bet · GY01FiU23 · 2011-04-05 00:00:00 — Penningpolitiken är fortsättningsvis nationell, och sedan anpassar sig växelkurserna eller den allmänna ekonomiska utvecklingen på ett eller annat sätt till detta. Det är inte så att det finns någon form av global koordinering när det gäller detta. För vidkommande är vi en förhållandevis liten ekonomi i dessa sammanhang. I vårt fall är det så att det vi gör inte har någon större inverkan på vad som sker i världsekonomin. Vi har att leva med det som kommer utifrån. Det som däremot fortfarande gäller är att vi har en mycket stor möjlighet i olika sammanhang, trots att världen har förändrats ganska mycket, att delta i de samtalen. Det ska vi vara ytterst glada för. Det underlättar väldigt när det gäller vår förståelse av vad som sker i omvärlden. När man kommer från en liten ekonomi som vi gör får man också gno på för att sitta vid de borden. (MP): Förra gången vi träffades förde vi ganska många resonemang och ställde frågor kring den statsfinansiella oron ute i . Det har vi inte berört så mycket . Det skulle vara intressant att höra lite grann hur ser på den. Det är fortfarande en osäker situation i många av våra sydeuropeiska länder. Även situationen på är kanske bekymmersam utifrån att man måste byta regering. (FP): Jag tänkte ställa en naiv fråga. är de naiva frågorna de bästa. Jag hoppas det. I världsekonomin går energipriserna upp, livsmedelspriserna går upp och råvarupriserna går upp. Det gör att vanliga företag och hushåll får betala mer för de sakerna. Då har de mindre pengar över till andra varor och tjänster. Efterfrågan minskar då på andra varor och tjänster. De människor som producerar de andra varorna och tjänsterna blir arbetslösa. Det är en åtstramning. Sedan går inflationen upp . Priserna går upp och inflationen går upp. Då sitter där och höjer räntan. Det blir en åtstramning till. Det blir dubbel åtstramning i den här situationen. Då blir frågan: Vad är viktigast? Är det att bekämpa inflationen, eller är det att försöka att hålla en god inhemsk efterfrågan? I den här situationen är det möjligen en naiv fråga, men jag tror att det också är en ganska viktig fråga som många funderar på. (SD): Jag vill spinna vidare på svaret jag fick på min förra fråga. För många regleringar kan också skapa problem. Tittar vi på bolånetaket ser i varje fall inte jag så stor effekt av det. När det gäller kapitaltäckningskraven vet vi inte heller vad de får för effekt. Det gäller särskilt eftersom bankerna anses vara väl kapitaliserade. Vad vi däremot vet, i varje fall enligt min egen bedömning, är att bristen på regleringar och den extremt expansiva penningpolitiken ledde till den kreditexpansion vi såg. Det säger jag utan att för den skull kritisera . Det var nödvändigt att vidta ganska radikala åtgärder med den radikala situation vi hade. Jämför vi med till exempel ser det lite annorlunda ut på regleringsområdet. Jag upplever för den sakens skulle inga större allvarligare bekymmer i . Tittar vi på den räntebana som har satt upp kommer det att medföra ett minskat konsumtionsutrymme för samhället som helhet eftersom den höjda räntan också leder till höjda utgifter för hushållen, företagen och så vidare. Det i sig medför att det finns ett tak för hur högt man kan höja räntan. Därmed finns det också ett fall till hur långt man kan sänka räntan igen. Om vi kommer till en situation där ekonomin i omvärlden utvecklar sig till ett väldigt negativt utfall kommer att tvingas sänka räntan ganska mycket igen. Finns det då en risk att vi återkommer till samma situation som med väldigt allvarlig kreditexpansion? Man kan se ganska allvarligt på en så pass hög belåning som vi har . (V): Det känns lite ovant att ha så gott om tid, så det gäller att passa på. Jag tänkte höra lite med riksbankschefen. Det pågår två väldigt intressanta debatter som jag skulle vilja ha några synpunkter på. Den ena handlar om teorierna om jämviktsarbetslöshet som är inräknat på arbetsmarknadens funktionssätt. Bestämningsfaktorerna är utbud, anställningsformer, a-kasseersättning och löneutveckling och allt sådant. Man kan säga att har uppfyllt alla kriterier med råge. Jag tror att vi har ökat antalet anställningsformer med 13 stycken till exempel. Ändå kan vi se att jämviktsarbetslösheten är högre än innan vi genomförde de reformerna. Verkligheten stämmer inte överens med teorin. Det pågår rätt mycket forskning om det just . Jag skulle vilja höra hur riksbankschefen ser på detta att verkligheten inte riktigt stämmer överens med teorin i det här fallet. Just den teorin pågår ständigt inom penningpolitiken, om jag säger så. Den andra debatten som pågår har kommit framför allt till följd av finanskrisen och inleddes kanske av IMF:s chefsekonom. Vi har haft ett väldigt långt inflationsmål. Det har gjort att fallhöjden har varit väldigt låg för de olika riksbankerna. Därför har nästan alla centralbanker legat runt noll procent eller så lågt man någonsin kan gå. ECB har lite andra villkor. Calmfors har också sagt tidigare att om vi hade gjort regimen kanske vi hade hamnat på ett annat inflationsmål, , och har sagt ungefär samma sak. Det är en spännande debatt, och jag menar att den är nödvändig. Dessutom vet vi också att låg inflation ger högre arbetslöshet. Jag skulle också vilja höra lite synpunkter också på den debatten. Riksbankschef : Först går jag till frågan om den statsfinansiella oron i . Det finns ett antal länder i som har att arbeta sig igenom de frågorna och frågeställningarna ungefär på det sätt som vi själva gjorde . Man kommer inte undan. Man kan diskutera på vilket sätt man lånar från , EU eller vem det nu är som sköter detta. Men i slutändan är det ändå länderna själva som måste ändra på sin politik på ett sådant sätt att statsbudgeten förr eller senare går jämnt upp. Om man betraktar detta från svensk synvinkel är detta länder med vilka vi har förhållandevis lite handel. Det är också länder som svenska banker inte har särskilt mycket exponering mot. Det betyder att de har stora bekymmer och svårigheter själva, men det påverkar inte och den svenska ekonomin i någon större utsträckning över huvud taget. Det är också så att de riktigt stora ekonomierna i går förhållandevis mycket bättre . Det betyder att detta tilldrar sig stor uppmärksamhet. Men det är inte så att det i ekonomisk mening påverkar väldigt mycket. Sedan återstår det att lösa frågan hur man ska hantera den här typen av frågor. Inom vilket regelverk ska det ske? Hur ska det gå till? Hur ska man sköta de frågorna gemensamt på något sätt, eller är det så att varje land ska lämnas för sig självt att göra detta? Det är väldigt mycket vad EU-debatten handlar om. Detta är görligt i den meningen att vi själva åstadkom en budgetsanering och har visat att det är möjligt. Vi kan också konstatera, och det är väldigt bra att det är på det viset, att det har vänt i de baltiska länderna. Det är i varje fall inte någon större diskussion om de baltiska länderna. De tog itu med sina problem, som var väldigt stora. Det går att göra detta. I slutändan kommer man ändå inte undan att det ska betalas av någon någonstans. Det innebär dessvärre att om man har råkat ut för någonting sådant så har man hållit en högre levnadsstandard, en högre konsumtion, under än vad den egna ekonomin förmår åstadkomma. Så kan det inte förbli hur länge som helst. Då har man en svår period att gå igenom när man rättar till det. Sedan går jag till frågan om råvarupriserna. När råvarupriserna stiger ser man att det blir en åtstramning. Sedan får man dubbel åtstramning genom att räntan också höjs. Vi har att göra en bedömning av vad som sker i svensk ekonomi. Vi kan notera att om råvarupriserna stiger, vi släpper iväg det och får andrahandseffekter och inte över huvud taget bekymrar oss om detta kan vi råka ut för att inflationsförväntningarna börjar dra i väg. Då måste vi kompensera för det längre fram. Vi har precis samma diskussion som vi hade 2006 och 2007 när oljepriset steg väldigt kraftigt om man inte ska låta bli att bekymra sig om det och bara låta det passera. Mitt intryck är att det alltid finns något pris som stiger där någon kan hävda att man inte ska bekymra sig om det när man bedriver centralbanksverksamhet. Om nu i målfunktionen ingår att vårt främsta uppdrag är att klara av inflationsmålet ingår det också att bekymra sig och bry sig och till en del kompensera för detta. Det som har varit en fördel för vår del är att till en del har en del av inflationstrycket minskat därför att växelkursen har apprecierat. Därför har vi en jämnare utveckling i svensk ekonomi jämfört med om det inte hade skett. Jag tror inte för min del att vi stillatigande kan sitta med armarna i kors och säga: Just den här gången inträffade någonting vi inte behöver bry oss om. Vi vill undvika andrahandseffekter precis som vi har försökt att undvika dem tidigare. Då behöver vi hålla ett öga på detta. Frågan var hur mycket bolånetak och kapitaltäckning påverkar hushållen och hushållens upplåning. Vi får se framöver. Det är också så att hushållen lånar till rörlig ränta i betydligt större utsträckning . Det gör att det är rimligt att anta att hushållens räntekänslighet är mycket större än vad den har varit historiskt. Det bör påverka hushållens upplåning. , vilket jag har jag konstaterat tidigare, har räntemarginalen när det gäller bolån stigit med utöver de allmänna räntehöjningarna. Det spelar också roll. Räcker inte det får vi som sysslar med dessa frågor ta ytterligare en fundering på vad man kan göra ytterligare för att hantera detta. Sedan var det en hänvisning till den tyska finansiella sektorn. Jag kan inte se några fördelar i att strukturellt försöka anpassa den svenska finansiella sektorn till hur man har det i . Vi har genomfört en mycket stor strukturomvandling i den finansiella sektorn efter 90-talet på en rad olika sätt. Den strukturomvandlingen återstår i . Jag tycker att vi ska vara glada för att vi har klarat av det. Sedan finns frågeställningen om man får problem längre fram om man av olika skäl tvingas sänka räntan väldigt snabbt. Här är vi återigen inne på frågeställningen: ska man väga kort sikt mot lång sikt? Hur hanterar man det om man får ett stort problem längre fram? Ett sätt att betrakta detta är att säga: Då är det väl bara att sänka räntan den dagen så försvinner problemet. För min del tror inte jag att det är så enkelt. Det tar att reda ut bekymmer på bostadsmarknaden. Titta på vad som sker i den amerikanska ekonomin. Det är viktigt att man försöker undvika att försätta sig i ett sådant läge. Dessutom är det så att om vi i en liten öppen ekonomi som den svenska med en rörlig växelkurs skulle råka ut för ett läge där vi av olika skäl, vilka de vara må, kommer till slutsatsen att vi för att hantera bekymmer inom den finansiella sektorn behöver sänka räntan kraftigt, får vi i en sådan värld också räkna med att vi sannolikt får en kraftig påverkan på växelkursen. Leder den växelkursförändringen sedan i sin tur till mycket importerad inflation befinner vi oss i ett extremt dåligt läge när det gäller var vi är som är svårt att hantera. Vårt jobb är att efter bästa förmåga se till att vi inte hamnar där. Sedan var det frågan om jämviktsarbetslöshet och vad man gör när modellerna inte stämmer med verkligheten. Det har vi alla att leva med. Då får man ompröva. I slutändan är det verkligheten som styr och inte modellerna. Man får fundera en vända till hur det fungerar. Det är en evig fråga. Med hjälp av teori och modellbyggande kan vi plocka ut delar av den verklighet som vi observerar och resonera kring den. Men visar det sig att det utsnittet av verkligheten inte representerar en framtida verklighet på ett särskilt bra sätt får vi ompröva och ta oss en ny fundering om hur det kommer sig att det ser ut som det gör. Den sista frågan var om det är bra med ett inflationsmål som är högre än . Jag tror inte det. Jag tror att det är farligt att diskutera att ändra på det inflationsmål vi har. Vi har bakom oss en lång och bekymmersam ekonomisk historia med alla möjliga olika bekymmer med en hög och varierande inflation. Att då över huvud taget börja fundera på om vi ska ha en högre siffra temporärt eller långsiktigt riskerar att rucka på det bygge och det förtroende som vi ha skaffat oss i detta land . Det tar att övertyga 10 miljoner människor om vårt inflationsmål och att det är som gäller. Det är inte någonting man ska rucka på i första taget. Då ökar riskerna påtagligt. Jag tycker att det är bra att vi har det som vi har det. Ordföranden: påpekade har vi haft ganska gott om tid . Men den kommer att ta slut även trots korta kärnfulla frågor och mycket pedagogiska svar. (V): Fru ordförande! Jag ber om ursäkt. Jag glömde att säga: Tack för att ni vill titta på de implicita garantierna. Det gör mig väldigt glad. Det säger kanske lite om min nördfaktor. (S): Jag tänkte hänga mig fast envist vid en frågeställning som redan har varit uppe . Det handlar om risken för en bostadsbubbla och en osund privatskuldsättning. Det är ett problem som inte berör alla delar av . Det är geografiskt begränsat till överhettade områden. Det berör definitivt inte alla svenskar, utan det är ett ganska specifikt problem. Min raka frågeställning är: Är det inte att föredra att använda tidiga, kraftfulla och effektiva regleringar för att förhindra att problemet växer eller för att åtgärda det i förhållande till att använda räntepolitiken eller räntevapnet som har mer generella verkningar? Det är min fråga som man i princip skulle kunna svara ja eller nej på. (M): För del handlar det lite om att se till vad som hänt historiskt och mer om att se till framtida förväntningar. Det läggs mycket tyngd på prognoser och vad förväntningarna är. Det innebär att de på marknaden intecknar förväntade policy . Jag skulle vilja ställa en fråga om det. Du tog själv upp tidigare att om man helt plötsligt skulle behöva ändra den policyn skulle man få importera inflation och att det finns en stor risk med det. Man vet heller aldrig riktigt hur mycket marknaden har intecknat av de framtida förväntningarna. Är det ett bekymmer för , och hur hanterar man det? (S): Det har varit många spännande inlägg och frågor. Jag tänkte hålla mig fast vid det som både och har varit inne på. Det finns matchningsproblem, vi saknar kompetens i vissa yrken, och man kan använda det kommande reformutrymmet på olika sätt. Det kan antingen användas till privat konsumtion, till skattesänkningar som blir permanenta eller till investeringar i kunskap, fortbildning och utbildning på olika sätt. Ni har själva skrivit att det är så att med högre inhemsk efterfrågan höjs reporäntan i snabbare takt och att det också är tvärtom. Min raka fråga är: Är det bättre att satsa på kunskap och investeringar än skattesänkningar? Riksbankschef : Vi har återigen frågan om hur man ska hantera det som sker på bostadsmarknaden. Från vår sida handlar det egentligen om hur man ska se på hushållens upplåning. Det är ju det som är frågeställningen. Räntan är trubbig i den meningen att den slår rakt över alla och även rakt in i företagssektorn. Det innebär att man noga bör fundera igenom kombinationen, det vill säga att om man inte gillar det man ser ska man också vara villig att vidta andra åtgärder. Det betyder att vi också behöver fundera igenom hur regelverken ser ut när det gäller att vidta andra åtgärder, det vill säga vem som gör vad och hur rollfördelningen ser ut när det gäller den delen, för att hitta en lämplig kombination här. Sedan har vi detta med marknadsförväntningarna. Det är vårt jobb att berätta berättelser om framtiden som är övertygande på ett sådant sätt att marknadsdeltagarna kommer till slutsatsen att det nog kommer att bli som de på säger. går det bra, och ibland går det lite mindre bra. Det här är en evig diskussion. Det har varierat över tiden. I goda tider och i lugna tider är det lättare att bedöma, och då är det en ganska stor samsyn. I svårare tider är det större variation i åsikterna om detta. Vi tror det här med att ha en räntebana är ett bättre sätt än att inte säga någonting alls, som är lite så som det har varit historiskt, men då får man också leva med den diskussion som är och att det finns alla möjliga olika synpunkter och åsikter om i vad mån vår syn på den ekonomiska utvecklingen är rimlig eller inte eller om det är någon annan som dominerar med sina argument. Men när jag säger det ska man komma ihåg att till syvende och sist får vi det dit vi vill därför att vi kan skapa svenska kronor, och det kan ingen annan. Det innebär att det är vi som sätter räntan. Det är inte de privata bankerna som sätter räntan. Det är måhända mer en tidsfråga innan vi får det dit vi vill. Håller vi fast vid den penningpolitik som vi har satt oss i sinnet att föra blir det så. Vad man ska göra, om man ska investera eller sänka skatter, är en fråga som kräver politiska avgöranden. Det är inte upp till mig att göra de bedömningarna. När de bedömningarna har gjorts får vi se på den allmänna ekonomiska utvecklingen och dra våra slutsatser när det gäller vad det innebär för inflationstakten. Det är ytterst det som styr den ekonomiska utvecklingen och vår syn på hur vi ska klara inflationsmålet. (M): Fru ordförande! Kronkursen har stärkts väsentligt , och det är klart att det påverkar näringslivet. Vi har av BNP på export. Jag kommer från näringslivet, och de företag jag känner till känner av det här framför allt när det gäller råvaruindustrin. Det är en enorm efterfrågan på järnmalm från . De har lite höggradig järnmalm. Det är klart att råvarumarknaden påverkar. Det intressanta är att jag inte tror att ni har sett konsekvenserna inom industrin. Man hedgar ju alltid valutorna, i alla fall upp till och kanske lite längre. Ni kommer att se den här starkare kronkursen senare, och då förmodligen när det gäller sysselsättningssiffror och annat. Det som oroar mig är att om vi höjer räntan ytterligare på kronan och den ligger kvar på dollarn och euron blir det ytterligare en förstärkning av kronkursen. Det kommer att påverka vår export. kan man se att bytesbalansen är bra, men den har alltid varit bra. Vi har alltid haft stora överskott, men det kommer framför allt att påverka dem som har mycket produktion i . Jag saknar lite av företagsapproachen från . Det är inte ofta man ser ordet företagare i detta. Det ska man kanske inte göra heller. Jag kan inte det. Det var min ena fråga. Den andra frågan har delvis varit uppe . Den handlar om den underliggande inflationen. Vi fick i går se diagram och annat som visar att KPIX, alltså exklusive energi och livsmedel, har gått från 2 ½ till ½ procent. Det innebär att om vi nu får en vettig lönerörelse, vilket jag tror att vi får, finns inte det här inflationstrycket frånsett direkt på råvaror, det vill säga olja och metaller. Borde man inte ta sig en liten funderare här och vänta lite grann för att se vad som händer med Federal Reserve och ? (SD): sätter ju upp en räntebana för att tydliggöra sina ambitioner med räntepolitiken. Hushållen släpar däremot efter lite grann, så som jag har uppfattat det. De uppfattar inte riktigt den räntebana som sätter upp. Jag skulle vilja höra hur ser på det. Är det ett problem? Och vad gör man i så fall för att lösa det problemet? Riksbankschef : Vi har återigen frågan om växelkursen. Vi har en rörlig växelkurs, och då kommer det att vara perioder när växelkursen stärks. Alla vet att det är på det sättet . Vi har en växelkurs, vilket är väldigt viktigt. Vi ska inte ha många olika växelkurser i pluralis därför att det leder till en stor mängd problem av andra skäl. Vi ser goda tider framför oss i svensk ekonomi. Det är vår uppfattning att svenska företag har stora möjligheter att anpassa sig till detta. Därför kommer vi också att ha ett bytesbalansöverskott . Att KPIF ligger en del under målet ändrar inte vår uppfattning att inflationstakten är på väg upp. Det ser man också om man till exempel tittar på inflationsförväntningarna, vilket vi inte har pratat om här . Att KPI eller KPIF, vilket man väljer att titta på, ligger på en viss nivå kan vi inte ändra på, men det gäller att blicka framåt och se till så att vi klarar vårt inflationsmål . Att i en sådan värld lägga sig i vänteläge och titta på vad ECB eller Federal Reserve gör är inte lämpligt eftersom vi för en svensk penningpolitik som är anpassad till svenska förhållanden. Det är vår bedömning att efterfrågetrycket i svensk ekonomi är sådant att vi behöver höja räntan, annars skulle vi löpa risken att hamna efter. Låt mig också tillägga att det finns ett stort antal andra länder i världen som vi inte fokuserar så mycket på, nämligen de snabbväxande länderna. Där är räntenivån betydligt högre än den svenska. Det är måhända en förenkling, men det är bara att notera att det finns ett antal länder som växer långsammare. De stora valutaområdena har en lägre räntenivå än vad vi har. Det finns ett antal länder som växer mycket snabbt. De har en betydligt högre räntenivå. Vi ligger någonstans mitt emellan. Då är det måhända inte så konstigt heller att penningpolitiken utformas på ett sådant sätt att vi också där ligger någonstans mitt emellan. Sedan har vi frågan om hushållens syn på räntan och ränteutvecklingen. Vi kan göra vårt bästa genom att prata och prata oavbrutet om vår syn på den framtida ränteutvecklingen och hoppas att det finner sin väg in i den allmänna diskussionen om hushållens skulder och bolånen på ett sådant sätt att alla är medvetna om vad som sker. För min del tycker jag att medvetenheten förefaller vara mycket större än vad den var för låt oss säga eller , men det betyder inte att det här någonsin tar slut egentligen. Det här är ett samtal som måste vara evigt från vår sida så att medvetenheten i den svenska ekonomin är god när det gäller att översätta svensk penningpolitik till hur det eventuellt kan påverka den egna ekonomin. Ordföranden: så mycket för det! Därmed tackar vi riksbankschefen, hans medarbetare, ledamöter med flera för den här öppna utfrågningen. Vi har återkommande sådana, precis som också refererades till här. Den här kommer man också att kunna se på . Det brukar man kunna göra även i efterhand. Vi återkommer i de här spännande och viktiga frågorna. Öppen utfrågning av riksbankschefen Datum: kl. 9.0010.55 (M), ordförande (S), vice ordförande Ordföranden: ser klockan ut att ha slagit 9.00, och då hälsar jag samtliga här välkomna till denna finansutskottets öppna utfrågning av riksbankschefen. Jag vill säga välkommen till finansutskottets ledamöter förstås, till riksbankschefen och till hans medarbetare och som ni även ser i bild. Jag vill också säga välkommen till er som bilden utifrån på webb-tv eller , där detta också sänds. Riksbankschefen kommer att göra en inledning där han presenterar det penningpolitiska läget. Sedan ges partierna i storleksordning möjlighet till kommentarer och frågor. Det innebär att alla partier ska kunna komma till tals. Ju kortare frågor, desto fler tillfällen blir det till det, naturligtvis. Jag lämnar ordet till riksbankschefen. Välkommen och varsågod! Riksbankschef : Tack! Det är roligt att återigen vara här och prata om vad som sker i världsekonomin och i . Det är lite speciellt den här gången, eftersom det är en ny säsong. Det innebär att det finns både nya och gamla ledamöter att diskutera med, och det är naturligtvis alldeles särskilt roligt att få träffa nya ledamöter som är redo att ta sig an diskussionen om ekonomisk politik och svensk penningpolitik. Låt mig inleda med att berätta lite om var vi kommer ifrån och vart vi är på väg. Jag tar min startpunkt i den finansiella och globala kris som vi har haft och som vi nu i och för sig är på väg att ta oss ur på lite olika sätt i olika länder. Om man funderar kring varför det blev som det blev kan man konstatera att när det gäller finanssektorn är det med facit i hand uppenbart att det rådde stora brister i regler och tillsyn, vilket är något som många på olika håll i världen har att ta sig an.