frsrdg · GZ04JO1 · 2011-11-16 00:00:00 — När den togs bort betonades i förarbetena att det likväl var viktigt att utmätning sker utan dröjsmål. Även vissa andra synpunkter av liknande innebörd framfördes. De allmänna utta- landen som gjordes av lagstiftaren kan emellertid inte alls tillmätas samma vikt som om en lagstadgad tidsfrist alltjämt gällt. Som konstaterats från Kro- nofogdemyndighetens sida hade lagstiftaren dessutom en annan referensram, som gör att uttalandena ter sig överspelade. Vad som kan bedömas inom ramen för JO:s granskning är därmed i hu- vudsak begränsat till om handläggning uppfyller kravet på att utmätning ska ske . Det är ett från rättslig synpunkt mycket allmänt hållet rekvisit, som inte säger mer än det för allmän verksamhet självklara och i förvaltningslagen angivna kravet på att ärenden där enskild är part ska handläggas så snabbt som möjligt utan att säkerheten eftersätts (7 § förvaltningslagen). Härutöver gäller att det även är en uppgift för JO att se till att myndigheter i sin verksamhet iakttar regeringsformens bud om saklighet och opartiskhet samt att medborgarnas grundläggande fri- och rättigheter lämnas okränkta. har lämnat en utförlig redogörelse för hur de ak- tuella ärendena handläggs samt för vilka principer och prioriteringar som därvid är styrande. Det finns från de angivna rättsliga utgångspunkterna inget att erinra mot det som anförts. Jag finner därför inte något stöd för att hand- läggningen allmänt sett skulle vara oförenlig med 4 kap. 10 § utsökningsbal- ken. Det saknas likaledes underlag för slutsatsen att de principer och priorite- ringar som tillämpas skulle stå i strid med de grundläggande kraven på sak- lighet och opartiskhet eller att de skulle vara ägnade att kränka medborgarnas grundläggande rättigheter. Därmed är inte sagt att de förhållanden som beskrivs är tillfredsställande. Som konstaterades i det beslut som varit utgångspunkt för denna utredning var handläggningstiden i det fallet otillfredsställande. Av den utredning som redovisat framgår dock att handläggningstiderna kortats , varvid av de enskilda målen avgörs inom en månad och . Huruvida det finns utrymme för effektivitetsförbättringar, i syfte att åstadkomma en snabbare eller mer ända- målsenlig handläggning, kan granskas genom effektivitetsrevision. En sådan granskning ligger emellertid utanför JO:s uppgift och kompetens. Än mindre är det en uppgift för JO att bedöma om de finansiella resurser som tilldelats verksamheten är lämpligt avvägda. 2 011 /1 2:JO1 Med godtagande av den redogörelse lämnat av- slutar jag därför ärendet. 2 011 /1 2:JO1 Kritik mot Försvarsmakten för allvarliga brister i myndighetsutövningen (Dnr 4747-2009) 1 JO:s kritik i sammanfattning Jag har i detta ärende funnit anledning att i två fall rikta synnerligen allvarlig kritik mot Försvarsmakten. Det ena avser att myndigheten utan lagstöd ge- nomfört husrannsakan i en lägenhet disponerad av generalmajor , som var anställd inom Försvarsmakten. Det andra avser myndighetens handläggning av en begäran från att få ta del av fyra allmänna handlingar. var generalmajor och chef för operativa in- satsledning (OPIL). Med anledning av misstankar om brott mot sin före detta hustru greps på sin arbetsplats i . för gripandet hade sin permanenta bostad i Bälle- fors i och en övernattningslägenhet i . Med anledning av de misstankar som föranlett gripandet av genomförde Läns- kriminalpolisen i husrannsakningar i bostaden i och lägenheten i . Vissa militära handlingar påträffades i Bällefors. På grund av innehållet i dessa handlingar utökades misstankarna mot till att även omfatta vårdslöshet med hemlig uppgift. genomförde Säkerhetspolisen husrannsakan i lägenhet i . Där påträffades ytterligare handlingar, vilka sedermera kom att omfattas av ett åtal mot för grov obehörig befattning med hemlig uppgift. dömdes av för misshandel av sin före detta hustru till fängelse . beslutade att inte meddela prövningstillstånd. åtalades därefter för grov obehörig befatt- ning med hemlig uppgift. Huvudförhandlingen i ägde rum . Tingsrätten ogillade åtalet genom dom (mål nr B 4482-2007). Domen vann laga kraft. beslutade att avskeda från hans anställning inom Försvarsmakten. I en omfattande anmälan, vilken kom in till JO , gjorde gällande att Försvarsmakten i flera avseenden allvarligt brustit i sin myndighetsutövning i förhållande till honom. Han framställde sin kritik 2 011 /1 2:JO1 mot Försvarsmakten under tio punkter. I de delar av anmälan som har utretts i detta ärende anfördes bl.a. följande. Vid huvudförhandlingen i hölls vittnesförhör med en försvarsanställd, som i rättegången gavs kodnamnet MUA 100. Denne upplyste under ed att han varit inne i lägenhet utan kännedom, att intrånget skett utan åklagarens kännedom och utan stöd av något beslut om husrannsakan, att han tagit med sig en del av tillhörigheter och att ingen förteckning upprättats över vad han tagit med sig. MUA 100 kunde inte redogöra för han varit inne lägenheten, eftersom det inte fanns någon dokumentation. anförde vidare att han vet att hans lägenhet avlyssnades un- der han anhölls. Han har också starka indikationer på att hans telefoner avlyssnades även efter det att han frigetts samt att hans mejl och post lästes. Till dess att annat är visat utgår han från att det är Försvarsmakten som utfört avlyssning m.m. Han ifrågasätter om För- svarsmakten haft nödvändiga tillstånd för åtgärderna. Vid huvudförhandlingen i tingsrätten skrev för hand ned en begäran om kopior av vissa handlingar som han ansåg sig ha behov av för att kunna freda sig mot åtalet. Under en paus överlämnade han sin begäran till MUA 100, som i sin tur överlämnade den till chefen för un- derrättelsekontoret (MUST) . Denne vägrade emellertid att ex- pediera skriftliga begäran. När upplystes om sin skyldighet att som myndighetsperson handlägga begäran om handlingar i enlighet med offentlighetsprincipen svarade denne att offentlighetsprincipen gäller inte dig. hade behövt handlingarna , eftersom rättegången redan pågick. Han fick dem emellertid inte. Inte förrän han i brev stött på, fick han en bekräftelse på att hans begäran inkommit men inte handlagts. Han fick per post en av de begärda handlingarna tillsammans med ett urskuldande följebrev, där man bad om ursäkt och förklarade att fler handlingar skulle följa. Ytterligare dokument dök upp , dock inte de handlingar han begärt. Återstoden har han inte fått. Han hävdar att Försvarsmakten avsiktligt försenat och undanhållit honom begärt material i klar strid med offentlighetsprincipen i syfte att frånta honom möjligheten att på ett rimligt sätt utföra sitt försvar i rättegången. Till följd av de systematiska kränkningar som utsattes för av Försvarsmakten under 20052006 gav han in en anmälan om kränkande särbehandling till myndigheten. Han fick en bekräftelse, date- rad , på att hans anmälan hade kommit in och registre- rats. Därefter har inget hänt. Anmälan har inte behandlats, han har inte fått tillfälle att utveckla sina synpunkter, och inga som helst åtgärder har vidtagits från myndighetens sida med anledning av anmälan. skrev ett brev till chefsjuristen ding-Berg vid Försvarsmakten och efterlyste en utlovad ersättning för studier som han bedrivit. Brevet har inte besvarats. 2 011 /1 2:JO1 Med anledning av anmälan inhämtades muntliga upplysningar från chefsjuristen , som uppgav bl.a. följande om det brev som skrev till honom om ersättning för studiekostnader. Eftersom brevet rörde honom själv, överlämnade han det till en annan av Försvarsmaktens jurister för handläggning. Det aktuella ersättningsanspråket har varit föremål för facklig förhandling. fick besked från facket om att han inte skulle få någon ersättning. Handläg- garen bedömde med anledning därav att saken var avgjord och besvarade därför inte brevet. Jag tog del av bl.a. det förhör som hölls med MUA 100 under huvudförhand- lingen i och tingsrättens dom i målet. 4.2 Försvarsmaktens första yttrande Försvarsmakten anmodades, genom remiss , att yttra sig över anmälan i vissa delar. Remissen avsåg vad anfört om intrång i hans bostad, om avlyssning och om undersökning av hans mejltrafik. Remissen avsåg vidare vad anfört om För- svarsmaktens agerande i samband med hans begäran att få del av fyra allmänna handlingar samt Försvarsmaktens åtgärder med anledning av den anmälan om kränkande särbehandling som gett in till myndigheten. I remissvaret anförde Försvarsmakten genom gene- raldirektören följande. (I remissvaret åberopad bilaga har ute- lämnats här.) Yttrande har inhämtats från Militära underrättelse- och säkerhetstjänsten (MUST) samt från Personalstaben vid Försvarsmaktens högkvarter. Vidare har samtal förts med de officerare som var inblandade i undersökningen av bostad. En av officerarna har även givit in en skriftlig kommentar. Försvarsmakten har därutöver erhållit uppgifter från Högkvarterets expedition avseende begäran om utlämning av handlingar. Under sin tjänstgöring som chef för () var placerad i . hade sin familjebostad i i och Försvarsmakten tillhandahöll av den anledningen en över- nattningslägenhet i som disponerade under sin tjänstgöring. Av de tingsrättsförhör som bifogat sin anmälan till JO samt de samtal som skett med de inblandade officerarna framkom att var häktad genomförde polisen en husrannsakan i fa- 2 011 /1 2:JO1 miljebostad i varvid ett stort antal militära arbetshandlingar hade påträffats felförvarade. Omfattningen av de militära handlingar som återfanns felförvarade i Bällefors var betydande. Närmare 300 av de handlingar som fanns utspridda på olika ställen i bostadshuset var av den art att en menbe- dömning erfordrades och ca 200 handlingar var märkta H men kunde vid en initial granskning konstateras inte längre vara belagda med sekretess. Vidare återfanns flera kartonger med pärmar som kunde härledas till Försvarsmakten. Säkerhetspolisens beslagsprotokoll omfattade dessutom närmare 20 sidor. Man bedömde av den anledningen att det inte var osannolikt att det även kunde finnas militära handlingar i övernattningslägenhet. Lägen- heten i hade redan varit föremål för en husrannsakan genom polisens försorg men man bedömde att det trots detta kunde finnas kvar militära hand- lingar i lägenheten eftersom polisen vid det tidigare tillfället varit inriktad mot att söka efter bevisning i det mål där stod åtalad för bl.a. misshandel. Eftersom var häktad vid tillfället och hans adjutant hade egna nycklar till lägenheten gav hon tillstånd till MUST att genomsöka lägenheten. Av tingsrättsförhören och samtalen med de två officerare som utförde genomsökningen och deras chef som beordrade undersökningen (MUA 100, JO:s anm.) framgår att de skulle gå in i lägenheten och söka efter militära ar- betshandlingar och en kryptotelefon som tilldelats . Vidare uppgavs vid samtalet med den chef som beordrade undersökningen att högre chef (, JO:s anm.) var informerad om beslutet att genomsöka lägen- heten. Av MUST yttrande framgår dock att ansvarig chef (, JO:s anm.) inte kan erinra sig att han orienterats om planerna på en undersökning av lägenhet och att han inte heller har funnit några anteckningar av den karaktär han normalt för vid en orientering i ett pågående ärende. Vid samtalen med de två medarbetarna som varit i lägenheten uppgav de att de undersökte lägenheten samt att de från lägenheten tog med sig en mindre kartong med handlingar samt några privata videoband. De upp- gav även att adjutant hade mött dem utanför lägenheten samt öpp- nat dörren för dem men att hon inte deltog i undersökningen av lägenheten. Undersökningen av lägenheten tog och de återvände därefter till sin arbetsplats i där de senare överlämnade kartongen med handlingar och videobanden. Någon kryptotelefon hade de däremot inte återfunnit i lägenheten. Vid samtalet med den chef som beordrat om under- sökningen (MUA 100, JO:s anm.) av lägenhet förklarade han att videobanden och ett antal pärmar med innehåll av privat karaktär återlämna- des till vid ett möte han hade med . Enligt Försvarsmaktens mening var det i den rådande situationen angeläget att säkerställa att eventuella militära handlingar och kryptotelefonen omhän- dertogs. Den lägenhet disponerade i måste dock, trots att den var upplåten av Försvarsmakten, anses utgöra privatbostad han disponerade lägenheten. Att utan medgivande genomsöka lägenheten kan därför ifrågasättas. Den omständigheten att man fått tillstånd av adjutant att undersöka lägenheten förändrar inte detta ställningstagande. Det förhållandet att adjutanten hade tillgång till nyck- lar till lägenhet kan inte anses medföra att hon disponerade över lägenheten i den meningen att hon kunnat samtycka till en undersökning av vad som fanns i lägenhet. Trots att det, som det senare visade sig, fanns fog för misstanken att det fanns känsliga militära handlingar i lägenhet i borde Stigs- sons lägenhet inte ha genomsökts på det sätt som skedde. I stället borde kon- takt ha tagits med polis- eller åklagarmyndigheten i syfte att försöka få ett beslut enligt 28 kap. att polisen skulle företa en förnyad husrannsakan. 2 011 /1 2:JO1 hävdar i sin anmälan att hans lägenhet och telefoner blivit avlyssnade och att hans mail och post lästes. Av MUST yttrande framgår att Försvarsmakten har möjlighet att genomfö- ra så kallad signalkontroll avseende de sambands- och kommunikationsmedel som används inom Försvarsmakten. Sådan kontroll sker med stöd av 19 och 2627 §§ i Försvarsmaktens interna bestämmelser (FiB 2008:3) om signal- skyddstjänsten. Syftet med en signalkontroll är att förhindra att hemliga upp- gifter kommuniceras på sambands- och kommunikationsmedel som saknar signalskydd. En signalkontroll kan ske både öppet och dolt men när signal- kontroll sker beslutas detta genom en order där kontrollobjektet är avgränsat och specificerat och där tiden för och syftet med kontrollen är angivet. Försvarsmakten har inte genomfört någon signalkontroll av sambandsmedel. MUST har kontrollerat detta med de order som beslutats avseende signalkontroll för den aktuella perioden. Försvarsmakten har inte heller kunnat finna något som visar att post skulle ha öppnats av Försvarsmakten. mailtrafik har kontrollerats. Av 30 § punkt 2 säkerhetsskyddsla- gen (1996:627) framgår att Försvarsmakten ska se till att säkerhetsskyddet kontrolleras. Även uppgifter som inte rör rikets säkerhet ska kontrolleras ur säkerhetssynpunkt med den inriktning som framgår av 12 kap. 4 § Försvars- maktens interna bestämmelser (FiB 2003:3) om IT-säkerhet. Försvarsmakten beslutade (HKV 20 400:75133) om regler för använd- ning av Försvarsmaktens IT-system. Av beslutet framgår att behovet av att utföra kontroller av Försvarsmaktens IT-system från säkerhetssynpunkt kan medföra att privata filer kan komma att kontrolleras. Den kontroll som skedde av mailtrafik skedde mot bakgrund av att brustit i säker- hetsmedvetande avseende hantering av sekretessbelagda handlingar. Syftet med att undersöka mailtrafik var att undersöka om han även i det sammanhanget brustit i säkerhetsmedvetande. Enligt Försvarsmaktens me- ning har varit väl medveten om Försvarsmaktens interna bestämmel- ser samt att beslutet innebar att Försvarsmakten hade rätt att kontrollera hans likaväl som övriga medarbetares mailtrafik. Mot den bakgrunden kan Försvarsmakten inte anses ha agerat felaktigt när myn- digheten genomförde den aktuella kontrollen. har även angivit att han inte fått ut vissa handlingar som han önskade i samband med den tingsrättsförhandling där han stod åtalad för grov obehörig befattning med hemlig uppgift. överlämnade då ett handskrivet papper till den officer (100, JO:s anm.) som befann sig som åhörare vid rättegången och begärde att fyra handlingar skulle lämnas ut (bi- laga 1). Officeren överlämnade begäran till MUST och kon- takt togs med arkivpersonalen för att de skulle handlägga begäran om utläm- ning av handlingarna. Försvarsmakten kan därför konstatera att vad anger i sin anmälan avseende MUST agerande motsägs av vad som framkommit vid kontakter med arkivpersonalen. begäran överlämnades till arkivet för hand- läggning och Försvarsmakten har följaktligen inte, på sätt hävdar, vägrat att se till att handlingarna skulle lämnas ut till . Enligt För- svarsmaktens mening kan en myndighet emellertid inte låtit handläggningen stanna vid konstaterandet att det inte går att identifiera en begärd handling. Det är i sig en förutsättning för att en myndighet skall kunna tillmötesgå en sökande och lämna ut en begärd handling att den sökande har preciserat vil- ken eller vilka handlingar som avses eller lämna sådana upplysningar om handlingarnas innehåll att det är möjligt att utan större svårigheter identifiera 2 011 /1 2:JO1 handlingarna (jfr bl.a. JO 2002/03 s. 509). Varken tryckfrihetsförordningen eller den serviceskyldighet en myndighet har mot en enskild enligt 4 § för- valtningslagen (1986:223) kan anses utesluta att en myndighet för att under- lätta det egna arbetet med att identifiera en sökt handling, äger rätt att ställa frågor till den sökande om sådana uppgifter som erfordras för att den begärda handlingen lättare skall kunna identifieras. Någon möjlighet för företrädare för eller arkivhandläggaren att kontakta på grundval av de uppgifter som framkom av den inlämnade handlingen förelåg inte i detta fall eftersom inte hade uppgivit några kontaktuppgifter. Försvarsmakten konstaterar emellertid att det bristande underlaget inte in- neburit att Försvarsmakten kunnat bortse från kravet i 2 kap. 12 § tryckfri- hetsförordningen att lämna ut en allmän handling genast eller så snart detta är möjligt. Det kan inte anses förenligt med den allmänna serviceplikt som en myndighet har enligt 4 § förvaltningslagen (1986:223) att bara konstatera att en framställning om att få ut en allmän handling är alltför obestämd för att kunna besvaras. Det hade följaktligen ålegat Försvarsmakten att genomföra en mer omfattande undersökning för att identifiera de av begärda handlingarna. Enligt Försvarsmaktens uppfattning torde det på de uppgifter angivit varit möjligt att i vart fall efter viss utredning kunna identifi- era de av honom begärda handlingarna. Så skedde också när i febru- ari 2009 på nytt vände sig till Försvarsmakten. Försvarsmakten vill framhålla att myndigheten kontinuer- ligt genomför utbildningar rörande offentlighetsprincipens innebörd och handläggning av en begäran om utlämning av en allmän handling där skynd- samhetskravet och tjänstemannaansvaret betonas. Anmälan om kränkande särbehandling gav in en anmälan om kränkande särbehandling till Försvarsmakten. Anmälan var ställd till dåvarande personaldirektören och i anmälan angav bl.a. att han av Försvarsmaktens ledning medvetet och systematiskt kränkts och utpekats som brottslig och klandervärd. Med anledning av anmälan uppdrog personaldirektören till en medarbetare att kontakta . Någon kontakt med togs dock inte efter att Försvarsmakten blivit uppmärksammad på att Stigs- son givit in en anmälan som inte blivit behandlad. Vid den kontakt som då skedde framkom att med sin anmälan endast avsåg en önskan att få tala med överbefälhavaren eller någon annan i Försvarsmaktsledningen. Av 6 § i Arbetarskyddsstyrelsens (numera ) kungörelse med föreskrifter om åtgärder mot kränkande särbehandling i arbetslivet (AFS 1993:17) samt de allmänna råd som givits ut i anslutning till författningen framgår att en arbetstagare som utsatts för kränkande särbehandling snabbt skall få hjälp och stöd samt att en arbetsgivare skall ha särskilda rutiner för detta. Denna föreskrift är bindande för en arbetsgivare och Försvarsmakten hade mot denna bakgrund en skyldighet att kontakta så snart hans anmälan kommit in till myndigheten. Den omständigheten att , när han efter mer än blev kontaktad, endast uppgav att han önskade samtala med någon ledande företrädare för Försvarsmakten kan inte ursäkta att Försvarsmakten inte kontaktade i enlighet med vad som anges i AFS 1993:17. 4.3 Skrivelse från en anställd vid MUST och Försvarsmaktens yttrande över densamma I en skrivelse, som kom in till JO , anförde , som är arkivarie vid MUST, bl.a. att hon och hennes kollega inte deltagit i hand- läggningen av begäran om handlingar. 2 011 /1 2:JO1 Med anledning av det som anfört begärdes ett yttrande från Försvarsmakten. I remissvaret anförde Försvarsmakten genom chefsjuristen följande. Av Försvarsmaktens yttrande till JO framgår på sidan ett att den expedition som handlade ärendet om utlämnande av handlingar till var expeditionen vid Försvarsmaktens Högkvarter. Militära underrättelse- och säkerhetstjänsten (MUST) har en egen expedition och vad anför, att varken hon eller hennes kollega deltagit i handläggning- en av begäran, är följaktligen korrekt. 4.4 kommentarer till Försvarsmaktens första yttrande och kompletterande klagomål yttrade sig över Försvarsmaktens remissvar . Inledningsvis anfördes därvid följande. För att ha underlag att yttra sig och visa på felaktiga påståenden i Försvars- maktens yttrande begärde ut ytterligare två offentliga handlingar från Försvarsmakten. Begäran avsåg en kopia av den handskrivna handling som han överlämnade till Försvarsmakten i samband med huvudförhandlingen i och ett utdrag ur diariet där handlingen registrerats. Begäran avsåg vidare en kopia av en utredning som MUA 100 inlämnat till Försvarsmakten i samband med myndighetens hand- läggning av anmälan till JO . Hans begäran har inte behandlats, han har inte fått några handlingar och inte heller något svar eller beslut med anledning av sin framställning. Hans begäran har helt enkelt nonchalerats i syfte att försvåra för honom att styrka sin kritik och kunna påvisa de oriktiga uppgifter som lämnats. Beträffande de olika delarna i För- svarsmaktens yttrande anförde bl.a. följande. Genom Försvarsmaktens yttrande klargörs fortfarande inte vem som fattat beslut om det intrång som gjordes. Det är minst sagt anmärkningsvärt att alla handlingar rörande beslutet om intrång i bostaden försvunnit. Det kan betrak- tas som uteslutet att beslutet att genomsöka bostad inte före- dragits och fattats i högsta försvarsledningen. Att all dokumentation försvun- nit kan inte heller vara en tillfällighet eller ens rimligt. Påståendet att hans adjutant lämnat MUST tillstånd att genomsöka lägenheten är direkt felaktigt. Försvarsmakten underlåter helt att kommentera att bostad och hans privata telefon avlyssnats. Detta indikerar att man avlyssnat samt att korrekt beslutsordning och dokumentation inte följts. Han vet att avlyssning skett, eftersom en person inom MUST, som han inte avser att namnge, berät- tat detta för honom innan han häktades och innan någon husrannsakan skett. 2 011 /1 2:JO1 vidhåller att Försvarsmakten vägrat lämna ut de handlingar han efterfrågade vid huvudförhandlingen i tingsrätten. Vägran skedde på det sätt han gjort gällande. Det hela skedde i vittnens närvaro. Förutom hans försvara- re och två officerare som var närvarande i tingsrätten åhörde MUA 100 det hela. Vid ett samtal som han hade med MUA 100 framgick att denne förbehållslöst bekräftade att hade uttryckt sig på det sätt som han påstått och att Försvarsmakten inte hade för avsikt att lämna ut de begärda handlingarna. noterar särskilt att Försvarsmakten i sitt svar helt förbigår uttalanden i tingsrätten, och han tar detta som stöd för att hans påstående är riktigt. Han noterar också att Försvarsmakten undviker att tala om när hans begäran överlämnades till arkivet och varför inte arkivet ombe- sörjde utlämnande på föreskrivet sätt. Han påstår att detta beror på att hans begäran inte överlämnades till arkivet förrän han efterfrågade handlingarna på nytt , vilket var efter det att begäran hade lämnats in. Han har endast fått en av fyra begärda handlingar. Ingen har kon- taktat honom för eventuella förtydliganden av vad han efterfrågade eller för att ge förklaringar till varför handlingarna inte lämnats ut. Varför Försvars- makten talar om brister i underlaget är därför obegripligt. Att han inte skulle ha gått att nå är rent nonsens. Anmälan om kränkande särbehandling