bet · GY01UU3 · 2011-05-13 00:00:00 — Vad gäller det motionsvis framförda kravet på strikta bedömningskriterier vid gemensamt certifieringsförfarande inom EU konstaterar utskottet att artikel 9 i och rådets direktiv /43/EG innehåller ramverket till det certifieringsförfarande som ska möjliggöra för mottagare av krigsmateriel och av tekniskt bistånd att komma i fråga för leveranser som omfattas av ett generellt tillstånd. Utskottet noterar att i artikel 9.2 i direktivet föreskrivs att certifieringen ska fastställa mottagarföretagets tillförlitlighet, särskilt vad avser dess förmåga att iaktta exportrestriktioner för försvarsrelaterade produkter som mottagits från en annan medlemsstat med stöd av ett överföringstillstånd. Vidare föreskrivs i artikel 9.2 att mottagarföretagets tillförlitlighet ska bedömas enligt följande kriterier: a) dokumenterad erfarenhet av försvarsverksamhet, där särskild hänsyn tas till företagets uppgifter om överensstämmelse med exportrestriktioner, domstolsbeslut på området, tillstånd att tillverka eller sälja försvarsrelaterade produkter samt genom anlitande av erfaren ledningspersonal, b) relevant industriverksamhet på området för försvarsrelaterade produkter i gemenskapen, särskilt förmåga att integrera system och delsystem, c) utnämning av en chefstjänsteman som personligt ansvarig för överföring och export, d) ett skriftligt åtagande från företaget, undertecknat av den chefstjänsteman som avses i led c, om att det kommer att vidta alla nödvändiga åtgärder för att följa och garantera efterlevnaden av de specifika villkoren för slutanvändning och export till tredjeland av varje mottagen komponent eller produkt, e) ett skriftligt åtagande från företaget, undertecknat av den chefstjänsteman som avses i led c, om att det skyndsamt ska lämna detaljerad information som svar på förfrågningar om slutanvändare eller slutanvändning av alla produkter som företaget exporterat, överfört eller mottagit från en annan medlemsstat med stöd av ett överföringstillstånd, f) en beskrivning, kontrasignerad av den chefstjänsteman som avses i led c, av det interna efterlevnadsprogrammet eller av företagets system för hantering av överföring och export. Denna beskrivning ska innehålla detaljer om de organisatoriska, mänskliga och tekniska resurser som avsatts för att hantera överföringar och export, ansvarskedjan i företaget, interna revisionsförfaranden, medvetandegörande och personalutbildning, fysiska och tekniska säkerhetsarrangemang, registerföring samt spårbarhet för överföringar och export. Kriterierna bedömningsgrunderna för om en mottagare ska anses vara tillförlitlig framgår således av artikel 9.2 af i direktivet och utskottet delar regeringens bedömning att dessa får anses uttömmande (prop. s. 91). Utskottet noterar att bedömningsgrunderna när det gäller beviljande av certifiering som är inriktade på den enskildes tillförlitlighet skiljer sig avsevärt från övriga frågor som ISP prövar enligt KML, där ingen hänsyn alls tas till omständigheter som rör den enskilde. Enligt 1 § andra stycket KML får tillstånd nämligen lämnas endast om det finns säkerhets- eller försvarspolitiska skäl för det och det inte strider mot utrikespolitik. Utskottet delar regeringens bedömning att det i en ny paragraf, 10 b §, i KML bör anges att certifiering får beviljas om sökanden anses tillförlitlig. Av paragrafen bör det framgå att vid bedömningen av tillförlitligheten ska särskilt beakta sökandens förmåga att efterleva ett villkor i ett överföringstillstånd, som innebär begränsningar av export av krigsmateriel eller av tekniskt bistånd till ett land utanför EES. Utskottet delar också regeringens bedömning att den bör ges bemyndigande att meddela föreskrifter om kriterier för bedömning av tillförlitligheten vid prövning av certifiering. Därigenom kan det som föreskrivs i artikel 9.2 af genomföras i förordning. Med detta anser utskottet att motion 2010/11:U15 (MP, V) yrkande 8 kan avstyrkas. Utskottet konstaterar att och rådets direktiv /43/EG om förenkling av villkoren för överföring av försvarsrelaterade produkter inom gemenskapen trädde i kraft . Europeiska unionens medlemsstater ska anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet. Bestämmelserna ska tillämpas från . Utskottet konstaterar vidare att regeringen gör bedömningen att bör ha beslutat de lagändringar som krävs enligt direktivet medan regeringen , dels bör ha utfärdat de av beslutade lagändringarna, dels bör ha beslutat motsvarande nödvändiga förordningsändringar. Utskottet noterar, mot bakgrund av att direktivet beslutades och föreslås träda i kraft , att propositionen har inkommit förhållandevis sent till () efter den s.k. propositionsfristens utgång () och endast lite mer än , enligt regeringens bedömning, bör ha beslutat de lagändringar som krävs enligt direktivet (). Utskottet noterar dock att direktivet är ändrat genom kommissionens direktiv /80/EU om ändring av och rådets direktiv /43/EG vad gäller förteckningen över försvarsrelaterade produkter och att denna ändring skedde . Utskottet delar i övrigt regeringens bedömningar i propositionen. Enskilda länder och regioner Utskottet konstaterar inledningsvis att , såsom framgår av skrivelsen, tillämpade 17 vapenembargon mot 16 länder. Ett embargo är inte knutet till ett visst land. Av dessa embargon har 15 beslutats inom EU. Ofta utfärdar flera mellanstatliga organisationer embargon mot samma länder. Utskottet vill erinra om att gällande regelverk för svensk krigsmaterielexport innebär att en enhetlig politik tillämpas gentemot alla länder som visar intresse för att förvärva svensk krigsmateriel. Samma riktlinjer och kriterier används oavsett vilken betydelse det presumtiva mottagarlandet har för samlade intressen. Utskottet har i flera tidigare betänkanden, senast i betänkande 2009/10:UU12 Strategisk exportkontroll 2009 krigsmateriel och produkter med dubbla användningsområden, tagit ställning till yrkanden om enskilda länder och områden. Utskottet konstaterar att det gällande regelsystemet syftar till att så långt som möjligt uppnå politiskt samförstånd i dessa, svåra, avvägningsfrågor. För prövning av ansökningar om utförseltillstånd tillämpas det restriktiva svenska regelverket på området, och ISP uppbär, som ovan nämnts, ansvaret för att en individuell prövning av varje ärende som avser export av krigsmateriel genomförs. den parlamentariska insynen i den svenska krigsmaterielexporten behandlar principiellt viktiga ärenden. Förbud mot utförsel gäller när det finns s.k. ovillkorliga hinder, exempelvis ett FN-beslut om vapenembargo. I det svenska regelverket finns inte utrymme för någon annan formell uppdelning i tillåtna eller förbjudna länder. Utskottet vill även understryka vad som har berörts i tidigare betänkanden, nämligen att inte får fatta beslut i förvaltningsangelägenheter i vidare mån än vad som följer av grundlag eller riksdagsordningen. Mot bakgrund av den senaste tidens politiska utveckling i några av staterna i , bl.a. , och noterar utskottet att ISP, i ett pressmeddelande , redovisar den svenska försvarsmaterielexporten till och Nära Östern. Häri framgår bl.a. har exporterat kamouflageutrustning och kommunikationsradio till , specialammunition för tävlingsverksamhet, kamouflageutrustning och utbildningsutrustning till , sikten, fästen till sikten och kamouflageutrustning till samt, , reservdelar till luftvärnssystem och sprängmedel till den civila gruvindustrin till . Det har inte förekommit någon export av krigsmateriel till , , , och . Vad gäller det motionsvis väckta kravet i fråga om och konstaterar utskottet att den svenska krigsmaterielexporten till omfattar fullföljandet av Saabs kontrakt avseende luftburen spaningsradar (Erieye) samt reservdelar och kompletteringsleveranser till tidigare levererad materiel. Till går reservdelsleveranser samt leveranser av komponenter och ammunition till tidigare levererade armématerielsystem. Utskottet noterar att ISP till följd av den politiska utvecklingen i inte har beviljat några nya affärer. Ingångna avtal honoreras dock, och följdleveranser har behandlats i enlighet med riktlinjerna för krigsmaterielexport. Utskottet anser att motion 2010/11:U9 (MP) yrkande 4 kan avstyrkas. Vad gäller de motionsvis framförda kraven på att och EU i sina bilaterala relationer med länder som och ska försöka förmå dem att upphöra med sin vapenexport till konstaterar utskottet att , såsom framgår i bilaga 6 till regeringens skrivelse 2010/11:114 Strategisk exportkontroll 2010 krigsmateriel och produkter med dubbla användningsområden, omfattas av ett EU-embargo. Ett beslut av , av EU eller av om vapenembargo är ett ovillkorligt hinder mot svensk export enligt de svenska riktlinjerna för krigsmaterielexport. EU:s medlemsstater iakttar också fullt ut sådana bindande politiska beslut om vapenembargon. Inom ramen för EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik kan med enhällighet beslutas om vissa vapenembargon som går utöver vad har beslutat. Dessa EU-beslut är ett utslag av medlemsstaternas vilja att reagera gemensamt i olika säkerhetspolitiska frågor. Ett vapenembargo beslutat av EU genomförs genom tillämpning av respektive medlemsstats nationella regelverk för exportkontroll. EU:s vapenembargon omfattar normalt även förbud mot export av tekniska och finansiella tjänster med anknytning till krigsmateriel. Dessa förbud regleras i EU-rättsliga rådsförordningar. Utskottet välkomnar att inom internationella institutioner och organisationer verkar för att maningar till förbud mot krigsmaterielexport vinner spridning hos samtliga medlemmar i det internationella samfundet. Med detta anser utskottet att motionerna 2010/11:U258 (V, MP) yrkande 6 och 2010/11:U319 (KD, C, FP) yrkande 4 kan avstyrkas. En ny krigsmateriellagstiftning, de mänskliga rättigheterna, demokratikriterium m.m. Med anledning av de motionsvis framförda kraven på att det ska göras en tydlig analys av hur fattigdomsbekämpningen utvecklas i landet innan försäljning av krigsmateriel kan godkännas, att det ska göras en tydlig analys av hur de mänskliga rättigheterna (MR) efterlevs i ett land innan försäljning av krigsmateriel dit kan godkännas, m.fl. liknande yrkanden, vill utskottet inledningsvis erinra om att varje ärende om export av krigsmateriel ska prövas individuellt av () i enlighet med det svenska regelverket och de tillämpade och av fastlagda riktlinjerna för krigsmaterielexport. Principiellt viktiga ärenden behandlas i där samtliga riksdagspartier är representerade. Den parlamentariska insynen i arbetet är därmed väl tillgodosedd. Utskottet vill även erinra om att 2003 beslutade om en politik för global utveckling vars övergripande mål är att bidra till en rättvis och hållbar global utveckling. Detta mål gäller för samtliga politikområden. Till det övergripande målet om en rättvis och hållbar global utveckling har fogats ett kompletterande mål för svenskt utvecklingssamarbete: att bidra till att skapa förutsättningar för fattiga människor att förbättra sina levnadsvillkor. Politiken för global utveckling genomsyras av två perspektiv ett rättighetsperspektiv och de fattigas perspektiv och består av åtta huvuddrag som grupperar på följande sätt: Grundläggande värden: demokrati och god samhällsstyrning, respekt för de mänskliga rättigheterna och jämställdhet mellan kvinnor och män. Hållbar utveckling: hållbart utnyttjande av naturresurserna och omsorg om miljön, ekonomisk tillväxt samt social utveckling och trygghet. Övriga huvuddrag: konflikthantering och säkerhet samt globala nyttigheter. En rättvis och hållbar global utveckling kan endast, anser utskottet, uppnås genom att många krafter drar åt samma håll. Samstämmighet ska prägla både den nationella politiken och den som bedrivs inom EU. Kopplingar måste göras mellan säkerhets-, handels-, jordbruks-, folkhälso- och migrationspolitik och global utveckling. Det gör och säger i ett sammanhang måste stämma med svenskt agerande i ett annat. Kravet på samstämmighet gäller självfallet även för den svenska krigsmaterielexporten. Utskottet vill understryka vikten av att huvuddragen där respekten för de mänskliga rättigheterna, demokrati och god samhällsstyrning liksom fattigdomsbekämpningen ingår tillsammans med perspektiven och målen för den svenska politiken för global utveckling får genomslag i den svenska krigsmaterielexporten. Utskottet vill i detta sammanhang framhålla det som uttalades om krigsmaterielexportens samstämmighet med politiken för global utveckling i betänkande 2003/04:UU3 politik för global utveckling: också svensk politik vad avser svensk exportkontroll och export av krigsmateriel måste ske samstämt med målet för politiken för global utveckling att bidra till en rättvis och hållbar global utveckling. Detta inkluderar rättvise- och fattigdomsperspektivet samt de huvuddrag som är kopplade till politiken, bl.a. om demokrati, mänskliga rättigheter och omsorg om miljön. Det är enligt utskottets mening angeläget att svensk vapenexport inte motverkar arbetet för att nå målet om en rättvis och hållbar global utveckling, ej heller målet för utvecklingssamarbetet att bidra till att skapa förutsättningar för fattiga människor att förbättra sina levnadsvillkor. Utskottet vill vidare åter erinra om EU:s uppförandekod för vapenexport som antogs 1998 och innehöll gemensamma kriterier för export av krigsmateriel att tillämpa vid den nationella prövningen av exportansökningar. Uppförandekoden stärktes 2005 och som nämnts antogs den som gemensam ståndpunkt 2008 (2008/944/GUSP). Utskottet välkomnar att Bosnien och , , , , , och även officiellt har anslutit sig till kriterierna och principerna i EU:s gemensamma ståndpunkt om vapenexport. Den gemensamma ståndpunktens första del innehåller åtta kriterier som vart och ett ska beaktas innan ett beslut tas om att tillåta vapenexport till ett land. Dessa kriterier handlar om situationen i mottagarlandets region avsändarlandets och mottagarlandets internationella åtaganden. Vad gäller situationen i mottagarlandet ska hänsyn tas till respekten för de mänskliga rättigheterna och internationell humanitär rätt, huruvida det råder spänningar eller väpnad konflikt i det mottagande landet, risken för att vapnen kommer på avvägar eller vidareexporteras samt huruvida exporten allvarligt skulle störa landets hållbara utveckling. Situationen i regionen avser stabiliteten i området och risken för att mottagaren skulle kunna använda vapnen i en regional konflikt. Slutligen ska exportlandets och mottagarlandets internationella åtaganden beaktas, t.ex. genom att vapenembargon måste respekteras och hänsyn tas till medlemsstaternas nationella säkerhet samt till mottagarlandets uppträdande i det internationella samfundet. Det sistnämnda handlar bl.a. om landets attityd till terrorism, vilket slags allianser det har, samt hur väl det respekterar folkrätten. Ståndpunktens sjunde kriterium avser risken för avledning (eng. diversion) till en icke avsedd mottagare. Till den gemensamma ståndpunkten hör även en förteckning över de produkter som omfattas av ståndpunkten (EU:s gemensamma militära lista) samt en användarguide som mer i detalj anger hur ståndpunktens överenskommelser om informationsutbyte och konsultationer ska genomföras och hur dess kriterier för exportkontroll ska tillämpas. Enligt ståndpunktens tillämpningsbestämmelser ska medlemsstaterna utbyta underrättelser om avslag på ansökningar om exporttillstånd. Om en annan medlemsstat överväger att bevilja tillstånd för en i huvudsak identisk transaktion ska konsultationer genomföras innan tillstånd kan beviljas. Den konsulterande medlemsstaten ska även meddela den underrättande staten sitt beslut. Utbytet av underrättelser om avslag och konsultationerna kring underrättelserna gör att exportpolitiken inom EU blir öppnare och mer enhetlig. Konsultationerna leder till en mer gemensam syn på olika exportdestinationer. Genom att medlemsländerna informerar varandra om de exportaffärer som nekas minskar också risken att något annat medlemsland beviljar exporten. Tanken med systemet är alltså att när ett avslag avseende en viss export har meddelats övriga medlemsländer, ska inte samma export godkännas av ett annat medlemsland. ISP ansvarar för underrättelserna om svenska avslag och genomför konsultationer. mottog 247 underrättelser om avslag från övriga medlemsstater. lämnade fyra underrättelser om avslag, vilka gällde , , och . Utskottet delar regeringens åsikt att bl.a. den gemensamma ståndpunkten för att de mål, perspektiv och huvuddrag som gäller för den svenska politiken för global utveckling beaktas och kommer till uttryck i svensk exportkontrollpolitik. Vad gäller de motionsvis framförda kraven på en tydlig analys av hur fattigdomsbekämpningen utvecklas i landet innan försäljning av krigsmateriel kan godkännas, liksom kravet på en konsekvensanalys för det land eller de länder som krigsmaterielen ska säljas till, vill utskottet särskilt framhålla att det åttonde kriteriet i EU:s uppförandekod, det s.k. utvecklingskriteriet, handlar om "vapenexportens förenlighet med mottagarlandets tekniska och ekonomiska förmåga, med beaktande av det önskvärda i att stater får sitt legitima behov beträffande säkerhet och försvar täckt med minsta möjliga användning av mänskliga och ekonomiska resurser till krigsmateriel". Det åttonde kriteriet föreskriver vidare att medlemsstaterna, mot bakgrund av informationen från relevanta källor, såsom , , samt OECD-rapporter, beaktar huruvida den tilltänkta exporten allvarligt skulle hindra den hållbara utvecklingen i mottagarlandet. De kommer i detta sammanhang att beakta mottagarlandets relativa nivå på militära och sociala utgifter och även ta hänsyn till eventuellt bistånd från EU eller bilateralt bistånd. Utskottet välkomnar att aktivt arbetar för att uppnå en ökad och tydlig samstämmighet mellan de olika kriterierna i EU:s uppförandekod, vilken omfattar en rad olika politikområden, samt verkar för att nå en gemensam syn bland medlemsländerna när det gäller tolkningen av uppförandekodens kriterier. Som ett första steg i denna riktning tog 2004 tillsammans med initiativ till att utarbeta riktlinjer för tillämpningen av kodens kriterium 8, det s.k. utvecklingskriteriet. Dessa blev klara och publicerades i kodens användarguide. har därefter varit aktivt dels för att den tidigare uppförandekoden skulle antas som en gemensam ståndpunkt , dels för att den ska tolkas och tillämpas på ett enhetligt sätt av EU:s medlemsstater. Utskottet välkomnar att detta arbete , som ovan nämnts, resulterade i att EU:s uppförandekod om vapenexport antogs som en gemensam ståndpunkt. Utskottet välkomnar att regeringens årliga skrivelse om krigsmaterielexporten innehåller en bedömning av i vilken grad denna stämmer överens med de överordnade målen när det gäller samstämmighet mellan olika politikområden i politiken för global utveckling. Det är regeringens strävan att effekter som är negativa för ansträngningarna att bidra till en rättvis och hållbar global utveckling ska undvikas. Utskottet vill understryka betydelsen av detta. Utskottet konstaterar att enligt 1 § andra stycket lagen (1992:1300) om krigsmateriel får tillstånd enligt lagen lämnas endast om det finns säkerhets- eller försvarspolitiska skäl för det och det inte strider mot utrikespolitik. De närmare principerna för prövningen har lagts fast i regeringens praxis och har kommit till uttryck i regeringens riktlinjer för krigsmaterielexport och annan utlandssamverkan som godkänt (jfr prop. 1991/92:174 s. 41 f., prop. 1995/96:31 s. 23 f. och bet. 1992/93:UU1). Utskottet konstaterar vidare att riktlinjerna tillämpas med brett parlamentariskt stöd och är vägledande för () vid prövningen av ärenden om tillstånd enligt lagen och förordningen om krigsmateriel. EU:s gemensamma ståndpunkt om vapenexport tillämpas parallellt med de svenska riktlinjerna. Riktlinjerna är försedda med två övergripande kriterier för när tillstånd enligt lagen kan lämnas, nämligen dels att utlandssamverkan behövs för att tillgodose det svenska försvarets behov av materiel eller kunnande eller i övrigt är säkerhetspolitiskt önskvärd, dels att samverkan inte står i strid med principerna och målen för utrikespolitik. Dessa övergripande kriterier kan anses utgöra en precisering av 1 § andra stycket lagen om krigsmateriel. I riktlinjerna preciseras också de faktorer som bör beaktas i samband med prövningen av ett enskilt ärende. Ett grundkrav är att alla omständigheter som är betydelsefulla för ärendet ska beaktas, oavsett om de uttryckligen anges i riktlinjerna eller ej. Dessa bedömningskriterier tillämpas också på samverkan med person eller företag i utlandet avseende utveckling eller tillverkning av krigsmateriel. Riktlinjerna framhåller särskilt den vikt som vid den utrikespolitiska bedömningen av varje utförselärende ska fästas vid respekten för de mänskliga rättigheterna i mottagarlandet. Situationen i mottagarlandet vad gäller mänskliga rättigheter ska alltid vägas in, även i de fall då det är fråga om utförsel av materiel som i sig inte kan användas för att kränka mänskliga rättigheter. Riktlinjerna anger tre typer av ovillkorliga hinder som, om de inträffar, anses omöjliggöra export. De tre är: beslut av , internationella överenskommelser som biträtt (t.ex. EU-sanktioner) samt exportstopp som påbjuds enligt de folkrättsliga reglerna om export från neutral stat under krig. Vad gäller de motionsvis framförda kraven på en ny lagstiftning som är koherent i enlighet med politiken för global utveckling (PGU), införandet av ett demokratikriterium för svensk försvarsmaterielexport och att vapenexport av krigsmateriel från till diktaturer inte ska tillåtas vill utskottet inledningsvis åter erinra om att betänkande Krut, Reformerat regelverk för handel med försvarsmateriel (SOU 2005:9) lades fram . Utskottet noterar att frågan om ett demokratikriterium var föremål för analys inom ramarna för denna utredning och att utredningens betänkande har remissbehandlats. Utskottet vill dock understryka att de krav på en tydlig analys av hur fattigdomsbekämpningen utvecklas i mottagarländerna för krigsmateriel, genomförandet av konsekvensanalyser, införandet av ett demokratikriterium m.m., vilka framförs av motionärerna, till stora delar redan är tillgodosedda dels genom den politik för global utveckling som antagit, vilken är mycket långtgående i de frågor som ovan berörts, dels genom EU:s likaledes detaljerade och långtgående uppförandekod, vilken , såsom medlemsland i Europeiska unionen har förbundit sig att iaktta. En särskild utmaning härvid utgörs av att uppnå samstämmighet mellan olika politikområden. exportkontrollpolitik får inte tillåtas motverka och det internationella samfundets ansträngningar att uppnå en rättvis och hållbar global utveckling, liksom ansträngningarna att uppnå ökad global säkerhet genom internationella insatser, vilka sker i enlighet med mandat från FN, i bl.a. , och utanför . Utskottet anser att politik för global utveckling, liksom EU:s uppförandekod, utgör garantier mot en sådan utveckling. Det är dock av vikt, anser utskottet, såsom även har framförts i betänkande 2008/09:UU11 Vissa säkerhetspolitiska frågor, att arbetet med att utforma och genomföra en grundläggande internutbildning kring de mål, perspektiv och huvuddrag som gäller för politiken för global utveckling för all personal inom riksdag, och alla myndigheter påskyndas. Utskottet anser, mot bakgrund av såväl politiken för global utveckling (PGU) som den fortsatta utvecklingen inom EU-samarbetet, bl.a. antagandet av ICT-direktivet, att regeringen ska återkomma till med förslag till ny krigsmateriellagstiftning i syfte att skärpa exportkontrollen gentemot icke-demokratiska stater. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. Med vad som anförts anser utskottet att motion 2010/11:U306 (S) yrkande 44 delvis kan bifallas. Därmed anser utskottet att motionerna 2010/11:U11 (S) och 2010/11:U13 (S) är tillgodosedda.