bet · GY01NU11 · 2011-02-24 00:00:00 — Infosocdirektivet genomfördes i svensk rätt genom lagstiftning som trädde i kraft . I samband med det godkände även de båda Wipofördragen. Därutöver genomfördes vissa andra lagändringar som inte direkt följer av direktivet, men som har ett nära samband med de frågor som direktivet behandlar (prop. 2004/05:110, bet. 2004/05:LU27). Upphovsmännens ensamrättigheter klargjordes. Direktivet ger upphovsmännen ensamrätt att överföra verk till allmänheten. I detta ingår att verk görs tillgängliga för allmänheten på ett sådant sätt att enskilda kan få tillgång till verken från en plats och som de själva väljer. Huvudexemplet på ett sådant förfogande är att ett verk läggs ut på en webbplats på Internet. I lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk (upphovsrättslagen) fördes in en uttrycklig ensamrätt för upphovsmän att överföra sina verk till allmänheten. Alla tillgängliggöranden av verk på Internet, eller andra tillgängliggöranden på distans, benämns som en överföring till allmänheten och kräver upphovsmännens tillstånd. Infosocdirektivet tar inte ställning till frågan om den förlaga som används vid kopiering för privat bruk måste vara ett exemplar som har framställts eller gjorts tillgängligt för allmänheten med upphovsmannens tillstånd eller enligt lag, en s.k. lovlig förlaga. I samband med att direktivet genomfördes infördes dock en uttrycklig bestämmelse i svensk rätt om krav på lovlig förlaga som ett förtydligande när det gäller undantaget för kopiering för privat bruk. Detta innebär att kopiering för privat bruk av material som lagts ut på Internet utan upphovsmannens tillstånd inte är tillåten. Enligt uppgift från finns det inte något pågående arbete med den inriktning som motionärerna önskar. Enligt och rådets direktiv /24/EG om lagring av uppgifter som genererats eller behandlats i samband med tillhandahållande av allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster eller allmänna kommunikationsnät och om ändring av direktiv /58/EG (datalagringsdirektivet) ska operatörer vara tvungna att lagra vissa uppgifter för att uppgifterna ska kunna användas i brottsbekämpande syfte. Direktivet, som antogs , syftar till att harmonisera medlemsstaternas regler om skyldigheter för leverantörer av allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster och allmänna kommunikationsnät att lagra trafik- och lokaliseringsuppgifter samt uppgifter som behövs för att identifiera en abonnent eller användare för att säkerställa att uppgifterna finns tillgängliga för de brottsbekämpande myndigheterna för avslöjande, utredning och åtal av allvarliga brott. Proposition 2010/11:46 om lagring av trafikuppgifter för brottsbekämpande ändamål genomförande av direktiv /24/EG bereds av (bet. 2010/11:JuU14). Enligt förslaget ska vissa uppgifter lagras för att under vissa förutsättningar kunna lämnas till brottsbekämpande myndigheter. Uppgifter som lagras till följd av lagringsskyldigheten ska däremot inte kunna lämnas ut till t.ex. innehavare av immateriella rättigheter. Lagringstiden föreslås i propositionen vara . Lagändringarna föreslås träda i kraft . När det gäller motionsyrkandet om att avkriminalisera fildelning för privat bruk skulle det, om det genomfördes, innebära ett ingrepp i den förmögenhetsrätt som upphovsmännen m.fl. tillförsäkras genom den immaterialrättsliga lagstiftningen. Motionärerna vill vidare slå fast att man aldrig får kompromissa om den personliga integriteten och rätten till privatliv i framtida lagförslag som motiveras av skiv- och filmbolagsbranschens vinstintresse. Varken den personliga integriteten eller rätten till privatliv är emellertid absoluta, utan det är nödvändigt att göra avvägningar mot andra rättigheter och intressen, t.ex. mot skydd för immateriella rättigheter. Enligt motionärernas förslag ska vidare Internetoperatörer inte få lagra information om enskilda Internetanvändares trafik. Utskottet får här hänvisa till det s.k. datalagringsdirektivet, enligt vilket operatörer är tvungna att lagra vissa uppgifter för att uppgifterna ska kunna användas i brottsbekämpande syfte. Genomförande av det direktivet bereds av justitieutskottet. Mot denna bakgrund saknas det enligt utskottet skäl att nu göra något särskilt uttalande om Internetoperatörers lagring av information. Utskottet avstyrker dessa motionsyrkanden i motion 2010/11:440 (MP). Utskottets förslag i korthet avslår en motion som rör de förändringar i upphovsrättslagen som beslutades av i samband med att det s.k. civilrättsliga sanktionsdirektivet genomfördes i svensk lagstiftning. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden. Jämför reservationerna 3 (MP), 4 (S) och 5 (V). I kommittémotion 2010/11:N440 (MP) anför motionärerna att det trots att inte hade någon skyldighet till det infördes lagstiftning som ger upphovsrättsorganisationer närmast polisiära befogenheter. Flera steg tas som underlättar för rättighetshavare att själva driva rättsprocesser, något som i praktiken ersätter den roll som polisen och åklagaren tidigare haft i upphovsrättsmål, anförs det i motionen. Enskilda riskerar genom lagändringarna att få betala stora skadestånd och höga rättegångskostnader, vilket kan leda till konkurs. Mot denna bakgrund kan människor komma att betala skadestånd trots att de är oskyldiga, framhåller motionärerna. Det är ytterst enkelt att använda sig av andras nätverk och datorer. Motionärerna anser att regeringen borde tillsätta en utredning för att se hur Internetanvändares integritet och rätt till privatliv kan stärkas i svensk lagstiftning och önskar ett tillkännagivande om detta. Enligt motionärerna finns det också en djupgående motsättning mellan regeringens jakt på fildelare och övrig brottsbekämpning på Internet. Effekterna av lagändringarna befaras omfatta bl.a. ett utökat användande av anonymitetstjänster och s.k. darknets, vilket riskerar att innebära att bl.a. terrorism, pornografibrott och narkotikabrott blir omöjliga att spåra. Motionärerna begär ett tillkännagivande om vad som anförs i motionen om den s.k. Ipredlagstiftningen. Som tidigare nämnts är syftet med det civilrättsliga sanktionsdirektivet att närma medlemsstaternas lagstiftning till varandra när det gäller säkerställandet av skyddet för immateriella rättigheter för att uppnå en hög, likvärdig och enhetlig skyddsnivå för dessa rättigheter på den inre marknaden. Direktivet har genomförts i svensk rätt genom ändringar i upphovsrättslagen samt i varumärkeslagen (1960:644), patentlagen (1967:837), mönsterskyddslagen (1970:485), firmalagen (1974:156), lagen (1992:1685) om skydd för kretsmönster för halvledarprodukter och växtförädlarrättslagen (1997:306). Lagändringarna trädde i kraft . Lagändringarna innebär bl.a. att domstol har fått möjlighet att dels ålägga vissa aktörer att ge rättighetshavaren information om intrångsgörande varors och tjänsters ursprung och distributionsnät (s.k. informationsföreläggande), dels ålägga den som begått eller medverkat till ett intrång att bekosta lämpliga åtgärder för att sprida information om domen. Genom att införa informationsföreläggande skapades en möjlighet för domstol att ålägga t.ex. en Internetleverantör att ge rättighetshavaren information om intrångsgörande varors och tjänsters ursprung och distributionsnät (53 c53 h §§ upphovsrättslagen och motsvarande bestämmelser i övriga immaterialrättsliga lagar). En rättighetshavare kan numera få ut information från en Internetleverantör om den abonnent vars abonnemang har använts vid ett intrång via Internet. För att domstolen ska meddela ett sådant beslut krävs att rättighetshavaren har presenterat tillräckliga bevis visat sannolika skäl för att ett intrång i hans eller hennes rätt har gjorts med hjälp av den aktuella IP-adressen. Vidare krävs att skälen för åtgärden uppväger den olägenhet eller det men i övrigt som åtgärden innebär för den som drabbas av den eller för något annat motstående intresse. Den abonnent vars information har lämnats ut ska underrättas om detta . De mottagna personuppgifterna måste hanteras i överensstämmelse med personuppgiftslagen (1998:204). Som redogjorts för i tidigare avsnitt pågår en utvärdering av genomförandet av det civilrättsliga sanktionsdirektivet, som troligen kommer att leda till att föreslår vissa ändringar av direktivet. När utskottet behandlade propositionen om det civilrättsliga sanktionsdirektivet på immaterialrättens område (prop. 2008/09:67, bet. 2008/09:NU11) avstyrkte utskottet två motioner om att propositionen skulle avslås. En av dessa motioner hade en motivering som delvis motsvarade den som framställs i motion 2010/11:N440 (MP). Utskottet framhöll inledningsvis som utgångspunkt för sin behandling av propositionen att det immaterialrättsliga skyddet inte bara är väsentligt för att främja innovation och kreativitet utan att det också är viktigt för att öka sysselsättningen och förbättra konkurrenskraften. Utskottet hänvisade till att detta också påpekas i sanktionsdirektivets ingress liksom att detta skydd är en grundläggande förutsättning för en framgångsrik inre marknad. Utskottet underströk också det som sägs i direktivet om att om det saknas effektiva medel för att skydda immateriella rättigheter minskar intresset för innovation och nyskapande som viljan till investeringar dämpas. Därefter anförde utskottet att medlemsstaterna enligt har ett visst handlingsutrymme när det gäller att införa bestämmelser som ger en rättighetshavare möjligheter till informationsföreläggande mot en Internetleverantör (Telefónicamålet7[ mål C-275/06. ]), men att alla medlemsstater är skyldiga att se till att upphovsrätten har ett effektivt skydd också på Internet. Utskottet konstaterade att det är upp till de enskilda medlemsstaterna att avgöra om direktivet ska genomföras på så sätt att rättighetshavarna kan få ut uppgifter om abonnenten bakom en IP-adress eller om ett effektivt skydd för upphovsrätten i den digitala miljön ska åstadkommas på något annat sätt. Utskottet delade inte motionärernas uppfattning att man med ytterligare bearbetning skulle kunna uppnå en lagstiftning som såväl är förenlig med direktivet som uppfyller motionärernas krav. När det gäller fastställande av skadestånd när intrång har begåtts uppsåtligen eller av oaktsamhet anförde utskottet att upphovsrättslagen genom regeringsförslaget tillförs en bestämmelse om att rättighetshavarens intresse av att intrång inte begås ska beaktas och att motsvarande bestämmelser redan finns i samtliga lagar på det industriella rättsskyddets område och i kretsmönsterlagen. Utskottet menade vidare att den föreslagna regeln inte ger uttryck för någon form av straffliknande skadestånd och inte ska resultera i att mer än rättighetshavarens skada ersätts. Genom att föra in bestämmelsen i upphovsrättslagen ska det även där tydligt framgå att det inte ska löna sig att kalkylera med intrång. Utskottet delade mot denna bakgrund inte motionärernas uppfattning. Vidare framhöll utskottet att det var en vanligt förekommande missuppfattning om regeringsförslaget att privata aktörer skulle få rättigheter gentemot enskilda medborgare som motsvarar polisens befogenheter. Utskottet ville därför understryka att regeringens förslag om informationsföreläggande endast förändrar rättsordningen på så sätt att en rättighetshavare efter prövning av domstol kan få tillgång till en abonnentuppgift vars avsaknad har utgjort ett hinder mot att redan gällande civilprocessuella och immaterialrättsliga regler kan tillämpas. Även avstyrkte utskottet (bet. 2009/10:NU9) en motion med en motivering som delvis motsvarade den som framställs i motion 2010/11:N440 (MP). Tre reservationer avlämnades (MP; S; V). I propositionen med förslag om hur det civilrättsliga sanktionsdirektivet ska genomföras konstaterade regeringen att det, trots att den föreslagna möjligheten till informationsföreläggande innehöll ett antal rättssäkerhetsgarantier, ändå eftersom det var fråga om ett nytt förfarande fanns skäl att inleda en utvärdering av hur regleringen påverkat rättighetshavare, och konsumenter (prop. 2008/09:67 s. 174 f.). Utvärderingen skulle omfatta en löpande uppföljning av hur många nya ärenden bestämmelserna gett upphov till och hur informationen hade använts, särskilt i vilken utsträckning den hade använts för att skicka ut varningsbrev och för att inleda en domstolsprocess. Utvärderingen skulle även omfatta en löpande uppföljning av andra effekter och vidare särskilt omfatta en uppföljning av om bestämmelserna i första hand hade använts för att vidta åtgärder mot intrång i stor omfattning. Om utvärderingen gav anledning till det, skulle regeringen föreslå de förändringar av reglerna som behövdes. uttalade sitt stöd för denna utvärdering (bet. 2008/09:NU11 s. 45 f.). Efter att ha uttalat sig om inriktningen på utvärderingen anförde utskottet följande: Regeringen har angivit att den kommer att föreslå regelförändringar, om utvärderingen ger anledning till det. Eftersom utvärderingen också bör ge ett underlag för vidare överväganden bör regeringen för redovisa resultatet av utvärderingen, oavsett resultatet av det egna ställningstagandet till regelförändringar. En redovisning av resultatet av utvärderingsarbetet bör delges i lämpliga former när underlag finns. Utskottet föreslog att skulle tillkännage för regeringen som sin mening vad utskottet anfört om utvärderingen av den nya lagstiftningen. biföll utskottets förslag. Regeringen beslutade att tillsätta numera justitierådet som särskild utredare. Uppdraget ska redovisas (dir. 2009:68). Antalet ansökningar och avgöranden i domstol om informationsförelägganden har varit avsevärt färre än vad man räknade med när bestämmelserna infördes. Enligt uppgift från utredaren avvaktade utredningen då i viss mån utfallet i det första avgörandet från i ett mål om informationsföreläggande enligt 53 c § upphovsrättslagen (det s.k. Ljudboksfallet, Högsta domstolens mål nr Ö 4817-09). beslutade därefter att inhämta ett s.k. förhandsavgörande från och förordnade att målet ska vila till dess har avgjort frågan. Utredningssekreteraren rådmannen uppgav att kommittén har träffat tre parter i två olika mål och att kommittén avser att informera intressenter samt hålla seminarier, men att man avvaktar med det tills det finns mer underlag att rapportera om. Enligt datalagringsdirektivet, som redovisats i det föregående avsnittet om fildelning, ska operatörer vara tvungna att lagra vissa uppgifter för att säkerställa att uppgifterna finns tillgängliga för de brottsbekämpande myndigheterna för att användas i brottsbekämpande syfte. Utskottet hänvisar till dels sitt ställningstagande i samband med att det civilrättsliga sanktionsdirektivet genomfördes i svensk lagstiftning då en motion med delvis liknande motivering avslogs av , dels till sitt ställningstagande i samband med att likalydande motionsyrkanden åter framfördes. Av det sagda följer att utskottet avstyrker motion 2010/11:N440 (MP) i de delar som är aktuella. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om att privatkopieringsersättningen ska ses över. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstagande. Ett tillkännagivande om att privatkopieringsersättningen ska ses över begärs i motion 2010/11:N307 (M). Enligt motionären har den spelat ut sin roll. För att i någon mån kompensera för den lagliga kopieringen för privat bruk finns regler i upphovsrättslagen (§§) om privatkopieringsersättning (kassettersättning). Därmed avses den ersättning som betalas för anordningar som är särskilt ägnade för framställning av kopior för privat bruk av ljud och rörliga bilder (t.ex. inspelningsbara cd- och dvd-skivor). Datorer och kopiatorer är inte särskilt ägnade för privat kopiering av upphovsrättsligt skyddade verk och omfattas därmed inte. Reglerna om privatkopieringsersättning har en koppling till reglerna om kopiering för privat bruk. I det tidigare nämnda s.k. Infosocdirektivet anges att medlemsstaterna får tillåta kopiering för privat bruk under förutsättning att rättighetshavarna får rimlig kompensation (artikel 5.2 b). Det finns inte någon koppling mellan privatkopieringsersättningen, som har att göra med laglig kopiering, och t.ex. det s.k. Ipreddirektivet, som tar sikte på olaglig kopiering. I samband med genomförandet av Infosocdirektivet i höjdes privatkopieringsersättningen något och anpassades till den tekniska utvecklingen, bl.a. genom att olika ersättningsnivåer för anordningar för analog upptagning respektive digital upptagning infördes. Vidare infördes en möjlighet till nedsättning av beloppen i vissa fall. Infosocdirektivet medför att inte ensidigt kan ta bort kompensationen till rättighetshavarna. Om det nuvarande systemet skulle avskaffas, måste det ersättas med något annat system för ersättning. När det gäller privatkopieringsersättningens storlek finns det möjlighet för parterna att få den prövad i domstol om man inte kan komma överens. Domstolen kan beakta sådant som i vilken utsträckning det inspelningsmedium det handlar om verkligen används för kopiering av upphovsrättsligt skyddat material för privat bruk. Den dåvarande socialdemokratiska regeringen uttalade i propositionen Upphovsrätten i informationssamhället genomförande av direktiv /29/EG, m.m. (prop. 2004/05:110 s. 145 f.) att den avsåg att påbörja en utvärdering av privatkopieringsersättningen senast från det att de ändringar som föreslogs trätt i kraft. Utvärderingen skulle behandla bl.a. frågan om den tekniska utvecklingen av produkter har lett till att ersättningen urholkats. inledde s.k. branschsamtal . Syftet med dessa är att uppnå samsyn om den framtida utvecklingen av ersättning för privatkopiering. Bakgrunden är bl.a. att lagstiftningen i medlemsstaterna ser olika ut och att det innebär att hinder uppstår på EU:s inre marknad. Vad gäller uppföljningen av bestämmelserna om privatkopieringsersättning har , enheten för immaterialrätt och transporträtt, uppgett att man där fortfarande planerar att avvakta arbetet på EU-nivå och därför har för avsikt att göra uppföljningen lite längre fram i tiden8[ Jämför bet. 2009/10:NU9 s. 16.]. Enhetsplaneringen uppdateras kontinuerligt, och det kan därför komma att bli förändringar i fråga om när uppföljningen kan påbörjas. Ett motionsyrkande om att privatkopieringsersättningen ska ses över avstyrktes av utskottet (bet. 2009/10:NU9) med hänvisning till att fortfarande har för avsikt att göra en uppföljning av bestämmelserna om privatkopieringsersättning men avvaktar arbetet i fråga inom EU. En avvikande uppfattning redovisades i en reservation (S, V). Utskottet hänvisar till tidigare riksdagsbehandling och anser att bör avslå motion 2010/11:N307 (M). Återgivning av konstverk i digital form Utskottets förslag i korthet avslår en motion om återgivning i digital form av konstverk i anslutning till en kritisk framställning. Motionärerna i motion 2010/11:N273 (C) anför att en översyn av frågan om återgivning i digital form av konstverk i anslutning till texten i en kritisk framställning bör göras. Före gällde enligt 23 § upphovsrättslagen att offentliggjorda konstverk under vissa förutsättningar fritt fick återges i kritiska eller vetenskapliga framställningar i anslutning till texten samt i tidningar eller tidskrifter i samband med en redogörelse för en dagshändelse. I samband med att man införde det s.k. Infosocdirektivet gjordes vissa ändringar i bestämmelsen. I kritiska framställningar kan numera återgivningen av konstverk inte längre ske i digital form, t.ex. på Internet (jfr 23 § första stycket 2 upphovsrättslagen). När det gäller inskränkningen i ensamrättigheterna för kritiska framställningar konstaterade den dåvarande regeringen att det inte fanns någon artikel i direktivet som gjorde det möjligt att behålla en inskränkning för annat än analog användning (prop. 2004/05:110, bet. 2004/05:LU27). Enligt uppgift från torde möjligheterna att få till stånd en omförhandling av Infosocdirektivet vara minimala. När det s.k. Infosocdirektivet genomfördes i konstaterades att det inte var möjligt att ha kvar en bestämmelse som inskränkte upphovsrättsinnehavarnas ensamrättigheter vad gällde återgivning i digital form av konstverk i anslutning till texten i en kritisk framställning. Utskottet anser att det saknas anledning att nu försöka initiera en omförhandling av direktivet i denna fråga. bör således avslå motion 2010/11:N273 (C). Tillsättande av en kommission Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om tillsättande av en kommission som skulle belysa frågor kopplade till den snabba teknikutvecklingen. Utskottet hänvisar till befintliga bestämmelser och pågående arbete inom bl.a. EU. Jämför reservation 6 (S). I motion 2010/11:T275 (S) önskas ett tillkännagivande om behovet av en kommission som belyser frågor kopplade till den snabba teknikutvecklingen, såsom upphovsrätt och tillgänglighet på Internet. Motionären framhåller att det gäller att finna en rimlig balans som respekterar såväl medborgarnas informationsfrihet som upphovsrättsinnehavarnas intressen. Ett antal frågeställningar tas upp, bl.a. tillgången till utredningar från på Internet, tillgången till s.k. herrelösa verk, kassettersättningen och funktionsnedsattas tillgång till upphovsrättsskyddat material. I 26 b § första stycket upphovsrättslagen står att allmänna handlingar oavsett upphovsrätten ska tillhandahållas enligt 2 kap. tryckfrihetsförordningen. När det gäller avvägningen mellan informationsintresset och upphovsrätten går rätten att ta del av allmänna handlingar alltså före upphovsrätten. Vidare är bl.a. yttranden av myndigheter undantagna från upphovsrätten (9 § upphovsrättslagen) i svensk lagstiftning, och det finns omfattande möjligheter att utan hinder av upphovsrätten återge bl.a. vad som har anförts muntligen eller skriftligen inför en myndighet (2626 a §§ upphovsrättslagen). I upphovsrättslagen finns det en reglering som inskränker upphovsrätten till förmån för personer med funktionshinder (17 §). Denna inskränkning innebär bl.a. att regeringen kan besluta att organisationer och bibliotek i enskilda fall får överföra exemplar av litterära och musikaliska verk, samt offentliggjorda alster av bildkonst, till personer med funktionshinder alternativt att de genom ljudupptagning får framställa exemplar av sådana verk alternativt framställa exemplar av verk som sänds ut i radio eller tv och av filmverk. Den svenska regleringen, som enbart gäller inom , ger relativt omfattande möjligheter till anpassning av verk för personer med funktionshinder. I meddelandet om upphovsrätten i kunskapsekonomin (KOM(2009) 532)9[ Jämför regeringens faktapromemoria 2009/10:FPM80.] följde kommissionen upp det offentliga samråd som den haft om grönboken om upphovsrätten i kunskapsekonomin10[ Jämför KOM(2008) 466 och utskottets utlåtande 2008/09:NU9.]. I grönboken behandlades frågor om de undantag i upphovsrätten som bedömdes vara av störst betydelse för kunskapsspridning och frågan om de borde ses över i där överföring i digitaliserad form är dominerande. Kommissionen redogör i meddelandet för sina slutsatser av sitt samråd om frågor som rör bl.a. s.k. herrelösa verk11[ Verk som är upphovsrättsligt skyddade men vilkas rättighetshavare inte kan identifieras eller lokaliseras.] och personer med funktionshinder. Intresset av att kunna använda herrelösa verk skulle enligt kommissionen utredas i en särskild konsekvensanalys. Vad gäller tillgång till upphovsrättsligt skyddat material för personer med funktionshinder uppgav kommissionen att intressenter kommer att bjudas in till ett forum för att diskutera bl.a. kommande strategiåtgärder. Detta forums arbete har bl.a. resulterat i ett samförståndsavtal om en dialog om tillgången till verk för personer med läshandikapp12[ Samförståndsavtal (MoU) rörande de europeiska intressegruppernas dialog om läshandikappade personers tillgång till verk. Enligt uppgift från planerar att presentera ett direktivförslag om herrelösa verk.