bet · GY01FiU20 · 2011-06-15 00:00:00 — Alla tre konstaterar att jobbskatteavdraget ökar sysselsättningen. Alla tre rekommenderar oss att göra fler skattelättnader för att förstärka utbudet i svensk ekonomi. Alla tre är explicita med att jobbskatteavdraget är en del av detta.Det är klart att vi ska utvärdera och titta på det. Det finns säkert, i utformningen av jobbskatteavdraget, saker vi kan diskutera. Vi har fått en LO-puckel med grundavdraget som ställer till en massa komplikationer, som gör att det är svårt för enskilda att räkna ut sina jobbskatteavdrag. Man kan säkert diskutera om delar av detta behöver ses över, och det finns säkert skäl att titta på frågan.Men har vi ett läge med en osäkerhet i världsekonomin och ett pågående grekiskt drama. Är det då inte rätt läge att säkra efterfrågan? KI konstaterar, som sagt, när man utvärderar det som vi aviserade i vårpropositionen, att skattesänkningar som leder till att hushållens konsumtion ökar och fler offentliganställda sammantaget ökar sysselsättningen med 15 000. Det är väl rätt uppenbart hur det är om folk är oroliga för matpriser och räntor och allt vad det är. Har de lite mer pengar i plånboken blir det lite mer efterfrågan. Lite mer efterfrågan i ett osäkert läge kanske gör att några tusen ytterligare får jobb. Det borde väl vara en bra sak. Det borde väl vara något som socialdemokrater kan stödja. Fler jobb - ja, vi har förslag för att komma åt flaskhalsarna och se till att tillväxten kan bli ännu högre. Men problemet är att er politik med de stora skattesänkningarna eldar på konjunkturen och bidrar till att ekonomin överhettas. Ett jobbskatteavdrag på en tusenlapp hjälper inte om du har investerat några miljoner i din bostad. Då kommer efterfrågan att dras in, i och med de kommande ränteökningarna, mycket mer än den efterfrågestimulans som ges via ytterligare ett jobbskatteavdrag.Då är min fråga återigen till finansministern: Vad säger du till det räntebärande folket, som har investerat i sitt boende? Vad är ditt besked till det hårt dubbelarbetande paret, som investerat i villadrömmen och som plågas av ökade räntor på ? Jag undrar om det här är ditt besked: Jo, ni får visserligen några extra i höjda räntor. Men jag fortsätter min skattepolitik trots alla varningar från alla experter, och ni får kanske en tusenlapp i kompensation. Är det ditt besked till det räntebärande folket, till det hårt dubbelarbetande paret, som har investerat i villadrömmen, i sitt boende för framtiden? säger att han och Socialdemokraterna står för fler jobb och att skattesänkningar inte är någon väg framåt. Nej, det förstår man, eftersom Socialdemokraterna föreslår kraftiga skattehöjningar.I ett läge där vi har osäkerhet och oro i världen ska arbetsgivaravgifter för unga höjas, RUT-avdrag avskaffas, inkomstskatterna höjas, fastighetsskatter och annat utredas och tjänstemoms avföras. Det är klart att det är en väg som är bekymmersam i ett sådant läge.Låt oss i stället samla ihop vad KI, , IMF och andra bedömare drar för slutsats. Det är särskilt viktigt att öka arbetsutbudet. Det är det som är vägen framåt, att vi i ett läge där andra länder behöver strama åt och skära ned kan säga: I kan vi både trygga utbildning och sjukvård och tillföra hushållen en skattelättnad som gör att de får en stark ekonomi framåt.Höjda räntor - låt mig påpeka att har lägre räntor än . Vi har 2,85 i tioårsränta medan har . Det som kan skapa en osäkerhet kring och svensk ekonomi är om vi får en osäkerhet om huruvida vi håller fast vid långsiktigheten i vår finanspolitik.Jag vet att Socialdemokraterna alltid har varit för ordning och reda i offentliga finanser. Jag vet att Socialdemokraterna alltid har varit för att vi ska ha ett stramt ramverk i riksdag och i kring offentliga finanser. Jag ifrågasätter inte det. Jag är övertygad om att så är fallet. Det ska vi också kunna vara tydliga med, att det är det som gäller långsiktigt.Sedan har och jag olika ideologier, olika utgångspunkter och olika grundsyn. Men jag tror att det mest centrala budskap som vi kan ge till hushåll, företag, internationella investerare och de här marknaderna, med deras relativt begränsade fattningsförmåga, är att det i finns en stabilitet som har ett brett stöd långt över blockgränserna, där vi, Socialdemokraterna och är överens. Jag skulle vilja börja med att yrka bifall till reservation 2 i utskottets betänkande, vilket jag inte kom ihåg att göra i mitt huvudanförande. Men jag tänkte inte ägna mig åt den punkten i det här replikskiftet med finansministern, utan jag skulle vilja lyfta fram frågan kring järnvägen.Miljöpartiet vill se ett miljösmart och hållbart transportsystem, och ett väl fungerande järnvägsnät är efterfrågat av både industri, näringsliv och resenärer. Vår målsättning är en fördubbling av andelen resande med kollektivtrafiken till 2020 och en kraftig ökning av andelen godstransporter på järnväg.För att klara det här måste vi ha rejäla satsningar på underhåll av tågnäten, detta inte minst för att avhjälpa de akuta problem som har visat sig under de senaste årens tågkaos. För att skapa en attraktiv tågtrafik på behöver vi också investera i befintliga banor, i nya sträckor och, i förslag, i höghastighetsbanor.I vårpropositionen aviserar regeringen en extra satsning på . Det är ett steg i rätt riktning, men ur vårt perspektiv är det otillräckligt. Regeringen har inte visat hur man ska finansiera denna satsning. Vi är oroliga för att andra angelägna investeringar ska skjutas . har finansministern själv sagt att vi har överinvesterat i järnvägar.Vad har regeringen egentligen för ambitioner för den svenska järnvägstrafiken? Anser finansministern att det räcker med de utlovade för att komma till rätta med bristerna i det svenska järnvägsnätet och uppnå de transportpolitiska målen? Låt mig vara väldigt tydlig. Vi anser naturligtvis att de mycket omfattande järnvägsinvesteringar som ligger i de 500 miljarder vi har i framtida planer ska genomföras. De 800 miljoner vi talar om är ett kortsiktigt tillskott av nya pengar. Givetvis ska vi - det kan jag också försäkra om - i budgeten visa att det är nya pengar som gör att det finns en förutsättning för ett bättre järnvägsunderhåll.Det är klart att vi i har en skuld för järnvägsunderhåll som vi bör göra någonting åt. Det är alldeles tydligt för oss som lever utanför de stora städerna att transportsystemet inte riktigt vuxit i kapp. Det gäller naturligtvis både väg och järnväg. För oss som tågpendlat är det väl alldeles uppenbart att förbättrade tågtransporter, inte minst i storstadsregionerna, är en nyckel.Det är väl också alldeles självklart efter vad vi upplevt under senaste vintern att det finns brister i både vintersäkerhet och underhåll som är bekymmersamma. har jag talat med representanter för svensk industri som påpekat att det, inte minst för basindustrin, finns rätt betydande bekymmer kopplade till järnvägsunderhållet.Jag tycker att det är en självklarhet att man kan diskutera och fundera på detta och även vrida och vända på saker. Vi ska återkomma med en bredare, kan vi säga, uppdatering av en infrastrukturproposition under nästkommande riksdagsår. Då ska infrastrukturpropositionen komma.Det som jag vill påpeka är att det för mig är viktigt att alla sådana här diskussioner måste föras inom ramen för det ramverk som jag hoppas att vi är överens om när det gäller offentliga finanser, beslutsordningar i regeringskansli och riksdag samt målen för politik med både utgiftstak och överskottsmål. Det måste vara utgångspunkten. Sedan kan man naturligtvis diskutera hur mycket av järnvägsinvesteringar som är nödvändigt. Det är så att säga en uppenbar del av varje budgetprocess. Men alla sådana processer måste ske inom ramen för ordning och reda. Kanske kan jag lugna finansministern genom att säga att inte kommer att lägga fram några ofinansierade förslag i den kommande höstbudgeten.Infrastrukturfrågorna är avgörande både för konkurrenskraft och för att vi ska klara klimatmålen - långsiktiga satsningar som måste få långsiktiga planeringsförutsättningar.Regeringens signaler till resenärerna, näringslivet och måste vara tydliga om att det här är frågor som prioriteras och om att mer pengar kommer. Något annat vore inte en ansvarsfull ekonomisk politik.Vi som stått och frusit på perronger i väntan på försenade tåg är många. Det är också många som fått sitta på stillastående tåg på våra tågsträckor frustrerade över att inte komma fram till resmålet. Delar av industrin har känt sig tvingade att i stället för att transportera gods på järnväg flytta över gods till miljöbelastande lastbilstransporter. Detta är inte acceptabelt. Vi ska inte behöva ytterligare en kaosvinter i tågtrafiken för att inse de här väsentliga behoven. Låt mig till att börja med tacka för tydliga besked om inga ofinansierade förslag och om ordning och reda i beslutsfattandet kring ekonomisk politik. Det är naturligtvis bara att välkomna hållning där.Även det som är en utgångspunkt för inlägg, nämligen hela hållbarhetsdimensionen, är väl en självklar tankegång kring hur vi långsiktigt måste bedriva ekonomisk politik i Sverige.Själv har jag tågpendlat från både och till . Jag vet att problemet inte är ett problem som dykt upp den senaste vintern. Alla har vi suttit fast på tåg och tågstationer därför att vi inte klarat av att få ett transportsystem som växer ihop med befolkningstillväxten i storstäderna eller för delen därför att det faktiskt är fler som av olika skäl, bland annat miljöskäl, väljer att resa med SJ.Jag är dock mer bekymrad över den kommande vintern. Jag tror att det nästan inte finns några kortsiktiga beslut att fatta som säkrar svenskt järnvägssystem om vi får en till riktigt kall vinter. Här måste man ta mer långsiktiga grepp. Det går inte att lösa detta på två eller ens i en budgetförhandling, utan ett ordentligt program som löper måste läggas fast för att klara det här. Jag är övertygad om att vi är överens om det.Frågan får fortsatt hanteras både i höstens budgetproposition och i många kommande budgetpropositioner.