· GY01FiU29 · 2011-03-09 09:25:55 — Tillämpningen av lagen om offentlig upphandling måste bli mer smart och småföretagarvänlig.Inledningsvis yrkar jag bifall till finansutskottets förslag i betänkandet.Jag kommer att ta upp tre områden: och kollektivavtal, utmaningsrätten samt lokal upphandling enligt lagen om offentlig upphandling.Vänsteroppositionen - Socialdemokraterna och - driver med kraft kraven på kollektivavtal vid upphandling och ratificering av konvention 94 . Det stora problemet med deras krav är att likabehandling och den fria konkurrensen då helt sätts ur spel. Det vet Socialdemokraterna. De har under sina regeringsinnehav haft på sig för att införa just 94 . Men man har sett uppenbara svårigheter med att göra just detta.För egenföretagare och småföretagare, som inte har kollektivavtal, innebär Socialdemokraternas och politik att de utestängs från möjligheterna att inkomma med anbud. Inte minst skulle många företag på landsbygden drabbas oerhört hårt. vill underlätta för egenföretagare och småföretagare att växa och anställa samt göra det möjligt att driva företag runt om i vårt avlånga land. Här är den offentliga upphandlingen en oerhört viktig marknad även för de egenföretagare som inte är i behov av kollektivavtal.Vänsteroppositionens jobbpolitik skulle slå undan benen för tusentals av dessa företag som vi vet kommer att stå för jobbtillväxten framöver. Det är en egoistisk och tillväxtfientlig politik som långsiktigt kommer att skada konkurrenskraft. Vid sidan av dessa grundläggande invändningar för att värna jobb och tillväxt i tillkommer rättsliga invändningar. Enligt förvaltningsdomstolar anses frågan om krav på kollektivavtal strida mot gemenskapsrätten. Även har prövat möjligheten till vissa krav på kollektivavtal vid upphandlingar - det så kallade Rüffertmålet - och kommit fram till att sådana krav strider inte bara mot de svenska upphandlingsreglerna, som sagts, utan också mot gemenskapsrätten. Det råder också en osäkerhet beträffande förhållandet mellan regler och . Sammanfattningsvis innebär detta att det är självklart för att yrka avslag beträffande absoluta krav på kollektivavtal vid upphandling samt ratificering av konvention 94. Vi vill nämligen underlätta för småföretag att växa och anställa, garantera likabehandling och icke-diskriminering samt stå upp för rättssäkerheten. Utmaningsrätten är ett sätt för kommuner, landsting och regioner att utsätta sig för nytänkande och entreprenörskap. Företag och organisationer har härigenom möjlighet att visa att de kan göra jobbet bättre, billigare och/eller mer innovativt, till nytta för kommuninvånarna. Den potentiella marknad som kan öppna sig är mycket stor. Enligt bedömningar kan av all verksamhet konkurrensutsättas. är endast konkurrensutsatt. Marknadens värde kan uppgå till så mycket som . Med andra ord kan stora möjligheter vänta runt hörnet - om kommunerna tar chansen. har drygt 30 kommuner beslutat om utmaningsrätten. Regeringens valfrihetsreformer, till exempel LOV, har öppnat kommunsektorn för företagare och entreprenörer samt lett till att kvinnor fått fler arbetsgivare att välja bland och underlättat livspusslet för många. Därtill har effektiviteten, kvaliteten och tillgängligheten i välfärden ökat. vill därför fortsätta att bygga vidare på valfrihetsreformer, till exempel genom att göra LOV obligatorisk i hela landet.Att lagstifta om utmaningsrätt skulle däremot aktualisera komplicerade rättsfrågor och är därför inte realistiskt att genomföra. Icke desto mindre bör kommunerna göras uppmärksamma på de möjligheter som utmaningsrätten innebär så att de kan fatta välgrundade och ekonomiskt rationella beslut för sina egna verksamheter. Utmaningsrätten är en principiellt viktig fråga inte minst eftersom positiva signaler sänds till det befintliga näringslivet. I småföretagen sker ofta en produkt- och tjänsteutveckling som på så sätt kan bli synlig och tillgänglig för kommunen. Jag tror att vi alla kan skriva under på vikten av närproducerad mat, miljöhänsyn och sociala kriterier samt att stat och kommun ska vara ett väldigt gott föredöme. Det är oerhört grundläggande principer för . Att veta varifrån maten kommer, hur den odlas, vilken kvalitet den har och under vilka förhållanden djuren lever är en trygghet för oss alla. Glädjande nog utgör också den lokalt producerade - och ekologiska - maten en allt större del av våra livsmedelsinköp. Svenskarna har blivit mer kvalitets- och miljömedvetna, vilket naturligtvis är glädjande.Särskilda krav på att varor och tjänster ska produceras lokalt eller enligt svenska normer går dock inte att ställa enligt den lagstiftning som finns. Det skulle strida mot såväl svensk rätt som grundläggande EU-regler och därigenom vara oförenligt med principerna om likabehandling och icke-diskriminering. Alla leverantörer måste behandlas lika och ges samma förutsättningar att lämna ett anbud. Inom ramen för dessa grundläggande principer finns det dock en hel del som kan göras. Exempelvis anser vi i att den offentliga sektorn bör utarbeta tydliga etiska och miljömässiga styrdokument för sin upphandling. Kommunerna måste också bli bättre på att utnyttja möjligheten att ställa krav som står i proportion till de upphandlade beloppen. är kraven nämligen ofta för strikta även för små upphandlingar, vilket missgynnar mindre, ofta lokala, aktörer. En ökad medvetenhet och kunskap hos kommunernas upphandlare kring hur kraven kan utformas för att ge de lokala producenterna samma förutsättningar som de större är därmed en viktig fråga framöver. deltar bara runt en tredjedel av i offentliga upphandlingar, trots att de är av antalet företag i landet. Det finns stora affärsmöjligheter i offentliga upphandlingar, så fler borde se möjligheter genom en enklare och snabbare administrativ process och genom mindre omfattning av själva upphandlingarna. Det är oerhört viktigt att säkerställa att offentlig upphandling gör det möjligt även för mindre och lokala aktörer att vara med i processen. Här är det framför allt tillämpningen som är i fokus och som kraftigt behöver förbättras. Politiskt ledarskap runt om i Kommunsverige och Myndighetssverige skulle också kunna göra att tillämpningen blev inkluderande för mindre företag och inte exkluderande. Först och främst vill jag yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande. Närproducerat, djurskyddslagar, etik, socialt ansvarstagande, kollektivavtal, miljökrav, lokalt producerat och så vidare - ja, viljan är stor att genom offentlig upphandling uppnå i många fall vällovliga syften. Vi har redan en mängd exempel på förslag till riksdagsbeslut, och i betänkandet kan man läsa ännu fler förslag om hur vi med lagens hjälp kan nå dessa syften. Jag har själv funderat kring hur vi genom exempelvis den kommunala upphandlingen ger fler aktörer av olika storlek chansen att vara med, hur vi ger ökade möjligheter att ställa relevanta miljökrav på varor och tjänster och hur vi ger producenter av animaliska produkter där djuren har drägligare förhållanden under sin livstid chansen att leverera trots högre kostnader än andra, mindre nogräknade, dito.Samtidigt får vi inte glömma huvudsyftet med all offentlig upphandling. Reglerna ska garantera att alla leverantörer ska kunna konkurrera på lika villkor om att få leverera varor och tjänster till det allmänna. De ska även säkerställa att skattebetalarnas pengar används på det mest effektiva sättet, och de ska förhindra korruption och ensidigt gynnande av vissa. Men : Är det inte att offentliga upphandlare ställer rättmätiga etiska krav vid upphandling av exempelvis animaliska produkter? Vad innehåller skoltallriken egentligen? Svenska skolbarn förtjänar att få äta kött där grisen fått bedövning innan slakt. Allt annat borde självklart vara oacceptabelt. På många håll i landet kringgås höga ambitioner för en självklar djurhållning under upphandlingsprocessen. Offentliga upphandlare som ställer miljökrav är hårt ansatta av överklaganden från grossister. Den aktuella tyska köttdumpningen på den svenska marknaden accelererar problemet. Det finns ingen ursäkt för kommuner att huka undan risken för överklagande. När kommunerna har full rätt och fullt stöd av att anlägga en högre ambitionsnivå vill grossisterna fortsatt kunna böka runt bland svaga upphandlingskrav och prisfokuserade förfrågningsunderlag. På det sättet får grossisterna möjlighet att teckna avtal där man fritt kan botanisera bland grisproducenter. Lägst pris vinner alltid under sådana förhållanden. Resultatet är goda marginaler för grossisterna och ett tallriksinnehåll med tvivelaktigt djurskyddsursprung för våra skolbarn. EU-domar har klargjort möjligheten för upphandlande myndigheter att ställa krav på tillverkningsprocessen av en vara. Det ger därmed frihet för en kommun att ställa högre krav på maten till skolbespisningen än vad många gör . EU-lagstiftningen är en bottenplatta varifrån vi kan kräva en försvarbar djurhållning. Svenska grisfarmare är angelägna att möta grundläggande nivåer och ta kostnader för ett djurskydd som man kan tycka är självklart. Att då straffas ut i nästa steg vid offentliga upphandlingar av kommuner och landsting tycker jag rimmar illa. Att grisarna får behålla sin knorr är en självklarhet, anser . Stressade grisar som lever under industriella produktionsförhållanden biter av varandra knorrarna, med infektioner som följd. Det har gjort att man i dessa sammanhang ofta - utan bedövning - klipper av grisarna knorren i samband med födseln. Den enda vettiga ambitionen är att behålla knorren och ha en djurhållning där grisen inte blir stressad.Hälften av producenter bedövar inte inför slakt. Den omfattande slakten utan bedövning är otäcka fakta att presentera men behöver lyftas upp till ljuset. Grisproducenter i en rad EU-länder skaffar sig nationella undantag från EU-lagstiftningen på en rad områden. Regeringen har anslagit pengar till för att anlägga kriterier som är förenliga med EU-lagstiftningen och hjälper upphandlande organisationer att ställa upphandlande miljökrav på sitt produktområde. För att ytterligare stärka förutsättningarna att ta hänsyn till etik och miljö utvärderar också regeringen upphandlingsregelverket med som särskild utredare. I ljuset av den tyska köttinvasionen vi nu får erfara är det mycket som tyder på att fältet i striden om en moraliskt försvarbar skoltallrik tillhör grossisterna. Kommunerna behöver ta sitt ansvar och sätta ribban betydligt högre. Det går alltså med dagens upphandlingslagstiftning att komma betydligt längre än vad som sker. Frågan är om exempelvis kommunerna i sina upphandlingar vill lägga några kronor extra på mat med högre kvalitet. Vill det offentliga ta matchen på allvar för att premiera och ställa högre krav på exempelvis grisproducenterna? Möjligheten finns, men frågan är om lokalpolitikerna i detta land vill anta utmaningen. Jag vill haka på det sista inlägget. Det gäller hur viktigt det är att vi ställer miljökrav och sociala krav på de inköp vi gör till kommuner och landsting, eftersom kommuner och landsting faktiskt kan gå före och se till att våra svenska grisbönder överlever tillsammans med glada grisar med knorr på svansen.Vi nöjer oss inte med att säga att det finns en lagstiftning och att kommunerna redan kan göra detta. Vi vill skynda på arbetet. Vi tycker att det går alldeles för långsamt, och det är därför vi har skrivit i vårt särskilda yttrande att ribban måste höjas ytterligare så att de upphandlande enheterna är skyldiga att ställa miljökrav och sociala krav. Med den borgerliga regeringen går det nämligen långsamt att titta över detta. Det sägs att inte ens har uppdraget att titta på hur man ska kunna snabba på att se till att de här kraven ställs. Om de inte ens har det uppdraget kommer det att ta , och då säger åtminstone de skaraborgska grisbönderna att vi inte kommer att ha kvar den svenska julskinkan över huvud taget.Här behöver det alltså skyndas på. Vi kan inte nöja oss med att säga att det är kommuners och landstings ansvar. Vi måste som lagstiftare förtydliga lagen så att alla kommuner och landsting går före och köper julskinka och annat från de svenska grisarna, som vi vet har blivit behandlade på ett bra sätt och som inte åkt . Man kan ha koldioxidkrav på transporterna. Man kan ha krav på att grisarna ska vara salmonellatestade och blivit behandlade på ett bra sätt. Det är viktigt för den svenska, inhemska, näringen, och därför behöver den borgerliga regeringen skynda på ärendet. Vi nöjer oss inte med att det går så långsamt, för det innebär kris för den svenska grisnäringen. tar upp ett oerhört angeläget ämne, att värna svensk livsmedelsproduktion och framför allt grisproduktionen med tanke på den kris som grisbönderna befinner sig i. Det är angeläget att vi skapar långsiktiga och gynnsamma villkor för dessa bönder på den svenska landsbygden så att de kan vara med i de offentliga upphandlingarna. Då är det intressant att parti driver krav på kollektivavtal för att man ska få vara med i de offentliga upphandlingarna, kollektivavtal som svenska lantbrukare sällan har eftersom de är enmansföretagare.Monica säger att den borgerliga regeringen är så långsam. I den svenska driver Socialdemokraterna fortfarande frågan om , trots att man innehaft regeringsmakten efter att den tillkom. Tala om långsamhet hos de tidigare socialdemokratiska regeringarna!Nu behöver vi handlingskraft, och den har därför tillsatt en upphandlingsutredning. Socialdemokraterna har valt att skriva ett särskilt yttrande och inte en reservation eftersom de välkomnar den utredning som tillsatts för att se över upphandlingsreglerna och titta på frågan om miljöhänsyn och sociala hänsyn. Jag tycker att far med osanning när hon säger att Socialdemokraterna kräver mer. De vill ju invänta utredningen, ledd av , som kommer att presenteras senare och tar upp just dessa frågor.Vad är det egentligen menar med långsamhet och att man inte står upp för den utredning som är tillsatt? Innan jag svarar på det måste jag konstatera den totala okunskap som innehar när det gäller kollektivavtal. Det är beklagligt att borgerliga ledamöter i riksdag, och ledamöter som sitter i finansutskottet, inte har en aning om att kollektivavtal inte behöver tecknas av egenföretagare och företag som inte har anställda. Det är märkligt att vi har sådana företrädare i riksdag. Jag beklagar att vi har en sådan okunskap.När det gäller hastigheten och vårt särskilda yttrande säger vi där att ribban måste höjas ytterligare på de upphandlande enheterna. Vi nöjer oss alltså inte med att vänta in utredningen. Om det till och med är så, vilket vi fått höra, att enligt direktiven inte ens har att se över hur man tar sociala hänsyn och miljöhänsyn då ligger ett stort ansvar på dem som satt upp direktiven.Låt mig ge ytterligare ett exempel. När vi träffade de förtvivlade grisbönderna i mitt hemlän satt borgerliga ledamöter runt bordet och påstod att vi gemensamt skulle ställa krav på ursprungsmärkning. Dagen efter röstade de borgerliga ledamöterna i riksdag mot förslaget om ursprungsmärkning. De ville bara ha ursprungsmärkning på det som EU ställde krav på, nämligen nötkött, inte griskött.På område efter område hindrar ni, , de svenska grisbönderna att utveckla sin produktion. Det beklagar jag. I detta för de gröna näringarna på landsbygden mycket kritiska läge är det inte symbolpolitiken som är viktig, utan det handlar om att skapa gynnsamma villkor för att stärka den svenska konkurrenskraften inom såväl jordbruket som skogsbruket. Det handlar om att fortsätta att sänka skatter och att fortsätta att regelförenkla.Jag kan konstatera att landsbygdsdepartement är bäst i klassen och har regelförenklat, särskilt på livsmedelsområdet, med under förra mandatperioden. Man måste fortsatt vara bättre på att regelförenkla. Detta gäller många departement, inte minst , som har mycket att göra för att förenkla vardagen och administrationen för småföretagare runt om i landet. Det är en ambition som regeringen har och måste fortsätta att arbeta för.Det jag fortfarande hänger fast mig vid gäller kravet på kollektivavtal och ratificeringen av . Jag vet att Socialdemokraterna vet att det är stora problem att införa 94. Det är därför man inte införde den under de man hade regeringsmakten. Jag vet också att det är svårigheter att införa den på grund av både vad förvaltningsdomstolar i har sagt, att den inte är förenlig med den svenska lagstiftningen, och framför allt på grund av vad har sagt, att den inte är förenlig med gemenskapsrätten.Det viktigaste nu är inte att snacka symbolpolitik utan att se till att det skapas konkurrenskraftiga regler för att bibehålla svensk livsmedelsproduktion och skapa gynnsamma villkor i den lokala offentliga upphandlingen så att små aktörer i kommunerna inte får benen undanslagna utan kan vara med i matchen och tävla om anbuden. Det sista håller jag med om, att det är viktigt att inte föra symbolpolitik och att vi inte bara ska snacka. Jag upplever det som att det bara är snack från regeringens sida. Ni handlar ju inte, . Ni ser med öppna ögon på när grisbönder lider. De är inte imponerade över ert sätt att arbeta.Även om är nöjd med hur det går till på Landsbygdsdepartementet är de svenska grisbönderna inte nöjda över huvud taget. De är förtvivlade. De beskriver för oss, gemensamt, att de inte kan fortsätta med sin produktion. Vi kommer att förlora den svenska produktionen helt och hållet. Vi får ingen svensk julskinka. Och står och säger att vi inte ska hålla på med symbolpolitik! Är ursprungsmärkning alltså symbolpolitik? Att ställa sociala krav och miljökrav, är det också symbolpolitik?Vi tycker att det är viktigt att flytta fram positionerna. Vi vill rädda den svenska näringen på landsbygden. Ni vill bara snacka och komma med tjusiga ord. gäller det att gå från ord till handling, .