bet · GY01AU10 · 2011-06-08 00:00:00 — 2010/11:AU10 Arbetsrätt I detta ärende behandlas ett 90-tal motionsyrkanden från den allmänna motionstiden om främst den arbetsrättsliga lagstiftningen. Frågor om en översyn av det arbetsrättsliga regelverket, om den s.k. lex , om en ändring av EU:s utstationeringsdirektiv, om ratificering av 94 och om att avskaffa de allmänna turordningsreglerna i lagen om anställningsskydd respektive tvåpersonersundantaget behandlas i betänkandet. Andra frågor som tas upp är rätt till heltid, företrädesrätt till återanställning i samband med att arbetsgivaren hyr in arbetskraft och rätt att arbeta efter . Utskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden utom de som avser vissa frågor med anknytning till lex och utstationeringsdirektivet och förslag som gäller ratificering av . En utskottsmajoritet bestående av företrädarna för Socialdemokraterna, föreslår ett antal tillkännagivanden på dessa områden. Det första avser att regeringen skyndsamt ska tillsätta en utredning med uppdrag att överväga vilka lagändringar som krävs för att värna den svenska modellen i ett internationellt perspektiv och därefter återkomma till med lagförslag. Det andra gäller behovet av nya politiska initiativ av regeringen på EU-nivå för att säkerställa utstationeringsdirektivets karaktär av minimidirektiv. Det tredje avser att regeringen ska ratificera 94. Företrädarna för , reserverar sig mot utskottsmajoritetens ställningstagande på två av dessa punkter och lämnar dessutom ett särskilt yttrande. Utskottet anser att den svenska modellen, där svenska kollektivavtal verkar tillsammans med lagregler, i huvudsak fungerar bra. Utskottet finner därför inte skäl att nu föreslå några större förändringar av den arbetsrättsliga lagstiftningen. Grunden för arbetsrätten bör alltså bestå även framöver. Vissa grupper, framför allt unga och utrikes födda kan dock, till följd av utformningen av vissa delar av arbetsrätten, möta svårigheter att etablera sig på arbetsmarknaden. Det kan därför finnas skäl att genomföra mindre justeringar av gällande regler för att minska dessa problem. Från företrädarna för Socialdemokraterna, och finns totalt 15 reservationer. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Översyn av den arbetsrättsliga lagstiftningen 2010/11:A259 av (C) yrkandena 1 och 2, 2010/11:A266 av och (båda C), 2010/11:A272 av (M), 2010/11:A357 av och (båda C), 2010/11:A359 av Finn och (båda M), 2010/11:A360 av i (M) och 2010/11:A418 av Per Åsling (C). tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen skyndsamt ska tillsätta en utredning med uppdrag att överväga vilka lagändringar som krävs för att värna den svenska modellen i ett internationellt perspektiv och därefter återkomma till med lagförslag. 2010/11:A333 av och i (båda S), 2010/11:A385 av m.fl. (V) yrkandena 1 och 3, 2010/11:A403 av m.fl. (S) yrkande 1, 2010/11:A406 av m.fl. (MP) yrkande 1 och 2010/11:A411 av m.fl. (S) yrkandena 36. Reservation 1 (M, FP, C, KD) Ytterligare ändringar i utstationeringslagen m.m. 2010/11:A411 av m.fl. (S) yrkandena 1, 2 och 9. Reservation 2 (S) tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att det krävs nya politiska initiativ av regeringen för att säkerställa utstationeringsdirektivets karaktär av minimidirektiv så att likabehandling av löntagare kan garanteras. 2010/11:A385 av m.fl. (V) yrkande 8, 2010/11:A403 av m.fl. (S) yrkande 4, 2010/11:A406 av m.fl. (MP) yrkande 3 och 2010/11:A411 av m.fl. (S) yrkande 7. Utredning om den svenska kollektivavtalsmodellen 2010/11:A385 av m.fl. (V) yrkande 2 och 2010/11:A406 av m.fl. (MP) yrkande 5. Reservation 3 (MP, V) tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att ratificera 94. 2010/11:A262 av (S) yrkande 2, 2010/11:A368 av och (båda S), 2010/11:A385 av m.fl. (V) yrkande 6, 2010/11:A389 av m.fl. (S) yrkande 2, 2010/11:A403 av m.fl. (S) yrkande 5, 2010/11:A406 av m.fl. (MP) yrkande 2 och 2010/11:A411 av m.fl. (S) yrkande 10. Reservation 4 (M, FP, C, KD) Proportionalitetsprincip i svensk konflikträtt 2010/11:A361 av i (M) och 2010/11:A394 av och (båda KD). 2010/11:A256 av m.fl. (V), 2010/11:A362 av m.fl. (S), 2010/11:A380 av (M), 2010/11:A393 av m.fl. (S) yrkande 1, 2010/11:A399 av m.fl. (KD), 2010/11:A402 av m.fl. (MP) yrkande 8 och 2010/11:A403 av m.fl. (S) yrkande 7. Reservation 5 (S) Reservation 6 (MP) Reservation 7 (V) 2010/11:A209 av (C), 2010/11:A259 av (C) yrkande 3, 2010/11:A261 av och (båda M), 2010/11:A270 av och (båda M) och 2010/11:A331 av och (båda M). Tvåpersonersundantaget i 22 § LAS 2010/11:A201 av (S), 2010/11:A203 av och (båda S), 2010/11:A230 av och i (båda S), 2010/11:A236 av m.fl. (S), 2010/11:A248 av (S), 2010/11:A251 av m.fl. (S), 2010/11:A254 av m.fl. (V) och 2010/11:A275 av och (båda S). Reservation 8 (S, V) Företrädesrätt till återanställning och inhyrning av arbetskraft 2010/11:A204 av och (båda S), 2010/11:A216 av och (båda S), 2010/11:A228 av i m.fl. (S), 2010/11:A257 av m.fl. (V), 2010/11:A307 av m.fl. (S), 2010/11:A323 av och (båda S), 2010/11:A348 av (S) yrkandena 1 och 2, 2010/11:A364 av (M), 2010/11:A403 av m.fl. (S) yrkande 6 och 2010/11:A404 av (M). Reservation 9 (S) Reservation 10 (V) Stärkt integritetsskydd i arbetslivet 2010/11:A253 av m.fl. (V) yrkandena 1 och 2. Reservation 11 (V) 2010/11:A255 av m.fl. (V), 2010/11:A274 av och (båda S), 2010/11:A294 av och (båda S), 2010/11:A297 av och (båda S), 2010/11:A305 av (S), 2010/11:A339 av i och (båda S) yrkande 4, 2010/11:A340 av i m.fl. (S), 2010/11:A347 av (S), 2010/11:A349 av m.fl. (S), 2010/11:A365 av och (båda S), 2010/11:A378 av m.fl. (S), 2010/11:A393 av m.fl. (S) yrkande 2 och 2010/11:A402 av m.fl. (MP) yrkande 4. Reservation 12 (S) Reservation 13 (MP) Reservation 14 (V) Rätt att arbeta efter m.m. 2010/11:A210 av (C), 2010/11:A289 av (M), 2010/11:A382 av och (båda M) och 2010/11:A397 av (KD). 2010/11:A352 av (S) yrkandena 1 och 2. Reservation 15 (S) Bärplockare från utlandet m.m. 2010/11:A214 av (S), 2010/11:A376 av m.fl. (S) och 2010/11:A412 av (S). Reservation 16 (S, V) 2010/11:A221 av och (båda S) och 2010/11:A389 av m.fl. (S) yrkande 1. Reservation 17 (S, V) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (M), (S), (M), (S), (M), (S), (FP), (S), (C), (S), (M), (MP), (KD), (SD) och (V). I detta betänkande behandlar arbetsmarknadsutskottet ett 90-tal motionsyrkanden om främst arbetsrättsliga frågor från den allmänna motionstiden . Motionerna refereras i fortsättningen utan att årtalet anges (2010/11). Översyn av den arbetsrättsliga lagstiftningen m.m. Utskottets förslag i korthet I detta avsnitt behandlar utskottet motioner om bl.a. den svenska arbetsrätten och behovet av att se över och utvärdera lagstiftningen på arbetsmarknaden. Utskottet föreslår att avslår samtliga motionsyrkanden. Arbetsrätt i vid bemärkelse är den del av rättsordningen som omfattar regler om kollektivavtal, anställningsavtal och förhållandet i övrigt mellan arbetsgivare och arbetstagare samt den offentligrättsliga skyddslagstiftningen för arbetslivet. Den kollektiva arbetsrätten omfattar reglerna om kollektivavtal och arbetsmarknadens organisationer. En viktig lag i detta sammanhang är lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet, i det följande kallad MBL. En annan stor del av arbetsrätten avser anställningsavtalets rätt, vilken avser det individuella förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare. Någon allmän lagstiftning om anställningsavtal finns inte, men det finns flera lagar som avser anställningen, främst lagen (1982:80) om anställningsskydd, i det följande kallad LAS. Både inom den kollektiva arbetsrätten och inom anställningsavtalets rätt är regleringen i huvudsak av privaträttslig art. Andra delar av arbetsrätten, t.ex. på arbetsmiljöområdet, har stora offentligrättsliga inslag. Den senaste mer omfattande arbetsrättsliga översynen genomfördes av dåvarande , i det följande kallat . Utredningen arbetsrätt för ett föränderligt arbetsliv publicerades i departementsserien (Ds 2002:56). I ALI:s uppdrag ingick bl.a. att se över den arbetsrättsliga lagstiftningen så att den uppfyllde kraven på trygghet och inflytande för de anställda inom ramen för en flexibel och effektiv arbetsmarknad. Det angavs särskilt att skulle eftersträva balanserade lösningar som på kunde utgöra en hållbar grund för en rättvis reglering av förhållandena i arbetslivet. Uppdraget omfattade fyra angivna områden: bestämningen av arbetstagarbegreppet i arbetsrätten, tidsbegränsade anställningar, samverkan mellan arbetstagare och arbetsgivare och vissa anställningsskyddsfrågor. Utredningen ledde med något enstaka undantag inte till några lagstiftningsåtgärder. I motion A272 av (M) yrkas att möjligheterna utökas för att se över LAS. Finn och (båda M) anser i motion A359 att trösklarna in på arbetsmarknaden är för höga för de unga och att en översyn därför måste göras som syftar till att förbättra arbetsmarknaden för unga. i (M) betonar i motion A360 behovet av en vid översyn och utvärdering av lagstiftningen på arbetsmarknaden. (C) vill i motion A259 återupprätta den svenska modellen med avtal mellan arbetsmarknadens parter (yrkande 1) och vill att LAS avskaffas till förmån för starka och goda avtal mellan arbetsmarknadens parter (yrkande 2). I motion A266 av och (båda C) yrkas att en översyn av arbetsrätten och då i första hand LAS görs i syfte att anpassa lagstiftningen till dagens förhållanden. och (båda C) understryker i motion A357 behovet av att reformera LAS. Per Åsling (C) anser i motion A418 att regeringen bör ge i uppdrag att analysera hur framväxten av konkurrerande fackliga organisationer, som varken är bundna av kollektivavtal eller fredsplikt, påverkar den svenska arbetsmarknaden och, vid behov, lägga fram förslag som bidrar till en ökad stabilitet. Utskottet vill understryka regeringens mål om en arbetsrätt som skapar förutsättningar för ett arbetsliv som tillgodoser både arbetstagarnas och arbetsgivarnas behov av flexibilitet, trygghet och inflytande. Utskottet kan konstatera att regeringen under den föregående mandatperioden genomförde förändringar i arbetsrätten för att öka flexibiliteten på arbetsmarknaden som den lyckades upprätthålla en rimlig balans mellan arbetsmarknadens parter liksom en god trygghet för de anställda. Lagstiftningsåtgärderna har bidragit till att utveckla den svenska modellen. Utskottet vill understryka att det arbetsrättsliga regelverket också ska vara så enkelt som möjligt att förstå och tillämpa. Utskottet välkomnar därför det regelförenklingsarbete som regeringen bedriver på det arbetsrättsliga området. Utskottet anser att den svenska modellen på arbetsmarknaden utgör en god grund för en väl fungerande arbetsmarknad. Det finns därför inte skäl att nu genomföra några större förändringar av den arbetsrättsliga lagstiftningen. Grunderna för arbetsrätten bör alltså bestå även framöver. Vissa grupper, framför allt unga och utrikes födda, kan dock möta svårigheter att etablera sig på arbetsmarknaden till följd av utformningen av vissa delar av arbetsrätten. Det kan därför finnas skäl att genomföra mindre justeringar av gällande regler för att minska dessa problem. Regeringen vill introducera två särskilda anställningsformer för lärlingar. Dessutom har regeringen angett att arbetsgivarnas kostnader vid tvist om uppsägning ska begränsas (prop. 2010/11:100). Utskottet, som välkomnar dessa lagstiftningsinitiativ, anser att de aviserade förslagen bör avvaktas. Den svenska modellen innebär bl.a. att fackföreningarna och arbetsgivarnas organisationer alltså arbetsmarknadens parter gemensamt förhandlar fram villkoren på arbetsmarknaden. Kollektivavtal är, vid sidan av den arbetsrättsliga lagstiftningen, det främsta instrumentet för att reglera förhållandet mellan parterna inom en bransch eller förhållandet på en enskild arbetsplats. Modellen förutsätter att parterna uppträder på ett ansvarsfullt sätt. Parterna har själva i stor utsträckning de verktyg som behövs för att rätta till det som kan uppfattas som obalanser eller brister. Utskottet anser att den svenska modellen på arbetsmarknaden bör värnas och kan konstatera att arbetsvillkoren kan utformas så att de främjar ett långsiktigt hållbart arbetsliv, som gör det möjligt för så många som möjligt att träda in, utvecklas och stanna kvar på arbetsmarknaden. Arbetsförhållandena måste dock vara sådana att de inte utestänger vissa grupper eller personer från arbete, vilket ytterst också är ett ansvar för arbetsmarknadens parter. uppger i sin årsrapport och lönebildningen 2010 att den fackliga organisationsgraden inte nämnvärt ändrades utan låg kvar på . konstaterar dock att organisationsgraden tydligt har sjunkit . Trenden med ett minskande antal LO-medlemmar höll i sig under såväl 2009 som 2010, medan medlemmarna i TCO och blev fler. På arbetsgivarsidan har organisationsgraden däremot varit påfallande stabil. Vidare framgår det av årsrapporten att kollektivavtalens täckningsgrad uppgick till av löntagarna, vilket är en minskning jämfört med . Utskottet kan konstatera att den svenska modellen bygger på att parterna träffar kollektivavtal som täcker majoriteten av landets arbetsplatser. Modellen kännetecknas av att merparten av de anställda väljer att bli medlemmar i en facklig organisation. De minskade medlemstalen för många fackliga organisationer kan riskera legitimiteten för den svenska modellen. Utskottets bedömning är mot denna bakgrund att den generellt sett allt lägre fackliga organisationsgraden kan bli ett större problem för den svenska modellen än de framväxande konkurrerande fackliga organisationer som tas upp i motion A418 (C). Med hänvisning till det som anförts ovan kan någon åtgärd inte anses vara behövlig med anledning av motionerna A259 yrkandena 1 och 2 (C), A266 (C), A272 (M), A357 (C), A359 (M), A360 (M) och A418 (C). Motionerna avstyrks, allt i den mån de inte kan anses tillgodosedda genom det anförda. Lavalfrågan har sin bakgrund i fackliga stridsåtgärder i form av en blockad på en byggarbetsplats i som vidtogs av () och dess avdelning 1 (Byggettan). Organisationerna hade krävt kollektivavtal med det lettiska företaget un (), som hade utstationerat byggnadsarbetare till . Då något kollektivavtal inte kom till stånd utvidgades stridsåtgärderna genom sympatiåtgärder från (Elektrikerna). väckte talan i Arbetsdomstolen (AD) mot , Byggettan och Elektrikerna. AD avslog ett interimistiskt yrkande från om att stridsåtgärderna skulle förklaras olovliga. beslutade domstolen att begära in ett förhandsavgörande från , numera och i det följande kallad . meddelade dom i målet C-341/05, det s.k. Lavalmålet. fann i sin dom med förhandsavgörande att stridsåtgärderna stod i strid med EG-fördraget eftersom de innebar en inte motiverad inskränkning i friheten att tillhandahålla tjänster. tillkallade regeringen en särskild utredare med uppdraget att föreslå de förändringar i den svenska lagstiftningen som var nödvändiga till följd av förhandsavgörande. Utredningen redovisade sina överväganden och förslag i betänkandet Förslag till åtgärder med anledning av Lavaldomen (SOU 2008:123). De återstående tvistiga frågorna i målet i AD, efter dom, rörde i princip enbart skadeståndsskyldighet och skadeståndets storlek. Arbetsdomstolen fann i sin dom (AD nr 89/09) att de fackliga stridsåtgärderna inneburit ett brott mot EG-rätten och att de fackliga organisationerna var skadeståndsskyldiga gentemot . Arbetsdomstolen ålade de fackliga organisationerna att betala ett allmänt skadestånd till bolaget med sammanlagt . Regeringen överlämnade en proposition (prop. 2009/10:48) till med förslag till åtgärder med anledning av Lavaldomen. Dessa lagändringar har kommit att kallas lex . De föreslagna lagändringarna anknöt i stort till vad som föreslagits i betänkande (SOU 2008:123). Kärnan i de lagändringar som sedan genomfördes (bet. 2009/10:AU5, rskr. 2009/10:211) utgörs av en ny 5 a § i lagen (1999:678) om utstationering av arbetstagare, i det följande kallad utstationeringslagen. Lagändringarna går i korthet ut på att en facklig stridsåtgärd mot en utländsk arbetsgivare i syfte att få till stånd ett kollektivavtal för arbetstagare som utstationeras i endast får vidtas under vissa förutsättningar. De villkor som den svenska arbetstagarorganisationen kräver ska 1. motsvara villkoren i ett centralt branschavtal som tillämpas i på motsvarande arbetstagare 2. bara avse minimilön eller andra minimivillkor på vissa områden 3. vara förmånligare för arbetstagarna än det som följer av lag. En sådan stridsåtgärd får inte vidtas om arbetsgivaren visar att arbetstagarna redan har villkor som är minst lika förmånliga som minimivillkoren i ett svenskt, centralt branschavtal (den s.k. bevisregeln). En stridsåtgärd som vidtas trots att dessa förutsättningar inte är uppfyllda ska anses olovlig enligt MBL. När det gäller begreppet minimilön framgår av propositionen att det inte endast avser grundlön utan även andra ersättningar som är vanligt förekommande på den svenska arbetsmarknaden, t.ex. övertidsersättning, tillägg för obekväm arbetstid och nattarbete liksom skiftarbetestillägg. Det framgår vidare att andra anställningsförmåner än lön inte kan omfattas av begreppet minimilön och detta även om anställningsförmånerna skulle ha ett fastställbart ekonomiskt värde för arbetstagarna. Regeringen gjorde även bedömningen att traktamente och andra kostnadsersättningar liksom olika slags försäkringar vanligtvis torde falla utanför begreppet. framhölls att gängse synsätt inom den aktuella branschen bör vara vägledande för gränsdragningen mellan lön och andra anställningsförmåner enligt det centrala avtalet. Utskottet instämde i dessa bedömningar vid sin behandling av propositionen. Efter lagändringarna ingår det i uppdrag att hjälpa till med information om kollektivavtalsvillkor som kan komma att bli tillämpliga vid en utstationering. En arbetstagarorganisation ska lämna in sådana kollektivavtalsvillkor till som organisationen kan komma att gå till strid för. I det nyssnämnda lagstiftningsärendet gjordes även ändringar i den reglering som brukar benämnas lex . Regleringen bestod före lagändringarna av tre bestämmelser i som trädde i kraft . Bakgrunden är ett avgörande i AD i det s.k. Britanniamålet (AD 1989 nr 120). Domen innebar att en blockad som syftade till att undantränga ett redan existerande utländskt kollektivavtal ansågs otillåten. Den centrala delen av lex var ett tillägg till 42 § MBL i ett tredje stycke. Innebörden är att tillämpningsområdet för vissa delar av paragrafen begränsas och därmed bl.a. tillämpningen av den princip som kommer till uttryck i Britanniamålet, i det följande kallad Britanniaprincipen. Förbudet för en organisation mot att anordna eller understödja en olovlig stridsåtgärd gäller enbart sådana stridsåtgärder som vidtas med anledning av arbetsförhållanden som medbestämmandelagen är direkt tillämplig på. Innebörden är i praktiken att förbudet för organisationerna att vidta stridsåtgärder för att undantränga kollektivavtal enbart gäller i inhemska förhållanden. Syftet med lex var framför allt att ge de fackliga organisationerna i en möjlighet att i internationella förhållanden träffa kollektivavtal med villkor som motsvarar vad som normalt tillämpas i fråga om arbete som utförs i och därigenom motverka s.k. social dumpning. Den fackliga organisationen skulle kunna vidta stridsåtgärder mot och träffa kollektivavtal med en arbetsgivare, trots att arbetsgivaren var bunden av ett utländskt kollektivavtal som inte omfattades av MBL. Innebörden av lagändringarna i samband med lex är att den del av lex som begränsar organisationernas ansvar för fredsplikten till inhemska förhållanden inte ska gälla vid utstationering. Det innebär alltså att tillåtligheten av stridsåtgärder regleras särskilt för utstationeringssituationen. Det förbud som enligt Britanniaprincipen annars råder mot undanträngning av kollektivavtal kommer alltså inte att gälla i dessa situationer. Detta är nödvändigt för att lex ska kunna få effekt. En svensk arbetstagarorganisation ska alltså under de förutsättningar som anges i lagen kunna ta strid för ett kollektivavtal med villkor enligt svensk minimistandard även om den utstationerande arbetsgivaren redan skulle vara bunden av ett kollektivavtal i sitt hemland. I övrigt är lex Britannia-reglerna intakta. Den svenska utstationeringslagen har sin grund i och rådets direktiv /71/EG av om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster. Direktivet reglerar framför allt vilket lands arbets- och anställningsvillkor som ska tillämpas när ett företag som är etablerat i en medlemsstat utstationerar arbetstagare i en annan medlemsstat för att tillhandahålla en tjänst där. De centrala bestämmelserna i direktivet finns i artikel 3. Medlemsstaterna ska enligt artikel 3.1 första stycket se till att de utstationerade arbetstagarna garanteras de arbets- och anställningsvillkor i värdlandet som är fastställda i lag eller, när det gäller byggverksamhet, i s.k. allmängiltiga kollektivavtal på sju områden den s.k. hårda kärnan: a) längsta arbetstid och kortaste vilotid b) minsta antal betalda semesterdagar d) villkor för att ställa arbetstagare till förfogande, särskilt genom företag för uthyrning av arbetskraft e) säkerhet, hälsa och hygien på arbetsplatsen f) skyddsåtgärder med hänsyn till arbets- och anställningsvillkor för gravida kvinnor och kvinnor som fött barn samt för barn och unga g) lika behandling av kvinnor och män samt andra bestämmelser om icke-diskriminerande behandling. I artikel 3.7 sägs att bl.a. den ovanstående punkten 3.1 inte ska hindra att arbets- och anställningsvillkor som är förmånligare för arbetstagarna tillämpas. Om en medlemsstat inte har något system för allmängiltigförklaring av kollektivavtal eller skiljedomar kan den staten i stället enligt artikel 3.8 andra stycket, under vissa förutsättningar, utgå antingen från kollektivavtal som gäller allmänt för alla likartade företag inom den aktuella sektorn eller det aktuella arbetet och inom det aktuella geografiska området och/eller från kollektivavtal som har ingåtts av de mest representativa arbetsmarknadsorganisationerna på nationell nivå och som gäller inom hela det nationella territoriet. Direktivet hindrar inte att arbets- och anställningsvillkor på andra områden än de som ingår i den hårda kärnan tillämpas om bestämmelserna rör ordre public (ung. grunderna för rättsordningen i ett land). Direktivet hindrar inte heller en tillämpning av arbets- och anställningsvillkor som är fastställda i kollektivavtal enligt artikel 3.8 i fråga om annan verksamhet än byggverksamhet. Utstationeringsdirektivet har genomförts i svensk rätt genom utstationeringslagen. Enligt lagen ska arbetsgivare från andra länder tillämpa svensk lag på de områden som anges i direktivets hårda kärna för utstationerade arbetstagare. Området minimilön lämnas dock utanför lagreglerna. På vart och ett av de övriga områdena finns hänvisningar till bestämmelser i andra lagar. Det anges uttryckligen att reglerna inte hindrar att arbetsgivaren tillämpar bestämmelser eller villkor som är förmånligare för arbetstagaren (5 §). Med stöd av direktivets möjlighet att hänvisa till ordre public har det i lagen även införts en bestämmelse som innebär att de grundläggande reglerna i MBL om förenings- och förhandlingsrätt gäller vid utstationering. har inte några lagbestämmelser om minimilön och inte heller något system för en allmängiltigförklaring av kollektivavtal. I utstationeringslagen finns inte någon hänvisning till villkor som är bestämda i kollektivavtal och gäller semester, arbetstid m.m. Den möjlighet som utstationeringsdirektivet ger att utgå från kollektivavtal som gäller allmänt eller som ingåtts av de mest representativa arbetsmarknadsorganisationerna utnyttjades inte då direktivet genomfördes. Enligt utstationeringslagen är s.k. förbindelsekontor som ska tillhandahålla information om de arbets- och anställningsvillkor som kan bli tillämpliga vid en utstationering i .