frsrdg · GZ04JO1 · 2011-11-16 00:00:00 — I kontaktas en tolk, och den förvarstagne informeras om att han eller hon kan komma att avskiljas om strejken fortsätter, vilket i praktiken innebär att utlänningen placeras i häkte. Några särskilda rutiner för hur och när sjukvården ska kontaktas finns inte, utan de vanliga rutinerna vid sjukdom gäller. Synpunkter från de förvarstagna Bland de förvarstagna JO:s representanter samtalat med framförde ytterst få att de inte fick tillgång till medicinskt utbildad personal. Däremot var ett stort antal missnöjda med att de inte fick den vård de ansåg sig behöva. I och framfördes viss kritik även mot tillgängligheten till vård. Den som anländer till ett förvar kommer till ett särskilt rum som kallas intaget eller inskrivningen. Vid ankomsten aktualiseras frågan om den förvarstagne ska visiteras. Förvaren tillämpar olika praxis. På förvaren i , och kroppsvisiteras alla förvarstagna vid ankomsten, även om de har visiterats av polisen. På enheterna i och frågar personalen i stället de som har transporterat den förvarstagne, dvs. polisen eller Kriminalvården, om kroppsvisitation har genomförts före ankomsten. Om så är fallet kroppsvisiteras den förvarstagne som regel inte på nytt. Har den förvarstagne däremot bara blivit skyddsvisite- 6 LMA är en förkortning av lagen (1994:137) om mottagande av asylsökande m.fl. 2 011 /1 2:JO1 rad (dvs. endast ytligt kroppsvisiterad) eller inte alls visiteras genomförs en sådan i allmänhet vid ankomsten. En kroppsvisitation på förvaren är dock mycket ytlig. Den går till så att den förvarstagne får tömma fickorna och ta av sig eventuella ytterkläder. Därefter känner personalen utanpå den förvarstagnes kläder. Metalldetektorer används regelmässigt utom i . I förekommande fall kontrolleras bagage. Vid visitationerna är vanligtvis minst två ur personalen närvarande. Är det en kvinna som ska visiteras genomförs visitationen av kvinnlig perso- nal. Under de förvarstagnas vistelse på förvaren sker visitationer främst efter obe- vakade besök. Visitationerna sker då i anslutning till besöksrummen och går till på samma sätt som vid inskrivningen. I visiteras de förvarstagna alltid efter obevakade besök. Detsamma gäller i , dock bara om besökaren har haft väskor med sig in i besöks- rummet. Även i och är visitationer snarare regel än undantag efter obevakade besök. Det enda förvar som långt ifrån alltid genomför kroppsvisi- tationer i dessa situationer är förvaret i . Om personalen får vetskap om att det kan finnas otillåtna föremål i loka- lerna kan beslut fattas om att visitera samtliga förvarstagna eller samtliga som bor i ett visst rum. Beslut om kroppsvisitation dokumenteras i ett skriftligt beslut. I beslutet an- ges vanligtvis när visitationen genomförts, vilka tjänstemän som varit närva- rande och de föremål som eventuellt påträffats. Beslutet tjänar därmed även som ett protokoll över visitationen. En skriftlig besvärshänvisning finns i varje beslut. (AF 2 i har upprättat ett speciellt dokument för att under- lätta beslutsfattandet vid de visitationer som sker efter obevakade besök.) Beslut om kroppsvisitation överklagas i princip aldrig. Vid inspektionerna har framförts att det vore svårt att göra visitationerna mer ingripande eftersom förtroendet mellan personalen och de förvarstagna då skulle rubbas. Det har vidare framförts att besluten innebär omfattande pappersexercis och tynger akterna. Utredningen bekräftar denna bild. I ytt- randena från enheterna i anges att totalt 2 700 beslut om kroppsvisita- tion fattades av enheterna . I vissa granskade akter utgjorde också en stor del av handlingarna beslut om kroppsvisitation. Motiveringarna i de beslut om kroppsvisitation som har granskats är likar- tade. Du har haft obevakat besök. Vi misstänker därför att du kan ha fått något av besökaren som du av säkerhetsskäl inte får ta med dig in i förvarslokalerna. Vi beslutar därför att kroppsvisitera dig. 2 011 /1 2:JO1 Synpunkter från de förvarstagna De förvarstagna som JO:s medarbetare talat med har som regel inte haft något att erinra mot visitationerna. Vissa har i stället uttryckt förståelse för att de behövs av hänsyn till säkerheten på förvaret. Vid en visitation kan det påträffas föremål som inte får innehas på en förvars- enhet, t.ex. tändare, mobiltelefon med kamera, verktyg eller alkohol. Då aktu- aliseras frågan vad man ska göra med sådana föremål. Förvaren tillämpar olika praxis. På de flesta enheter fattas ett beslut om att omhänderta föremålet. I och på AF 2 i sker detta dock först om den enskilde inte självmant går med på att låsa in föremålet i ett särskilt förvaringsutrymme. På AF 1 i fattas inte något beslut om omhändertagande utan den förvarstagne övertalas i stället att formlöst lämna ifrån sig föremålet. Beslut om omhändertagande kan överklagas men det sker i princip aldrig. Otillåtna föremål förvaras i låsta utrymmen. De otillåtna föremål som om- händertas genom formliga beslut förtecknas på inskrivningsblanketten, på beslutet att omhänderta föremålen och ibland även vid förvaringsstället. Föremål av typen rakhyvlar, nagelsaxar m.m. omhändertas formellt endast av förvaret i . Alla förvarsenheter förvarar föremål av detta slag i ett speciellt rum, innanför skalskyddet. Därifrån kan den förvarstagne låna t.ex. sin rakhyvel. När ett föremål lämnas ut till den förvarstagne skrivs detta upp på en särskild lista där datum och tid för utlämnande och återlämnande antecknas och signeras av personal. Samtliga förvar har uttryckt osäkerhet kring hur läkemedel ska förvaras och distribueras. Förvaren har efterfrågat centrala riktlinjer på området. För närva- rande tillämpas i huvudsak följande praxis. Eftersom de förvarstagna delar rum får de av säkerhetsskäl inte ha medicin på rummet. Undantag kan gälla för vissa astmamediciner, kortisonkrämer m.m. Receptbelagd medicin eller medicin som personalen inte har närmare kun- skap om omhändertas, men det sker inte genom ett formellt beslut. För att komma åt medicinen måste den förvarstagne be personalen låsa upp skåpet eller dörren till det rum där medicinen förvaras, varefter han eller hon själv får ta sin medicin. Utanför skalskyddet, i anslutning till intaget/inskrivningen, finns som regel olika låsbara förvaringsutrymmen där de förvarstagna kan låsa in föremål som de inte vill ta med sig in på förvaret (plånbok och andra värdesaker, bagage 2 011 /1 2:JO1 Nyckeln till förvaringsutrymmet har i princip alltid den förvarstagne själv hand om. Vill den förvarstagne hämta något eskorteras han eller hon av personalen. Återlämnande av egendom m.m. När den förvarstagne lämnar förvaret kvitterar han eller hon ut sina omhän- dertagna tillhörigheter och bekräftar återlämnandet genom att signera inskriv- ningsblanketten och ibland även beslutet om omhändertagande. Hur enheterna hanterar kvarglömda eller kvarlämnade föremål varierar. Som regel sparas dock föremål av något värde . Endast förvaret i har detaljerade rutiner för denna hantering. Synpunkter från de förvarstagna Vid de samtal JO:s medarbetare höll med de förvarstagna uttryckte någon att det kan variera vilka föremål som tillåts inne på förvaret, beroende på vilken personal som är i tjänst. Det framfördes även att de förvarstagna inte kan anses ha fri tillgång till de föremål som förvaras i utrymmena utanför skal- skyddet eftersom det krävs eskort av två ur personalen för att få hämta saker därifrån och situationen på förvaret inte alltid tillåter detta. De förvarstagna kan ta emot besök. Besökstiden är som regel . Är besöksrummet ledigt kan dock ett besök få pågå . Förvaren försöker vara flexibla. Besökstiderna börjar mellan och 10.00 och pågår fram till ca på vardagarna och något . På flera av förvaren begränsas antalet personer som kan besöka en förvarsta- gen. Begränsningen sker av säkerhetsskäl. På några förvarsenheter kan besöksrummen låsas inifrån. På andra använ- der man sig av en skylt som hängs utanpå dörren när ett besök pågår. Besöken kan övervakas, men det är ovanligt. Totalt fattades åtta beslut om att övervaka besök vid förvaren. Såvitt känt har aldrig något beslut om att övervaka ett besök överklagats. Det fattades inga beslut om att vägra besök . Som framgått besöker frivilligorganisationer regelbundet förvaren. De förvarstagna som inte har tillgång till en egen mobiltelefon får, på alla förvarsenheter utom en (AF 2 i ), låna en sådan under hela sin vistelse på förvaret. De förvarstagna får dock ordna egna kontantkort. Anledningen till att AF 2 i har slutat med lånetelefoner är att så många telefoner försvann. Det finns stationära telefoner på varje förvarsenhet, som de förvarstagna kan använda för att ringa i obegränsad omfattning inom det fasta, svenska 2 011 /1 2:JO1 I regel tillåts även två avgiftsfria utlandssamtal. Telefonerna kan också användas för inkommande samtal. De förvarstagna har i princip tillgång till datorer med internetuppkoppling dygnet runt. När post kommer till de förvarstagna delas den ut utan att först ha granskats om det inte finns anledning att misstänka att den innehåller något otillåtet. Det skriftliga innehållet granskas inte. Däremot kan innehållet i exempelvis ett paket eller ett knöligt kuvert granskas. I dessa fall får den förvarstagne öppna försändelsen tillsammans med personal. Om försändelsen innehåller något otillåtet kan ett beslut om omhändertagande fattas. Såvitt känt har det aldrig hänt att ett beslut har behövt fattas om att omhänderta en oöppnad försändelse på grund av att den förvarstagne vägrat öppna försändelsen i personalens närvaro. Den utgående post som de förvarstagna vill skicka läggs tillsammans med övrig post som ska skickas från förvaret. Utgående försändelser granskas aldrig. Fax till eller från de förvarstagna granskas inte heller. Synpunkter från de förvarstagna Vid JO:s medarbetares samtal med de förvarstagna framförde flera att det fungerar bra att ta emot besök. Vid två enheter framfördes att antalet besöks- rum var för få. Någon framförde att besöksrummen var smutsiga och dåligt anpassade för barn, att det borde finnas möjlighet för besökande barn och make/maka att övernatta och att personalen knackat på och öppnat dörren till besöksrummet utan att först invänta svar när besökstiden var slut. Inskränkningar i de förvarstagnas rörelsefrihet inom förvaret De förvarstagnas frihet inom förvaret kan enligt utlänningslagen begränsas genom inskränkningar i rörelsefriheten (11 kap. 6 §), avskiljande (11 kap. 7 §) eller genom kriminalvårdsplacering (10 kap. 20 §). Uppträder en förvarstagen på ett oacceptabelt sätt, genom att t.ex. uttala hotelser, tilldelas denne som regel någon form av varning på förvaren i Ör- kelljunga, och . Vederbörande informeras också om att ytter- ligare incidenter kan leda till att beslut om avskiljande och placering i krimi- nalvård måste fattas. Upprepas beteendet får förvarets personal ta ställning till om förutsättningar för sådana beslut föreligger. Om en förvarstagen gör sig skyldig till skadegörelse eller våld mot en annan person fattar förvaren ibland ett beslut om avskiljande och kriminalvårdsplacering. 2 011 /1 2:JO1 Förvaren har uppgett att bestämmelsen om rörelsebegränsning inte har tilläm- pats . har vissa enheter utnyttjat bestämmelsen vid enstaka tillfällen. Personal i har stängt in två förvarstag- na, som försökt rymma. De låstes in i matsalen medan polisens ankomst in- väntades. I har en handfull beslut fattats om att förvarstagna inte fick lämna sina rum. Vid JO:s granskning av enheternas akter påträffades ett beslut som hade fattats med stöd av 11 kap. 6 § utlänningslagen. Förvaret i uppgav sär- skilt att personalen undviker att använda tvångsmedel för att hindra någon att lämna lokalen om det inte rör sig om en akut nödsituation. har förvarsenheterna, enligt vad som angetts i yttrandena till JO, fattat beslut om att avskilja och kriminalvårdsplacera följande antal personer. Av de beslut som granskats framgår att vanliga anledningar till avskiljande är att bråk har uppstått mellan förvarstagna, att hot har framförts mot personal eller andra förvarstagna, att personen har försökt rymma, att personen har gjort sig skyldig till skadegörelse eller har försökt skada sig själv. AF 1 i har uppgett att en möjlig orsak till att många avskiljs vid enheten kan vara att dess lokaler är relativt små och att endast män vistas där, vilket bidrar till att konflikter lättare uppstår. Av en sammanställning från över inträffade incidenter på förvaren framgår bl.a. följande. Knappt hälften () av alla rapporterade incidenter har sin grund i rym- ning eller rymningsförsök. av incidenterna handlar om hot och 2 011 /1 2:JO1 våld mot personal, om våld och hot mellan förvarstagna och om självskadebeteende. av inciden- terna avser brandtillbud och lika många incidenter rör skadegörelse. Övriga incidenter, innefattande bl.a. narkotikarelaterade händelser och trakasserier, uppgår till . Vid en jämförelse mellan de olika förvarsenheterna kan det konstateras att AF 2 i har det lägsta antalet rymningsincidenter (8) medan 1 har det högsta (15). Vidare att AF 1 i har det högsta antalet incidenter när det gäller hot och våld mot personal (9) medan Kålle- red 2 har det lägsta (1). När det gäller hot och våld mellan förvarstagna har emellertid 2 det högsta antalet incidenter (5) medan endast har rapporterat en sådan incident. Avseende självskadebeteende har AF 1 i det högsta antalet tillbud (4) medan AF 2 i har det lägs- ta antalet (0). rapporterades följande antal incidenter vid de olika förvars- enheterna. 23 (varav fem rymningar som inkluderade totalt 10 perso- 26 (varav sex rymningar som inkluderade totalt 23 perso- 33 (varav två rymningar som inkluderade totalt 6 perso- 18 (varav två rymningar som inkluderade totalt 4 perso- 32 (varav sju rymningar som inkluderade totalt 19 perso- 18 (varav fyra rymningar som inkluderade totalt 7 perso- 21 (varav sju rymningar som inkluderade totalt 13 perso- Sambandet mellan incidenter och avskiljande har inte utretts. Det kan dock konstateras att antalet avskilda vid respektive förvarsenhet inte överensstäm- mer med antalet personer som har varit involverade i incidenter vid enheten. Särskilda lokaler för avskiljande I finns ett litet rum utan fönster som är avsett för personer som har av- skilts med stöd av 11 kap. 7 § utlänningslagen. Rummet har dock aldrig an- vänts för det ändamålet. 2 011 /1 2:JO1 På AF 2 i finns ett utrymme som kallas lilla avskiljningen. Ut- rymmet består av tre rum, varav två sovrum. Det har dusch och wc, fönster samt en egen innergård. I utrymmet sitter dock ett stort olåst elskåp. Utrym- met har använts efter att ett beslut om avskiljande hade fattats. Utrymmet har därutöver använts av praktiska skäl för personer med särskilda behov, såsom t.ex. en rullstolsbunden man och en mor och hennes barn. Des- sa personer har dock inte formellt varit avskilda från lokalerna i övrigt. Övriga enheter saknar ett särskilt utrymme för avskiljande. Något sådant har inte heller planerats i den nya förvarsbyggnaden i . Avskiljande med beslut om placering i kriminalvård Samtliga förvar har uppgett att ett beslut om avskiljande alltid följs av ett beslut om placering i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest enligt 10 kap. 20 § utlänningslagen. I anslutning till detta tar förvaren kontakt med polisen som verkställer placeringsbeslutet. Anledningen till att förvaren inte använder möjligheten att avskilja förvars- tagna på enheterna är att man inte ser det som uppdrag att ta hand om personer som uppfyller kriterierna för att avskiljas. Verkets perso- nal är inte heller utbildad för att hantera våldsamma eller psykiskt sjuka per- soner, och enheterna har inte de resurser som krävs för att ta hand om dem. Förvaren i och är de enda enheter som har redovisat detalje- rade uppgifter om antalet beslut om kriminalvårdsplacering. har 660 sådana beslut fattats i och 335 i . Av dessa avsåg personer som hade utvisats på grund av brott enligt 8 kap. 8 § utlännings- lagen (utvisningsdömda, punkt 1), avsåg personer som hölls av- skilda efter att beslut enligt 11 kap. 7 § utlänningslagen hade fattats (säker- hetsplacerade, punkt 2) och avsåg personer där synnerliga skäl åberopats (punkt 3); i praktiken rör det sig om transporttekniska skäl eller att ett avlägsnandebeslut snart ska verkställas. Övriga förvarsenheter har inte specificerat på vilken grund beslutet om kriminalvårdsplacering har fattats utan har endast redovisat antalet beslut enligt följande. 22 (siffran innehåller dock endast de personer som av- skilts från förvaret, dvs. 10 kap. 20 § första stycket 2 utlänningslagen) 2 011 /1 2:JO1 När det gäller antalet utvisningsdömda uppgav förvaret i att de en- dast hade ett fåtal kriminalvårdsplacerade på den grunden. Förvaren i och hade dock betydligt fler utvisningsdömda kriminalvårdsplacerade. Förvaret i uppgav vid inspektionen att i princip alla utlänningar som kommer till förvaret har varit kriminalvårdsplacerade med stöd av 10 kap. 20 § första stycket 3 utlänningslagen (synnerliga skäl, i prakti- ken transportplacerade). Även förvaret i uppgav att transportplacer- ingar var vanligt förekommande. Endast förvaret i uppgav att sådana placeringar var mer ovanliga. En anledning till detta förmodades vara förva- rets geografiska placering. De personer som kriminalvårdsplacerats med stöd av punkt 1 eller 2 be- söks av förvarens s.k. häktesbesöksgrupper för bedömning av om de kan återtas till en förvarsenhet. Besöken genomförs av minst två handläggare. På vissa enheter följer en handläggare från ett av teamen, som inte ingår i häk- tesbesöksgruppen, med. När och hur besöken ska genomföras planeras som regel av en särskild samordnare. När en utvisningsdömd har avtjänat sitt straff och personen i fråga har tagits i förvar beslutar förvaren regelmässigt att den förvarstagne ska vara placerad inom kriminalvården. Förvaren har begränsad kontakt med denna grupp förvarstagna. Besöks- grupperna vid förvaren i , och gör bara ett besök, som sker i anslutning till beslutet. Vid besöket informeras den förvarstagne om placeringsbeslutet och om uppdrag. Förvaret i kan besöka utvisningsdömda något fler gånger. Förvaret i besöker utvis- ningsdömda om personerna inte har dömts för grova vålds- brott då de besöks mer sällan. Besluten om kriminalvårdsplacering avseende de utvisningsdömda över- klagas enligt förvaren relativt ofta, men ändringsfrekvensen är låg. De för- varstagna biträds regelmässigt av sina offentliga biträden. Samtliga förvarstagna som hålls avskilda med stöd av 11 kap. 7 § utlännings- lagen placeras som framgått ovan i kriminalvård. Besluten fattas i prakti- ken och verkställs av polismyndigheten. Denna grupp placeras regelmässigt i häkte. De säkerhetsplacerade ska enligt rutinerna på respektive förvarsenhet be- sökas inom och därefter minst . Hur ofta de besöks beror dels på personalsituationen på enheten, dels på avståndet mellan förva- ret och den institution där den förvarstagne har placerats. Häktesbesöksgrupperna samtalar vid besöken i första hand med den som har kriminalvårdsplacerats. De försöker utreda hur han eller hon mår och hur personen ser på det agerande som föranlett placeringen m.m. Vissa besöks- grupper samtalar även med häktespersonalen. I försöker gruppen se till att få information från häktets inspektörer, vilka som regel har mer 2 011 /1 2:JO1 information om den placerade än övrig personal. Vissa besöksgrupper samta- lar även med häktets läkare. Någon fastlagd rutin för hur och när detta ska ske finns dock inte. I den dokumentation som granskats förekommer få spår av att besöksgrupperna hämtat in uppgifter från häktespersonal eller häktets läkare (jfr nedan). Den information som hämtats in ska dokumenteras i en tjänsteanteckning och föredras för enhetens beslutsfattare i anslutning till att gruppen kommer tillbaka till förvaret. Beslutsfattaren bestämmer därefter om kriminalvårdspla- ceringen ska upphöra eller fortgå. Hävs beslutet dokumenteras detta på de flesta enheter antingen i en särskild handling eller genom en anteckning på det tidigare beslutet om placering. I andra fall dokumenteras beslutet genom en journalanteckning. I vissa fall hävs dock beslutet formlöst. Förvaret i Mär- sta har t.ex. uppgett att när en person ska återföras från räcker det med att personalen ringer dit och ber häktet ordna transport till förvaret av den förvarstagne. Att beslutet har hävts framgår i dessa fall endast av att den förvarstagne skrivs in vid förvaret igen. Om ett beslut om kriminalvårdsplacering inte hävs vidtas som regel inte någon åtgärd. På förvaret i dokumenteras emellertid beslutsfatta- rens övervägande i en särskild handling. När ett beslut om kriminalvårdsplacering hävs kan personen antingen åter- föras till den förvarsenhet han eller hon kom från eller föras till en annan enhet. Har beslutet sin grund i en konflikt mellan två personer underlättas en hävning om utlänningen kan föras till en annan enhet. Ska det ske måste dock enhetscheferna kopplas in. Möjligheten att byta förvarsenhet är lättare att använda för de enheter som ligger i anslutning till varandra, såsom i och , dels eftersom enhetscheferna har en nära kontakt med varandra, dels eftersom det är mer problematiskt att häva en kriminalvårdsplacering om personen ska föras till en förvarsenhet som ligger långt från handläggande polismyndighet m.m. (I och övervägs som regel möjligheten att omplacera den förvarstagne till den andra enheten innan ett beslut om kriminalvårdsplacering fattas.) Någon exakt uppgift om hur många av de säkerhetsplacerade som har åter- förts till ett förvar har inte gått att få fram. Enheterna i , , 2 och har dock redovisat siffror som tyder på att av de utvisningsdömda och säkerhetsplacerade återförs. Övriga enheter har inte kunnat lämna några uppgifter eller har lämnat uppgifter som även synes innehålla personer som har varit placerade av transporttekniska skäl. I uppgavs att man relativt ofta återtar personer som säkerhetsplacerats på grund av självskadebeteende och att detta normalt fungerar bra. Det kan dröja innan en förvarstagen som placerats i kri- minalvård besöks första gången, se bl.a. 11-206368 (), 10-709858 () och 10-585127 (), samtliga noterade i inspektionsproto- kollet från , 9-982853 () och 10-926511 (), båda noterade i inspektionsprotokollet från . Tiden mellan besöken är ibland också mycket lång, se bl.a. 10-926511 () och 9-982853 (), båda noterade i inspektionsprotokollet från . 2 011 /1 2:JO1 Det konstaterades vidare att det kan dröja från det att det sista besöket gjordes till dess att beslutet om kriminalvårdsplacering hävs utan att det av handlingarna framgår att någon ytterligare omständighet tillkommit, se bl.a. 10-608986 (), noterat i inspektionsprotokollet från och 11-178800 () noterat i inspektionsprotokollet från . Vid inspektionerna noterades även flera fall där beslutet om kriminal- vårdsplacering hävts men utlänningen blivit kvar på häktet ytterligare för att transporten dröjt utan att något nytt placeringsbeslut fattats, se bl.a. 10- 117973, noterat i inspektionsprotokollet från . I ett fall konstaterades att försvarsenheten hade faxat en beställning av en transport till fel polismyndighet. Det medförde att den förvarstagne fick till- bringa i häkte efter att beslutet om kriminalvårdsplacer- ing hävts, (det ursprungliga beslutet var motiverat av självskadebeteende, se 11-337067, noterat i inspektionsprotokollet från ). I ett annat fall fattades ett beslut om avskiljande efter beslutet om kriminalvårdsplacering (se 11-230786, noterat i inspektionsprotokollet från ). Enheterna uppgav att besluten om kriminalvårdsplacering även i denna ka- tegori överklagas relativt ofta, men att ändringsfrekvensen är låg och att de förvarstagna som regel biträds av sina offentliga biträden. Placering i kriminalvård med hänvisning till att den förvarstagne utgör en allvarlig fara för sig själv Av utredningen framgår att samtliga förvar ibland placerar personer som bedöms utgöra en allvarlig fara för sig själva i kriminalvård.