frsrdg · GZ04JO1 · 2011-11-16 00:00:00 — JO:s ämbetsberättelse 2003/04 s. 218). Mot bakgrund av det nu anförda anser jag att det är minst sagt förvånande att nämnden inte fann skäl att inhämta uppgifter från F.R. Beviljande av insats utan vårdnadshavares samtycke Barn står enligt huvudregeln i 6 kap. 2 § första stycket under vårdnad av båda föräldrarna eller en av dem. Vårdnadshavaren har rätt och skyldighet att bestämma i frågor som rör barnets personliga angelägenheter. Vårdnadshavaren ska därvid i takt med barnets stigande ålder och utveckling ta allt större hänsyn till barnets synpunkter och önskemål (6 kap. 11 § föräld- rabalken). När åtgärder rör barn ska det, enligt 1 kap. 2 § SoL, särskilt beaktas vad hänsynen till barnets bästa kräver. Med barn avses varje människa under . Barn som har fyllt har rätt att själva föra sin talan i mål och ärenden enligt socialtjänstlagen (11 kap. 10 § SoL). Av socialtjänstlagen framgår inte hur den situationen ska lösas när den un- deråriga har fyllt och önskar få bistånd och båda vårdnadshavarna inte samtycker till insatsen. Det är dock uppenbart att socialnämnden inte utan lagstöd, i strid med grundläggande bestämmelser om vårdna- den om barn, kan bevilja en underårig, dvs. den som är , bistånd i form av en vistelse i familjehem eller liknande, när vårdnadshavaren motsät- ter sig detta (se bl.a. RÅ 1983 2:18). I ett sådant fall kan en placering av den unge åstadkommas endast med tillämpning av lagen (1990:52) med särskilda 2 011 /1 2:JO1 bestämmelser om vård av unga (LVU), givetvis under förutsättning att om- ständigheterna är sådana att det finns grund för att tillämpa den lagen. I nu förevarande fall beslutade att bevilja A. bistånd i form av stödboende utan F.R:s samtycke. Enligt min mening kunde nämnden inte besluta om biståndet utan båda vårdnadshavarnas sam- tycke. beslut var således inte lagligen grundat. Av journalan- teckningar i ärendet framgår dock att F.R. efter att A. hade flyttat till stödboendet accepterade A:s flytt och den beviljade insatsen. Mot denna bakgrund anser jag mig kunna lämna saken i denna del. Vad som i övrigt förekommit föranleder inte någon åtgärd eller något utta- lande från min sida. Fråga om och personal vid en skola borde ha biträtt en vårdnadshavare när denne avsåg att hämta sin dotter efter att domstol förordnat att han ensam skulle ha vårdnaden om flickan (Dnr 6419-2009) J.M. och J.J. har tillsammans dottern , född . beslutade interimistiskt att vårdnaden om E. skulle anförtros J.M. ensam och att J.J. skulle ha rätt till umgänge med E. i den om- fattning som angavs närmare i beslutet. I beslutet förordnade tingsrätten vida- re. Det ankommer på J.M. att hos i kommun i samarbete med i kommun söka bistånd för hjälp inför och vid vårdnadsöverflyttningen av E. Detta beslut tillställs nämnda socialnämnder för kännedom om det genom beslutet uppkomna behovet av bistånd. J.M. vände sig till socialförvaltningen i kommun för att få hjälp av förvaltningen när han skulle hämta E. hämtade J.M. E. på Storängsskolan. Personal vid socialförvaltningen och skolan medverka- de när han hämtade dottern. I en anmälan till JO framförde jur.kand. , i egenskap av ombud för J.J., klagomål mot Storängsskolan och sociala myndighetsnämn- den i kommun. Klagomålen avsåg att tjänstemän vid socialförvalt- ningen och skolan bistod J.M. när han hämtade E. i skolan mot både E:s och J.J:s vilja. eller E. hade heller underrättats i förväg. JO remitterade anmälan till kommunstyrelsen, som svarar för kommunens skolor, och sociala myndighetsnämnden, som svarar för , för 2 011 /1 2:JO1 yttrande när det gällde Storängsskolans och socialförvaltningens handlägg- ning. Kommunstyrelsens ordförande kom på styrelsens vägnar in med ett re- missvar beträffande Storängsskolans medverkan vid hämtningen av E. När det gäller socialförvaltningens handläggning beslutade sociala myndighets- nämnden att som sitt remissvar ge in en skrivelse som var undertecknad av bl.a. kommundirektören. fick tillfälle att yttra sig över remissvaren. Med anledning av vad anförde i sin anmälan inledde JO en granskning när det gällde hur rådmannen vid Norr- hade utformat sitt interimistiska beslut. Den granskningen har skett i ett särskilt ärende (JO:s dnr 7113-2009). I det ärendet inhämtade JO ett yttrande från tingsrätten. Stf JO fattade beslut i ärendet . Uppgifter från , rektor för Storängsskolan i uppger att han den aktuella dagen, den dag som flickan skulle hämtas av pappan, blev uppringd av skolans kurator. Kuratorn informerade rektorn om att önskade att skolan medverkade till att E. hämtas av sin pappa, som fått enskild vårdnad enligt beslut från tingsrätten. Kuratorn var tveksam inför uppdraget, då hon hade kännedom om att JO i flera fall uttalat att skolor ska hålla sig neutrala i vårdnadstvister, bland annat i JO-utlåtande dnr 5053-2003, där en skola fått kritik när man medverkade till att en förälder, under pågående vårdnadstvist, hämtade sitt barn. De resonerade kring önskemål utifrån tidigare JO-utlåtande. I det fall där JO uttalat sig hade vårdnadshavaren begärt skolans medverkan. I den nu aktuella frågan, var det en önskan från som hade en dom från tingsrätten, där det står att pappan kan begära stöd vid överflyttningen. Rektor och kurator ser att det kan finnas olikheter mellan de två situationerna. ber kuratorn att forska vidare i frågan. blir uppringd av , chef för sek- tor Barn och ungdom, där bl.a. verksamhet ingår. är i samtalet tydlig i sitt budskap, att den planerade hämtningen skulle genomföras på skolan. Hon tolkar att det JO-utlåtande som skolan refererat till inte kan likställas i detta ärende. meddelar sin kurator beskedet från . Kuratorn deltar senare vid hämtningen. Uppgifter från , chef för sektor Barn och ungdom uppger att hon kontaktades av tf enhetschef för social- tjänstens myndighetskontor () i frågan. informerades om det beslut som kommit från tingsrätten, där man skrev att skulle vara pappan behjälplig vid överflyttningen av flickan i det fall han begärde det. Sektorschefen fick information att pappan begärt stöd av . Handläggare inom hade utan framgång försökt ordna en överlämning tillsammans med mamman, varför man föreslår att vara pappan behjälplig vid hämtningen på skolan. Av informationen fram- gick också att det fanns frågetecken kring skolans medverkan utifrån tidigare JO-utlåtande. Vidare framgick att handläggaren och tf enhetschefen hade 2 011 /1 2:JO1 tillfrågat tingrättens rådman, jurist och socialkonsulent hur de skulle förhålla sig i frågan. Samtliga hade uttryckt att socialtjänst och skola skulle vara be- hjälpliga vid hämtningen. uppfattade att den planerade hämtningen på skolan skulle innebära att flickan inte behövde hämtas med polis, vilket tf enhets- chefen bedömde som en fördel för flickan. Med den information hon fått i ärendet, ansåg att hon, som högst ansvarig chef för både socialtjänst och skola, kunde medverka till att pappan hämtade flickan med stöd från verksamheterna. kontaktade rektorn för skolan och gav klartecken. uppger att hon utifrån den information hon fått, inte minst utifrån den samlade rådgivningen från juridiskt kunniga personer, var trygg i sitt ställningstagande. Hon uppfattar att ställningstagandet var utifrån barnets bästa. Det utlåtande från JO (dnr 5053-2003) som anmälaren hänvisar till och som skolans kurator väl kände till, gäller ett ärende då en förälder mot den andres vilja hämtade sitt barn med stöd av skolan. Föräldern hade interimistiskt till- delats ensam vårdnad om barnet. Av JO-uttalandet framgår att skolan borde avböjt att medverka till förälderns önskan att medverka vid en hämtning. JO ansåg att skolan skulle ha hänvisat föräldern att via rättsväsendet ansöka om verkställighet av vårdnaden. I detta fall kontaktade föräldern själv skolan och bad om hjälp. Kurator och rektor för Storängsskolan resonerade och reflekterade över ti- digare JO-uttalande. De kunde se vissa skillnader i frågorna, i det fall JO kritiserat medverkade skolan på uppdrag av föräldern medan man här kontak- tades av som hänvisade till ett beslut från tingsrätten. Då chefen för sektorn meddelade rektorn att skolan och skulle vara pappan behjälplig, följde skolan hennes beslut. Uppgifter från gruppledare och socialsekreterare och uppger att tingsrättens beslut kom till soci- altjänsten och att E:s pappa kontaktar i med begäran om stöd. kontaktade E:s mamma för att planera över- flyttningen på bästa sätt för E. uppfattar att hon inte når mamman i samtalet. Mamman uppger att det beslut hänvisar till är felaktigt skri- vet, att beslutet är överklagat och att de begärt inhibition. Handläggaren har även kontakt med mammans ombud. Ombudet ger be- sked om att hon begärt inhibition och överklagat tingsrättens beslut. Handläg- garen informerar ombudet att hon i samtal med J.J. inte kunnat framföra att fått beslutet från tingsrätten och att uppgift är att vara behjälpliga i att det verkställs. Ombudet säger att hon förstår det hon läser i beslutet att vi ska vara behjälpliga, men anser det inte vara nödvändigt då beslutet är överklagat. Ombudet anser att det bästa för E. är att invänta besked om inhibition och prövning i hovrätten. säger att hon kommer faxa överklagan för kännedom. 2 011 /1 2:JO1 Efter samråd med gruppledaren kontaktar tingsrätten, rådman , angående hur socialnämnden ska förhålla sig till att vara behjälpliga i verkställande av tingsrättens beslut då det överklagats med begäran om inhibition. Han uppger att tingsrätten inte fått in överklagan i ärendet. Fram tills dess att annat beslut är taget ska tingsrättens beslut gälla. Innan verkställighet bör en kontakt med pappans ombud tas. Pappan kan uppmanas av sitt ombud att till tingsrätten begära omedelbar verkställighet. Handläggaren samråder även med socialnämndens ombud . Ombudet informeras om tingsrättens beslut och säger att det normalt är ome- delbar verkställighet. Vägrar mamman att samverka kan pappan hos tingsrät- ten begära om omedelbar verkställighet och de medel som finns att tillgå. Handläggaren har kontakt med pappan som konsulterat sitt ombud och fått besked att han ska hämta flickan oavsett det finns en begäran om inhibition eller inte. Den bedömning gör är att mamman inte kommer att medver- ka till att överlämna flickan med mindre än polishandräckning. Utifrån flick- ans perspektiv är alternativet, att tillsammans med skolan vara behjälpliga vid hämtningen, mindre uppslitande än en polishämtning. Man planerar att pap- pan hämtar E. Skolans kurator meddelar att hon har tveksam- heter kring uppdraget utifrån tidigare JO-uttalanden där en skola fått kritik då de agerat vid vårdnadstvist. Tf enhetschef kontaktar av den anledningen socialkonsulent , i för samråd. Socialkonsulenten ser inga hinder i att skolpersonalen och soci- altjänstens personal hjälper pappan att verkställa tingsrättens beslut. informerar , chef för sektor Barn och ung- dom, om ärendet och vilka kontakter man tagit i frågan. ger klartecken till att socialtjänst och skola ska vara pappan behjälplig att hämta flickan och hon kontaktar Storängsskolans rektor om detta. Pappan hämtar E. i skolan . har inte varit en del i den juridiska process kring vårdnadsfrå- gan som föregick beslutet om interimistisk vårdnad för E:s pappa. Frågan initierades av pappan, i ett första skede kring umgänget. Då umgänges- schemat inte följdes av mamman tog pappan och hans ombud ny kontakt med tingsrätten och begärde enskild vårdnad. har behandlingsinsatser för J.J. och hennes två barn, där bland annat stöd i umgängesfrågan för E. varit aktuellt. Under hös- ten 2009, då tingsrättens beslut kommer, har påbörjat en utred- ning enligt 11 kap. 1 § socialtjänstlagen. Utredningen föranleds av flera an- mälningar om oro för E., bland annat en anmälan från pappan. får också en remiss från tingsrätten att utreda vårdnadsfrågan. fick efter ansökan förlängd handläggningstid med an- ledning av den redan pågående barnavårdsutredningen. Handläggarna anser det olyckligt att barnavårdsutredningen och tingsrät- tens process pågått parallellt, som den begärda vårdnadsutredningen skjutits . Handläggarna inser att det varit svårt för de inblandade att särskilja frågorna åt. Handläggarna upplever att de inte alltid lyckats för- medla rätt information till mamman och ombudet. Den kunskap hade kring E:s situation utifrån de anmälningar som låg till grund för utredningen förstärkte deras bedömning av att medver- ka till att pappan hämtade henne. Det fanns dock inte förutsättningar för ett omhändertagande enligt lagen med särskilda bestämmelser om unga (LVU). En polishämtning bedömdes vara till mer skada för E. än att 2 011 /1 2:JO1 pappan hämtade henne på skolan. Utifrån barnets perspektiv och utifrån de råd man fått från jurister, anser handläggarna att de agerat rätt i ärendet. Uppgifter från , chef för sektor Barn och ungdom (se remissvaret från kommunstyrelsen, JO:s anm.) Bestämmelser om verkställighet av domar och beslut kring vårdnad, boende och umgänge regleras av 21 kap. (FB). Då för- stod att mamman inte frivilligt skulle medverka till att överlämna flickan borde de inte ha deltagit vid hämtningen. Pappan skulle hos tingsrätten ha ansökt om verkställighet av domen, där tingsrätten hade haft möjlighet att förelägga mamman att vid vite lämna E. eller besluta om hämtning med hjälp av polis. Utifrån den pågående barnavårdsutredningen uppger handläggarna att de hade kunskap om brister i E:s situation hos mamman och att detta stärkte dem i sitt handlande. hade kunnat agera i det fall det funnits för- hållanden som gav förutsättningar för åtgärder enligt LVU, genom att om- händerta E. och placera henne hos pappan. Tingrättens skrivning i beslutet, att pappan hos kan söka bi- stånd om hjälp inför och vid vårdnadsöverflyttningen skapar en osäkerhet hos . Det är möjligt att man uppfattar tingsrättens skrivning likställt med en dom om verkställighet. Då mammans ombud i telefonsamtal framför att det inte är aktuellt med en vårdnadsöverflyttning eftersom de begärt inhibition och överklagat beslutet, söker råd i hur de ska hantera frågan. vänder sig till tingsrätten, ett juridiskt ombud och senare även till socialkonsulent vid . personal uppfattar att samtliga som rådfrågas ger stöd till att medverka då pappan hämtar flickan. gör utifrån dessa rådfrågningar sitt slutliga ställningstagande att vara pappan behjälplig vid hämtandet. Sammanfattningsvis kan konstateras att agerat i frågan ut- ifrån en tanke om barnets bästa. Även om har kunskap om de lagregler som gäller för verkställighet av vårdnadsfrågor, visar agerandet att det funnits brister i självständig tolkning och tillämpning av frågan i en pres- sad situation händelseförloppet, från pappans begäran till hämtandet, sker . har uppgett att den aktuella formuleringen i beslutet inte var ett beslut om verkställighet enligt 21 kap. FB. Någon sådan talan var inte heller anhängiggjord. Han har även uppgett att han inte avsett att meddela ett åläggande för respektive socialnämnd att medverka vid den rent faktiska vårdnadsöverflyttningen, dvs. vid verkställigheten av beslutet om vårdnad. Ett sådant åläggande saknar laglig grund och hade således, som även uppgett, inte kunnat meddelas av tingsrätten. Enligt var den aktuella formuleringen föranledd av att J.M. under målets handläggning hade uppgett att han var medveten om att det skulle innebära en stor omställning för E. att flytta till honom och att han var beredd att ta emot hjälp från socialförvaltningen för att övergången skulle bli så lindrig som möjlig. Det bistånd som avsågs i beslutet var således sådant stöd och hjälp till J.M. i hans föräldraroll som kan lämnas av . Den aktuella formuleringen var, enligt , avsedd som en 2 011 /1 2:JO1 upplysning dels till J.M. om att det ankom på honom själv att söka sådant bistånd, dels till socialnämnderna om behovet av bistånd. Såvitt framkommit synes emellertid såväl J.M. som socialförvaltningen i kommun ha tolkat tingsrättens beslut på så sätt att detta innebar att förvaltningen hade att hjälpa J.M. vid en hämtning av E. Jag hyser för egen del viss förståelse för att en sådan misstolkning kunnat ske. Detta särskilt mot bakgrund av hur uttryckt sig samt att den aktuella upplys- ningen var införd i beslutet som en del av avgörandets slut. Som [tingsrättens ] berört ska en sådan upplysning, om den är behövlig, utformas på ett sådant sätt att den inte ger intryck av att vara ett åliggande och den ska heller inte ingå i avgörandets slut. I ett beslut anförde JO följande. I 21 kap. (FB) finns bestämmelser om verkställighet av domar, beslut eller avtal om vårdnad, boende eller umgänge m.m. Enligt dessa be- stämmelser förordnar tingsrätt om verkställighet efter en ansökan. Utgångs- punkten vid handläggningen av mål enligt 21 kap. FB är att barnets bästa ska komma i främsta rummet. Överlämnande av barn ska i första hand ske med parternas frivilliga med- verkan. Innan tingsrätten förordnar om verkställighet får den uppdra åt bl.a. en tjänsteman inom att verka för att den som har hand om bar- net frivilligt ska fullgöra vad som åligger honom eller henne (2 §). När över- flyttning inte sker frivilligt får tvångsmedel tillgripas. I 3 § stadgas att tings- rätten, om den förordnar om verkställighet, får förelägga vite eller besluta att barnet ska hämtas genom polismyndighetens försorg. Är det fråga om en dom eller ett beslut om vårdnad, boende eller överlämnande av barn, får rätten besluta om hämtning av barnet, om verkställighet annars inte kan ske eller om hämtning är nödvändig för att undvika att barnet lider allvarlig skada. Har barnet nått en sådan ålder och mognad att dess vilja bör beaktas, får verkställighet inte ske mot barnets vilja utom då rätten finner det nödvändigt av hänsyn till barnets bästa (5 §). Rätten ska vägra verkställighet, om det är uppenbart att verkställigheten är oförenlig med barnets bästa (6 §). Vid hämtning ska som huvudregel någon som kan vara till stöd för barnet närvara. Finns det en sådan kontaktperson för barnet som avses i socialtjänst- lagen (2001:453), bör denne anlitas. Om det är möjligt ska en barnläkare, barnpsykiater eller barnpsykolog medverka (11 §). Den som obehörigen skiljer ett barn från någon som har vård- naden om barnet döms, enligt 7 kap. 4 § första stycket , för egen- mäktighet med barn till böter eller fängelse i högst , om gärningen inte utgör brott mot frihet. Detsamma gäller, om den som gemensamt med någon annan har vårdnaden om ett barn utan beaktansvärt skäl egenmäk- tigt bortför barnet eller om den som ska ha vårdnaden obehörigen bemäktigar sig barnet och därigenom själv tar sig rätt. Brottet egenmäktighet med barn lyder under allmänt åtal, men enligt 7 kap. 6 § får åklagare åtala endast om åtal är påkallat ur allmän synpunkt. Ansvar kan alltså drabba en vårdnadshavare som efter domstolsbeslut att vårdnaden ska tillkomma honom eller henne hämtar barnet kanske under 2 011 /1 2:JO1 uppslitande scener utan att anlita laga former för beslutets verkställande. Detta innebär inte att det skulle vara otillåtet att själv hämta ett barn i fall då någon oenighet därom inte förekommer. En viss nödrätt till barnets bästa torde också finnas. beslutade interimistiskt bl.a. att vårdnaden om E. skulle anförtros fadern ensam. I tingsrättens beslut angavs också att det ankom på J.M. att hos i kommun i samarbete med i kommun söka bistånd för hjälp inför och vid vårdnadsöverflyttningen av E. J.M. kontaktade socialförvaltningen i kommun med anledning av tingsrättens beslut och begärde hjälp med att hämta E. Som framgår av redogörelsen ovan under rubriken reglering kunde J.M. inte själv utan vidare hämta E. efter att tingsrätten hade förordnat att han ensam skulle ha vårdnaden om henne. Om J.M. och J.J. inte kunde komma överens om överlämningen har det ytterst ankommit på domstol att avgöra om och i så fall på vilket sätt som tingsrättens förordnade om vårdnaden skulle verkstäl- las. Enligt tingsrättens interimistiska beslut skulle J.M. hos i kommun i samarbete med i kom- mun söka bistånd för hjälp inför och vid vårdnadsöverflyttningen av E.. JO har riktat kritik mot tingsrätten för utformningen av beslutet. Jag kan ha för- ståelse för att socialförvaltningen i kommun uppfattade beslutet som att förvaltningen skulle hjälpa J.M. när han ville hämta E. i skolan. Sko- lans kurator ifrågasatte dock om skolans personal kunde hjälpa till med hän- visning till tidigare JO-beslut. kontaktade då för råd om hur man skulle göra. En socialkonsulent vid uppgav att hon inte såg några hinder mot att personal vid skolan och hjälpte pappan att verkställa tingsrättens beslut. hade även kontakt med rådmannen och ett ombud som brukar företräda socialnämnden avseende hur socialförvaltningen skulle förhålla sig till beslutet då det enligt uppgift var överklagat. Enligt utredningen informe- rade både rådmannen och ombudet förvaltningen om att J.M. kunde vända sig till tingsrätten och begära omedelbar verkställighet. , som var chef för både skolan och , be- slutade att skolan och socialförvaltningen skulle bistå J.M. när han skulle hämta E. Med hänsyn till hennes befattning bör hon inte ha varit okunnig om de grundläggande bestämmelserna om hur ett beslut om vårdnad ska verkstäl- las och om uppgifter när det gäller vårdnadstvister. Trots ut- formningen av tingsrättens beslut och upplysningarna från har jag därför svårt att förstå att beslutade att socialförvalt- ningen och skolan, utan J.J:s godkännande, skulle bistå J.M. vid hämtningen av E. Den mest sannolika förklaringen till att hon handlade som hon gjorde är, som även antyds i remissvaren, att hon ville undvika en situation som skulle innebära att E. flyttades till J.M. med biträde av polis. 2 011 /1 2:JO1 ska se på frågan om polishandräckning har hon genom sitt beslut satt sig över det regelsystem som har skapats för att värna om barnets bästa när det gäller verkställighet av domar och beslut om vårdnad. Detta är givetvis inte accep- tabelt. Skolans kurator hade ifrågasatt om skolan verkligen skulle bistå vid hämt- ningen. meddelade rektorn sitt beslut, och rektorn in- formerade i sin tur kuratorn. Det finns inte grund för att rikta någon kritik mot rektorn och givetvis inte heller mot kuratorn för hur de därefter agerade. Där- emot ställer jag mig frågande till hur olika befattningshavare inom socialför- valtningen kan ha resonerat när det gäller J.M:s hämtning av E. Inom förvalt- ningen måste det ha funnits kunskap om hur överföringen av E. till fadern rätteligen borde ske. Särskilt mot bakgrund av de invändningar som skolans kurator framförde borde rimligen förvaltningen ha försökt avstyra J.M:s hämtning av E. Ytterst får betraktas som ansvarig för socialförvaltningens handlande. Jag vill dock framhålla att det finns fråge- tecken rörande även andra befattningshavares ansvar för handläggningen. Med den kritik som har uttalats avslutas ärendet. Fråga om en socialnämnds skyldighet att göra en polisanmälan om misstänkt sexuellt övergrepp mot barn (Dnr 2133-2010) besökte en man (A.) i holm, . I A:s journal antecknades bl.a. att han var rädd för att det hade förekommit någon form av sexuell aktivitet mellan honom och dottern. I en anmälan, som kom in till i den 5 okto- ber 2009, anförde en läkare vid bl.a. att det hade fram- kommit misstankar om att A:s dotter (. ), född , inte mådde bra och att hon kunde behöva hjälp från . Till anmälan fogades den nämnda journalanteckningen. inledde en utredning i anledning av anmälan. gjorde B. och hennes syster en polisanmälan om att deras far hade förgripit sig sexuellt på B. dömde . för våldtäkt mot barn till fängelse och . A. överklagade domen till Hovrätten över och . Genom en dom ändrade hovrätten tings- rättens domslut bl.a. på det sättet att fängelsestraffets längd bestämdes till . I en anmälan till JO begärde L., med hänvisning till en bifogad tidningsarti- kel, att JO skulle granska varför psykiatrin och de sociala myndigheterna 2 011 /1 2:JO1 inte gjorde polisanmälan och om de skäl som anges var godtagbara för under- låtenhet att göra anmälan.