frsrdg · GZ04JO1 · 2011-11-16 00:00:00 — Telefonsamtal med advokat som biträder den intagne i en rättslig angelägenhet får inte avlyssnas utan den intagnes medgivande. Enligt 4 kap. 7 § anstaltsföreskrifterna ska vid sluten anstalt den som en in- tagen önskar samtala med normalt alltid kontrolleras. Av det allmänna rådet till bestämmelsen framgår att kontrollen ska gå till på samma sätt som kon- trollen av besökare. Av 7 a § framgår att ett avlyssnat telefonsamtal ska föras på språk som förstås av den som avlyssnar samtalet. Om samtalet inte kan föras på ett sådant språk ska tolk anlitas. Om samtalet förs på ett språk som inte förstås av den som avlyssnar, ska samtalet avbrytas. Om tolkning inte kan ske i direkt samband med telefonsamtal vid säkerhetsavdelning, och samtalet ändå bör få ske, ska samtalet spelas in för senare tolkning. Av allmänna råd om telefonsamtal vid intagna vid säkerhetsavdelning framgår följande. Vid en bedömning av om en intagens telefonsamtal ska avlyssnas eller inte bör en avvägning av flera omständigheter göras. 2 011 /1 2:JO1 tungt vägande omständighet är skälen för att den intagne placerats på säker- hetsavdelning. Dessa skäl medför normalt att det är nödvändigt att avlyssna telefonsamtal, se 30 § tredje stycket KvaL. En annan omständighet är utfallet av den intagnes verkställighet efter placeringen på avdelningen. Vid en be- dömning av vilka personer en intagen vid säkerhetsavdelning ska medges få ringa till bör motsvarande avvägning göras. Skälen för placering på säker- hetsavdelning medför normalt att telefonsamtal inte bör medges till andra privatpersoner än nära anhöriga. Utfallet av den intagnes verkställighet efter placeringen på avdelningen bör dock också beaktas. Besök (punkt 35) En intagen får enligt 29 § KvaL ta emot besök i den utsträckning det lämpli- gen kan ske. En intagen får inte ta emot besök som kan äventyra säkerheten i anstalten eller som kan motverka den intagnes anpassning i samhället eller annars vara till skada för den intagne eller annan. Om det behövs för att kun- na bedöma om en intagen ska få ta emot besök i ett särskilt fall eller om ett besök ska vara bevakat, ska i förväg undersökas om den besökande har dömts eller är misstänkt för brottslig verksamhet. I den utsträckning det behövs ska upplysningar också inhämtas om den besökandes personliga förhållanden i övrigt. Om det behövs med hänsyn till säkerheten, ska en tjänsteman vid anstalten vara närvarande vid besöket (bevakat besök). Besök av en advokat som biträder den intagne i en rättslig angelägenhet ska vara bevakat bara om advokaten eller den intagne begär det. Som villkor för besök kan av säker- hetsskäl föreskrivas att den besökande underkastar sig kroppsvisitation eller ytlig kroppsbesiktning. Av allmänna råd i fråga om kontroll av besökare framgår bl.a. följande. Kontroll av den som anmälts som besökare kan ske genom kontroll i bl.a. misstanke- och belastningsregistren, ansvarig för säkerhetsregistret eller ge- nom kontakt med andra myndigheter. Kontroll av en besökare ska ske före första besöket och sedan återkommande. Den intagne bör upplysas om att kontroll kommer att ske och att den intagne bör underrätta den som han eller hon önskar besök av om detta. Om den som ska besöka inte är bosatt i Sveri- ge kan det som en förutsättning för beviljande av besök ställas att den tilltänk- te besökaren ska uppvisa dokument utfärdat av behörig myndighet som styr- ker att han eller hon inte är straffad. Om det vid kontroll framkommer att den besökande verkställer ett fängelsestraff eller är föremål för kriminalvård i frihet, bör ett besök normalt inte medges såvida inte starka skäl talar för att ett besök ska beviljas. Ett sådant skäl kan t.ex. vara att den besökande är nära anhörig till den intagne eller att den intagne inte har någon annan som kan besöka honom. Det bör i dessa fall övervägas om besöket ska ske med bevak- ning. Har den intagne misskött sig i anstalten genom att t.ex. missbruka nar- kotika, vägrat lämna prov för drogkontroll eller på annat sätt, får detta inte utgöra grund för ett generellt beslut att vägra den intagne besök. En prövning ska ske om det kan antas att den intagne kan försöka påverka den besökande att införa otillåtna föremål i anstalten. Vid varje ansökan om besök måste anstalten göra en individuell prövning. I fråga om intagna vid säkerhetsavdelning framgår i ett allmänt råd om be- sök för intagna vid säkerhetsavdelning samma sak som i fråga om telefoni (se ovan). Vidare framgår att användning av övervakningsutrustning för ljud och bild kan förekomma vid bevakade besök. Promenad (punkt 6) En intagen ska enligt 13 § andra stycket KvaL ha möjlighet att vistas utomhus , om inte synnerligt hinder möter däremot. Möjlighet att studera på högskolenivå (punkt 7) En intagen ska enligt 10 § KvaL under arbetstid ges möjlighet till arbete, undervisning, utbildning, arbetsträning, särskilt anordnad verksamhet som 2 011 /1 2:JO1 syftar till att motverka brott eller missbruk eller någon annan lämplig syssel- sättning som såvitt möjligt främjar utsikterna för honom att efter frigivningen inordna sig i samhället. Enligt 12 § är en intagen, med vissa här ej aktuella undantag, skyldig att delta i den verksamhet och ha den sysselsättning i övrigt som anvisas honom eller henne. Enligt Riktlinjer för Kriminalvårdens klientutbildning (Kriminalvårdens riktlinjer 2007:4) framgår att när antalet intagna som vill delta i utbildning är större än antalet utbildningsplatser ska ett urval göras. Utgångspunkten är att den som har kortast tidigare utbildning ska prioriteras. Den som inte har grundskoleutbildning eller motsvarande vuxenutbildning har då företräde. Därefter gäller motsvarande principer som för vuxenutbildning, dvs. företräde åt den som har kort tidigare utbildning och som önskar fullfölja studier som den sökande har påbörjat enligt en upprättad individuell studie- plan, behöver utbildningen för pågående yrkesverksamhet, eller behöver ut- bildningen för planerat eller kommande yrkesval. Kriminalvården har beslu- tat om en ny , där motsvarande urvalsprinciper beskrivs. Enligt 7 kap. 14 § anstaltsföreskrifterna gäller bl.a. följande i fråga om in- tagnas innehav och användning av datorer m.m. En intagen får inte i anstalt eller under utevistelse med kriminalvårdspersonal inneha eller använda annan datorutrustning, andra spelkonsoler eller andra tillbehör till sådan utrustning än sådan som tillhandahålls av anstalten. Enligt de allmänna råden till bestäm- melsen bör anstalten i sin utbildningsverksamhet tillgodose det behov av dator som finns för en intagens studier. Om den intagne bedriver av anstalten godkända studier på sin fritid och han eller hon har behov av dator för att fullfölja studierna bör anstalten, om det är möjligt, tillhandahålla dator i den intagnes bostadsrum. Av Kriminalvårdens riktlinjer för intagnas användning av datorer och In- ternet (Kriminalvårdens riktlinjer 2007:1) framgår bl.a. att intagnas använd- ning av Internet för t.ex. kontakt med högskolor får ske endast under s.k. sekundbevakning, dvs. att personal Internet används följer detta på bildskärmen. Enligt 10 § Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om planering av kriminalvårdspåföljd och häktesvistelse (KVFS 2008:12) ska en verkställig- hetsplan för en intagen i anstalt som huvudregel fastställas inom en månad från intagningen. Planen ska omprövas och fastställas på nytt med vissa an- givna tidsintervall, vid förflyttning och villkorlig frigivning samt annars vid behov. Förhållandena på normalavdelningen (punkt 89) Regler av kameraövervakning finns bl.a. i lagen (1998:150) om allmän kame- raövervakning. Kriminalvårdsanstalter utgör inte platser dit allmänheten har tillträde och följaktligen är enbart 14 §§ tillämpliga såvitt avser förhållande- na i en anstalt. Enligt 1 § ska allmän kameraövervakning ske med tillbörlig hänsyn till enskildas personliga integritet. Enligt 3 § ska upplysning om all- män kameraövervakning lämnas genom tydlig skyltning eller på något annat verksamt sätt. Om ljud kan avlyssnas eller tas upp vid övervakningen ska särskild upplysning lämnas om detta. Upplysningsplikten inträder när över- vakningsutrustningen sätts upp. Vid kameraövervakning samlas personuppgifter in. Hur dessa får hanteras styrs av reglerna i personuppgiftslagen (1998:204). Enligt 5 a § den lagen behöver merparten av de s.k. hanteringsreglerna inte tillämpas på behandling av personuppgifter som inte ingår i eller är avsedda att ingå i en samling av personuppgifter som har strukturerats för att påtagligt underlätta sökning efter eller sammanställning av personuppgifter. Sådan behandling får dock inte utföras, om den innebär en kränkning av den registrerades personliga integri- tet. Enligt Datainspektionens praxis är bl.a. följande faktorer av betydelse för om kameraövervakning kan anses tillåten eller inte: 2 011 /1 2:JO1 -syftet med kameraövervakningen -behovet av kameraövervakningen -graden av integritetsintrång (vem som övervakas, vilken plats som över vakas, när övervakningen sker) -om ändamålen i stället kan uppnås med andra åtgärder som innebär ett mindre integritetsintrång -vilken information som ges till de registrerade -hur länge bildmaterialet sparas -vem eller vilka som har tillgång till materialet -på vilka grunder man får ta del av bilder i realtid och inspelat material. Enligt det behörighetstilldelningsschema för kameraövervakning m.m. som tillämpas inom ska vakthavande befäl och kriminalvårdsin- spektören för säkerhet ha behörighet att ta del av inspelat material och den senare även ha behörighet att avgöra om inspelat material ska sparas än vad som normalt sker. Varje verksamhetsområde ska enligt Kriminal- vårdens säkerhetshandbok ha en instruktion som ger anvisningar om handha- vande av inspelat material i fråga om vilka personer som är ansvariga för och får hantera materialet. Anstalten Kumlas rutiner har återgivits ovan. Av 1 kap. 12 § anstaltsföreskrifterna framgår att verksamhetsområdet ska upprätta särskilda ordningsregler för anstalten inom ramen för de föreskrifter som Kriminalvården har beslutat. Vidare framgår att för säkerhetsavdelning- arna finns motsvarande gemensamma ordningsregler som har fastställts av generaldirektören. Enligt 7 kap. 5 § anstaltsföreskrifterna får en intagen inte inneha egendom som kan äventyra ordningen eller säkerheten i anstalten, motverka den be- handling som den intagne genomgår, försvåra visitation eller vålla sanitär olägenhet. Kiosk (punkt 10) Enligt 7 kap. 4 § anstaltsföreskrifterna ska anstalten ge den intagne möjlighet att köpa varor genom kioskförsäljning eller varuautomat. Sporthall (punkt 10) Enligt 13 § första stycket KvaL ska en intagen beredas tillfälle till fysisk träning som är lämplig med hänsyn till hans ålder och hälsotillstånd. Av 8 kap. 1 § anstaltsföreskrifterna framgår bl.a. att anstalten ska tillhandahålla ett varierat utbud av fritidssysselsättningar. Brevgranskning (punkt 11 samt JO:s ärende 6447-2009) Enligt 25 § KvaL ska brev mellan en intagen och en advokat, en svensk myn- dighet eller ett internationellt organ som har av erkänd behörighet att ta emot klagomål från enskilda vidarebefordras utan granskning. Om det finns anledning att anta att uppgiften om avsändare i ett sådant brev till en intagen är oriktig, får brevet granskas i syfte att utreda vem avsändaren är. Ett annat brev till eller från en intagen i anstalt får enligt 26 § granskas, om det är nödvändigt med hänsyn till ordningen eller säkerheten. Granskningen ska syfta till att undersöka om brevet innehåller något otillåtet föremål, är ett led i en pågående eller planerad brottslig verksamhet eller är ett led i ett pla- nerat avvikande eller något liknande förfarande. Enligt 4 kap. 3 a § anstaltsföreskrifterna ska all post till och från intagna i säkerhetsavdelning granskas genom öppning och genomläsning med undan- tag av vad som anges i 25 § KvaL. 2 011 /1 2:JO1 Vid sidan av den lagstadgade uppdelningen i öppna och slutna anstalter och förekomsten av säkerhetsavdelningar har det överlåtits till Kri- minalvården att utifrån vissa angivna kriterier utforma en ändamålsenlig an- staltsorganisation och att fortlöpande anpassa denna till behovet. Kriminal- vården har mot den bakgrunden delat in anstalterna och på vissa håll av- delningarna inom samma anstalt i olika säkerhetsklasser utifrån vissa kriteri- er. infördes en ny säkerhetsklassning varvid antalet säker- hetsklasser minskade till fem. Inom samma verksamhetsställe kan på flera håll också numera flexibelt bedrivas såväl fängelse- som häktesverksamhet. Kriminalvården har vidare beslutat att inrätta specialavdelningar av olika slag, som t.ex. behandlingsavdelningar, avdelningar för särskilt resurskrävande intagna, avdelningar för intagna med stora somatiska hjälpbehov m.fl. Vissa avdelningar har beslutats vara säkerhetsavdelningar, vilket enligt 3 § KvaL innebär att det är avdelningar med särskild övervakning och begränsad gemensamhet mellan de intagna. Vidare finns avskildhetsplatser. Vissa loka- ler kan således ha olika inriktning och drivas med olika regim i ett alltmer flexibelt lokalutnyttjande. Avdelningar som inte har någon speciell inriktning kallas normalavdelningar. Även i fråga om avdelningstyper finns numera en flexibilitet som medför att Kriminalvården kan anpassa platsan- vändningen efter beläggningssituationen och klienternas differentierade be- hov. Kriminalvårdens behov och möjligheter att utforma en flexibel och än- damålsenlig anstaltsorganisation är en anledning till att indelningen i öppna och slutna anstalter föreslås tas bort i den nya fängelselagen som förväntas träda i kraft (prop. 2009/10:135 sid. 66 f., jfr även regeringens beslut , dnr Ju2007/6066/). Förutom självklarheten att förhållandena på en normalavdelning varierar beroende på vilken säkerhetsklass avdelningen tillhör är det också givet att det kan förekomma variationer mellan normalavdelningar inom samma sä- kerhetsklass samt inom en och samma anstalt, beroende på bl.a. lokal- och personalmässiga förutsättningar samt aktuell klientsammansättning och det verksamhetsinnehåll som erbjuds. Ur många aspekter uppvisar också ny- byggda anstalter i olika säkerhetsklass, som följd av bl.a. moderna allmänna byggnormer, större likheter med varandra än en gammal och en ny anstalt i samma säkerhetsklass. Efter de uppmärksammade rymningarna 2004 fick, som redovisats inled- ningsvis, dåvarande av regeringen i uppdrag att före- slå utformningen av en säkerhetsanstalt. redovisade i sin rapport till regeringen att den till- tänkta målgruppen utgjordes av tre kategorier intagna: intagna för vilka det föreligger en förhöjd risk för våldsamma rymningar och fritagningar, intagna som uppvisar en benägenhet att använda våld eller orsaka andra allvarliga ordningsstörningar, samt intagna för vilka det föreligger en hög risk för fort- satt grov brottslighet under verkställigheten och där kontakten med omgiv- ningen är extra viktig att begränsa för att förhindra detta. Styrelsen anförde att de intagna som sannolikt kommer att placeras på en säkerhetsplats till största delen är placerade i anstalterna Kumla, , , , , och . Styrelsen anförde vidare att de flesta intagna kommer att direktplaceras från riksmottagningen på och att många redan var föremål för särskilda åtgärder som placering i säkerhetsavdelning, avskildhet, SKI-avdelning, stödavdelning, psykavdelning eller särskild motivationsav- delning. Styrelsen fann således att den tilltänkta målgruppen för säkerhetsan- stalten var bredare än den kategori intagna som var placerad på de dåvarande begränsade säkerhetsavdelningarna. Styrelsen beräknade att ett drygt sextiotal intagna beräknades komma ifråga för placering på de nya säkerhetsplatserna. 2 011 /1 2:JO1 Detta är också Kriminalvårdens utgångspunkt när dessa nya byggnader allt eftersom tas i drift. Efter Kriminalvårdens förslag resulterade arbetet slutligen i byggnationen av säkerhetsenheterna på anstalterna Kumla, och . Varje säker- hetsenhet har 24 platser, således sammanlagt 72 platser. En målsättning vid all nybyggnation är att platserna ska kunna användas på ett flexibelt sätt och med olika inriktning varierande . Det fordrar en grundläggande kon- stitutionell stabilitet i de lokaler som nybyggs. Säkerhetsenheterna uppfyller inom sitt segment denna målsättning. De nya säkerhetsenheterna har alltså byggts för att passa moderna fastig- hetskrav samt högt ställda krav på både säkerhet i ett brett perspektiv och meningsfull sysselsättning för den aktuella gruppen intagna. Enheternas byggnadsmässiga utformning minimerar möjligheterna dels att avvika genom rymning och fritagning, dels att fortsätta brottslig verksamhet inifrån enheter- na. Samhällsskyddets krav tillgodoses därmed. Det sammantagna skalskyddet skapar möjligheter till en inre öppenhet som är större än liknande enheter i andra europeiska länder. Säkerhetsenheternas fyra olika avdelningar kan, som redovisats ovan, drivas med olika inbördes regimer, vilket också innebär optimala möjligheter att på de tre enheterna placera högriskfångar från rivaliserande kriminella organisationer och antagonister med minsta risk för inbördes våldsamheter. är enheterna så utformade att de intagna kan erbjudas ett individuellt anpassat och likartat innehåll i verkställigheten som för andra intagna i slutna anstalter, en utveckling i förhållande till tidiga- re. Möjligheterna till individualisering är stora inom avdelningarna, mellan avdelningarna och mellan de olika enheterna. Därmed undanröjs brister som funnits vid de förutvarande säkerhetsavdelningarna på Kumla och . De gamla säkerhetsavdelningarna på Kumla och omvandlas till normalavdelningar inom anstalternas A-säkerhetsklass. Av vad som redovisats ovan och i det följande framgår att regimen vid sä- kerhetsavdelningarna och normalavdelningarna vid säkerhetsenheterna skiljer sig åt. Just begränsningarna i kontakter med omvärlden uppfattas av många intagna på säkerhetsavdelning som den största inskränkningen i förhållande till en annan placering. Samtliga beslut om placering av intagna inom föregås av en utredning av de behov den intagne har och vilka risker som måste beaktas vid placeringen. Den reglering om vilken utredning som enligt 22 § KvaL ska göras inför beslut om placering i avskildhet eller placering på säker- hetsavdelning är således i någon mån överflödig. Kriminalvården har ju som myndighet alltid ett ansvar för att se till att utredningen i ett ärende besluts- underlaget är tillfredsställande. Huruvida någon hänvisning till 22 § KvaL görs i utredningen är i stort sett irrelevant eftersom en utredning lika gärna kan sluta med att någon placering på säkerhetsavdelning inte sker. Beslut om placering på viss avdelning inom en anstalt är i regel en fråga för anstalten. Det finns dock vissa platstyper som anstalterna själva inte råder över fullt ut utan där placeringsenheten eller huvudkontoret utifrån ett risk- perspektiv och för att få en optimal beläggning av häktena och anstalterna beslutar om intagningen. Förutom säkerhetsavdelning kan nämnas avdelning- ar med resurser för särskilt krävande intagna. De sistnämnda är också i ar- betsordningen undantagna från anstaltens rätt att besluta om placering inne på anstalten. För övrigt förekommer inte sällan att Kriminalvårdens huvudkon- tor, mot bakgrund av klientsituationen i landet, förändrar uppdragen för olika avdelningar i syfte att flexibelt utnyttja anstaltsbeståndet. Att generaldirektören beslutar vilka som ska vara placerade där ligger så- ledes i linje med avsnitt 14 i Kriminalvårdens arbetsordning, där det anges att ett ärende ska lämnas över till närmsta överordnade chef om det är av svårare beskaffenhet, har principiell betydelse eller är av större omfattning, kan få 2 011 /1 2:JO1 betydelse utanför ansvarsområdet, föranleda stort intresse i massmedia eller om det uppkommer tveksamhet inför beslut och att överordnad chef även i annat fall får överta avgörande i ett visst ärende som hör till dennes ansvars- område. Telefoni (punkt 12 i klagomålet) Kriminalvården har, med undantag för samtal mellan en intagen och en advo- kat som biträder den intagne i en rättslig angelägenhet, rätt att avlyssna intag- nas telefonsamtal om det är nödvändigt med hänsyn till säkerheten. Avlyss- ning får från Kriminalvårdens sida inte ske i hemlighet och sker så inte heller. Förutom att avlyssning av telefonsamtal enligt 30 § KvaL ska ske på lämp- ligt sätt finns ingen reglering i fråga om hur det rent praktiskt ska gå till. Det är i regel lämpligt att avlyssning sker genom att en tjänsteman är närvarande under samtalet och i realtid lyssnar till vad som sägs. Härigenom uppfylls också kravet på att avlyssning inte får ske i hemlighet. Givet att förutsättning- arna för avlyssning är uppfyllda finns emellertid inget hinder mot att det sker på annat sätt. Kriminalvården ser ingen anledning att kommentera anstaltens rutiner kring kontroll av den som den intagne vill samtala med. Kriminalvården note- rar dock att JB, som ju är placerad på normalavdelning, har beviljats tillstånd att inom INTIK-systemet ringa till personer som inte är att betrakta som nära anhöriga. Sådana tillstånd beviljas normalt inte för intagna på säkerhetsavdel- ning. Besök (punkt 35) Som framgår av utredningen får de intagna på normalavdelningen på säker- hetsenheten ta emot obevakade besök i anstalten Kumlas vanliga besöksav- delning under samma tidsmässiga förutsättningar som intagna i andra nor- malavdelningar. Bevakade besök genomförs i säkerhetsenhetens besöksrum, som uppstartsvis var utrustat med enbart bord och stolar och som inlednings- vis visade sig ha en dålig akustik. Möblemanget har kompletterats och anstal- ten ser över vad som kan göras för att förbättra akustiken. Besökare till intag- na på normalavdelning på säkerhetsenhet kontrolleras inte noggrannare än besökare till intagna på andra normalavdelningar. Det finns inget särskilt regelverk i fråga om intagna på normalavdelning på säkerhetsenhet ska få möjlighet att ta emot besök i besökslägenhet. Frågan om JB ska ha den möj- ligheten är under prövning i förvaltningsdomstol. Av utredningen framgår vidare att de intagna alltid har erbjudits att ta emot besök av och samtala med präster och sjukvårdspersonal i rum som inte är övervakade. Kriminalvården ser mot denna bakgrund ingen anledning att vidare kom- mentera anstaltens rutiner kring besök till intagna i säkerhetsenhetens nor- malavdelning. Kriminalvården noterar dock att JB, som ju är placerad på normalavdelning, har beviljats tillstånd till obevakade besök av personer som inte är att betrakta nära anhöriga. Sådana tillstånd beviljas normalt inte för intagna på säkerhetsavdelning. Promenad (punkt 6) Samtliga intagna på säkerhetsenheten erbjuds möjlighet till utomhusvistelse i enlighet med bestämmelserna i . Möjlighet att studera på högskolenivå (punkt 7) En intagen ska ges möjlighet till arbete, undervisning eller annan lämplig sysselsättning som såvitt möjligt underlättar för honom att inordna sig i sam- hället efter frigivningen. Det åligger i första hand Kriminalvården att be- stämma sådan sysselsättning, även om den intagne naturligtvis bör medverka i utformningen av sin verkställighetsplan. Det är sålunda t.ex. föga menings- 2 011 /1 2:JO1 fullt att anvisa en intagen att delta i ett visst brotts- och missbruksrelaterat program om den intagne inte är motiverad att genomgå det programmet. Då- lig motivation från en klient kan dessutom sabotera för motiverade klienter i programmet. Det är enligt Kriminalvårdens uppfattning lämpligt för mer- parten av klienter med en blandning av olika sysselsättningar programverk- samhet, arbete, studier, självförvaltning etc. Utbildningsnivån bland de intagna i anstalterna varierar precis som i övri- ga samhället kraftigt, men fyra av tio intagna har enbart fullföljt grundskola och en av tio har ingen fullföljd utbildning alls.