bet · GY01FiU29 · 2011-02-28 00:00:00 — Syftet med statistikuppdraget är framför allt att förbättra möjligheterna till att prognostisera effekterna av reformer samt förbättra möjligheterna att följa upp och utvärdera den upphandlingspolitik som förs i EU och . Uppdraget ska genomföras på ett utåtriktat sätt i kontakt med statliga myndigheter, kommuner, landsting, arbetsmarknadens parter, företag och intresseorganisationer. Uppdraget ska redovisas . Utifrån och rådets direktiv /33/EG av om främjande av rena och energieffektiva vägtransportfordon är en proposition angående miljökrav vid upphandling av bilar och vissa kollektivtrafiktjänster under utarbetande på och väntas inkomma till , se Ds 2010:31. Utskottet konstaterar, liksom tidigare, att redan gällande regler gör det möjligt att ställa miljökrav vid upphandlingar och att dessa kan beaktas i upphandlingens olika faser. När det gäller statens inköp av miljöbilar konstaterar utskottet att det i 5 § förordningen (2009:1) om miljö- och trafiksäkerhetskrav för myndigheters bilar och bilresor föreskrivs att de personbilar som köps in eller hyrs som huvudregel ska vara miljöbilar. Även på EU-nivå skärps regelverket kring vägtransporter. Utskottet påpekar att miljöfrågorna har hög prioritet, både nationellt och på EU-nivå, och anser inte att några ytterligare åtgärder från sida är påkallade. Utskottet avstyrker motionerna Fi209 (S), Fi222 (S), Fi245 (S), MJ296 (V), MJ449 (MP) yrkande 13, MJ433 (MP) yrkande 2, N220 (MP) yrkande 2, N374 (S) yrkande 3 och N437 (MP) yrkandena 3 och 4. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om mindre företags möjligheter att medverka vid upphandling. Utskottet anser, liksom tidigare, att gällande regler möjliggör att upphandlingar utformas så att mindre företag kan medverka och att det ankommer på de upphandlande enheterna att tillvarata dessa möjligheter. Utskottet konstaterar att den lagstiftning om nya rättsmedel på upphandlingsområdet som trädde i kraft innebär regelförenklingar för att minska den administrativa bördan för företag, vilket sannolikt betyder mer för små och medelstora företag än för stora företag. I motion 2010/11:Fi212 av (M) yrkas att möjligheterna för mindre företag att delta i offentliga upphandlingar utökas. Målet för den offentliga upphandlingen är att den ska vara effektiv och rättssäker och syfta till att tillvarata konkurrensen på marknaden så att skattemedlen används på bästa sätt till nytta för medborgarna, den offentliga sektorn och näringslivet. Men det är också viktigt att kommuner, landsting och andra offentliga upphandlare kan använda sin köpkraft till att förbättra miljön, ta sociala och etiska hänsyn samt verka för ökade affärsmöjligheter för små och medelstora företag i lokalområdet. I motion 2010/11:Fi219 av och (M) yrkas att det görs en översyn av reglerna kring offentlig upphandling så att småföretag kan delta i upphandlingar på rimliga villkor och att ges bättre verktyg för sin övervakning av att reglerna följs. Att endast en minoritet av landets småföretag deltar i upphandlingar beror enligt motionärerna på komplicerade regler, stora upphandlingskontrakt, bristande kompetens, misstro och dåligt utnyttjande av elektronisk upphandling. I motion 2010/11:N409 av m.fl. (S) yrkande 3 begärs att det skapas förutsättningar som ger de små företagen möjlighet att lägga anbud i den offentliga upphandlingen. I motion 2010/11:Fi241 av (M) yrkas att det görs en översyn av lagstiftningen om offentlig upphandling så att enklare och färre regler kan tillämpas för att få fler företag att delta i offentlig upphandling. Många små och medelstora företag uppfattar offentlig upphandling som både krångligt och tidskrävande, vilket gör att de i många fall avstår från att delta i offentlig upphandling. bör även påverka EU i denna riktning. I motion 2010/11:Fi267 av (M) yrkandena 1 och 2 begärs att möjligheterna ses över att dela upp de offentliga upphandlingarna för att möjliggöra för fler företag att delta samt att informationen förbättras och förtydligas till näringslivet om hur man ska hantera de offentliga upphandlingarna. I motion 2010/11:C298 av och (S) yrkande 3 begärs att det skapas förutsättningar som ger de små företagen möjlighet att lägga anbud i den offentliga upphandlingen. Den småföretagsverksamhet som finns i kust- och skärgårdsområdena måste ges ett tydligare stöd från samhället i samband med nysatsningar och expansion. Att satsa på utveckling av kust och skärgård ingår som en del i en framtida återupprättad regionalpolitik. Utskottet behandlade motioner om mindre företags möjligheter att medverka vid offentlig upphandling (se bet. 2009/10:FiU22). Utskottet vidhöll då sin tidigare uttalade uppfattning att möjligheter borde tas till vara, inom ramen för gällande regelverk, att utforma upphandlingar så att mindre företag fick bättre möjligheter att inkomma med anbud. Det ankom på de upphandlande myndigheterna och enheterna att ta till vara dessa möjligheter. Utskottet konstaterade att det i proposition 2009/10:180 Nya rättsmedel på upphandlingsområdet föreslogs regelförenklingar för att minska den administrativa bördan för företag, vilket sannolikt betydde mer för små och medelstora företag än för stora företag. För all offentlig upphandling gäller att vissa grundläggande EU-rättsliga principer måste iakttas (1 kap. 9 § och 1 kap. 24 § LUF). Bestämmelserna i upphandlingslagarna ska därför tolkas mot bakgrund av dessa principer. Det gäller särskilt principen om fri rörlighet för varor, principen om etableringsfrihet och principen om frihet att tillhandahålla tjänster samt de principer som följer av dessa, t.ex. principerna om likabehandling, icke-diskriminering och öppenhet (transparens) samt principerna om ömsesidigt erkännande och proportionalitet. Enligt uppgifter från är det inte möjligt att särbehandla små och medelstora företag i upphandlingsprocesserna, men de ska inte heller missgynnas. trädde ändringar i kraft i och om nya rättsmedel på upphandlingsområdet (se prop. 2009/10:180 och bet. 2009/10:FiU22). För att underlätta för framför allt små och medelstora företag att delta i upphandlingar anges i lagstiftningen att upphandlande myndigheter och enheter ska begära in uppgifter från och i stället för att företagen gör det på egen hand. Ett företag kan också åberopa en annan leverantörs kapacitet vid upphandlingar under tröskelvärdena. Inom EU pågår också ett arbete som kan förbättra möjligheterna för små och medelstora företag att delta i upphandlingar. För att göra det lättare att lämna anbud vid offentlig upphandling i andra EU-länder har tagit fram ett nytt verktyg, e-CERTIS. Verktyget innehåller detaljerad information om certifikat, bevis och attester och har bl.a. som syfte att underlätta jämförelse mellan motsvarande dokument i olika medlemsstater. Ett intyg som krävs in vid en offentlig upphandling i ett EU-land har inte alltid en exakt motsvarighet i ett annat land. Detta ska i sig inte hindra en leverantör från att lämna anbud över nationsgränser inom unionen. Verktyget är ett informationsverktyg som syftar till att såväl upphandlande myndigheter som leverantörer ska få tillgång till detaljerad information och kunna identifiera dokument som används eller är nödvändiga för kvalificering av leverantörer i de olika medlemsstaterna och matcha dem med lokala motsvarigheter. Det kan t.ex. handla om dokument som visar att vissa befattningshavare i företag inte varit fällda för viss brottslighet, eller att företagen är registrerade och att de betalat skatt. Information om de nationella certifikaten och intygen tillhandahålls och uppdateras av ansvariga myndigheter i respektive land. För räkning har och Kammarkollegiet tagit fram det material som ingår i databasen. Databasen e-CERTIS finns på alla EU-språk. Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att utvärdera upphandlingsregelverket ur ett ekonomiskt och samhällspolitiskt perspektiv. Syftet är att utreda om upphandlingsreglerna i tillräcklig utsträckning möjliggör för upphandlande myndigheter och enheter att göra goda ekonomiska affärer genom att tillvarata konkurrensen på marknaden och använda sin köpkraft till att bl.a. ta sociala och etiska hänsyn. Utredaren ska ta fram underlag för eventuella regleringsändringar och föreslå andra nödvändiga åtgärder inom det aktuella området. Uppdraget ska genomföras på ett utåtriktat sätt i kontakt med statliga myndigheter, kommuner, landsting, arbetsmarknadens parter, företag och intresseorganisationer. Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning att möjligheter bör tas till vara att, inom ramen för gällande regelverk, utforma upphandlingar så att mindre företag får bättre möjligheter att inkomma med anbud. Det ankommer på de upphandlande myndigheterna och enheterna att tillvarata dessa möjligheter. Utskottet konstaterar att den lagstiftning om nya rättsmedel på upphandlingsområdet som trädde i kraft innebär regelförenklingar för att minska den administrativa bördan för företag, vilket sannolikt betyder mer för små och medelstora företag än för stora företag. Detta välkomnas av utskottet. Utskottet avstyrker därmed motionerna Fi212 (M), Fi219 (M), N409 (S) yrkande 3, Fi241 (M), Fi267 (M) yrkandena 1 och 2 och C298 (S) yrkande 3. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om krav på djuromsorg och kvalitet på livsmedel. Ett krav på att livsmedel ska vara producerade i enlighet med den svenska djurskyddslagstiftningen strider mot principerna om den fria rörligheten av varor och tjänster, om likabehandling, om icke-diskriminering samt om ömsesidigt erkännande. Utskottet konstaterar dock att gällande regelverk och praxis ger vissa möjligheter att ställa krav på god djurhållning. Dessa möjligheter bör enligt utskottet utnyttjas av de upphandlande myndigheterna och enheterna. Jämför särskilt yttrande 3 (V). I motion 2010/11:Fi220 av (M) yrkas att det görs en översyn av lagen om offentlig upphandling för att möjliggöra att det ställs krav på svenska produktionsregelverk vid upphandling av livsmedel. ställer höga krav på djuruppfödare, men det snedvrider konkurrensen eftersom svenska produkter blir dyrare. Inte heller det offentliga kan upphandla svenskt. Det borde vara en självklarhet att stat, kommun och landsting följer den svenska lagstiftningen när de upphandlar varor och tjänster. Kommunens bönder ska följa svensk djurskyddslag, men kommunen behöver inte upphandla enligt svensk lagstiftning. I motion 2010/11:Fi223 av och (C) yrkas att motsvarande krav som ställs på dem som producerar livsmedel i vårt land ställs som krav på de livsmedel kommuner, landsting och stat upphandlar för offentlig konsumtion. Utskottet behandlade liknande motionsyrkanden i betänkande 2009/10:FiU22. Utskottet konstaterade då att flera av motionärernas yrkanden inte gick att bifalla eftersom de stred mot principerna om den fria rörligheten av varor och tjänster och om likabehandling och icke-diskriminering. Ett förfrågandeunderlag får inte utarbetas på så sätt att det försätter anbudsgivarna i en ojämlik ställning. Utskottet konstaterade dock att gällande regelverk och praxis ger vissa möjligheter att ställa krav på god djurhållning. Dessa möjligheter bör, enligt vad utskottet då angav, utnyttjas av de upphandlande myndigheterna. Inom detta område, liksom inom andra, krävs att de personer som har till uppgift att genomföra upphandlingar har goda kunskaper på området och kontinuerligt utbildas allteftersom rättspraxis förändras. Utskottet noterade dock att rättspraxis vad gäller krav på djurskyddshänsyn vid offentlig upphandling är mycket begränsad och att det därför vore önskvärt att rättsläget klargjordes genom fler vägledande domstolsavgöranden. konstaterar att vid offentlig upphandling gäller bl.a. principerna om likabehandling och icke-diskriminering. Det innebär att de krav som ställs ska gälla lika och på samma sätt för samtliga anbudsgivare och anbudsgivarna får inte sättas i en ojämlik ställning. Principen om ömsesidigt erkännande gäller för den offentliga upphandlingen. Denna princip innebär att en vara som lagligen tillverkats eller saluförts i ett medlemsland inom EU ska kunna säljas i alla andra medlemsländer. Undantag finns då ett särskilt skyddsintresse kan hävdas till skydd för människors och djurs liv och hälsa. Djurskyddslagstiftningen inom EU är inte helt harmoniserad, utan medlemsstaterna har möjlighet att tillämpa nationella regler. I dessa fall gäller principen om ömsesidigt erkännande. Om ett land vill förhindra import av ett livsmedel måste ett särskilt skyddsintresse finnas enligt artikel 36 i . Länder ska ha rätt att skydda sig mot framför allt djursjukdomar, men även mot växtskadegörare, dåliga livsmedel och undermåliga produktionsmetoder, men protektionistiska syften får inte ligga bakom. I praxis har undantagsgrunderna i artikel 36 i tillämpats restriktivt. För att undantagsreglerna vad gäller skydd av människors och djurs liv och hälsa ska kunna komma i fråga måste en unik situation förekomma i landet, den ska vara oförutsedd, baserad på nya fakta och innebära förändrade förutsättningar. Misstro mot t.ex. andra länders kontrollfunktioner är inte heller skäl nog. Att svenska produkter har en sämre konkurrenskraft än produkter i andra länder på grund av en hårdare lagstiftning som bl.a. leder till högre produktionskostnader kan inte heller, enligt , utgöra skäl för enskilda myndigheter att ställa vissa krav vid offentlig upphandling. Generellt gäller att protektionistiska syften inte får förekomma. drar slutsatsen att krav på att livsmedel ska vara producerade i enlighet med den svenska djurskyddslagstiftningen strider mot principerna om icke-diskriminering och likabehandling. Ett sådant krav strider dessutom mot principen om ömsesidigt erkännande, och det ankommer inte på enskilda upphandlande myndigheter att avgöra om ett särskilt skyddsintresse föreligger eller ej. Rättspraxis avseende offentlig upphandling visar att krav som diskriminerar leverantörer och produkter från andra medlemsländer inom EU inte är tillåtna. Rättspraxis visar också att en upphandlande myndighet alltid måste ha möjlighet att kunna kontrollera de krav som ställs och att ha en reell möjlighet att genomföra detta. Vägledande praxis som berör offentlig upphandling och djurskyddshänsyn är däremot knapphändig. konstaterar att det enligt och upphandlingsdirektiven finns möjlighet att hänvisa till specifikationer som ingår i ett miljömärkningssystem. Enligt vore det dock en felaktig tillämpning av den bestämmelsen att hänvisa till en viss lagstiftning. Enligt om miljömärkning ska ett sådant system bl.a. vara fritt tillgängligt, öppet och specifikationerna ska vara lämpliga för att definiera egenskaperna hos de varor som ska upphandlas. påpekar i sammanhanget möjligheten att upphandla ekologiskt producerade livsmedel som innebär en högre grad av djurskydd. Bestämmelserna för ekologisk produktion är harmoniserade genom förordning 834/2007/EG och kan användas vid offentliga upphandlingar. På samma sätt kan krav på frigående värphöns uppfyllas genom hänvisning till förordning 1028/2006/EG och direktiv /4/EG. Enligt de bestämmelserna ska ägg märkas med produktionsmetod (frigående utomhus, frigående inomhus, burhöns eller ekologisk produktion). anser sammanfattningsvis att det i sig inte är förbjudet att ställa krav på djurskyddshänsyn vid offentlig upphandling. Däremot måste en upphandlande myndighet kunna säkerställa att alla leverantörer behandlas lika, att de ges lika förutsättningar att lämna ett anbud, att kraven är förutsebara och att myndigheten har en reell möjlighet att kontrollera att de ställda kraven uppfylls. Kraven på djurskyddshänsyn ska också vara proportionella i förhållande till det syfte som ska uppnås och inte begränsa konkurrensen mer än nödvändigt. I betänkande 2009/10:MJU19 anför miljö- och jordbruksutskottet följande: Från har utskottet inhämtat att medel (enligt regleringsbrev ) har utbetalats till för att myndigheten ska arbeta för att höja kunskapsnivån och förbättra informationen kring området offentlig upphandling av mat. har också arbetat med frågan om man kan ställa krav på svensk djurskyddslagstiftning vid upphandling av livsmedel. Myndigheten anger att det kan vara möjligt att ställa vissa krav på att produktionen bl.a. har skett med en god djuromsorg, men att det inte är rimligt att ställa krav på att den svenska djurskyddslagstiftningen ska vara uppfylld i sin helhet eftersom det kan diskriminera producenter i andra länder. Det är däremot möjligt att ställa specifika krav som härrör från den svenska lagstiftningen. Vidare anges att det är viktigt att upphandlingskrav är tydliga och förutsägbara. Det finns bestämmelser om miljöhänsyn i 6 kap. 3 § lagen (2007:1091) om offentlig upphandling. De omfattar bl.a. tekniska specifikationer och möjlighet att använda specifikationer för miljömärkning, information om miljöskydd, miljöskyddsåtgärder eller miljöledning, utvärderingskriterier och särskilda villkor för hur ett kontrakt ska fullgöras. har gett ut en särskild broschyr om miljökrav i offentlig upphandling. Upphandlande myndigheter eller enheter kan enligt skapa goda förutsättningar för lokala, ofta mindre företag, exempelvis en livsmedelsproducent eller ett städbolag, att lägga anbud genom att utforma förfrågningsunderlaget på ett sådant sätt att fler kan lägga anbud. Som finansutskottet har uttalat får en upphandlande myndighet eller enhet ställa särskilda sociala, miljömässiga och andra krav på hur kontrakt fullgörs, under förutsättning att kraven är förenliga med gemenskapsrätten och anges i annonsen om upphandlingen eller i förfrågningsunderlaget (prop. 2006/07:128, bet. 2007/08:FiU7). Utskottet konstaterar, liksom tidigare, att flera av motionärernas yrkanden inte går att bifalla eftersom de strider mot principerna om den fria rörligheten av varor och tjänster, om likabehandling, om icke-diskriminering samt om ömsesidigt erkännande. Ett förfrågandeunderlag får inte utarbetas på så sätt att det försätter anbudsgivarna i en ojämlik ställning. Utskottet konstaterar dock att gällande regelverk och praxis ger vissa möjligheter att ställa krav på god djurhållning. Dessa möjligheter bör enligt utskottet utnyttjas av de upphandlande myndigheterna och enheterna. Det krävs på detta område, liksom inom andra, att de personer som har till uppgift att genomföra upphandlingar har goda kunskaper på området och kontinuerligt utbildas allteftersom rättspraxis förändras. Som utskottet också noterat i tidigare betänkanden vore det önskvärt om det kom fler vägledande domstolsavgöranden vad gäller djurskyddshänsyn. Utskottet avstyrker motionerna Fi220 (M) och Fi223 (C). Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om närproducerat och om inrättande av en webbplats. Utskottet hänvisar, liksom tidigare, till att upphandlingskrav på att produkter t.ex. ska ha producerats lokalt eller enligt svenska normer skulle strida mot såväl svensk rätt som grundläggande EU-regler. Utskottet avstyrker även ett motionsyrkande om inrättande av en webbplats där den som stöter på problem vad gäller lagar och bestämmelser i samband med offentlig upphandling kan rapportera detta via nätet med hänvisning till att det redan existerar liknande typer av webbplatser som motionären efterfrågar. Jämför särskilt yttrande 4 (MP). I motion 2010/11:Fi239 av och (S) yrkas att lagen om offentlig upphandling ses över utifrån bl.a. kriterier som närproducerat. Det måste vara möjligt att i upphandling ta hänsyn till vad som är en bra affär för skattebetalarna och kunna värdera den kvalitet som närproducerade varor innebär. I dagens kan en offentlig verksamhet ställa krav på olika kvaliteter hos en produkt inklusive pris. Men vi är förbjudna att ta hänsyn till var en produkt är producerad. En konsekvens av detta blir att vi inte har möjlighet att genomföra den för miljön och skattebetalarna bästa affären utan tvingas köpa den billigaste produkten på bekostnad av ett öppet landskap och arbetstillfällen i våra kommuner. I motion 2010/11:C305 av och (MP) yrkande 2 begärs att det görs en översyn av lagen om offentlig upphandling och hur lagen tolkas. Det bör enligt motionärerna utredas hur upphandlingar görs på ett sätt så att den lokala ekonomin gagnas, och fakta som möjliggör upphandlingar lyckade för den lokala ekonomin bör spridas mellan kommuner, myndigheter och andra upphandlande parter. Lokal upphandling ger ofta påtagliga multiplikatoreffekter i den lokala ekonomin och bidrar därmed till att skapa arbetstillfällen och skatteintäkter. Internationella studier, bl.a. från i , har visat att ett något dyrare anbud från ett lokalt företag ofta i slutändan ändå lönar sig tack vare att pengarna då cirkulerar i den lokala ekonomin i stället för att rinna ut ur kommunen och regionen. Detta är bakgrunden till att exempelvis många amerikanska kommuner är beredda att acceptera dyrare anbud från lokalt förankrade företag. I flera svenska kommuner görs en tolkning av lagen om offentlig upphandling och på området som försvårar för främjande av den lokala ekonomin vid upphandlingar. Konsekvensen kan bli att aktörer som skapar arbetsmöjligheter i socialt utsatta områden eller får små bygdeekonomier att växa utkonkurreras av aktörer som vinner upphandlingar utan att åstadkomma liknande lokala vinster. I motion 2010/11:C311 av (KD) yrkande 15 begärs att lagen om offentlig upphandling ses över så att nya upphandlingsmodeller skapas som gynnar de lokala småföretagen och den lokala miljön. Kommunerna kan genom utformningen av sina upphandlingsanbud påverka livsbetingelserna för landbygdsbutikerna. Man kan bl.a. minska kraven på det sortiment som anbudsgivarna måste prissätta och kunna leverera. I motion 2010/11:MJ226 av (M) yrkande 2 begärs att informationen förbättras och att det tydliggörs vilka möjligheter som finns att kräva att svensk miljö- och djurskyddslagstiftning ska följas vid offentlig upphandling. Motionären anför att det för dem som tror på marknadskrafterna är självklart att det ska finnas ekologiska livsmedel eftersom konsumenterna efterfrågar det. Däremot anser inte motionären att det är försvarbart att snedvrida konkurrensen med subventioner respektive straffavgifter på endera produktionsformen. Inte heller kan det vara acceptabelt att en fjärdedel av de varor skolkök och sjukhuskök runt om i landet köper ska vara ekologiskt producerade, när det kan finnas konventionellt odlade grödor i närområdet. Det är enligt motionären en skandalös dubbelmoral att sätta mål som kan legitimera att det fraktas mat runt halva jordklotet, bara för att den är ekomärkt, då närodlade produkter finns att tillgå. Eftersom inköpsmål för ekologiska produkter dessutom torde fördyra matinköpen för den offentliga verksamheten gör därvid också ett allvarligt intrång i den kommunala beslutanderätten. Inga nya nationella mål ska därför fastställas för vare sig ekologisk produktion eller konsumtion. I stället bör kravet vara att livsmedel som köps för skattemedel ska vara producerade i enlighet med svensk miljö- och djurskyddslagstiftning. I motion 2010/11:MJ272 av (KD) yrkande 2 och 3 begärs att möjligheterna stärks för kommuner och landsting att välja närproducerat inom sina verksamheter samt att regeringen inrättar en webbplats där den som stöter på problem vad gäller lagar och bestämmelser i samband med offentlig upphandling kan rapportera detta via nätet. Det finns olika möjligheter för exempelvis en kommun att underlätta för lokala och småskaliga producenter att delta i upphandlingar. Det går även att ställa krav på djurskydd. När man i en och samma upphandling ska köpa både kött och rotsaker utesluter man många leverantörer. Kommunerna behöver bli skickligare på att göra upphandlingar som möjliggör för små företag att vara med och konkurrera vid upphandlingar. För att kunna hålla en bra upphandlingskompetens kan kommunerna behöva gå samman i upphandlingsförbund.