bet · GY01SoU9 · 2011-03-24 00:00:00 — Vidare anges att vården och behandlingen så långt det är möjligt ska utformas och genomföras i samråd med patienten. Varje patient som vänder sig till hälso- och sjukvården ska, om det inte är uppenbart obehövligt, ges en medicinsk bedömning av sitt hälsotillstånd. Den som har det största behovet av hälso- och sjukvård ska ges företräde till vården. Målen för hälso- och sjukvårdspolitiken utgår från att hälso- och sjukvården ska ge patienten ett mervärde i form av ökad hälsa. Hälso- och sjukvården ska bedrivas så effektivt och med så gott utfall för patienterna att den åtnjuter ett högt förtroende bland allmänheten. Arbetet inom hälso- och sjukvårdsområdet ska särskilt inriktas på att säkerställa en god tillgänglighet och valfrihet bland en mångfald av vårdgivare, säkerställa att hälso- och sjukvården är kunskapsbaserad och att patienterna ges möjlighet till delaktighet och självbestämmande, skapa förutsättningar för att hälso- och sjukvårdens resultat följs upp på ett öppet och jämförbart sätt samt tillvarata kunskap och erfarenheter för att systematiskt förbättra hälso- och sjukvården. Det är av största vikt att den vård som erbjuds är jämlik. Det handlar om att vården ska hålla en bra kvalitet för alla och att tillgängligheten ska vara god för både kvinnor och män och för både utrikes födda och inrikes födda, oavsett ålder, bostadsort, utbildning och ekonomiska förutsättningar. Utskottet delar bedömningen att förutsättningarna för en god och jämlik vård bör förbättras. Det arbete som bedrivs inom detta område bör ges högsta prioritet. trädde lagen (2008:962) om valfrihetssystem, förkortad LOV, i kraft. Lagen reglerar vad som ska gälla för de landsting och kommuner som vill konkurrenspröva landstingskommunala och kommunala verksamheter genom att överlåta valet av utförare av bl.a. hälso- och sjukvård eller omsorgstjänster till brukaren eller patienten. Genom ändringar i HSL är det fr.o.m. obligatoriskt för landstingen att tillämpa LOV i primärvården. Utskottet välkomnar regeringens reformer för valfrihet. En ökad mångfald inom hälso- och sjukvården är en viktig förutsättning för att patientens ställning i vården ska kunna stärkas. När det gäller motion So522 (S) konstaterar utskottet att det pågår ett projekt, Gränslös vård, vars syfte är att fördjupa den vårdsamverkan som finns mellan kommunerna i svenska och finska . Utskottet ser positivt på detta. bör dock inte ta något initiativ. Utskottet avstyrker motionerna Ju403 (V) yrkande 18, So204 (KD) yrkande 2, So244 (KD), So265 (M), So315 (M), So372 (S), So394 (KD), So406 (KD), So439 (S), So478 (M), So481 (M) yrkandena 1 och 2, So522 (S), So524 (S), So525 (M), So552 (M) yrkandena 1 och 2, So562 (M), So569 (S), So573 (V) yrkandena 3, 4, 6, 7 och 9 samt So590 (V) yrkandena 13. För patienten är det viktigt att få vård snabbt och känna till vilken skyldighet vården har att erbjuda besök och behandling inom utlovad tidsram. Att förbättra tillgängligheten för patienten är av stor vikt för att skapa förutsättningar för en god vård. Under föregående valperiod genomfördes en rad insatser för att minska väntetiderna till besök och behandling i hälso- och sjukvården samt för att stärka patientens ställning. Det gäller inte minst de ändringar i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) som trädde i kraft och som syftar till att ytterligare förstärka patientens ställning i vården vad gäller vårdgaranti, fast vårdkontakt och förnyad medicinsk bedömning. Den s.k. kömiljarden är en annan viktig satsning som syftar till att patienten ska få tillgång till vård inom ramen för vårdgarantin. Ytterligare ett led i arbetet med att stärka patientens ställning är skapandet av en ny myndighet med ansvar för uppföljning och utvärdering av hälso- och sjukvården. Utskottet välkomnar dessa satsningar. Utskottet erinrar om att (dir. 2003:10) också berört frågan om patientens ställning (SOU 2007:10 och 12). Utskottet ser mycket positivt på att godkände ett förslag till regler om patienters rättigheter vid vård i annat EU-land. Rådet godkände samma text . Därmed kan det s.k. patientrörlighetsdirektivet formellt träda i kraft och de nationella genomförandeprocesserna påbörjas. Reglerna innebär att patienters rätt att få ersättning för hälso- och sjukvård och tandvård i andra EU-länder blir tydlig. har varit pådrivande i detta arbete inte minst under ordförandeskapet . Med det anförda avstyrks motionerna So229 (M), So261 (M), So276 (M), So421 (M) yrkandena 1 och 2, So427 (KD) och So496 (KD) i den mån de inte är tillgodosedda. Utskottet delar regeringens uppfattning att satsningarna på utgör en viktig grundstruktur för att kunna utveckla och driva på hälso- och sjukvårdens förbättringsarbete. Genom de nationella kvalitetsregistren har patienter och allmänhet fått en bättre inblick i vad hälso- och sjukvården presterar och till vilka kostnader det sker. Enligt utskottet är det viktigt att satsningar på öppna jämförelser fortsätter och utvecklas. Det är därför positivt att parterna genom Dagmaröverenskommelsen 2011 har enats om att driva ett kontinuerligt arbete för att förbättra de nationella kvalitetsregistren i olika avseenden för att de ska utgöra verktyg för förbättringsarbete i vården. Utskottet avstyrker motionerna So236 (S), So264 (M), So551 (M) och So554 (M) i den mån de inte kan anses tillgodosedda. Under den gångna valperioden har en genomgripande patientsäkerhetsreform initierats. Patientsäkerhetslagen (2010:659) trädde i kraft . Syftet med den nya lagstiftningen är att få ned antalet vårdskador, oavsett om bristerna beror på systemfel hos vårdgivaren eller på att vårdpersonalen har begått misstag. Den överenskommelse som presenterades av Kommuner och Landsting (SKL) och regeringen på området är enligt utskottet en välkommen och betydelsefull del av det fortsatta arbetet. Överenskommelsen innebär att de landsting som åstadkommer förbättringar enligt uppsatta kriterier får del av de pengar som avsatts för ändamålet. Den breda satsningen på ökad patientsäkerhet kommer att leda till säkrare vård för patienten och ett mer aktivt patientsäkerhetsarbete, vilket i sin tur leder till minskat lidande, färre omoperationer, färre vårddygn och färre sjukskrivningar. I det pågående arbetet med patientsäkerhet ingår även satsningar på att motverka vårdrelaterade infektioner såväl inom som inom EU. Utskottet ser positivt på detta och anser inte att behöver ta något initiativ med anledning av motionerna So237 (S) yrkandena 13 och So366 (M). De frågor som tas upp i motionerna So209 (MP), So365 (M), So573 (V) yrkande 26 och So574 (M) berörs i betänkandet Kompetens och ansvar (SOU 2010:65). Remissbehandlingen har avslutats. Enligt utskottet bör beredningen av betänkandet inte föregripas. Prioriteringar inom hälso- och sjukvården Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om vård och behandling av olika sjukdomar och prioriteringar inom hälso- och sjukvården. Jämför reservation 8 (S). I motion So520 av (KD) begärs ett tillkännagivande om behovet av en ny delegation för att följa upp prioriteringsriktlinjer i svensk hälso- och sjukvård. Delegationen bör enligt motionären arbeta med att de prioriteringsriktlinjer som beslutat om får bättre genomslag i svensk hälso- och sjukvård. I motion So273 av (M) begärs ett tillkännagivande om hur rehabiliteringen av patienter kan förbättras. Motionären anför att det är viktigt att människor får den bästa och mest optimala rehabiliteringen med stark anknytning till de nyaste rönen inom forskningen. Ett område är hur kulturen kan påverka rehabiliteringen. I motion So275 av (M) begärs ett tillkännagivande om att bör göras till ett försökslän för kultur på recept i sjukvården. I motion So422 av (M) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om alternativa behandlingsmetoder. I yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om möjligheterna att underlätta för fler landsting att erbjuda alternativa behandlingsmetoder bör undersökas. Motionären anför att alternativa behandlingsformer med bevisad effekt är viktiga för att behandla rygg- och nackbesvär. Därför är det angeläget att fler landsting ger sina invånare möjligheten till alternativa behandlingsmetoder som exempelvis naprapati. I motion So566 av Finn och (M) begärs ett tillkännagivande om en översyn av hälso- och sjukvårdslagen i fråga om synen på rehabiliteringsinsatser i vården. Motionärerna föreslår en översyn av HSL i fråga om sjukvårdens och rehabiliteringens lika värde. I motion So561 av Finn m.fl. (M) begärs ett tillkännagivande om en ny etisk plattform i sjukvården. För att ändra synsätt och prioritering av behov för rehabiliteringsåtgärder inom hälso- och sjukvården, bör enligt motionärerna såväl en etisk plattform för prioriteringsgrunder som en nationellt likvärdig tillsyn av att detta i praktiken följs av hälso- och sjukvården införas. I motion So452 av (S) begärs ett tillkännagivande om behovet av synliggörande av och ökad forskning om den dolda kvinnosjukdomen endometrios. Motionären anför bl.a. att endometrios måste synliggöras så att fler kvinnor uppmuntras att söka hjälp och få en diagnos. I motion So352 av och (M) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om adekvat behandling av endometrios genom tidig diagnos. I motion So385 av och (S) begärs ett tillkännagivande om PSA-test i hälsokontrollen för män för att öka chanserna att upptäcka prostatacancer . I motion So357 av Per (S) begärs ett tillkännagivande om satsningar på särskilda flimmermottagningar för att förbättra vården för människor med förmaksflimmer. Motionären anför även att det bör prövas om flimmermottagningar ska föras in i de nationella riktlinjerna för hjärtsjukvård. I motion So429 av m.fl. (FP) begärs ett tillkännagivande om att utöka den palliativa vården. Enligt motionärerna måste samhället säkerställa att människor som har en dödlig sjukdom och som upplever stort lidande får god vård och ett värdigt slut på livet. I motion So291 av (M) begärs ett tillkännagivande om införande av screening för bukaortaaneurysm. I motion So398 av m.fl. (FP) (delvis) begärs ett tillkännagivande om nationella riktlinjer för MS-vården. behandling och pågående arbete m.m. ställde sig bakom de riktlinjer för prioriteringar inom hälso- och sjukvården som föreslagits i propositionen Prioriteringar inom hälso- och sjukvården (prop. 1996/97:60, bet. 1996/97:SoU14, rskr. 1996/97:186). Riktlinjerna är baserade på tre grundläggande principer: människovärdesprincipen, behovssolidaritetsprincipen och kostnadseffektivitetsprincipen. Dessa principer har kommit att kallas den etiska plattformen. Riktlinjerna exemplifieras med fyra breda prioriteringsgrupper: Vård av livshotande akuta sjukdomar Vård av sjukdomar som utan behandling leder till varaktigt invalidiserande tillstånd eller för tidig död Vård av svåra kroniska sjukdomar Palliativ vård och vård i livets slutskede Vård av människor med nedsatt autonomi Vård av mindre svåra akuta och kroniska sjukdomar Vård av andra skäl än sjukdom eller skada Utskottet anförde att vårdbehovet i varje enskilt fall måste bedömas utifrån förutsättningarna i just det fallet. Såväl akuta som kroniska sjukdomar kan variera i svårighetsgrad från tid till annan hos samma patient och därmed vårdbehovet. Vården av en och samma sjukdom kan därför enligt utskottets uppfattning under olika stadier hamna i olika prioriteringsgrupper. Vilken diagnos eller sjukdom det är fråga om är inte det viktiga. Det avgörande är i stället tillståndet och vårdbehovet vid varje särskild tidpunkt. Vidare konstaterade utskottet att de riktlinjer som regeringen lägger fram i propositionen och som utskottet ställt sig bakom låter sig inte förenas med någon lista där vissa sjukdomar generellt prioriteras före andra. Det som tas upp i motionerna får enligt utskottets mening bedömas med ledning av de föreslagna principerna och riktlinjerna (s. 22). fattade också beslut om två tillägg i hälso- och sjukvårdslagen som lägger fast dels att den som har det största behovet av hälso- och sjukvård ska ha företräde till vården, dels att varje patient som vänder sig till hälso- och sjukvården, om det inte är uppenbart obehövligt, ska ges en medicinsk bedömning av sitt hälsotillstånd. Riksdagsbeslutet innebar vidare ett uppdrag till att utveckla riktlinjer. I riksdagsbeslutet ingick även att en särskild delegation skulle inrättas med uppgift att bl.a. följa tillämpningen av riktlinjerna samt sprida information och kunskap om riktlinjerna för prioriteringar i hälso- och sjukvården och stimulera till diskussion om etik och prioriteringar. Prioriteringsdelegationen lämnade sitt slutbetänkande , Prioriteringar i vården (SOU 2001:8). I betänkandet anförs det att det yttersta ansvaret för att riktlinjerna följs åvilar riksdag och regering (s. 127). Vidare anförs det att sjukvårdshuvudmännen har huvudansvaret för att föra prioriteringsprocessen vidare och att i sin tillsynsfunktion har att bevaka att riksdagsbeslutet följs och att prioriteringsprocessen intensifieras. har Prioriteringscentrum (Nationellt för prioritering inom vård och omsorg) ett nationellt uppdrag att kring ämnet öppna prioriteringar bedriva forskning och utveckling av processer och metoder bidra till kunskapsöverföring mellan akademi och praktisk vård och omsorg skapa forum för kunskaps- och erfarenhetsutbyte stimulera till ökad medvetenhet och debatt. Centrumet finns i och har som huvudman. I betänkande 2004/05:SoU10 Hälso- och sjukvårdsfrågor m.m. behandlades bl.a. styrelses framställning 2004/05:RRS2 om prioriteringar inom hälso- och sjukvården. Med anledning av denna föreslog utskottet ett tillkännagivande dels om behovet av en förbättrad styrning och uppföljning av riktlinjer för prioriteringar inom hälso- och sjukvården, dels om behovet av att utveckla återrapporteringen av resultatet av verksamheten till . Vidare föreslogs ett tillkännagivande om att ett genusperspektiv bör anläggas på arbetet med att förbättra styrningen, uppföljningen och återrapporteringen av riktlinjerna för prioriteringar inom hälso- och sjukvården. I samma betänkande föreslogs ett tillkännagivande om att utgångspunkten i arbetet med prioriteringar inom hälso- och sjukvården måste vara att varje patient ska få en medicinsk bedömning av sitt hälsotillstånd. Utskottet anförde att varje fall är unikt och ska bedömas utifrån den enskilda patientens behov. Prioriteringar av enskilda patienter bör därför aldrig ske efter i förväg fastställda mallar eller kriterier. Detta är en viktig utgångspunkt som regeringen bör beakta i det fortsatta arbetet med prioriteringar inom hälso- och sjukvården. följde utskottet (rskr. 2004/05:166167; ingen reservation i denna del). Den tidigare regeringen beslutade, mot bakgrund av utskottets uttalande, att ge i uppdrag att kartlägga på vilket sätt hälso- och sjukvårdens huvudmän arbetar med prioriteringar. Uppdraget utfördes av Prioriteringscentrum och presenterades i rapporten svåra val? Av kartläggningen framgår bl.a. att öppna prioriteringar i stor utsträckning saknas, att resurser fördelas utifrån historiska mönster och att de prioriteringar som görs i stort sett uteslutande sker inom och inte mellan verksamhetsområden. Den kommunala vård- och omsorgsverksamheten uppfattar sig i låg grad berörd av riktlinjer för prioriteringar. Medborgarna är i ringa utsträckning involverade i prioriteringsdiskussioner. Principerna och riktlinjerna rapporteras vara kända men svårtolkade och svåranvända. I sin analys av rapporten gjorde bedömningen att det är hög tid att göra en genomgripande översyn och omarbetning av de rådande principerna. En översyn av de rådande principerna bör omfatta en ambition att formulera kriterier som ger ledning avseende begränsningar i det offentliga åtagandet. konstaterade att det finns ett behov av att fortlöpande följa upp hur huvudmännen arbetar med prioriteringar. Detta kan göras utifrån ett mindre antal indikatorer som det på ett enkelt sätt går att samla data kring. En rimlig ambition är att en sådan uppföljning görs . konstaterar vidare att möjligheterna att följa upp prioriteringsarbetet ur ett genusperspektiv är begränsade. (Smer) beslutade vid ett ordinarie sammanträde att överlämna en skrivelse till om Prioriteringscentrums förslag till en ny etisk plattform för prioriteringsbeslut inom hälso- och sjukvården (dnr 03/09). Smer menar att den nuvarande värdegrunden för prioriteringsbeslut bör fortsätta att gälla och att resurser bör läggas på att aktivera plattformen. En strategi bör tas fram för hur de rådande etiska principerna kan implementeras på politisk, administrativ och klinisk nivå. Det är enligt Smer viktigt att finna former för ökad medvetenhet om den etiska plattformen och att verka för öppna prioriteringar. Vidare anser rådet att en kontinuerlig reflexion över och diskussion om förutsättningarna för öppna prioriteringar är viktig även fortsättningsvis, inte minst när nya metoder för behandling och diagnostik utvecklas. presenterade rådet ett pressmeddelande med rubriken plattform håller. behandlade motionsyrkanden om en rad sjukdomar i betänkande 2009/10:SoU11 Hälso- och sjukvårdsfrågor. Utskottet anförde följande (s. 31, res. Utskottet behandlar ett flertal motioner från den allmänna motionstiden om insatser mot olika sjukdomar. Utskottet vidhåller den bedömning som tidigare regelmässigt gjorts, nämligen att utskottet inte ställer sig bakom motionskrav om att satsningar bör göras på enskilda sjukdomar eller om att vården av dessa bör organiseras på ett visst sätt. Att bedöma sådana frågor är enligt utskottet i första hand en fråga för sjukvårdshuvudmännen. Ett enigt utskott har ställt sig bakom riktlinjer för prioriteringar inom hälso- och sjukvården (prop. 1996/97:60, bet. 1996/97:SoU14, rskr. 1996/97:186). Utskottet vidhåller sin uppfattning att dessa riktlinjer inte låter sig förenas med någon lista där vissa sjukdomar generellt prioriteras före andra. Det är enligt utskottets mening av stor betydelse att arbetet med prioriteringar fortlöpande utvecklas och förbättras. har en betydelsefull roll i detta arbete. Styrelsens arbete med nationella riktlinjer är av stor vikt. Vidare fyller de nationella kvalitetsregistren en värdefull funktion i förbättringsarbetet för hälso- och sjukvården. Utskottet noterar vidare att överlämnat en skrivelse om prioriteringsbeslut inom hälso- och sjukvården till . Motionerna [] avstyrks. Av 3 b § HSL framgår att bl.a. ska erbjuda dem som är bosatta inom eller som är kvarskrivna enligt 16 § folkbokföringslagen (1991:481) och stadigvarande vistas där habilitering och rehabilitering. Habilitering eller rehabilitering ska planeras i samverkan med den enskilde. Av planen ska planerade och beslutade insatser framgå. Regeringen har avsatt för projektet på recept. Av detta belopp tilldelades för en försöksverksamhet med kultur som medel för att förebygga och förkorta sjukfrånvaro. Försöksverksamheten ska bedrivas vid en primärvårdsenhet i . Tanken är att erbjuda deltagande i kulturaktiviteter som komplement till annan behandling och rehabilitering. Det kan t.ex. röra sig om teaterbesök eller eget kulturellt skapande. tilldelades landsting för ett projekt riktat mot personal med stressrelaterade besvär. Deltagarna delas in i två grupper. I den ena gruppen erbjuds man att delta i en skapande aktivitet, exempelvis måleri, keramik och silversmide. Denna grupp ska sedan jämföras med en grupp som erbjuds föreläsningar om stress och stresshantering. En slutrapport ska lämnas till . (Källa: regeringens webbplats.) förlängde regeringen och Kommuner och Landsting sin överenskommelse om rehabiliteringsgarantin till att gälla även 2011. Regeringen avsätter , varav avsätts för forsknings- och utvecklingsinsatser i anslutning till rehabiliteringsgarantin och utbyggnad av kvalitetsregister samt för förberedelsearbete för en utvidgning av rehabiliteringsgarantin främst i form av Internetstödd KBT (prop. 2010/11:1 utg.omr. 10, bet. 2010/11:SfU1, rskr. 2010/11:121122). Satsningen görs för att landstingen ska kunna fortsätta ge behandling och rehabilitering åt personer med icke specificerad smärta i rygg, axlar och nacke och/eller lindrig eller medelsvår ångest, depression eller stress. har det betalats ut till landsting för olika rehabiliteringsinsatser. Landstingen ska redovisa hur de använt påslaget. har fått i uppdrag att utvärdera i vilken omfattning personer som genomgår rehabilitering eller behandling inom ramen för rehabiliteringsgarantin återfår arbetsförmågan och i vilken omfattning de återgår i arbete. KI ska slutredovisa sitt uppdrag . överlämnade sitt slutbetänkande (SOU 2011:15, dir. 2009:131). Uppdraget har varit att lämna underlag till utformning av den framtida rehabiliteringsgarantin. Arbetet har främst bedrivits i fyra arbetsgrupper inom ämnesområdena psykiatri, smärta i rörelseorganen, onkologi och neurologi. föreslår bl.a. att ett kvalitetsregister för insatser inom garantin införs för att öka kunskapen om vilka behandlingsinsatser som har effekt och öka möjligheterna för patienten att kunna återgå i arbete. nationella riktlinjer är ett stöd vid prioriteringar och ger vägledning om vilka behandlingar och metoder som olika verksamheter i vård och omsorg bör satsa resurser på. har publicerat riktlinjer om bl.a. demens, depression och ångest, diabetes, stroke och blodpropp. Dessutom finns det preliminära riktlinjer om bl.a. lungcancer, och pågår en uppdatering av gällande riktlinjer om bröst-, kolorektal- och prostatacancer samt en komplettering av hjärtsjukvård. Utredningen nationell cancerstrategi för framtiden (SOU 2009:11) presenterade sitt slutbetänkande . Bland annat presenterades fem övergripande mål för arbetet inom cancerområdet (s. 251 i betänkandet): minska risken för insjuknande i cancer förbättra kvaliteten i omhändertagandet av patienter med cancer förlänga överlevnadstiden och förbättra livskvaliteten efter en cancerdiagnos minska regionala skillnader i överlevnadstid efter en cancerdiagnos minska skillnader i insjuknande och överlevnadstid mellan befolkningsgrupper. Regeringen har tagit flera initiativ för att på olika sätt uppnå målen i strategin. Ett viktigt initiativ är att regeringen har kommit överens med Kommuner och Landsting (SKL) om att regeringen, landstingen och regionerna ska utveckla cancerarbetet i hälso- och sjukvården. En viktig del i betänkandet En nationell cancerstrategi för framtiden är hur cancervården ska kunna samverka på delvis nya sätt. Ett förslag är att utveckla ett antal regionala cancercentrum i form av samlade cancerverksamheter som innehåller såväl diagnostik, behandling och befolkningsinriktad prevention som grundforskning, klinisk forskning och utbildning. Regeringen beslutade att utse till nationell cancersamordnare med uppgift att samordna processen och främja utvecklingen av regionala cancercentrum. I uppdraget har också ingått att, utifrån de principer som anges i betänkandet En nationell cancerstrategi för framtiden (SOU 2009:11), ta fram kriterier för vad som ska utmärka ett RCC. presenterade utredaren promemorian Kriterier som ska utmärka ett regionalt cancercentrum (RCC). För att en verksamhet ska betecknas som ett RCC ska den utmärkas av de kriterier som presenteras i promemorian. Den nationella cancersamordnaren har fått sitt uppdrag förlängt till . fick i uppdrag att betala ut för inrättandet av högst sex regionala cancercentrum. Vidare uppdrogs att föreslå en modell för att följa upp skillnader i insjuknande i cancer och överlevnadstid efter en cancerdiagnos mellan olika vårdgivare och olika befolkningsgrupper. Modellen ska visa data med högsta möjliga aktualitet och ska kunna användas i arbetet med kontinuerligt redovisade öppna jämförelser av cancervårdens kvalitet och effektivitet. Av regleringsbrev framgår att myndigheten ska genomföra en pilotundersökning i form av en enkät till patienter inom cancervården och utifrån erfarenheterna från undersökningen föreslå former för en nationell enkät till patienter inom cancervården.