bet · GY01TU16 · 2011-03-22 00:00:00 — Det dubbla samhällsintresset av en hög vattennivå i , nämligen för att tillvarata vattenkraften och gynna sjöfarten, betonas i motionen som motionärerna påminner om befarade effekter på vattennivån till följd av de pågående klimatförändringarna. Mot denna bakgrund kräver de att förutsättningarna för att vidta åtgärder för att förbättra Vänersjöfartens villkor bör studeras i infrastrukturplaneringen. De lämnar förslag på vad regeringen skyndsamt bör göra med avseende på sjöfarten i . I motion 2010/11:MJ446 av m.fl. (MP) begär man att regeringen ska ta initiativ för att och medlemsstaterna ska utveckla en handlingsplan som gör det möjligt att vidta åtgärder gentemot flaggstater som säljer bekvämlighetsflaggor. Vänersjöfarten bör klassas som inlandsvattenväg enligt för inre vattenvägar m.m., anser upphovspersonerna till motion 2010/11:T513 av m.fl. (M, FP, C, KD). Sjöfarten är en viktig resurs för näringslivet runt , framhåller de. som transporteras på sjön medverkar till att kraftigt avlasta väg- och järnvägsnätet i regionerna runt och bidrar till en bättre miljö. Om den mängd gods som fraktas på sjön i stället skulle fraktas på landsväg, skulle det innebära att lastbilstrafiken skulle behöva öka med 250500 lastbilar . Inlandssjöfarten anses ha den lägsta samhällsekonomiska kostnaden. Detta tar sig uttryck bl.a. i att de fartyg som trafikerar och kanaler inte betalar någon farledsavgift. , , och borde ses som en del i detta europeiska transportsystem. Vidare bör Vänersjöfarten klassas som inlandsvattenväg, och inte som kustsjöfart; detta skulle möjliggöra att EU-medel kan användas för investeringar. Det är också viktigt att underhålls på ett sådant sätt att transporterna till och från underlättas. I motion 2010/11:T229 av m.fl. (FP) anför motionärerna att det bör vidtas åtgärder för möjliggöra överföring av godstrafik från väg till båt. Motionärerna motiverar förslaget med klimatförändringarna och därmed nödvändigheten av en radikal minskning av växthusgaserna. De påminner om att bästa sättet att transportera gods ur energisynpunkt är genom sjöfart; därnäst kommer i tur och ordning järnväg, väg och flyg. sägs att möjligheterna att utveckla sjöfarten är stora och kan genomföras relativt snabbt infrastrukturen finns redan och underhållsbehovet är minimalt jämfört med andra transportslag (yrkande 1). Vidare bör åtgärder vidtas för att säkra och utveckla inre vattenvägar. Motionärerna hänvisar till en studie som gjorts på uppdrag av och näringslivsråd och som visar att det finns företagsekonomiska förutsättningar för en containerälvpendel i slinga mellan , hamnläge och . De hävdar att en förutsättning är att befintliga slussystem underhålls och vid behov utvecklas (yrkande 2). Ett tredje förslag är att inre vattenvägar, som , samt och , införlivas i om inre vattenvägar (yrkande 3). I motion 2010/11:T410 av (KD) anförs att sjöfartsnäringen är av central betydelse för vår handel. Det är därför av största vikt att behåller sin handelsflotta och att den för svensk flagg. Mot denna bakgrund förespråkar motionären att ett internationellt register införs, men man bör då se över om den s.k. nettomodellen ska upphöra för just handelsflottan (yrkande 1). Vidare sägs att arbetet med s.k. sjömotorvägar bör ges högsta prioritet (yrkande 7). Motionären efterlyser ett handlingsprogram för att förbättra villkoren för kustsjöfarten och inlandssjöfarten. Det handlar främst om infrastrukturen, menar han och förordar att regeringen tar fram ett handlingsprogram i detta syfte (yrkande 11). I sammanhanget begär motionären också att de svenska sjöarna och farbara vattendragen ska inkluderas i EU:s definition av inre vattenvägar (yrkande 12). I motion 2010/11:T492 av (M) berörs frågan om villkoren för sjötrafiken genom och på . Motionären pekar särskilt på att slussarna i kommer att vara uttjänta . Han påminner också om att en tillämpning av EU-reglerna om inlandssjöfart även på och i i övrigt skulle främja verksamheten. varnar han för en jämförelse mellan Vänertrafiken och den europeiska inlandssjöfarten i övrigt, bl.a. mot bakgrund av att hårt väder skapar förhållanden på som är problematiska för fartyg som inte är byggda för att färdas på öppet vatten. Stöd till sjöfarten m.m. Som har redovisats i det föregående fattade ett sjöfartspolitiskt beslut (prop. 1996/97:1, bet. 1996/97:TU1). Innebörden är att staten ska skapa långsiktighet och rimliga konkurrensvillkor för den svenska handelssjöfarten. Målet för en näringspolitiskt inriktad sjöfartspolitik är att staten på olika sätt bör tillvarata sjöfartens möjligheter som en konkurrenskraftig exportnäring. Vidare ska den svenska handelsflottan tillförsäkras rimliga konkurrensvillkor. beslutade om införande av sjöfartsstöd (prop. 2000/01:127, bet. 2001/02:TU3). Syftet är att ge svensk sjöfartsnäring konkurrensvillkor som är likvärdiga med andra EU-länders. Stödet består i den s.k. nettomodellen, som innebär att rederierna inte behöver betala inkomstskatt och sociala avgifter för de ombordanställda. betalades stöd till 202 av de 236 svenskflaggade handelsfartygen. Utbetalat stödbelopp uppgick sammantaget till och omfattade 9 200 personer, vilket i sin tur innebar per anställd. Bestämmelser om stödet finns i förordningen (2001:770). Sjöfartsstöd lämnas till arbetsgivare för skatt på sjöinkomst och för arbetsgivarens kostnader för arbetsgivaravgifter och allmän löneavgift. Sjöfartsstöd lämnas till fysiska och juridiska personer samt till partrederier som har eller har haft sjömän anställda för arbete ombord på svenskregistrerade last- och passagerarfartyg under förutsättning att fartyget i sin näringsverksamhet utför transporter av gods eller passagerare fartyget inte är registrerat i något annat register än det svenska, fartyget huvudsakligen används i utrikestrafik av betydelse för den svenska utrikeshandeln eller den svenska tjänsteexporten utbildningsplatser ställs till förfogande ombord på fartyget enligt anvisningar det finns tillräckliga försäkringar för fartyget och dess drift. överfördes ansvaret för stödet från , som därmed upphörde, till . Inom EU pågår en revidering av riktlinjerna för statsstöd på sjöfartsområdet. Frågan om införande av en s.k. tonnagebeskattning av fartyg behandlades i betänkandet Tonnageskatt (SOU 2006:20). Liknande system finns i ett flertal av EU:s sjöfartsnationer. Syftet med en tonnageskatt är att stödja sjöfartsnäringen i EU:s medlemsländer och förmå rederierna att registrera fartygen under nationell flagg. Systemet går ut på att inkomsten från ett fartyg bestäms schablonmässigt med utgångspunkt i fartygets nettodräktighet, dvs. fartygets intjäningsförmåga, i stället för de faktiska inkomsterna från fartyget. Frågan om tonnageskatt hör till skatteutskottets beredningsområde. Regeringens sjupunktsprogram för en konkurrenskraftig sjöfartsnäring Regeringen presenterade 2010 ett åtgärdsprogram för att stärka sjöfartsnäringen, det s.k. sjupunktsprogrammet: Svenskt internationellt fartygsregister för bättre konkurrenskraft Effektiviserad besiktning av fartyg Mindre administration och färre regler Skattelättnader för landansluten el Bättre förutsättningar för rekrytering En rad olika utredningar och analyser har genomförts eller pågår för att stärka svensk sjöfartsnäring. presenterade sitt slutbetänkande Hamnstrategi strategiska hamnnoder i det svenska godstransportsystemet (SOU 2007:58) . I betänkandet identifierades hamnar av särskild strategisk betydelse för det svenska godstransportsystemet, och förslag lades fram om de tio hamnar som skulle ges prioritet i förhållande till övriga när det gällde statligt finansierad infrastruktur. Vidare lämnades förslag på preciserat ansvar för farledshållning. Konsekvensförslaget för de strategiska hamnarna innefattade också ett sjöpaket och ett landpaket. lämnade sitt delbetänkande, Lotsa rätt! (SOU 2007:106), . I detta föreslås bl.a. ett antal förändringar i regelverket för lotsning och åtgärder av betydelse för lotsningsverksamheten. I betänkandet berörs även frågan om och , inklusive slussarna i och . Analys av det svenska maritima klustret uppdrog regeringen åt Myndigheten för tillväxtpolitiska utvärderingar och analyser (Tillväxtanalys) att genomföra en analys av det svenska maritima klustret. I uppdraget avgränsas det maritima klustret till rederinäringen och till näringar med direkt koppling till den, som hamnar, leverantörer, utrustningstillverkare och skeppsmäklare. I uppdraget ingick att genomföra en beskrivning och analys av klustrets betydelse för samhällsekonomin, regionalt och nationellt. Bland annat framförs önskemål om analyser som specifikt berör rederinäringen, exempelvis frågorna om handelstonnagets utveckling, flaggning och personal- och bemanningskostnader. Rapporten viktig del i en svensk maritim strategi redovisades . Förutom en genomgång av det maritima klustrets utveckling och betydelse i olika avseenden innehåller rapporten en redogörelse för identifierade styrkor, svagheter, hot och möjligheter (s.k. SWOT-analys). I det avslutande kapitlet lyfts några faktorer fram som bör tas i beaktande vid en bedömning om behöver en svensk sjöfartssektor. Det handlar framför allt om möjligheterna att även ha möjlighet att påverka den internationella debatten i prioriterade frågor som exempelvis miljö, energi och säkerhet. Andra faktorer handlar om sektorns ekonomiska betydelse, framför allt inom exportområdet, vikten av kompetensöverföring mellan olika delar av sjöfartssektorn, ombord så väl som till land, samt frågan om försörjnings- och säkerhetsaspekter. Om regeringen bedömer att det är av betydelse att även ha en svensk fartygsflotta och en svensk sjöfartssektor borde följande förslag kunna övervägas: Utveckla en maritim strategi Öka kunskapen hos beslutsfattare Stimulera förnyelse genom samverkan Skapa en starkare myndighetsstruktur Öka de nationella FUD-investeringarna Minska effekterna av svaveldirektivet Utredning om sjöfartens konkurrensförutsättningar Regeringen bemyndigade statsrådet att tillkalla en särskild utredare med uppgift att utreda konkurrensförutsättningarna för sjöfart under svensk flagg. Som särskild utredare utsågs generaldirektören . Uppdraget var att säkerställa det svenska näringslivets tillgång till effektiva och konkurrenskraftiga sjötransporter. I uppdraget ingick också att, om det bedömdes lämpligt, lämna förslag till åtgärder, utanför skatteområdet, för att stärka den svenska sjöfartens konkurrenskraft samt att beakta möjligheten att införa ett svenskt internationellt fartygsregister. presenterades betänkandet Svensk sjöfarts konkurrensförutsättningar (SOU 2010:73). Flera av punkterna i sjupunktsprogrammet tas upp i betänkandet. Fem konkreta förslag lämnas. Utredaren konstaterar att bemanningskostnaderna på svenskflaggade fartyg måste sänkas för att svensk sjöfart i internationell trafik ska vara konkurrenskraftig. Han slår fast att det i första hand måste vara arbetsmarknadens parter som tillsammans tar ett ansvar för ett genomgripande omställningsarbete genom överenskommelser som bl.a. innebär att andelen arbetskraft från lågkostnadsländer kan öka på fartygen. Målet bör vara att arbetsmarknadens parter ska ha förhandlat fram nya centrala överenskommelser som sänker bemanningskostnaderna. Vid sidan av parternas överenskommelser anser utredaren att staten bör fortsätta ta ett ansvar för svensk sjöfart genom att dagens sjöfartsstöd behålls. Motivet för detta är dels att upprätthålla sjöfartskompetens i , dels att möjligheter att vara pådrivande i miljö- och sjösäkerhetsarbete inom det internationella arbetet underlättas. Utredaren föreslår också att en innovationsfond inrättas och att ett samlat program för forskning och innovationer inom sjöfarten tas fram. Syftet med detta är att långsiktigt förbättra konkurrensvillkoren för svensk sjöfart. När det gäller reglerförenkling förordas att Transportstyrelsen överväger möjligheten att utse en kontaktperson vid registrering av fartyg som bistår rederiet under hela den administrativa processen. Två ytterligare frågor berörs i utredningen. När det gäller frågan om att införa ett svenskt internationellt fartygsregister som ett sätt att sänka bemanningskostnaderna anser utredaren att ett sådant skulle kräva ändringar i arbetsrätten som dels strider mot internationella konventioner, dels kan leda till att fler branscher efterfrågar liknande regelförändringar. Vidare befarar han att ett sådant register skulle minska möjligheten att långsiktigt uppnå stabila förutsättningar för sjöfartspolitiken. Utredaren redovisar också sin bedömning av ett införande av tonnageskatt, nämligen att ett sådant system skulle innebära att konkurrensförutsättningarna för svenskflaggade fartyg blir mer likvärdiga med dem som gäller i de flesta övriga europeiska sjöfartsnationer. Besiktning av fartyg som för svensk flagg Regeringen gav Transportstyrelsen i uppdrag att lägga fram förslag för effektivisering av och större flexibilitet för besiktning av fartyg som för svensk flagg. Av den delrapport som presenterades framgår att flera delar av besiktningen av lastfartyg i internationell trafik kan delegeras. Däremot bör tillsynen inte delegeras när det gäller passagerarfartyg. Slutrapporten av uppdraget, som lämnades till regeringen , innefattar ytterligare förslag. Ett är att delegera huvuddelen av den tillsyn och de certifikat som Transportstyrelsen ska utfärda enligt lagen (1980:424) om föroreningar från fartyg och fartygssäkerhetslagen (2003:364). Undantas görs för ISM (International Safety Management Code), fartcertifikatet och de delar av ritningsgranskningen som flaggstaten ansvarar över. Dessutom föreslås att lagen om sjöfartsskydd ändras för att möjliggöra en delegering av tillsynen när det gäller sjöfartsskyddet. Däremot gör Transportstyrelsen bedömningen att det saknas nationella och även internationella förutsättningar för en delegering av tillsynen av arbetsmiljön. En delegering av tillsynen till erkända organisationer, s.k. klassificeringssällskap, innebär att den direkta kontrollen av svenska fartyg som funnits fram tills ersätts med en indirekt kontroll av det arbete som utförs av de erkända organisationerna. Detta skulle i sin tur kräva en ändring av Transportstyrelsens sätt att arbeta med tillsyn. Analys och genomförande av om inre vattenvägar Regeringen gav 2009 en särskild utredare i uppdrag att analysera de konsekvenser som uppkommer om om inre vattenvägar genomförs i svensk rätt samt föreslå författningsändringar för ett sådant genomförande. Särskilt stor vikt skulle fästas vid om det går att förenkla regelverken och stärka när- och kustsjöfarten. Utredaren skulle både beakta transportnäringens krav på lättnader och de speciella förhållanden som råder i de berörda områdena när det gäller sjösäkerhet och miljökonsekvenser. Det påpekades att och är råvattentäkter för en stor del av befolkning. Vidare borde utredaren pröva möjligheterna att få ekonomiskt stöd från EU för de svenska inre vattenvägarna genom att låta dem ingå i TEN-T-systemet (transeuropeiska transportnätet). Utredningsbetänkandet Genomförande av om inre vattenvägar i svensk rätt (SOU 2011:4) presenterades . Inledningsvis konstateras att den internationella regleringen av transporter på de europeiska inre vattenvägarna sker genom flera organ, nämligen FN:s ekonomiska kommission för (ECE), ett antal flodkommissioner och EU. När det gäller EU:s direktiv har utnyttjat vissa möjligheter till undantag från direktivens tillämpning. En viktig skillnad i förhållande till de inre vattenvägarna på kontinenten är att inre vattenvägar inte är förbundna med en annan medlemsstats inre vattenvägar. Det innebär att delar av regelverket inte berör . Det konstateras att regelverket är omfattande, och i betänkandet lämnas en redovisning och analys av de berörda rättsakterna samt förslag till hur genomförandet i svensk rätt ska åstadkommas. Regelförenkling ingår i det s.k. sjupunktsprogrammet för sjöfarten. Arbetet med regelförenkling drivs vidare, och ett exempel är Transportstyrelsens samarbete med Skärgårdsskepparna. Även på EU-nivå drivs ett arbete för förenkling av regelverket inom sjöfartssektorn. antogs t.ex. ett direktiv om rapporteringsformaliteter. Detta innebär minskade administrativa procedurer för fartyg som angör hamnar inom EU. Skattelättnader för landansluten el Fartyg använder oftast en hjälpmotor som drivs med olja för sin elförsörjning. lade regeringen fram ett förslag om en sänkning av energiskatten på elektrisk kraft som förbrukas av fartyg som ligger i hamn. Syftet är att stimulera användningen av landansluten el vilket skulle leda till minskade utsläpp och minskat buller (prop. 2009/10:144, bet. 2009/10:SkU34, rskr. 2009/10:256). Regeringen beslutade att tillsätta en särskild utredare med uppdrag att utarbeta en strategi med förslag på förbättrad samverkan om forskning och innovation för utveckling mot ett samhällsekonomiskt effektivt och långsiktigt hållbart transportsystem. utsågs till särskild utredare. Utredningen antog namnet (N 2009:13) och överlämnade sitt betänkande, Mer innovation ur transportforskning (SOU 2010:74), . Ambitionen med förslagen i utredningen är att transportforsknings- och innovationssystemet i ännu större omfattning ska bidra till måluppfyllelsen av de transportpolitiska målen. Målet är också att skapa en snabbare utveckling, introduktion och spridning av nya eller förbättrade produkter, tjänster och service inom transportsektorn och därmed även öka bidraget till de näringspolitiska målen, att stärka den svenska konkurrenskraften och skapa förutsättningar för fler jobb i fler och växande företag. Samarbetet mellan statliga finansiärer av transportrelaterad FoI bör utvecklas och stärkas i , så även näringslivets och brukares påverkansmöjlighet på policynivå och strateginivå. En process för kontinuerlig utveckling av målbilden för transportforskningen bör inrättas, en systematiskt reviderad "affärsplan" för området där påverkan från alla relevanta parter säkerställs och där delmålsuppfyllelse eller avvikelser redovisas och systemet som helhet, inklusive mål och verksamhet, utvecklas och stärks. De transport- och näringspolitiska målen utgör en bas men en långsiktig vision för transportforskningen med milstolpar längs vägen saknas. En sådan bör tas fram och detta måste göras i samverkan med innovationssystemets berörda aktörer såsom myndigheter, näringsliv, intresseorganisationer och akademin. Bättre förutsättningar för rekrytering Regeringen har gett i uppdrag att ta fram ett handlingsprogram för stärkta möjligheter att rekrytera kompetent personal till sjöfartssektorn. I handlingsplanen, som presenterades , redovisas en analys med avseende på tre temagrupper: attityder, utbildning och regelförändringar. För varje grupp anges prioriterade förslag till åtgärder. Gemensamt för dessa är att de ska säkerställa sektorns kompetensförsörjning på . Utskottet har tidigare behandlat motionsförslag av samma eller närbesläktad innebörd som de nu aktuella. Förslagen täcker många aspekter på sjöfarten och dess villkor alltifrån den svenska sjöfartens konkurrenskraft internationellt och kravet på konkurrensneutralitet mellan transportslagen till värnandet av svensk kust- och närsjöfart, inklusive Vänersjöfarten. Såsom har redovisats i det föregående inleddes ett omfattande utrednings- och utvecklingsarbete för att stärka svensk kvalitetssjöfart och konkurrenskraften hos den svenska sjöfartsnäringen. Regeringen har också inbjudit till en dialog med sjöfartsklustret. Sålunda hölls ett möte på med företrädare för sjöfartsbranschen för en diskussion om sjöfartens framtida möjligheter och utmaningar. Vidare har den ideella föreningen tagit fram ett förslag till en bred maritim strategi, som bygger på den definition av det maritima klustret som används i EU:s maritima strategi. Utredningsbetänkandet Svensk sjöfarts konkurrensförutsättningar har remitterats och beredning pågår i (). I utredningsbetänkandet Genomförande av om inre vattenvägar i svensk rätt (SOU 2011:4) behandlas frågor om bl.a. Vänersjöfarten. Betänkandet, som presenterades , ska remitteras. bereds frågorna vidare inom . Regeringen avser att förelägga ett samlat dokument om sjöfarten . Vissa delfrågor kan komma att behandlas . Utskottet vill inte föregripa detta arbete men utgår från att flera av här berörda motionsförslag kan komma att bli helt eller delvis tillgodosedda. Därmed avstyrks här behandlade motioner i berörda delar. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslagen med hänvisning till den åtgärdsplanering för infrastruktursatsningar som genomförts och som också innefattar infrastrukturen inom sjöfarten. Utskottet konstaterar att ett nytt transportslagsövergripande arbetssätt har tillämpats och att det också inbegripit en omfattande förankringsprocess. I motion 2010/11:T368 av (KD) krävs att möjligheterna för att staten går in som lånegarant utreds för att påskynda utbyggnaden av hamn. Enligt motionären är hamnen utpekad som en av landets strategiskt viktigaste hamnar och utgör ett riksintresse. Enligt vad som sägs i motion 2010/11:T407 av m.fl. (S) bör man i infrastrukturplaneringen studera förutsättningarna för att peka ut hamn som strategisk. En sådan åtgärd skulle innebära att hamnen ges prioritet vid fördelningen av statliga investeringsmedel. I motion 2010/11:T410 av (KD) anför man att statliga medel långsiktigt bör avsättas för att täcka en del av kostnaderna för sjöfartens infrastruktur (yrkande 9). Vidare bör kostnaderna för hamnarna fördelas mer rättvist mellan transportslagen och man bör därför låta landtransporterna ta hälften av kostnaderna för omlastning mellan sjö och land (yrkande 2). Frågan om ett behov av att förnya slussarna i och , för att stärka sjöfarten på respektive tas också upp i motionen (yrkande 6). Utskottet vill inledningsvis påminna om att frågor om bl.a. hamninfrastrukturen togs upp i infrastrukturpropositionen (prop. 2008/09:35). Regeringen sade sig ha övervägt vilka konsekvenser och följder ett utpekande av strategiska hamnar skulle kunna få och kommit fram till att fördelarna med att inte peka ut strategiska hamnar överväger. underströk regeringen att omfattande och väl genomförda kartläggning av det svenska hamnsystemet och av hamnarnas roll och betydelse i transportkedjan skulle komma att utgöra ett viktigt underlag för den då förestående åtgärdsplaneringen. Sålunda skulle förbättrad infrastruktur till de hamnar som är mest centrala för det svenska transportsystemet övervägas vid åtgärdsplaneringen. Vidare anförde regeringen att det för att möjliggöra att den statligt finansierade infrastrukturen till hamnarna, på både land- och sjösidan, utnyttjas än mer rationellt och effektivt var av yttersta vikt att dåvarande och tillsammans med i största möjliga omfattning samordnar sina infrastrukturinvesteringar som sker i anslutning till hamnarna. Det var önskvärt att kunna nå regional enighet när det gällde statliga infrastruktur- investeringar i anknytning till hamnarna. Detta borde enligt regeringens bedömning leda till en sammantaget effektivare hamnstruktur och ett bättre utnyttjande av den statliga infrastrukturen. Med anledning av regeringens skrivelse Åtgärdsplanering för transportsystemet 20102021 (skr. 2009/10:197) åberopade utskottet åter vad regeringen hade fört fram i infrastrukturpropositionen (bet. 2009/10:TU24). Nödvändigheten av att trafikverken samordnade åtgärderna kring kombiterminalerna tillsammans med planeringsansvariga på de regionala och lokala nivåerna underströks. Utskottet välkomnade det trafikslagsövergripande perspektiv som kännetecknat den genomförda åtgärdsplaneringen. Vidare såg utskottet positivt på att regeringen hade kompletterat trafikverkens förslag med vissa satsningar som har koppling till sjöfart och godstrafik.