frsrdg · GZ04JO1 · 2011-11-16 00:00:00 — L. anförde även att polisens agerande i ärendet skulle granskas om JO ansåg att det var nödvändigt. Inledningsvis inhämtades vissa handlingar från medborgarförvaltningen i . I samband med detta kom socialsekreteraren in med en skrivelse med . Hon anförde bl.a. följande. Undertecknad försöker nå polis på familjevåld för att diskutera hur ärendet skall handläggas. Lyckas ej nå dem utan söker Barnahus i för konsultation. Konsultation förs med Barnahus vid flertal tillfällen per telefon . har vi möte på Barnahus där polis, åklagare, personal från Barnahus och socialtjänst närvarar. Samtal med flicka och mamma där mamma berättar kring händelsen och flickan bekräftar vad mamma berättar. Bedömning görs att flickan är skyddad hos modern. Ärendet diskuteras i gruppen och vi gör bedömningen att [B.] är i behov av stöd i första hand. Polisanmälan diskuteras med [B.] som inte vill medverka i en polisanmälan. [B.] får information om att polisanmälan kan göras senare och vi bedömer att hon är i behov av stöd och skickar därför remiss till BuP. i anmodades därefter att inkomma med utredning och yttrande över vad A.L. hade framfört i sin anmälan till JO såvitt avsåg agerande. I sitt remissvar anförde nämnden följande. Varför sociala myndigheten inte har polisanmält sexuella övergrepp mot barn. Ärendet och ärendets gång: Ärendet blir aktuellt i samband med att det inkommer en anmälan från vux- enpsykiatrin där fadern berättat att han tror att han har förgripit sig på dottern i sömnen. Bedömning som görs är att kalla modern och dottern för att bedöma kring skyddsbehov. Olika försök till att få kontakt med [B.] tillsammans med modern gjordes. Samt samråd med Barnahus i . Handläggare träffar [B.] tillsammans med modern. I samtalet framkommer att [B.] varit utsatt av fadern men att hon var skyddad genom boende hos modern. Flickan vill inte prata om händelsen och bedömning görs att avvakta pga flickans mående. Uppföljning och ny bedömning sker efter någon månad. [B.] är fortfarande mycket tystlåten. Vill inte att saken ska polisanmälas, hotar om att inte säga något. Bedömning görs att [B.] är skyddad genom boende hos modern och att polisanmälan kan avvaktas, då flickan är i behov av stöd i sin situation. In- formerar flickan om att polisanmälan kan göras vid senare tillfälle. Remiss skickas till BuP för samtalskontakt. I samband med att [B.] flyttar till systern polisanmäler systern och [B.] Framkommer i samtal att modern ej kunnat skydda och beslut 2 011 /1 2:JO1 tas att [B.] jourhemsplaceras hos systern i avvaktan på att utredning färdig- ställs. Under utredningens gång har flera bedömningar gjorts utifrån flickans måen- de. Flickan har varit tydlig med att hon inte har velat prata om händelsen och absolut inte göra någon polisanmälan. Andra saker som hänt familjen har även invägts i bedömningen. Bedömningen har varit att [B:s] må- ende stått i fokus. Bedömningen har därför varit att fokusera på att stötta familjen och hjälpa dem få kontakt för samtal och behandling av sitt psykiska mående. gav in en kopia av utredningen rörande B. JO hade tillgång till delar av tingsrätts dom i mål nr B 1509-10 och Hovrätten över och dom i mål nr B 1413-10. I ett beslut anförde JO följande. har att arbeta med utgångspunkt från reglerna i socialtjänstla- gen (2001:453), SoL. Av 5 kap. 1 § SoL framgår att socialnämnden ska verka för att barn och ungdom växer upp under trygga och goda förhållanden. En- ligt 11 kap. 1 § SoL ska socialnämnden utan dröjsmål inleda utredning av vad som genom ansökan eller på annat sätt har kommit till nämndens kännedom och som kan föranleda någon åtgärd av nämnden. Var och en som får kännedom om något som kan innebära att socialnämn- den behöver ingripa till ett barns skydd bör anmäla detta till nämnden. Myn- digheter vars verksamhet berör barn och ungdom samt andra myndigheter inom hälso- och sjukvården, annan rättspsykiatrisk undersökningsverksamhet, och kriminalvården är skyldiga att genast anmäla till social- nämnden om de i sin verksamhet får kännedom om något som kan innebära att socialnämnden behöver ingripa till ett barns skydd. Detta gäller även dem som är anställda hos sådana myndigheter (14 kap. 1 § första och andra stycket SoL). Anmälningsplikten förutsätter inte att det är klarlagt att nämnden behöver ingripa till en underårigs skydd. Även uppgifter som är svårbedömda eller obestyrkta ska anmälas, om de tyder på att ett barn kan vara i behov av stöd och hjälp från socialnämndens sida. Det ankommer därefter på socialnämnden att undersöka vilken grund som kan finnas för uppgiften och utreda det even- tuella behovet av åtgärder. Enligt 26 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), OSL, gäll- er sekretess inom för uppgift om enskilds personliga förhållan- den, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider men. Av 10 kap. 21 § OSL framgår emeller- tid att den s.k. socialtjänstsekretessen inte hindrar att uppgift som angår miss- tankar om vissa brott mot barn lämnas till en åklagarmyndighet eller en po- 2 011 /1 2:JO1 De brott som avses är brott mot liv och hälsa i 3 kap. brottsbal- ken, brott mot frihet och frid i 4 kap. och sexualbrott i 6 kap. samt brott mot lagen (1982:316) med förbud mot könsstympning av kvinnor. I allmänna råd (SOSFS 2006:12) om handläggning och dokumentation av ärenden som rör barn och unga sägs bl.a. följande: Miss- tanke om brott mot barn enligt 3, 4 och 6 kapitlen bör, om det är till barnets bästa, skyndsamt polisanmälas. Om det är oklart om polisanmälan ska göras, bör polis eller åklagare konsulteras. Om en anmälan om ett miss- tänkt brott mot ett barn kommer in till socialnämnden och den misstänkte finns inom familjen, bör nämnden samråda med polis eller åklagare innan vårdnadshavaren underrättas om att en utredning inleds. Om en polisanmälan inte gjorts, bör motiveringen till detta ställningstagande framgå av dokumen- tationen. Ett viktigt skäl att göra polisanmälan vid misstanke om brott av det aktuel- la slaget är att man därigenom kan bidra till att skydda barnet. Ett annat skäl är att man i regel först genom en anmälan kan få till stånd en tillförlitlig ut- redning angående brottet. En sådan utredning kan vara en nöd- vändig förutsättning för att ska kunna ta ställning till om miss- tankarna motiverar åtgärder till skydd och hjälp för barnet. Det ligger också i den misstänktes intresse att utredningen sköts professio- nellt, dvs. av myndigheter som har till uppgift att utreda och beivra brott. bör därför inte göra någon mer omfattande utredning innan det tas ställning till om polisanmälan bör göras. Om på egen hand försöker utreda ett misstänkt brott mot barn kan det för övrigt leda till att polisens utredning fördröjs och därigenom försvåras. Riskerna med att avvakta med att polisanmäla ett övergrepp mot barn kan vara bl.a. att osäkerhet skapas runt utredningsförfarandet, att den misstänkte och familjen hinner bygga upp ett försvar före polisförhöret eller att familjen sluter sig. Det finns i så fall stor risk för att en tillfredsställande social utred- ning, barnpsykiatrisk utredning eller brottsutredning inte går att genomföra. I flertalet kommuner finns ett nära samarbete mellan bl.a. polis, åkla- gare, socialtjänst och hälso- och sjukvård vad gäller handläggningsrutiner m.m. kring övergrepp mot barn, s.k. samrådsgrupper. Genom denna ordning kan myndigheterna samordna och avgränsa sina åtgärder i inledningsskedet så att de inte hindrar eller försvårar varandras utredning samt medverkar till att respektive myndighets utredning genomförs så snabbt och skonsamt som möjligt för alla i familjen (jfr 5 kap. 1 a § SoL). underlåtenhet att göra en polisanmälan Flera frågor har aktualiserats i detta ärende. Jag har dock funnit skäl att be- gränsa mig till handläggning av frågan om en polisanmälan skulle göras från myndighetens sida. I den delen framgår följande av social- tjänstens dokumentation. En socialsekreterare kontaktade B:s mor i anledning av den anmälan som psykiatrin dagen innan hade gjort till . 2 011 /1 2:JO1 dern berättade att B. nu bodde hemma hos henne, att hon var orolig för B. och att hon ansåg att dottern behövde någon att prata med. inledde en utredning och handläggaren försökte få kontakt med polisen för att diskutera ärendets handläggning. Efter flera försök att få kontakt med B. och modern samtalade handlägga- ren med dem . I B:s journal antecknades följande. Mamma beskriver övergreppet som skett och [B.] bekräftar att det gått till så som mamma berättar. [B.] vill inte själv prata om det, tycker det är jobbigt. Får tel.nr till BUP i då [B.] kommer att skrivas i [ ] hos mamma. [B.] kommer inte att ha något umgänge med pappa, pappa propsar inte heller på. kallade B. till ett möte . B. avbokade mötet på grund av sjukdom. Nytt möte bestämdes till . Dagen efter mötet skickades en remiss till Barn- och ung- domspsykiatrin (BUP) i . Polisen kontaktade och meddelade att B., tillsammans med sin syster, hade gjort en polisanmälan angående övergreppet och att fadern var anhållen. När får kännedom om att ett barn kan ha blivit utsatt för ett sexuellt övergrepp av en förälder ska myndigheten utan dröjsmål ta ställning till bl.a. om det ska göras en polisanmälan. Det finns inte någon lagstadgad skyldighet för att anmäla brott till polisen och frågan om en anmälan ska göras är beroende av vad som är bäst för barnet. Vid ställnings- tagandet till om en polisanmälan ska göras bör ta hänsyn till bl.a. den unges behov av skydd, brottets svårighetsgrad, vilken relation den unge har till den misstänkte gärningsmannen och hur den unge skulle reagera om en anmälan gjordes. Rent allmänt måste det anses föreligga en presumtion för att ska göra en polisanmälan vid misstanke om att ett litet barn har blivit utsatt för ett sexuellt övergrepp. När det gäller övergrepp mot barn i de övre tonåren är frågan inte lika enkel att besvara. Att den unge är negativt inställd till en polisanmälan utgör inte alltid skäl för att underlåta att göra en anmälan. måste under alla förhållanden göra en egen bedömning utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. synes inte i samband med samtalet ha frågat ., som då var fyllda , hur hon ställde sig till en eventuell polisanmälan från sida. Det finns i vart fall inte någon anteck- ning om detta i journalen. Handläggaren har till JO uppgett att frågan diskute- rades med B. och att hon inte ville medverka i en polisanmälan. Det är oklart när denna diskussion fördes men nämndens remissvar tyder på att soci- altjänsten först någon eller några månader efter samtalet frågade efter B:s inställning till en polisanmälan. Av dokumentationen i ärendet rörande B. går det alltså inte att utläsa när efterfrågade hennes inställning till en polisanmälan. Det före- faller dock ha skett först . Det framgår inte heller vilka närmare överväganden som därefter gjorde i frågan. Detta är anmärkningsvärt, särskilt då det rörde sig om misstanke om ett så allvarligt 2 011 /1 2:JO1 brott som våldtäkt mot barn. förtjänar kritik för dessa brister i handläggningen. Det anförda innebär inte något ställningstagande från min sida i frågan om borde ha gjort en polisanmälan eller inte. För att kunna ta ställ- ning till den saken krävs ytterligare kännedom om förhållandena i det enskil- da fallet. JO är återhållsam med att uttala sig om bedömningsfrågor och jag har därför inte funnit skäl att utreda saken vidare. Vad som i övrigt har kommit fram föranleder inte något uttalande från min sida. När en socialnämnd överlämnar viss handläggning till socialnämnden i en annan kommun ska det i den enskildes akt dokumenteras vilka uppgifter som har överlämnats (Dnr 452-2010) Anmälningar och utredning m.m. I en anmälan, som kom in till JO , framförde B.F. klago- mål mot en tjänsteman vid i kommun angående handläggningen av vissa ärenden rörande hans dotter. anförde bl.a. föl- jande. Han och hans f.d. sambo, ., har tillsammans dottern ., född . har en vårdnadstvist pågått mellan honom och C. Med anled- ning av denna tvist har nämnden handlagt ärenden rörande P. Vid nämndens förvaltning arbetar V.D.G. är en nära vän till C. och har därför tagit en mycket aktiv roll i tvisten mellan honom och C. Nämnden har överlämnat handläggningen av snabbyttrande, utredning om vårdnad och boende samt en orosanmälan till i . För- valtningarna i och har dock ett nära samarbete. har haft tillgång till information i ärendet och har därmed kunnat göra efter- forskningar. i kommun anmodades att inkomma med ut- redning och yttrande. Av yttrandet skulle framgå bl.a. vilken eller vilka upp- gifter som nämnden hade överlämnat till i kom- mun och hur dokumentationen i dessa delar hade hanterats. Nämnden, arbetsutskottet, beslutade att som remissvar till JO översända en tjänsteskrivelse som var upprättad vid socialförvaltningen. I skrivelsen, som var daterad , anfördes följande såvitt gällde frågan om över- lämnande av uppgifter till i . i kommun är en sammansatt organisation för huvudverksamheterna individ- och familjeomsorg, omsorg om personer med fysisk eller psykisk funktionsnedsättning, äldreomsorg samt hälso- och sjuk- vård. De olika verksamheterna är representerade i 12 olika resultatenheter 2 011 /1 2:JO1 med budget- och personalansvariga enhetschefer. Individ- och familjeomsor- gen (Ifo) är en av dessa enheter. Ölandskommunerna hade 080701 och fram en gemensam chef för sina respektive enheter för individ- och familjeomsorgsverksamhet. Det var kommun som efter en tids vakans på befattningen tog initiativet till att för- handla om ett tjänsteköpsavtal, vilket ledde till att Ifo-chef också kunde tjänstgöra i motsvarande befattning i kom- mun. Samarbetet mellan de bägge kommunerna fördjupades allt mer och konkreta förslag om samverkan avseende både myndighetsutöv- ning och utförarverksamhet inom individ- och familjeverksamhet utreddes av Kommunlex . Utredaren rekommenderade en gemensam myndighetsnämnd som lämpligaste form och förslaget bereddes också poli- tiskt i de bägge kommunerna. Kommunstyrelsen i kommun valde dock att i en slutomgång säga nej till förslaget. De bägge kommunerna har sin individ- och familjeomsorgsverksamhet lo- kaliserad till respektive och tätorter. olika ledningsgrupper, även inbegripet socialförvaltningens ledning, är place- rade i kommunkontoret beläget i tätort. Överlämnande av uppgifter till i En genomgång av kommuns akt rörande dottern ., ger vid han- den att följande konkreta arbetsuppgifter överlämnades till och hanterades av i : upprättandet av ett snabbyttrande gällande vårdnad, boende och umgänge efter begäran härom från tingsrätten genomförande av en utredning rörande vårdnad, boende och umgänge, också i detta fall på begäran av tingsrätten upprättandet av förhandsbedömningar över de orosanmälningar som lämnats av B.F. och C. fram till och med utgången av 2009 upprättande av förhandsbedömning över en orosanmälan från B.F. Enligt gällande delegationsordning (2008), är detta beslut på tjänstemanna- nivå och beslutsdelegat är enhetschef för individ- och familjeomsorgen. I en situation där Ifo-chefen ansvarar för verksamheten i bägge kommunerna och är medveten om relationen mellan familjen och Mörbylångabasera- de socialsekreteraren , tog beslutet att uppgifterna skulle hanteras av . Beträffande den orosanmälan som B.F. lämnat är begäran om bistånd med en förhandsbedömning skriftligen dokumenterad. Detta förfa- rande är normal rutin då nu inte längre upprätthåller det ge- mensamma chefsansvaret. fick tillfälle att yttra sig över remissvaret. I ett beslut anförde JO bl.a. följande. Överlämnande av uppgifter till i Enligt 2 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453), SoL, svarar varje kommun för inom sitt område. Kommunen har det yttersta ansvaret för att de 2 011 /1 2:JO1 som vistas i kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver (2 kap. 2 § SoL i dess lydelse före , jfr numera 2 a kap. 1 § SoL). Utgångspunkten är att det är den kommun där barnet vistas som ska svara för eventuella utredningar rörande barnet. Enligt 2 kap. 5 § SoL får dock kommunen sluta avtal med annan om att utföra kommunens uppgifter inom . Genom ett sådant avtal får en kommun tillhandahålla tjänster åt en annan kommun och en kommun kan, som i förevarande fall, överlåta vissa handläggningsuppgifter till en annan kommun. Ett sådant överlämnande kan begränsas till att enbart avse vidtagandet av vissa handläggningsåtgärder. Det finns emellertid inte något hinder mot att överlämnandet omfattar hela ärendet, dvs. även rätten att fatta beslut. Jag har inte några invändningar mot att i kom- mun valde att lämna över vissa uppgifter till i . Tvärtom framstår det som lämpligt att så skedde med hänsyn till att en tjänsteman vid förvaltningen hade en nära relation till en part i en kompli- cerad vårdnadskonflikt. Om en kommun väljer att överlämna vissa uppgifter till en annan kommun är det dock viktigt att detta dokumenteras. Det måste klart och tydligt framgå vilka uppgifter som har överlämnats till den andra kommunen. I förevarande fall framgår av journalanteckningarna beträffande P. att vissa uppgifter har överlämnats till i . Det är emellertid oklart om själva beslutet att överlämna uppgifterna har do- kumenterats eller inte. Vidare framgår det inte tydligt av journalanteckningar- na om det endast är vissa handläggningsåtgärder som överlämnats till den andra kommunen eller om även rätten att fatta beslut i respektive ärende har överlämnats. Dokumentationen borde i dessa hänseenden ha varit tydligare. Kritik mot socialförvaltningens journalföring i ett s.k. barnavårdsärende. I journalen hade det förts in uppgifter som rörde moderns behov av bistånd men som inte hade betydelse för ärendet rörande barnen (Dnr 523-2010) S. och M. har tillsammans två barn, sonen och dottern . kom det in en anmälan till i Tors- by kommun från den förskola där H. gick. Förskolan uttryckte oro främst för moderns, S., situation. S. ansökte om akut hjälp till annan bostad. inledde utredning beträffande S. och barnen. beviljade S. bistånd till en tillfällig bostad. I JO:s ärende dnr 6714-2009 klagade M:s ombud, advokaten , på omsorgsnämndens handläggning av och agerande i de aktuella ärendena. Efter inhämtande av bl.a. vissa handlingar från om- sorgsförvaltningen anmodade att inkomma med utred- ning och yttrande över de klagomål som hade framförts mot nämnden. kom in med ett remissvar. Till sitt remissvar fogade nämnden 2 011 /1 2:JO1 en skrivelse med rubriken där omsorgsnämnden önskar JO:s be- dömning gällande akthanteringen i det ärende som är aktuellt för granskning. I skrivelsen anfördes följande. Av tidsskäl lades till en början samtliga anteckningar i T:s akt, uppgifter som rörde både mamma och barnen och det som enbart rörde S. Så istället för att direkt göra bedömningen av vad som skulle vara gemensamt och vad som enbart rörde den ena sköts denna bedömning . Anteckningarna låstes därför inte utan sågs som ett ofärdigt arbetsmaterial. Det var alltså arbetsmaterialet som oreflekterat under stress skickades till JO för granskning. beklagar att man inte varit observant i det sammanhanget. tog handläggaren itu med att separera akterna, vilket innebar att de anteckningar som enbart rörde modern fördes över från T:s akt till moderns akt och därmed blev raderade i sonens akt. I de anteckningar där det fanns uppgifter som rörde både modern och sonen lämnades de uppgifter som rörde T.kvar i hans akt. Trots att det möjligen varit olämpligt eller rent av felaktigt att göra änd- ringar i infört material görs bedömningen att ingen har lidit men av denna hantering. De ändringar som gjordes syftade enbart till att skydda kvinnan i den utsat- ta situation som hon befann sig. Det är nu oklart för omsorgsnämnden hur den uppkomna situationen skall hanteras och vill därför gärna ha JO:s syn på saken. Anser JO att pojkens ursprungliga akt, den som JO fått sig till handa, skall återskapas, eller kan ändringarna kvarstå? vill poängtera att inget material tagits bort utan allt det som är borta ur pojkens akt ligger kvar i moderns akt och finns därför med i socialregistret. Med anledning av vad som framgick av skrivelsen beslutade justitieombuds- mannen att inleda ett initiativärende mot i angående dokumentationen i ärendena rörande S. och T. anmodades att inkomma med utredning och yttrande över hur journalföringen hade skett i de aktuella ärendena. I sitt remissvar anförde nämnden följande. Det är inte vanligt att öppnar utredning på vårdnadshavaren i barnavårdsärenden utan endast på barnen. Den anmälan som inkom till social- tjänsten beskrev en situation där i huvudsak modern for illa. Eftersom barnen befann sig i den miljö där övergrepp och verbala provokationer hade före- kommit sågs det som självklart att öppna utredningar på barnen. Handlägga- ren förbisåg att det i huvudsak var modern som hade behov av insatser. Handläggaren fick under en handledningssession påpekandet att det i detta fall var relevant att modern hade ett eget ärende, mycket med tanke på att hon, oavsett den inkomna anmälan, vände sig till och gjorde en ansökan utifrån skyddsbehov främst för egen del. Efter detta påpekande avsåg handläggaren att föra över det som enbart rör- de modern från sonens akt till hennes akt. Av tidsskäl sköts detta och dokumentationen fortsatte ytterligare under en pressad arbetssitua- tion att föras i endast barnens akt. För att kunna göra denna separering av uppgifterna låstes de därför inte direkt efter dokumentationen. Innan handläggaren hade tagit sig tid för att åtgärda det hela inkom en be- gäran från JO om att ta del av handlingarna. Efter att delande av akterna blivit gjord fick handläggaren klart för sig att JO fått ta del av ofärdiga 2 011 /1 2:JO1 Vid samråd med IFO-chef beslutades att konsultera JO i denna fråga. Är det tillräckligt att allt material ändå finns i socialregistret alltså i mammans akt eller behöver det som en gång nedtecknats i sonens akt åter- föras dit? JO inhämtade därefter kopia av journalanteckningarna rörande S. och barnen för tiden från och framåt från omsorgsförvaltningen. I ett beslut anförde JO följande. I 15 § förvaltningslagen (1986:223), FL, finns en bestämmelse om myndighe- ters skyldighet att dokumentera uppgifter i ärenden som avser myndighetsut- övning mot någon enskild. För del finns dessutom särskilda regler om dokumentation. I 11 kap. 1 § andra stycket socialtjänstlagen (2001:453), SoL, anges att vad som har kommit fram vid utredning och som har betydelse för ett ärendes avgörande ska tillvaratas på ett betryggande sätt. Av 11 kap. 5 § första stycket SoL framgår att handläggning av ärende som rör enskilda samt genomförande av beslut om stödinsatser, vård och behandling ska dokumenteras. Dokumentationen ska utvisa beslut och åtgärder som vid- tas i ärendet samt faktiska omständigheter och händelser av betydelse. I Soci- alstyrelsens föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2006:5) om dokumentation vid handläggning av ärenden och genomförande av insatser enligt SoL, LVU, LVM och LSS finns riktlinjer för bl.a. journalföring. Handläggningen av ett ärende ska dokumenteras fortlöpande och bör göras i en journal. Dokumentationen bör hållas samman i en personakt (5 kap. 1 § SOSFS 2006:5). Alla uppgifter som kan vara av betydelse för handläggningen av ett ärende eller genomförandet av en insats bör utan oskäligt dröjsmål dokumenteras och föras till personakten. Dokumentationen ska göras löpande för att det ska vara möjligt att följa ett ärende och kunna se vad som har kommit fram under handläggningen av ärendet, vilka åtgärder som vidtagits och vad som planeras. Handläggaren får således inte anstå med journalföringen . De anteckningar som görs i journalen eller annars i akten ska vara daterade och det ska framgå vem som bär ansvaret för dem. Det finns däremot inte något krav på att anteckningarna ska vara egen- händigt undertecknande eller signerade.