bet · GY01JuU14 · 2011-03-08 00:00:00 — Med uppgifterna kan polisen kartlägga hur ett brott har planerats och hur misstänkta personer agerat under och efter att brottet genomförts.De uppgifter som med denna lag ska lagras svarar mot frågorna:Vem kommunicerade med vem?När skedde det?Var befann de sig?Vilken typ av information användes?Dessutom ska uppgifter om misslyckad uppringning och lokalisering vid kommunikationens slut lagras.Uppgifterna rör alltså inte innehållet i kommunikationen. Vi ska inte lagra innehållet i de sms som vi skickar, de telefonsamtal vi har eller de mejl vi skriver. , nedladdning av filer och surfning omfattas inte heller av lagringskravet. Uppgifterna ska enligt direktivet finnas lagrade och i max två år.Herr talman! Vissa har tidigare i debatten om denna fråga sagt, och kommer förmodligen även i denna debatt att säga, att regeringen är senfärdig med att införa direktivet. Kritiken mot att lagförslaget har dröjt är befogad. Det har dröjt. Majoriteten av medlemsländerna i EU har redan implementerat direktivet, som skulle ha varit implementerat , så det råder inga tvivel om att vi i är sena.Samtidigt är denna fördröjning befogad och rättfärdigad av den eftertänksamhet som justitieminister och regeringen visat i frågan. Regeringen har tittat på helheten och fört in datalagringsdirektivet i ett bredare sammanhang. kommer därför denna riksdag att debattera ett annat lagförslag som reglerar frågorna om polis och åklagares tillgång till de lagrade uppgifterna. I den bästa av världar hade dessa två lagförslag legat sida vid sida . Men då kommissionen avser att stämma för att inte ha implementerat direktivet är det en klok avvägning att här och ta detta lagförslag, som ligger på bord.När vissa säger att vi är senfärdiga kommer förmodligen andra i denna debatt att säga att vi hastar fram ett beslut och att vi därför bör bordlägga frågan, herr talman. Låt mig därför rekapitulera och gå tillbaka till historiken eftersom frågan på intet sätt är framhafsad - tvärtom.EU:s datalagringsdirektiv drevs fram av den dåvarande socialdemokratiske justitieministern efter bombattentaten i . Vi i var negativa mot direktivet när det processades fram. i röstade emot förslaget, och i dåvarande justitieutskott reserverade sig. Det är ingen hemlighet.Men av vårt EU-medlemskap följer en skyldighet att införa direktiv - så även detta direktiv, herr talman. Möjligheterna att stoppa eller förändra direktivet fanns när lagförslaget förhandlades fram . hade en socialdemokratisk justitieminister som var pådrivande i processen. Det bör tilläggas att den socialdemokratiska regeringen regerade med stöd av och i denna riksdag. Samma partier som då utgjorde regeringsunderlag anför att vi inte ska genomföra detta bindande direktiv, herr talman.Det är viktigt att slå fast i denna debatt att integritetsfrågorna, vilka vi kretsar kring när vi talar om datalagringsdirektivet, är viktiga. Respekten för varje människas integritet är ett grundläggande värde i vår demokrati.I den ena vågskålen ligger de brottsbekämpande myndigheter som polis och åklagare och deras förutsättningar att agera mot den grova brottsligheten. I den andra vågskålen ligger frågan om fri- och rättigheter och den enskildes integritet. De här måste vi väga mot varandra, och balansen är viktig och ska alltid beaktas.Anledningen till att det har tagit för regeringen att införa direktivet är att en av de viktigaste frågorna inte var löst när alliansregeringen tillträdde , nämligen frågan om när de brottsbekämpande myndigheterna ska få tillgång till de uppgifter som finns lagrade. Det är här integritetskränkningen sker. Eftersom det handlar om att lagra uppgifter som berör människor som faktiskt inte är brottsmisstänkta är det viktigt att det lagregleras när uppgifter får lämnas ut.Det är viktigt att den svenska lagen har en rimlig utformning. Vi har tagit intryck av den kritik som anfördes mot den svenska utredning som initierades av den socialdemokratiska regeringen och som låg till grund för detta lagstiftningsarbete. Bland annat, och framför allt, följer regeringen inte utredningens förslag om en lagringstid , utan i stället föreslås nu en lagringstid . Efter dessa ska uppgifterna förstöras.Med hänsyn till integritetsskyddet föreslår vi alltså en minimal lagringstid - den kortast möjliga enligt direktivet - det vill säga sex månader.Allra viktigast för att förstärka integritetsskyddet har för oss varit att se över de svenska reglerna för när polis och åklagare ska få tillgång till lagrade trafikdata. De dörrar som öppnat för en tillgång till lagrade uppgifter utan domstolsbeslut och utan skälig misstanke stänger vi. Med dagens lagstiftningsförslag bekämpar vi brott som vi säkerställer ett rimligt och gott skydd för människors personliga integritet.En effektiv brottsbekämpning är beroende av att de brottsbekämpande myndigheterna får använda sig av vissa tvångsmedel och tillgång till viss information. Därför ska jag ge några exempel på fall där trafikuppgifter har haft betydelse för brottsutredningen. Låt mig nämna terrordådet, sprängningen, på i , utredningen om förberedelse till terroristbrott i , helikopterrånet mot värdedepån , mordet på en kvinna som hittades insvept i presenningar i och utnyttjandet av en tolvårig flicka för sexuell posering via MSN. Listan kan göras mycket längre än så.Ett krav på att vissa uppgifter ska lagras innebär inte att polis och åklagare får fri tillgång till de lagrade uppgifterna. För all inhämtning kommer framöver följande att gälla:Inhämtning får bara ske i vissa särskilt angivna syften.Uppgifterna ska ha betydelse för det syfte i vilket de inhämtas - en proportionalitetsbedömning ska göras.Säkerhets- och integritetsskyddsnämnden ska utöva tillsyn över inhämtningen.Hanteringen av överskottsinformation regleras.All inhämtning ska redovisas till i regeringens årliga skrivelse.All användning av uppgifterna i en förundersökning kommer att kräva domstolsbeslut och omfattas av regler om underrättelse till enskild.Enligt regler krävs att en person är skäligen misstänkt för ett brott som kan ge minst sex månaders fängelse.Det är viktigt att nämna detta eftersom det i debatten framställs som att det skulle vara en massövervakning som drabbar oss alla.Låt mig också säga något kort om en vilandeförklaring. Vi vet att kommissionen i denna stund utvärderar direktivet. Vi vet också att vi oavsett denna utvärdering förr eller senare tvingas införa direktivet. Då är det bättre att göra det . I annat fall tvingar vi skattebetalarna att stå för notan för de böter som tvingas betala. Det rör sig om ett niosiffrigt belopp, och det lutar åt . Det är oansvarigt att skicka den notan till skattebetalarna. Hur vi än vrider och vänder på frågan kommer vi inte ifrån att vi i är skyldiga att införa direktivet. Vid en bordläggning skulle skattebetalarna få stå för notan för böterna.Avslutningsvis vill jag säga att skyddet för den personliga integriteten måste värnas och vägas mot effektiva verktyg för brottsbekämpande myndigheters kamp mot allvarlig brottslighet. Den avvägningen väcker många svåra frågor. Direktivet om datalagring är som som medlemsstat skyldigt att införa. Jag har berättat vilka uppgifter som ska lagras, nämligen: Vem kommunicerade med vem? När skedde det? Var befann de sig? Vilken typ av kommunikation användes? Även misslyckad uppringning och lokalisering vid kommunikationens slut ska lagras, men inte uppgifter som rör innehållet i kommunikationen och inte heller chatt, nedladdning av filer och surfning.Herr talman! Med detta yrkar jag på nytt bifall till reservation 5 och avslag på samtliga övriga reservationer. (Applåder)I detta anförande instämde och (båda M). Jag vill inleda med att yrka bifall till reservation 1 och 6 samt ställa mig bakom utskottets förslag under punkt 6, och jag yrkar därför avslag på reservation 5. Jag vill också yrka bifall till att hänvisa lagförslaget till justitieutskottet för att låta det där vila i tolv månader.Dagens debatt är viktig. Vi kommer att diskutera datalagringsdirektivet och dess eventuella införande i svensk lagstiftning. Datalagringsdirektivet innebär att alla uppgifter om all elektronisk kommunikation mellan människor i kommer att lagras . lagras bara de uppgifter som kommunikationsföretagen behöver spara för att kunna ta betalt av sina kunder. Det som föreslås av regeringen är ett fullständigt systemskifte. I stället för att bara lagra det som behöver lagras, lagras nu allt utifall att det eventuellt kanske kommer att behöva tas fram och användas av polisen . Datalagringsdirektivet är en i raden av integritetskränkande lagar som innebär en massövervakning av befolkningen. Bland andra sådana kan nämnas telefonavlyssning av personer som inte är skäligen misstänkta, användning av överskottsinformation från hemlig telefonavlyssning, lagring av uppgifter om telefonsamtal, e-post och Internettrafik, användning av hemlig rumsavlyssning samt FRA-lagen.Staten vill lagra allt den kan om sina medborgare och alla andra. vill regeringen själv inte lämna ut uppgifter till oss eller till medier. När kartlade hur svenska myndigheter tillämpade offentlighetsprincipen var resultatet uselt. Över hälften av 322 myndigheter tillämpade inte offentlighetsprincipen korrekt. Jag tycker att detta är allvarligt, men har regeringen inte gjort något åt det. Jag kan bara tolka detta som att regeringen tycker att övervakning av medborgarna är viktigare än att se till att den grundlagsfästa offentlighetsprincipen fungerar.Direktivet har ända från början mött mycket kritik och är ett av de mest långtgående exemplen på integritetskränkande terrorbekämpningslagar som drivits igenom i EU efter . Direktivet har varit och är kontroversiellt. Förslag till direktiv lades fram först efter bombdåden i och mötte redan då hårt motstånd. Tyvärr måste jag konstatera att genom sin dåvarande justitieminister var drivande för att få igenom förslaget. motsatte sig förslaget då, och vi gör det även . Direktivet skulle ha varit implementerat i svensk rätt . Ett flertal utredningar har därefter tillsatts för att utreda hur genomförandet ska ske. överlämnade slutligen sitt betänkande i frågan . har beredning skett inom . Förhandlandet har tagit så att fastställde att hade underlåtit att uppfylla sina skyldigheter i enlighet med direktivet. Men är inte ensamt om att inte ha införlivat direktivet.Vår regering i har således haft mycket på sig att införliva direktivet i svensk rätt, men den har valt att inte göra det. Vi kan bara spekulera om varför, men ett inte helt orimligt antagande är att de borgerliga partierna inte ville ha upp frågan i valrörelsen . Det lyckades de också med. Oavsett vilket har regeringen haft mycket gott om tid på sig att genomföra direktivet. Trots det har inga initiativ tagits för att förändra eller riva upp direktivet i EU.När förslaget togs fram framförde Europeiska datatillsynsmannen att förslaget var kränkande för den personliga integriteten och att det inte var förenligt med om skydd för de mänskliga rättigheterna. utskott för medborgerliga fri- och rättigheter samt rättsliga och inrikesfrågor röstade i linje med tillsynsmannens yttrande ned förslaget. Förslaget mötte sedan också kritik från näringslivets branschrepresentanter. Trots detta valde rådet att besluta för direktivet.I har kritiken mot direktivet och dess införande varit massiv. Utöver de integritetsskyddsargument som har anförts har berörda företag som tvingas lagra alla trafikuppgifter framfört att de kommer att behöva lägga ned nästan på olika systemanpassningar. Det är kostnader som jag antar kommer att föras över på konsumenterna.IT- och telekomföretagen har dessutom framfört att det kommer att ta för dem att genomföra lagstiftningen när den väl är beslutad. De vet inte vilka krav som kommer att ställas på dem förrän det konkretiseras i förordningen. Osäkerheten hos de tillämpande företagen är således stor.Det är över 500 operatörer av teletrafik som kommer att påverkas av lagstiftningsförslaget. Många av dem är små, och datalagen kommer att medföra kostnader för dem som de inte kan bära på kort sikt. Datalagen riskerar således att slå ut företag. Jag undrar om näringslivsministern var medveten om detta när hon och gick med på ett genomförande av direktivet. Flera tunga remissinstanser har också varit emot genomförandet av direktivet och framfört allvarlig kritik. Jag vill särskilt lyfta fram två, Tidningsutgivarna och . De anser att det bästa vore att skrota lagen helt och hållet eftersom staten genom att lagra trafikuppgifter ges möjlighet att övervaka vilka källor journalister har. Källornas trygghet och journalisternas plikt att skydda sina källor undermineras ytterligare.Trafikuppgifter om kommunikation mellan en källa och en journalist kan avslöjas utan att det finns misstanke om allvarligt brott. I vårt teknikberoende samhälle är det omöjligt för journalister att arbeta utan hjälp av teknik. Man ger journalister och utgivare råd om vilka metoder de ska använda sig av för att skydda sig själva och sina källor, men den bistra sanningen är att det är näst intill omöjligt.Vänsterpartiet och föreslår en minoritetsbordläggning, även kallad vilandeförklaring, av datalagringsdirektivet. Vi vill skjuta upp beslutet . Det är möjligt för en minoritet av ledamöter att driva igenom en vilandeförklaring när det gäller lagar som inskränker grundläggande rättigheter. har konstaterat att vilandeförklaring är tillämplig på datalagringsdirektivet. Det är viktigt att skjuta upp beslutet av flera skäl. För det första är det angeläget att få i gång en rejäl debatt om vilken enorm påverkan direktivet kommer att få på våra medborgerliga rättigheter och på meddelarfrihet och yttrandefrihet. När buggningslagen och FRA-lagen sköts upp kom debatten i gång på ett sätt som inte varit möjligt utan vilandeförklaring.För det andra kommer EU snart med en utvärdering av direktivets utförande. Det är troligt att förändringar kommer att föreslås. Därför är det märkligt att regeringen vill hasta igenom direktivet innan förslagen på justeringar kommer från EU. Risken finns att det kommer att innebära onödiga kostnader både för staten och för branschen.För det tredje vill vi att regeringen ska agera för att omförhandla eller riva upp direktivet i EU . bör ta strid för grundläggande rättigheter. Regeringen har tidigare inte tagit några som helst initiativ för att förändra direktivet utan endast låtit införandet dra ut . Man har därmed försatt sig i en situation där eventuella böter kan komma. är det att agera.Precis som när all integritetskränkande lagstiftning ska införas behöver en bedömning göras för att se som det är proportionerligt och effektivt. Datalagringsdirektivet svarar inte upp mot något av det. Direktivet innebär oproportionerlig ineffektiv massövervakning.Redan i dag har polisen möjlighet att begära ut uppgifter som IT- och telekombolagen har när det gäller misstänkta brottslingar. Detta görs, och enligt IT- och telekombolagen säger polisen själv att man har tillgång till all information man behöver. Varför ska då detta direktiv införas? Vad är egentligen syftet om polisen redan får den information man behöver?Regeringen har hävdat att kostnaden för ett införande blir ca 200 miljoner plus löpande årliga kostnader. Branschen hävdar att ett införande kommer att kosta minst 1 miljard. Det är orimligt att driva igenom en så snabbt framhastad lag och tro att branschen ska klara en omställning som gör att lagringen kan ske på ett säkert sätt . Risken för läckage är stor, och risken för att branschen drabbas negativt, inte minst vad gäller småföretag som kommer att få höga kostnader, är överhängande.Precis som i alla övervakningssystem finns risker för läckage. Vad är det som säger att den information som lämnas ut inte hamnar i orätta händer? Vad är det som säger att rykten inte börjar florera om en person som polisen begärt ut uppgifter om? Det är många olika företag som ska bygga upp olika system för lagring och därmed många olika personer som kommer att lämna ut information till polisen.Steget är dessutom ganska litet rent tekniskt från att bara lagra information om till och från vem och när mejl och sms har skickats till att även lagra informationen i mejlet eller sms:et.Frågetecknen är så många att regeringens förslag helst borde avslås. Då det tyvärr inte finns majoritet för det i är det bästa att bordlägga förslaget för att avvakta pågående utredningar hos kommissionen och ge regeringen tid att göra om och göra rätt. Om det inte heller finns tillräckligt med stöd för detta vill vi inte bara att propositionen utan även förordningarna underställs - detta för att säkerställa att får besluta även om detaljerna för lagringen. Utredningen som gjordes inför framtagandet av propositionen innehåller betydligt mer omfattande regler för vad som ska lagras än vad propositionen gör. När det gäller så pass stora inskränkningar i den personliga integriteten är det viktigt att folkvalda ledamöter få insyn och möjlighet att besluta även i detta.Herr talman! Jag avslutar med att uppmana de liberala ledamöter i allianspartierna som är motståndare till datalagringen att stödja vårt förslag om en minoritetsbordläggning. Det är orimligt att denna lagstiftning drivs igenom utan att försök ens har gjorts från regeringshåll att försöka omförhandla eller riva upp direktivet. Det är dessutom orimligt att hasta igenom lagen och tro att branschen ska klara av omställningen så här snabbt. Det krävs för bättre förberedelser och för att ta strid i EU så att vi inte genom mer och mer övervakning avskaffar de demokratiska principer som dessa lagar egentligen är tänkta att värna om. Det kan vara på sin plats med lite ärlighet i debatten. Möjligheten att stoppa eller förändra direktivet fanns när det förhandlades fram. Under den tiden hade vi en socialdemokratisk regering som regerade med stöd av bland annat . anför att den nuvarande regeringen inte har rett ut frågetecknen. Jag vill därför be svara på frågan: Hur agerade ni för att reda ut dessa frågetecken? Det har ju gått sju år.Uppskovsförfarandet verkar som ett skydd mot påtryckningar från främmande makt och mot att få en inhemsk tillfällig opinion. Det är en konstitutionell rätt för oss att bordlägga en fråga för att kunna föra debatt om ett hastigt uppkommet förslag.Som jag sade, herr talman, har det gått . Att vilandeförklara detta förslag är inget annat än ett missbruk av den konstitutionella rätt som getts oss. Här vill man använda det för att man inte accepterar majoritetens synpunkter.Jag vill fråga varifrån hon ska ta pengarna till den nota som hon med oppositionen skickar till skattebetalarna, närmare bestämt de . För det första finns det enligt inga beräkningar på hur stora eventuella böter skulle kunna bli. Det är ingenting som man kan säga i förväg. För det andra kommer införandet att kosta branschen . Det är någonting som kommer att drabba dem som sedan använder tjänsterna.När det gäller frågan om att Socialdemokraterna och var drivande för att införa direktivet tycker jag inte att det är särskilt imponerande att påpeka att Socialdemokraterna är lika dåliga som ni är. De var också drivande för att genomföra detta.Jag tycker att det finns stora problem med att ni inte har tagit några som helst initiativ för att omförhandla det. Självfallet kan man göra det även , inte minst eftersom det ska komma en utredning om direktivets införande och när det ska justeras ytterligare. Det är klart att det finns alla möjligheter att under detta år ta initiativ för att omförhandla eller riva upp direktivet.Jag skulle vilja ha svar på hur det kommer sig att ni vill hasta igenom förslaget innan utredningen har kommit. Den kommer ju att föreslå förändringar. Varför är det så viktigt att genomföra detta nu? Det är helt klart att bötesbeloppet är en stor engångssumma. Sedan utfaller dagsböter om vi inte inför detta bindande direktiv. Det är ett niosiffrigt belopp, och detta kommer att fastställas av EU-domstolen.Vi är förpliktade att införa direktivet. Så är det. Direktivet finns här och . Oavsett kommissionens utredning och utvärdering av direktivet är vi förpliktade att införa det. som vi fördröjer införandet tvingas vi betala böter.Jag frågar igen: Är det verkligen rimligt att skicka denna nota till skattebetalarna när vi till syvende och sist ändå kommer att tvingas införa direktivet?Vi vet alla att det finns olika diskussioner i om utvärderingen. En del vill gå längre. De vill ha längre lagringstid och vill att fler uppgifter ska lagras. Andra vill inte det, utan vill någonting annat. Vi vet inte var detta kommer att landa. Det hela kommer att förhandlas fram i parlamentet och i ministerrådet, så det kommer att ta . är det någon som ska betala dessa böter i niosiffriga belopp till EU. Är det verkligen klokt att använda resurserna och skattepengarna på det sättet? Det vill jag fråga , herr talman. säger att vi är förpliktade att införa direktivet i svensk lag. Jag tycker att regeringen är förpliktad att försvara medborgerliga rättigheter i EU och att faktiskt arbeta för att förändra direktivet eller att riva upp det, inte minst när det kommer en utredning som kommer att föreslå förändringar. Ett hastigt införande nu kan eventuellt innebära att det blir större kostnader både för staten och för branschen när man sedan måste göra justeringar och förändringar.Jag skulle vilja fråga hur det kommer sig att man inte har gjort någonting för att förändra detta . Ni har själva varit de som har försenat lagförslaget utan att ta några initiativ. Som svar på en skriftlig fråga 2010 säger att förslaget väcker många svåra frågor kring den personliga integriteten kontra en effektiv brottsbekämpning och att regeringen också av detta skäl har valt att avvakta med genomförandet av direktivet.Hur kommer det sig att man som man ser stora problem med den personliga integriteten och att detta kränker medborgerliga rättigheter ändå inte har gjort någonting för att förändra det? Jag tycker att det är dags . Jag tycker att regeringen ska agera i frågan, och jag tycker att detta år ska vara tidpunkten för det. Integritet är ett viktigt begrepp. Det är också svårt. När vi i denna riksdag ska stifta lagar och när vi ska garantera rättsstaten och det öppna samhället har vi inte sällan en målkonflikt när det gäller just integritet.Det första integritetsintresset är att staten så långt som möjligt ska hålla sig borta från våra privata liv.Det andra integritetsintresset handlar om att vi på ett balanserat sätt ska kunna ha en effektiv brottsbekämpning, det vill säga bekämpa de verksamheter som vissa ägnar sig åt - verksamheter som i grunden har som idé att förstöra livet för andra människor. Rättsstatsprincipen om att det är staten, och inte vi som privatpersoner, som bekämpar brott bygger på att staten har kraft att verkligen kunna skydda oss mot grova och allvarliga brott.Dessa två principer - att staten ska låta oss vara i fred och att staten under vissa givna förutsättningar ska kunna gripa, anhålla, häkta, frysa tillgångar och kontrollera bostäder och andra rum för den som är brottsmisstänkt - måste kunna förenas. Det är en svår balansgång där vi riskerar att hamna i det ena eller andra diket.Vi har här sagt nej till vissas långtgående önskningar om allomfattande register på till exempel dna eller extrem trafikövervakning på våra vägar. Trots att det skulle ske i trafiksäkerhetens namn och trots att det har funnits teknisk möjlighet har vi sagt nej från myndighetshåll och från politiskt håll därför att det har gått för långt. Vi har däremot sagt ja till andra åtgärder - detta efter en noggrann prövning där rättsäkerhetsaspekter och integritetsaspekter har lyfts upp och hanterats med stor respekt. Rumsavlyssning och buggning är sådana exempel.Fri kommunikation är en förutsättning för det öppna samhället. Vi har i vårt land ett omfattande skydd för yttrandefriheten och likaså meddelarfriheten. Allt är dock begränsat och reglerat med tydliga ramar.