bet · GY01AU3 · 2011-02-28 00:00:00 — När det gäller frågan om företagshälsovård kan utskottet konstatera att det i AML är fastlagt att en arbetsgivare ska svara för att den företagshälsovård som arbetsförhållandena kräver finns att tillgå. Om det inte finns tillräcklig kompetens eller kunskap på en arbetsplats för att kunna lösa arbetsmiljöproblem kan ställa krav på att arbetsgivaren ska anlita sakkunnig hjälp utifrån, i första hand företagshälsovården eller annan motsvarande konsult. Syftet var att förtydliga arbetsgivarens ansvar att tillhandahålla företagshälsovård, att renodla företagshälsovårdens uppgifter och att möjliggöra utökad samverkan mellan företagshälsovården och den offentligt finansierade sjukvården. Utskottet noterar att en stor del av diskussionen har handlat om företagshälsovårdens roll och uppgifter i sjukskrivnings- och rehabiliteringsprocessen. Det har ägnats betydligt mindre uppmärksamhet åt företagshälsovårdens roll i det hälsofrämjande och förebyggande arbetsmiljöarbetet. I sammanhanget kan nämnas att arbetsmiljöundersökningen Arbetsmiljön 2009 (rapport 2010:3) som genomförts av SCB på uppdrag av publicerades . Av undersökningen framgår att ungefär två av tre kvinnor och män uppger att de har tillgång till företagshälsovård på sin arbetsplats. Det är samma storleksordning . Företagshälsovården tycks vara mer utbyggd i medelstora och stora företag än i små och jämförelsevis väl utbyggd i den offentliga sektorn. Inom olika typer av servicearbeten är tillgången till företagshälsovård mindre vanlig. Personer med en mer omfattande yrkesutbildning har i många fall en bättre tillgång till företagshälsovård än de med kortare utbildningsbakgrund. Enligt skrivelsen har förutsättningarna för företagshälsovården stärkts, vilket är glädjande. vill utskottet liksom regeringen understryka att det är angeläget att företagshälsovårdens förebyggande uppdrag även fortsättningsvis tydligt lyfts fram. På så sätt kan företagshälsovården utvecklas så att fler anställda och arbetsgivare får del av en välfungerande och kompetent expertresurs. Den höga andelen små och medelstora företag på svensk arbetsmarknad understryker också behovet av en kompletterande expertresurs i arbetsmiljöfrågor i form av företagshälsovård. Arbetsgivaren har en avgörande roll för utvecklingen när det gäller företagshälsovård genom att i sin upphandling av företagshälsovårdens tjänster påverka utbudet och inriktningen av verksamheten. Statens insatser bör främst inriktas på att främja företagshälsovårdens kvalitet, t.ex. genom en utveckling där utbildning inom företagshälsovårdens kunskapsområden ges vid universitet och högskolor. I sammanhanget kan nämnas de nya magisterutbildningarna i företagshälsovård i , och . I anordnas en masterutbildning i ämnet. De långa företagshälsovårdsutbildningarna har alltså nu flyttats in i det reguljära högskole- och universitetssystemet och lyfts till magister- och masternivå. Dessutom har en professur i företagshälsovård inrättats. Utskottet utgår från att de insatser som regeringen vidtagit bör leda till att tillgången till företagshälsovård kan öka. Utskottet välkomnar det pågående arbetet med att utveckla företagshälsovården och föreslår att motionerna A3 yrkande 12 (S, MP, V), A205 (S), A250 (S), A293 (S), A325 (S), A343 (S), A377 (S) och A407 yrkande 11 (MP) avslås. Utskottet vill betona vikten av hälsofrämjande insatser och annan friskvård. Arbetsgivare kan erbjuda sin personal en hel del motions- och friskvårdsaktiviteter skattefritt. Det avgörande för skattefriheten är att motionen och friskvården riktar sig till hela personalen, är av enklare slag och av mindre värde och att den inte får bytas mot varor eller kontant ersättning. Utskottet konstaterar att förutsättningarna att erbjuda friskvård är goda, men anser att omfattningen bör kunna avgöras av respektive arbetsgivare i samråd med de anställda. Utskottet avstyrker därför motion A3 yrkande 11 (S, MP, V). Ensamarbete, våld och hot i arbetslivet och kontanthantering i detaljhandeln Utskottets förslag i korthet Utskottet behandlar i detta avsnitt motionsförslag om olika frågor som är relaterade till ensamarbete och våld och hot i arbetslivet. Utskottet föreslår att samtliga motioner avslås. Utskottet behandlar också tre motioner om kontanthantering i detaljhandeln. Utskottet föreslår att en av dessa motioner bifalls och att övriga avslås. Jämför reservationerna 9 (S, MP, V), 10 (MP), 11 (MP, V) och 12 (M, FP, C, KD). Regler för ensamarbete finns i 3 kap. 2 § andra stycket AML och anger att arbetsgivaren ska beakta den särskilda risk för ohälsa och olycksfall som kan följa av att arbetstagaren utför arbete ensam. har utfärdat föreskrifter och anvisningar om ensamarbete, främst i föreskriften Ensamarbete (AFS 1982:3). Ensamarbete och obekväma arbetstider kan även regleras i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens parter. När det gäller våld och hot i arbetslivet finner man rättsligt, utöver det som hänför sig till straffrätten, särskilda bestämmelser i föreskrift Våld och hot i arbetsmiljön (AFS 1993:2). m.fl. (S, MP, V) framhåller i flerpartimotion A3 att omfattningen av ensamarbete har ökat kraftigt . Ensamarbete är ofta riskfyllt och farligt, och det utgör ett tilltagande och allvarligt arbetsmiljöproblem. Motionärerna vill få bort det ensamarbete som är farligt och riskfyllt och anser att bör få i uppdrag att revidera föreskrifterna om ensamarbete (yrkande 6). Vidare betonas behovet av insatser för sluten kontanthantering inom detaljhandeln (yrkande 10). I syfte att minska antalet butiksrån och förbättra de anställdas arbetsmiljö bör initiativ tas för att tillsammans med arbetsmarknadens parter utforma ett förslag till lag om sluten kontanthantering inom detaljhandeln. Antalet butiksrån har ökat och är ett växande samhällsproblem. rånas mer än två butiker i . Risken för hot, våld och rån är en stressfaktor för personalen, särskilt i nattöppna butiker. Sena öppettider, ensamarbete, bristande säkerhetsutbildning och omfattande kontantbetalning är faktorer som ökar risken. Utöver de åtgärder som parterna själva kan vidta krävs det enligt motionen politiska beslut för att åstadkomma en minskad kontanthandel, säkra rutiner för kortköp och slutna kontanthanteringssystem. de gröna anser i kommittémotion A407 yrkande 9 att regeringen bör göra en djupare kartläggning av det yrkesrelaterade våldets omfattning och vidta aktiva åtgärder för att så långt det är möjligt eliminera detta våld. Trenden är att det yrkesrelaterade våldet ökar, mest inom klientintensiva kvinnodominerande yrken. Partiet anser att det krävs aktiva åtgärder för att bryta denna olyckliga utveckling. och (båda S) framför i motion A223 att parterna på arbetsmarknaden har ett stort ansvar för det förebyggande arbetet när det gäller ensamarbete och psykosocial arbetsmiljö, men att även lagstiftning och föreskrifter har stor betydelse i detta arbete. bör ges i uppdrag att se över föreskrifterna om ensamarbete. I översynen bör särskilt övervägas hur föreskrifterna kan skärpas i syfte att tydliggöra arbetsgivarens ansvar och skyldigheter när det gäller att i största möjliga mån eliminera risker vid ensamarbete. (MP) vill i motion A260 att regeringen ska lägga fram förslag om att begränsa ensamarbete. Trots att mycket har gjorts när det gäller att i föreskrifter och lagar förhindra ensamarbete och nätter tycks inte rånen, hoten och den psykiska stressen ha minskat utan tvärtom ökat. Att ytterligare begränsa ensamarbete och nätter borde därför vara en självklar åtgärd. i m.fl. (S) anser i motion A338 att parterna bör komma överens om slutna kontanthanteringssystem. (M) anser i motion A243 att möjligheten att påskynda utvecklingen mot en säker kontanthantering i handeln bör utredas. bedömer i sitt budgetunderlag för 20112013 till regeringen (2009/100255) att risken för att utsättas för hot och våld i arbetslivet kommer att öka. Det gäller särskilt inom kvällsöppna små butiker och inom myndighetsutövning. Utskottet välkomnar därför att regeringen riktar särskild uppmärksamhet mot risker för arbetsrelaterad ohälsa till följd av bl.a. stress, hot och våld. Utskottet kan konstatera att det finns en förhållandevis god kunskap om traditionella arbetsmiljöproblem, både om hur de uppstår och hur arbetsmiljön ska vara utformad för att förebygga skador. Men när det gäller problemen med t.ex. hot och våld i arbetslivet och ensamarbete behöver kunskapen utvecklas för att man ska kunna hantera riskerna bättre. Utskottet har under hand fått information från att både föreskrifterna om hot och våld i arbetslivet och om ensamarbete ska omarbetas men att det konkreta arbetet med revideringen ännu inte har påbörjats. fick utökade resurser med totalt för att förstärka kunskapen om hot och våld i arbetslivet, med särskild inriktning på jämställdhet. Denna satsning ska avrapporteras till regeringen . Rapporten bör kunna utgöra en bra grund för fortsatt arbete inom området. Ett projekt om hot och våld som i regi påbörjades och som ska pågå är inriktat på en nationell tillsynsinsats i detaljhandeln. Inspektionerna i projektet var begränsade till butiker med högst fem anställda. Drygt 2 000 inspektioner genomfördes, vilket utgör av samtliga butiker i landet av den storleken. Vid av inspektionerna bedömdes att butiken behövde vidta åtgärder för att uppfylla arbetsmiljöbestämmelserna. En slutsats i projektrapporten som är daterad är att det finns en stor förståelse och insikt om att alla kan råka ut för en situation med hot och våld och att det inte helt går att förebygga risken. Mycket gjordes för att öka säkerheten genom åtgärder som t.ex. överblickbarhet i och utanför butiken, larm, möjlighet att kalla på snabb hjälp och kassahantering som försvårar rån. Det som framför allt behövde åtgärdas var kunskaper kring hot och våld som ett arbetsmiljöproblem, vilket utgjorde av de krav på åtgärder som ställde. Olika krav som avsåg kontanthantering utgjorde av de ställda kraven. Projektet fortsätter , och tillsyn kommer att ske av butiker med upp till nio anställda. Utskottet har under hand fått veta att kommer att fortsätta att prioritera arbetet mot våld och hot i arbetslivet, bl.a. med inriktning på arbetsplatser med myndighetsutövning. Utskottet har under hand även fått information om att det inom handelsbranschen finns en samrådsgrupp för arbetsmiljöfrågor. Gruppen består av representanter från arbetsgivar- och arbetstagarorganisationerna, och några större detaljhandelskedjor. Syftet med gruppen är bl.a. att den ska verka för att arbetsmiljöarbetet inom branschen bedrivs ur ett helhetsperspektiv där såväl organisatoriska som fysiska och sociala aspekter beaktas. Av SCB:s och undersökning Arbetsmiljön 2009 (rapport 2010:3) kan det utläsas att det är betydligt vanligare bland kvinnor än bland män att ha varit utsatt för våld och hot om våld i arbetet , jämfört . Bland kvinnor inom vård och omsorg i de lägre befattningarna är det mycket vanligt att utsättas för våld och hot (). Även bland kvinnliga grundskollärare är det vanligt förekommande (). Varannan man inom service, omsorgs- och säkerhetsarbete (polis, väktare m.fl.) är utsatt för våld eller hot på jobbet, men även bland fordonsförare () och lärare () förekommer våld och hot. Enligt undersökningen har hot, våld och trakasserier varken ökat eller minskat på arbetsplatserna . Enligt Brottsförebyggande rådets Nationella trygghetsundersökningen (rapport 2011:1), förkortad NTU, är tre brottshändelser av tio yrkesrelaterade. Sammanfattningsvis konstateras i undersökningen att det är relativt vanligt att brott mot en enskild person är yrkesrelaterade. Frågan om händelsen inträffat i samband med yrkesutövning ställs till dem som utsatts för hot, misshandel, personrån och trakasserier. För av händelserna svarar de tillfrågade att så är fallet, men andelen händelser som är yrkesrelaterade varierar mellan brottstyperna. Högst andel () yrkesrelaterade händelser återfinns bland de hot som rapporterats i NTU. Misshandel uppges vara yrkesrelaterat i nästan lika hög grad som hot, i av fallen. En fjärdedel () av dem som utsatts för trakasserier sätter utsattheten i samband med sin yrkesutövning. När det gäller personrån rapporterar de utsatta att händelsen varit yrkesrelaterad i av fallen. Det innebär att av befolkningen () har utsatts för hot (ca 110 000 personer) inom ramen för sitt yrke. Motsvarande andel för misshandel är (ca 50 000 personer), för trakasserier (ca 56 000 personer) och för personrån (ca 7 000 personer). Resultaten i NTU visar vidare att kvinnor som utsätts för misshandel sätter händelsen i samband med sin yrkesutövning oftare än män (jämfört ). På uppdrag av regeringen har låtit ta fram en kriminologisk kunskapsöversikt om våld i arbetslivet gjord av forskare på kriminologiska institutionen på (rapport 2010:4). Tonvikten i översikten ligger på frågor om våldets omfattning och utveckling. Enligt översikten påverkas risken för att utsättas för hot och våld på arbetsplatsen av strukturella faktorer på organisationsnivå, situationsbundna förhållanden på arbetsplatsen samt individfaktorer hos offer och förövare. Några av de riskfaktorer som forskningen pekar på är olika former av stress, ensamarbete, kontanthantering och arbete och nätter. En av slutsatserna i rapporten är att det är angeläget att fortsätta kartlägga de förhållanden som bidrar till uppkomsten av hot- och våldshändelser. En uppenbar kunskapslucka som identifierats i rapporten är att det finns få studier av åtgärder och förebyggande insatser. På uppdrag av regeringen har också tagit initiativ till att ta fram en kunskapsöversikt med ett genusperspektiv på våld i arbetslivet. Kunskapsöversikten kommer att redovisa den befintliga forskningen om hot och våld i arbetslivet inom det genusvetenskapliga fältet. Ambitionen är också att lyfta fram på vilket sätt ett genusperspektiv kan tillföra en djupare förståelse av dels sammanhangen där hot och våld förekommer, dels de institutionella förutsättningarna för att motverka våld. Även frågan om hot och våld i skolan ska beskrivas i en kunskapsöversikt. Denna översikt ska redovisa den psykologiska och beteendevetenskapliga forskningen inom området ur ett jämställdhetsperspektiv. Översikterna sammanställs av forskare på och planeringen är att de ska publiceras . Utskottet kan i detta sammanhang konstatera att polis och åklagarmyndigheterna i många fall lägger ned ärenden som gäller brott på området, bl.a. på grund av bristande bevisning och ibland efter långa utredningstider. är i dessa fall normalt förhindrat att använda förelägganden eller förbud för att rätta till bristerna. Utskottet vill därför uppmärksamma att regeringen har uppdragit åt en särskild utredare att överväga och föreslå ändringar i bl.a. arbetsmiljölagstiftningen med syfte att få en klarare och effektivare reglering för att genomdriva lagstiftningens krav, t.ex. användningen av vitesförelägganden, straffsanktioner eller administrativa avgifter (dir. 2010:20). Utskottet noterar att arbetsmarknadens parter och branschorganisationer är aktiva i frågor om hot och våld i arbetslivet och ensamarbete. Sådana frågor lämpar sig också allmänt sett väl för samverkan och avtal mellan parterna eftersom de i stor utsträckning själva har de verktyg som behövs för att hitta fungerande lösningar på problemen. Utskottet kan konstatera att frågorna redan är uppmärksammade av bl.a. regeringen och och anser därför inte att något initiativ från sida är nödvändigt. Utskottet avstyrker motionerna A3 yrkande 6 (S, MP, V), A223 (S), A260 (MP) och A407 yrkande 9 (MP). Antalet butiksrån har ökat och utgör ett växande samhällsproblem. rånas mer än två butiker i . Två tredjedelar av rånen riktas mot ensambemannade butiker, och bytet är oftast litet. Skadan för personalen är dock stor, och det gäller inte endast dem som blir utsatta för rånen. Risken för hot, våld och rån är en stressfaktor för personalen, särskilt i nattöppna butiker. Sena öppettider, ensamarbete, bristande säkerhetsutbildning och omfattande kontantbetalning är faktorer som ökar risken. Parterna inom detaljhandeln har tillsammans med polisen tagit fram ett 13-punktsprogram som ska ligga till grund för säkerhetsarbetet i butikerna. Utöver de åtgärder som parterna själva kan vidta krävs politiska beslut för att åstadkomma en minskad kontanthandel, säkra rutiner för kortköp och slutna kontanthanteringssystem. Så länge kontanter förekommer kvarstår risken för rån, men det finns slutna kontanthanteringssystem där det inte går att komma åt pengarna. Erfarenheten visar att antalet rån minskar i butiker som installerat slutna system. I syfte att minska antalet butiksrån och därmed förbättra de anställdas arbetsmiljö anser utskottet att initiativ bör tas att tillsammans med arbetsmarknadens parter utforma ett förslag till lag om sluten kontanthantering inom detaljhandeln. Det som har anförts om utarbetande av en lag om sluten kontanthantering inom detaljhandeln bör ges regeringen till känna. Motion A3 yrkande 10 (S, MP, V) tillstyrks därmed och motionerna A243 (M) och A338 (S) avstyrks. Mobbning och kränkande särbehandling Utskottets förslag i korthet I detta avsnitt föreslår utskottet att motionsyrkanden om bl.a. handlingsplaner mot mobbning och kränkande särbehandling i arbetslivet ska avslås. Mobbning och kränkande särbehandling på arbetsplatsen regleras i föreskrift om kränkande särbehandling i arbetslivet (AFS 1993:17). Kränkande särbehandling definieras som återkommande klandervärda eller negativt präglade handlingar som riktas mot en enskild person på ett kränkande sätt och som kan leda till att denna ställs utanför arbetsplatsens gemenskap. Till kränkande särbehandling hör mobbning, psykiskt våld, social utstötning och olika former av trakasserier. Föreskrifterna ställer krav på att arbetsgivaren ska planera och organisera verksamheten så att kränkande särbehandling förebyggs. Den som utsätts för kränkande särbehandling ska snabbt få stöd och hjälp. Det är arbetsgivarens skyldighet att planera och organisera arbetet så att mobbning och kränkande särbehandling så långt möjligt förebyggs. Arbetsgivaren ska också klarlägga att en sådan behandling inte accepteras. utövar tillsyn även på detta område. I föreskrift om det systematiska arbetsmiljöarbetet (AFS 2001:1), förkortat , preciseras det ansvar arbetsgivaren har enligt 3 kap. 2 a § AML. Detta ansvar omfattar många olika arbetsmiljöaspekter, bl.a. att det ska finnas en arbetsmiljöpolicy som beskriver hur arbetsförhållandena i arbetsgivarens verksamhet ska vara för att ohälsa och olycksfall i arbetet ska förebyggas och en tillfredsställande arbetsmiljö uppnås. I den nya diskrimineringslagen (2008:567) finns ett förbud mot diskriminering på grund av kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionshinder, sexuell läggning eller ålder. Diskrimineringsförbuden gäller bl.a. i arbetslivet. Förbudet mot diskriminering ger ett skydd mot olika former av sämre behandling, bl.a. trakasserier. Förutom att lagen förbjuder diskriminering är arbetsgivaren skyldig att utreda påstådda sådana trakasserier och i förekommande fall vidta åtgärder för att förhindra att de fortsätter. Bryter arbetsgivaren mot lagen kan skyldighet att utbetala s.k. diskrimineringsersättning uppkomma. Våld, mobbning och trakasserier blir allt vanligare på arbetsplatserna i . Det visar en ny rapport från Europeiska arbetsmiljöbyrån (EU-OSHA). anses organisationer och nationella regeringar inte göra tillräckligt för att stävja utvecklingen. av arbetstagarna i drabbas av våld och trakasserier från utomstående (tredje part), beroende på land, sektor och metoder som tillämpas. Rapporten and Harassment: a European Picture () innehåller internationell statistik som samlats in av Europeiska riskcentrumet, en del av EU-OSHA. Av centrumets nya alleuropeiska arbetsplatsundersökning Esener framgår att av de europeiska cheferna är oroliga över våld och trakasserier på arbetsplatsen, men att bara har infört rutiner för att hantera dem i många EU-länder är siffran så låg som . (M) anser i motion A332 att regeringen bör verka för att en översyn av arbetsmiljölagstiftningen genomförs för att se om regelverket och åtgärderna för att förhindra kränkande särbehandling på arbetsplatser kan bli tydligare. Skyddet för den drabbade bör stärkas, och kraftigare sanktioner för arbetsgivare som inte i tillräckligt hög grad motverkar kränkande särbehandling bör införas. (FP) betonar i motion A312 behovet av en nationell handlingsplan med en nollvision när det gäller kränkande särbehandling i arbetslivet. (FP) pekar i motion A420 på behovet av en nationell handlingsplan mot mobbning i arbetslivet. Utskottet tar tydligt avstånd från mobbning och kränkande särbehandling i arbetslivet. Det är i första hand arbetsgivarens ansvar att planera och organisera arbetet så att sådana handlingar så långt möjligt förebyggs. Arbetsgivaren ska också tydligt klarlägga för sina anställda att sådan behandling inte accepteras. I föreskrifter om det systematiska arbetsmiljöarbetet och om kränkande särbehandling preciseras de skyldigheter som arbetsgivaren har enligt AML. I sammanhanget kan nämnas att utskottet under hand har inhämtat att föreskriften om kränkande särbehandling i arbetslivet kommer att omarbetas. Detta arbete har dock ännu inte påbörjats. Även om arbetsgivaren har det övergripande ansvaret för arbetsmiljön har var och en på en arbetsplats också ett ansvar för sin egen och andras fysiska säkerhet liksom för den psykosociala arbetsmiljön. Ledarskapsfrågor och arbetsorganisation har en stor betydelse, men också hur man på en arbetsplats förhåller sig till varandra. Utskottet anser att det behövs en ökad insikt om att alla kan bidra för att förbättra förutsättningarna för en god arbetsmiljö. Av undersökning Arbetsmiljön 2009 (rapport 2010:3) framgår att kvinnor i betydligt högre grad än män är eller anser sig vara utsatta för nedlåtande eller förlöjligande kommentarer på grund av kön. Det kan noteras att utbildningsnivån i de yrken där kvinnor är mest utsatta kan vara relativt hög. Det är också betydligt vanligare att kvinnor blir utsatta för sexuella trakasserier. Speciellt drabbade är de yngre kvinnorna. Det gäller sexuella trakasserier från såväl chefer eller arbetskamrater som andra personer, och det gäller också andra former av trakasserier på grund av kön. Det har inte skett några större förändringar i dessa avseenden sedan undersökningen 2007. har på uppdrag av regeringen tagit fram en kunskapsöversikt, Bra samspel och samverkan skapar säkerhet klimat och kultur på arbetsplatsen, sammanställd av forskaren på (rapport 2010:1). Utskottet vill åter understryka att arbetsmarknadens parter både centralt och lokalt har en viktig roll i att förebygga och motverka mobbning och kränkande särbehandling i arbetslivet. Sådana handlingar kan vara en följd av förhållandena på arbetsplatsen. Det är där som de tidiga signalerna kan fångas upp och stöd ges till dem som drabbas. har också ett stort ansvar för att följa upp och i möjligaste mån överlämna till polis och åklagare de fall som anmäls till myndigheten. Utskottet har redan tidigare i betänkandet noterat att polisen och åklagarmyndigheterna i många fall lägger ned ärenden som gäller brott på området, bl.a. på grund av bristande bevisning och ibland efter långa utredningstider. är i dessa fall normalt förhindrat att använda förelägganden eller förbud för att rätta till bristerna. Utskottet anser att den utredning som ska överväga och föreslå ändringar i bl.a. arbetsmiljölagstiftningen med syfte att få en klarare och effektivare reglering för att genomdriva lagstiftningens krav (dir. 2010:20) bör avvaktas. Uppdraget ska redovisas . Det är utskottets uppfattning att ett fortsatt och utvecklat arbete av bl.a. arbetsmarknadens parter och berörda myndigheter är ett bra sätt att motverka mobbning och kränkande särbehandling på arbetsplatserna.