bildades lades riskkontrollenheten på avdelningen för finansiell stabilitet ned. I samband med att den nya riskenheten bildades genomförde även en omorganisation inom säkerhetsområdet. Delar av säkerhetsfunktionen inom administrativa avdelningen flyttades till IT-avdelningen (informationssäkerhet), den nya riskenheten inom stabsavdelningen respektive fastighetsenheten inom administrativa avdelningen (som döptes om till enheten för fastighet och säkerhet). Det operativa ansvaret för personskydd och egendomsskydd finns kvar hos administrativa avdelningen. delades vidare enheten för bank- och låntagaranalys inom avdelningen för finansiell stabilitet i två enheter, en enhet för låntagaranalys och en enhet för bankanalys. Syftet med förändringen var att ytterligare effektivisera arbetet med finansiella analys. Internationella sekretariatet på stabsavdelningen lades ned och ansvaret för de internationella frågorna flyttades till avdelningen för finansiell stabilitet. Syftet med denna organisationsförändring var att samordna det internationella arbetet på den avdelning där den största delen av arbetet bedrivs. bildades också en ny upphandlingsfunktion för att höja effektiviteten och kvaliteten i arbetet med upphandlingar. Upphandlingsstödet är nu samlat inom en funktion på administrativa avdelningen i stället för att som tidigare finnas inom olika enheter på administrativa avdelningen och stabsavdelningen. avdelningar och deras uppgifter Administrativa avdelningen Administrativa avdelningen ansvarar för arbete med kontantförsörjning, personalutveckling och kompetensförsörjning, upphandlingsstöd, kontors- och fastighetsservice, transporter, säkerhet, underlag för budget, bokslut samt löneadministration. Avdelningschef: årsarbetskrafter : 65 Avdelningen för finansiell stabilitet Avdelningen för finansiell stabilitet ansvarar för analysen av det finansiella systemets stabilitet och effektivitet. Den ger underlag för de beslut som fattas för att klara uppdraget att främja ett säkert och effektivt betalningsväsende. Avdelningen analyserar löpande risker och hot mot stabiliteten i det svenska finansiella systemet. Främst arbetar avdelningen med analys av storbankerna, aktie- och kreditmarknaderna samt marknadsstrukturen. Vidare samordnar avdelningen internationella arbete. Avdelningschef: årsarbetskrafter : 52 Avdelningen för kapitalförvaltning Avdelningen för kapitalförvaltning förvaltar tillgångar i guld och utländsk valuta. Den administrerar och avvecklar transaktioner i förvaltningen av finansiella tillgångar samt utvärderar och mäter löpande resultat och risker inom denna förvaltning. Dessutom ansvarar avdelningen för betalningssystem för betalningar mellan bankerna. Avdelningschef: årsarbetskrafter : 36 Avdelningen för penningpolitik Avdelningen för penningpolitik ansvarar för den ekonomiska analys som ger underlag för de beslut som fattas för att uppfylla målet om ett fast penningvärde. Den genomför också penning- och valutapolitiska operationer i enlighet med de penningpolitiska besluten. Dessutom har avdelningen huvudansvaret för all analys av räntor och valutakurser. Avdelningen följer och analyserar konjunktur- och prisutvecklingen samt ansvarar för statistik över finansmarknaden och betalningsbalansen. Inom avdelningen finns även forskningsenhet. Avdelningschef: () Tillförordnad avdelningschef: (till och med ) Antal årsarbetskrafter : 76 Internrevisionsavdelningen Internrevisionsavdelningen granskar och bedömer om riskhanteringen samt styrnings- och ledningsprocesserna är ändamålsenliga med hänsyn till målen för verksamhet. Avdelningen medverkar även till att effektivisera och förbättra dessa delar av verksamheten. årsarbetskrafter : 5 IT-avdelningen IT-avdelningens uppdrag är att tillhandahålla ett kostnadseffektivt och användarorienterat IT-stöd till olika verksamhetsdelar. Avdelningen arbetar främst med IT-systemens arkitektur och infrastruktur. Den ansvarar för drift, underhåll, inköp, utveckling, ändring och anpassning av applikationer och system samt för övergripande IT-säkerhet och persondatormiljö. Avdelningschef: årsarbetskrafter : 59 Stabsavdelningen Stabsavdelningen samordnar den löpande verksamheten och stöder direktionens styrning och kontroll samt den strategiska utvecklingen av bankens verksamhet. Den är också kansli åt fullmäktige, direktionen och ledningsgruppen. Stabsavdelningen samordnar informationsarbete och arbetet med operativa och finansiella risker. Inom avdelningen finns också funktioner för regeluppföljning, kontinuitetssamordning och juridiskt stöd. Avdelningschef: årsarbetskrafter : 40 Verksamhetsstyrning mål, uppdrag och organisation läggs fast i riksbankslagen och i arbetsordning respektive instruktion. arbete styrs vidare av en vision på lång sikt, strategiska mål och en årlig verksamhetsplan. vision är att banken ska vara bland de bästa när det gäller kvalitet och effektivitet för att behålla ett högt förtroende. Det innebär att ska vara bland de bästa jämfört med såväl andra centralbanker som andra myndigheter, akademiska institutioner och privata företag. Som organisation ska vara beredd till förändring, utföra det den är mest lämpad för och utvärdera sin verksamhet.