bet · GY01KU28 · 2011-05-26 00:00:00 — Slutligen är det av vikt för mandatfördelningen mellan partierna, men framför allt också för mandatfördelningen inom partierna att sammanräkningen kan ske på ett så enkelt sätt som möjligt. Vid en avvägning mellan skälen för och emot en inskränkning av den fria nomineringsrätten finner regeringen att den frivilliga ordning som Nomineringsrätts- och valkretskommittén föreslagit i betänkandet Utvärderat personval (SOU 1996:66) har sådana fördelar att den mot bakgrund av det införda personvalsinslaget uppväger den inskränkning i den fria nomineringsrätten som anmälningsförfarandet medför. Det bör alltså införas en ordning där samtliga kandidater skall anmälas för partier som valt att registrera sin partibeteckning. Vid riksdagsbehandlingen delade regeringens uppfattning att den frivilliga ordning för anmälan av kandidater som föreslagits har sådana fördelar att den mot bakgrund av det införda personvalsinslaget uppväger den inskränkning i den fria nomineringsrätten som anmälningsförfarandet medför. Utskottet tillstyrkte därför det föreslagna regelsystemet. Utskottet erinrade om att den fria nomineringsrätten fortfarande gäller beträffande de partier som valt att inte anmäla några kandidater. (Se bet. 1996/97:KU16, s. författningsutredning lade i delbetänkandet Offentliga valförberedelser Anmälan av partier och kandidater (SOU 2001:99) fram förslag som bl.a. innebar att det som huvudregel skulle krävas en förhandsanmälan av såväl partier som samtliga kandidater (offentliga valförberedelser), men anmälan föreslogs i vissa fall omfatta flera val och ett parti som är representerat i en församling skulle inte behöva anmäla sitt deltagande i kommande val till den församlingen anmälan skulle göras av en person med behörighet att företräda partiet och ett visst antal röstberättigade skulle biträda anmälan om ett partis deltagande i val, för att försvåra anmälningar av partibeteckningar och kandidater som uppenbarligen saknar anknytning till en bakomliggande seriös organisation principen att mandat fördelas mellan på förhand anmälda partier skulle slås fast i 3 kap. 7 § regeringsformen. vallagskommittés uppdrag ingick att på nytt överväga frågan om offentliga valförberedelser. Enligt direktiven hade författningskommitténs förslag fått ett i huvudsak positivt mottagande av remissinstanserna, och mycket talade därför för att förslaget borde läggas till grund för lagstiftning. Ett flertal remissinstanser hade dock haft synpunkter på den lagtekniska utformningen. Kommittén fann i sitt betänkande Ny vallag, SOU 2004:111 (s. 171174), inte anledning att föreslå att ett system för offentliga valförberedelser skulle införas. Regeringen delade kommitténs uppfattning och bedömde att offentliga valförberedelser inte borde införas (prop. 2004/05:163 s. 8687). Den främsta invändningen mot offentliga valförberedelser var, enligt regeringen, att en sådan ordning skulle innebära ett principiellt ingrepp i den fria nomineringsrätt som har varit en av grundvalarna i det svenska valsystemet. Kommittén behandlade även, i ett separat avsnitt, frågan om skydd mot ofrivillig kandidatur (s. 198201). Mot bakgrund av sitt ställningstagande att inte föreslå ett system för offentliga valförberedelser var det, enligt kommittén, inte möjligt att skapa en effektiv ordning som förhindrar ofrivilliga kandidaturer. Att införa hinder mot att föra upp vissa kandidatnamn enbart på namnvalsedlar skulle enligt kommitténs mening innebära en helt omotiverad åtskillnad mellan olika slag av valsedlar som dessutom i praktiken skulle kunna bli helt verkningslös. Förutom användningen av ifyllnadsvalsedlar kan ju kandidatnamn tryckas på namnvalsedlar som inte beställs av , anförde kommittén. Inte heller föreslog kommittén att användning av ovilliga kandidaters namn skulle straffbeläggas. Även i denna fråga delade regeringen kommitténs uppfattning och fann att några särskilda lagstiftningsåtgärder inte var påkallade för att motverka ofrivilliga kandidaturer (prop. 2004/05:163 s. 9495). föreslog (SOU 2008:125, s. 214) att en utredning skulle ges i uppdrag att arbeta vidare med vissa frågor, bl.a. frågor om den fria nomineringsrätten. Regeringen anslöt sig i propositionen En reformerad grundlag (prop. 2009/10:80 s. 96 f.) till denna bedömning och aviserade att en utredning skulle tillsättas med uppdrag att överväga bl.a. denna fråga. anser, i sin rapport från valen (rapport 2011:1), att ett tillskrivet namn endast bör fylla en funktion, som en nominering av en kandidat, och alltså inte som en medvetet avgiven personröst på det första kandidatnamnet som skrivs till. Av de kunskapsmätningar som genomfört om röstningsprocessen framgår det att de flesta vet att personröstning sker genom att väljaren sätter ett kryss framför en kandidats namn på valsedeln. Att personrösta genom att skriva till ett kandidatnamn på en valsedel är så olikt den normala proceduren vid personröstning, dvs. att sätta ett kryss framför kandidatens namn på valsedeln, att det är svårt att förstå och förklara för väljarna. De flesta kandidatnamn som skrivs till får i praktiken betydelse vid sammanräkningen endast genom att en ny lista skapas och att kandidaten genom sin placering på valsedeln kan bli invald. Personrösten på den kandidat som skrivits till har vad erfar aldrig fått någon betydelse vid inval av kandidaten. Om en kandidat skrivs till på en valsedel för ett parti som inte har anmält kandidater men som redan har förtryckta kandidatnamn och väljaren personröstar genom att sätta ett kryss framför en av de förtryckta kandidaterna på valsedeln bedöms kandidatnamnen på valsedeln som obefintliga enligt 13 kap. 8 § andra stycket 2 vallagen eftersom valsedeln innehåller två personröster. Valsedeln tillgodoräknas partiet, men samtliga kandidatnamn anses vara obefintliga och personrösten räknas således inte. De redovisade problemen skulle kunna undvikas om hade offentliga valförberedelser, anför . Om den fria nomineringsrätten behålls önskar ett förtydligande i vallagen i fråga om hur en personröst görs i ordning och att bestämmelsen i 7 kap. 2 § tredje stycket vallagen som anger att väljaren anses ha lämnat en personröst på det först tillskrivna namnet tas bort. En personröst på en tillskriven kandidat bör göras på samma sätt som på valsedlar med förtryckta kandidatnamn, dvs. med ett kryss framför kandidatens namn. En ruta för krysset borde i dessa fall inte behövas för att personrösten ska bli giltig, enligt . I sin promemoria Erfarenheter av prövningen av överklaganden allmänna val (dnr 13-2011) anför om denna fråga att en följd av den fria nomineringsrätten är att ett antal personer som skrivits till på valsedlar i några fall valts till ledamöter eller ersättare i fullmäktige, trots att deras namn förekommit bara på ett fåtal valsedlar. Några av dessa valda har av olika skäl avsagt sig uppdragen. Omständigheterna tyder på att det i några fall varit fråga om vad som brukar kallas ofrivillig kandidatur. Att i ett system med fri nomineringsrätt åstadkomma ett praktiskt fungerande skydd mot ofrivillig kandidatur motsvarande det som gäller för anmälda kandidater är kanske inte möjligt, anför . Vad som enligt nämnden skulle kunna innebära ett visst skydd för den personliga integriteten och som borde kunna fungera i praktiken skulle vara att föreskriva att kandidater som inte är anmälda inte får utses som ledamöter eller ersättare förrän begärt och fått kandidatens samtycke. På det sättet skulle man också slippa de administrativa bestyr som ett antal avsägelser efter ett val medför, anför . avstyrkte utskottet en motion om lagändring för att förhindra att personer utan eget samtycke förs upp som kandidater i allmänna val (bet. 2003/04:KU13 s. 67). Utskottet ansåg att resultatet av det arbete som bedrevs av vallagskommitté (Ju 2003:03) borde avvaktas. Utskottet avstyrkte och motioner om återinförandet av ett system där man kan stryka kandidater från partiers listor, med hänvisning till arbete (bet. 2005/06:KU9 och bet. 2006/07:KU11). Valsedelsdistribution med modern teknik (FP) framställer i motion K267 ett yrkande om att aktuella, korrekta, kompletta och tillförlitliga valsedlar ska tillhandahållas i alla landets vallokaler inklusive platser för förtidsröstning genom utnyttjande av modern distributionstryckteknik vid EU-parlamentsvalet och vid de allmänna valen . Han anför att personvalsreform, med vissa undantag, inte blivit vad som eftersträvades och att orsaken till betydande del är bristen på distribution av tillförlitliga valsedlar. Denna brist skulle enligt motionären kunna avhjälpas om beslutar att regeringen före valen 2014 ska ge i uppdrag att utnyttja modern distributionstryckteknik för valsedlar. Han menar att tillgången till personmarkerade valsedlar skulle kunna vara en anledning till den låga andelen personkryss i riksdags- och kommunalvalen (val, val, val och val). Vidare pekar på kostnadsaspekter. Ser man till den centrala totalkostnaden för genomförandet av 2002 och allmänna val bidrag till kommunernas kostnader medräknade på 216 respektive är varje besparing önskvärd, anför han. Vid de allmänna valen 2006 trycktes enligt motionären ca 680 miljoner valsedlar med partibeteckning eller kandidater. Att minska detta antal, liksom distributionen av dem till de 5 976 vallokalerna 2002 (särskilda röstmottagningsställen oräknade), de 5 783 vallokalerna 2006 och de 6 063 vallokalerna 2010 är enligt motionären önskvärt, inte minst av den anledningen att logistiken kräver att partierna i mycket i förväg beslutar om vilka kandidater som ska ställa upp och att inträffade händelser inte kan beaktas sedan trycklov givits, vanligen före valdagen. Motionären anser det vara angeläget att undanröja dessa problem och därmed skapa en mer korrekt och tillförlitlig valsituation för väljaren på valdagen. Det är exempelvis synnerligen otillfredsställande om avlidna kandidater väljs in i beslutande församlingar, vilket har hänt enligt motionären. Alla valsedlar och kuvert som används vid val ska tillhandahållas av ; det följer av 6 kap. 6 § vallagen och 2 § valförordningen (2005:874). I 6 kap. 7 § vallagen anges det att valsedlar som är avsedda att läggas ut i en röstningslokal enligt 8 kap. 2 § första stycket 2 och 3 tillhandahålls endast för de partier som begär det. En begäran ska göras senast den dag som den centrala valmyndigheten bestämmer. På denna plats ska väljarna enligt 8 kap. 2 § första stycket ha tillgång till valsedlar med enbart valbeteckning (1) valsedlar med parti- och valbeteckning (2) för val till samt landstings- och kommunfullmäktige för varje parti som vid något av de två senaste riksdagsvalen har fått av rösterna i hela landet (a) och för val till landstings- och kommunfullmäktige för varje parti som redan är representerat där och som inte uppfyller kraven i a ovan, när det gäller röstmottagningsställen inom det landsting eller den kommun där partiet är representerat (b) valsedlar med parti- och valbeteckning för val till för varje parti som vid något av de två senaste valen till har fått av rösterna i hela landet eller valsedlar med parti- och valbeteckning samt uppgifter om kandidater om ett sådant parti deltar med endast en valsedel (3) I 8 kap. 2 § andra stycket vallagen anges det att de partier som deltar i valen också ska kunna lägga ut sina valsedlar på denna plats. Vidare anges det i 8 kap. 3 § att på ett röstmottagningsställe eller i ett utrymme intill detta får det inte förekomma propaganda eller annat som syftar till att påverka eller hindra väljarna i deras val. I 8 kap. 4 § anges det bl.a. att röstmottagarna ansvarar för ordningen på röstmottagningsstället. I sin rapport 2011:1 anför (s. 7) bl.a. att det upplevs som ett allt större problem att man inte kan personrösta vid förtidsröstning utanför den egna kommunen, riksdagsvalkretsen eller från utlandet utan att först skaffa valsedlar från sitt hemområde. anser (s. 8) att villkoren för de partier som ställer upp i val borde vara mer jämlika i bemärkelsen att det alltid ska finnas valsedlar som gör det möjligt för väljare att rösta på de partier och kandidater som ställer upp vid val oavsett vilken röstningslokal de använder. För att denna jämlikhet ska kunna uppnås utan att mängden valsedlar ökar avsevärt behöver systemet med valsedlar förenklas, enligt . Mängden valsedlar som behöver tryckas upp års val, anför (s. 8), innebär att tidpunkten för beställning av valsedlar och anmälan av kandidater måste läggas tidigare för att tryckerierna ska hinna med. Detta kommer, enligt , med största sannolikhet innebära en kraftig ökning av antalet omtryckta listor; därmed skapas svårigheter för partierna att endast de senast tryckta listorna kommer i cirkulation. Beträffande miljö och kostnader anför (s. 9) att inför valet trycktes sammantaget ca 660 miljoner valsedlar. Av dessa förblir minst 600 miljoner oanvända och återvinns. anser att framställningen av så stora mängder valsedlar, dvs. både mängden papper och omfattningen av tryckningen, är en belastning ur miljöhänseende. De omfattande och till antalet många transporterna av valsedlar, som i huvudsak sker med lastbil, utgör ytterligare en miljöbelastning. Mängden papper, tryckningen och transporterna av valsedlar genererar också betydande kostnader för staten, anför . Utöver dessa kostnader tillkommer de kostnader som partierna har för valsedlar och den vidare distributionen av dem till lokaler för röstning och i kampanjarbetet. Under rubriken upphandling och produktion (s. 9) uppger att man inför valen 2014 ser en risk att problemen med volymen av tryckning av valsedlar kan komma att bli än mer påtagliga . Valet till och valen till riksdag och landstings- och kommunfullmäktige ligger så nära varandra i tiden att tryckningen och distributionen av valsedlar i viss utsträckning behöver ske parallellt. Om trenden håller i sig att allt färre tryckerier lämnar anbud vid upphandlingen av tryckning av valsedlar kan det innebära att det blir svårt att klara av att trycka så många valsedlar som det nuvarande systemet kräver och att leverera dem i rätt tid. Vidare pekar på (s. 10) att beredskap alltid behöver finnas för omval och extraval. Det betyder att papper och vissa typer av valsedlar antingen behöver finnas i lager eller snabbt kunna tas fram. Det ska vidare finnas beredskap för snabb tryckning och distribution. Med det system för valsedlar som finns är denna beredskap relativt omfattande för att kunna möjliggöra att de valsedlar som vallagen föreskriver samt de valsedlar som partierna beställer ska kunna finnas tillhanda inom den föreskrivna tiden. slutsats (s. 10) är att det finns flera starka skäl att överväga om hanteringen av, och systemet för, valsedlar kan förändras och förenklas. Frågan om elektronisk distribution av valsedlar har tidigare behandlats av utskottet (bet. 2003/04:KU13). Utskottet avstyrkte då ett motionsyrkande om distributionen av valsedlar med hänvisning till arbetet vallagskommitté. Därefter vidhöll utskottet, i betänkande 2005/06:KU9, sin tidigare bedömning och avstyrkte motionsyrkanden rörande denna fråga. Vid sin behandling av frågan i betänkande 2007/08:KU18 anförde utskottet att den nya vallagen trätt i kraft och att det i uppgifter ingick att förutsättningslöst utvärdera hur valsystemet har påverkat demokratins funktionssätt och pröva vilka förändringar av valsystemet som kan vara önskvärda. Det stod kommittén fritt, anförde utskottet, att pröva även andra valfrågor som rör eller har anknytning till valsättet m.m. Mot denna bakgrund ansåg utskottet att det då inte fanns anledning till bl.a. någon sådan åtgärd. Vid 2008/behandlades ett yrkande om elektronisk distribution av valsedlar i förenklad form. Yrkanden om användning av partisymboler på valsedlar för att förenkla för väljarna framförs av och (MP) i motion K212, och (S) i motion K224, och (S) i motion K226, Shadiye Heydari (S) i motion K235, och (S) i motion K295, (S) i motion K296, m.fl. (S) i motion K301, och (S) i motion K305, m.fl. (S) i motion K347, (S) i motion K352, m.fl. (S) i motion K354 yrkande 1, (S) i motion K355 samt av m.fl. i motion K400 i denna del. Motionärerna pekar på att det finns risk för förväxling av valsedlar för partier med snarlika namn. Väljare kan ha svårt att se skillnad, t.ex. på grund av dyslexi eller synskador, anförs det i några motioner. Vidare uppges det i några motioner att det har förekommit att valsedlar har blandats ihop i förhoppningen att få väljare att lägga sin röst på ett annat parti än de faktiskt avsett. Vidare framförs yrkanden om punktskrift (braille) på valsedlar av (C) i motion K222, (S) i motion K234, och (M) i motion K240 samt (S) i motion So375 yrkande 2. Motionärerna menar att valhemligheten därigenom fullt ut skulle omfatta även synskadade personer. Med IT-teknik finns det möjligheter att lösa denna fråga, anför , som anser att det är viktigt att det arbetet påskyndas. I väntan på detta, anför hon, skulle t.ex. valhemligheten vid personval kunna värnas genom att man använder punktskrift på valsedlarna. m.fl. (S) yrkar, i motion K404 i denna del, ändringar i vallagen samt anför att samhället bör underlätta för medborgarna att rösta rätt dvs. på det parti som de faktiskt har tänkt sig. I motion K218 yrkar (FP) att följande tillägg ska göras till texten på valsedlar: Om du inte vill kryssa en kandidat, sätt då ett kryss i denna ruta. Han anser att texten på valsedlarna inte varit tillräcklig upplysande. Många väljare har haft uppfattningen att om man inte kryssar för ett namn betyder det att man accepterar den ordningsföljd som står på valsedeln, anför han. I 6 kap. 1 § vallagen anges det att vid val används följande slag av valsedlar: valsedlar med parti- och valbeteckning (1) valsedlar med parti- och valbeteckning samt uppgifter om kandidater (2) valsedlar med enbart valbeteckning (3) Enligt 6 kap. 2 § vallagen får valsedlar som anges i 1 § 1 och 2, förutom den information som framgår där, innehålla uppgift om för vilken valkrets valsedeln är avsedd (1) uppgift om huruvida det parti som valsedeln gäller för har registrerat sin partibeteckning och anmält kandidater (2) Valsedlar får också innehålla information som behövs för valadministrativa ändamål. Frågan om partisymboler på valsedlar var föremål för överväganden av 1993 och vallagskommittéer. vallagskommitté diskuterade man om symboler skulle kunna underlätta för dem som själva har svårt att tillgodogöra sig textinnehållet på valsedlarna och ansåg visserligen att symboler skulle kunna ha en sådan effekt beträffande partivalsedlar eller i de fall ett parti går fram med endast en lista och väljaren är beredd att acceptera partiets nomineringar, medan effekten i andra fall skulle bli högst begränsad (SOU 1994:30, s. 223225). Enligt kommittén måste utgångspunkten vara att varje väljare bör ta ställning inte bara till valet av parti utan också till vilka personer som ska representera partiet, varför värdet av ett system med symboler skulle bli förhållandevis begränsat. Enligt kommittén skulle en ordning med partisymboler på valsedlarna vidare öppna möjligheter till missbruk av valsystemet. Dessutom skulle symbolerna, i varje fall , kunna förlora både särskiljningsförmåga och s.k. goodwill. Ett system som medger symboler på valsedlarna måste därför, enligt kommittén, förenas med regler som skyddar symbolerna även vid val. Någon helt tillfredsställande lösning för ett sådant registreringsförfarande kunde dock inte åstadkommas, enligt kommittén. Slutligen skulle, enligt kommittén, en ordning med symboler på valsedlarna också medföra problem av rent teknisk art, vilket främst hänger samman med valsedlarnas storlek. Formatet skulle inte i alla fall medge ett tillräckligt utrymme, även om man minimerade det utrymme som finns för partibeteckning, kandidatnamn, val- och valkretsbeteckning, för att trycka en partisymbol. En ytterligare aspekt ansågs vara att partisymbolerna för att verka särskiljande borde tryckas i färg. Sammanfattningsvis ansåg vallagskommitté att värdet av att förse valsedlar med partisymboler inte uppvägdes av de risker för missbruk och de kostnader som en sådan ordning skulle föra med sig. Regeringen uttalade (prop. 1996/97:70 s. 153) som skäl emot att tillåta partisymboler på valsedlarna bl.a. att valhemligheten lättare kan avslöjas med färgglada partisymboler på valsedlarna och att det utöver principiella invändningar kunde anföras vissa tekniska. vallagskommitté gjorde inte någon annan bedömning än vallagskommitté. I propositionen om förslaget till 2005 års vallag berörde regeringen frågan om partisymboler på valsedlarna och anförde bl.a. (prop. 2004/05:163 s. 8283) att det i och för sig inte finns något formellt hinder för partierna att förse sina valsedlar med symboler. Med tanke på det begränsade utrymmet på i varje fall namnvalsedlarna skulle detta dock möta praktiska problem. Dessutom skulle det, enligt regeringen, även i sådana fall knappast vara möjligt att trycka valsedlarna annat än med svart färg. Regeringen anslöt sig till kommitténs ståndpunkt och ansåg att det inte borde införas regler om att valsedlar ska förses med partisymboler. I 40 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) anges det att sekretess gäller för uppgift om hur en väljare har röstat vid val enligt vallagen och som framkommit då biträde lämnats åt väljaren vid röstningen (1), eller framgår av innehållet i ett avgivet valkuvert som inte har öppnats för rösträkning enligt bestämmelserna i 11 och 12 kap. samma lag (2). Enligt 8 § samma kapitel inskränker den tystnadsplikt som följer av bl.a. 1 § rätten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 1 och 2 §§ yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter. På en valsedel med parti- och valbeteckning samt uppgifter om kandidater ska det, enligt 5 § tredje stycket valförordningen, finnas en upplysning om att väljaren kan personrösta genom att markera namnet på den kandidat väljaren helst vill ska bli vald samt om att väljaren inte kan rösta på fler än en eller på någon annan än dem som anges på valsedeln. Om ett parti inte har anmält samtliga sina kandidater enligt 2 kap. 9 § vallagen, ska det på valsedeln finnas en upplysning om att väljaren också kan personrösta genom att skriva till namnet på den kandidat väljaren helst vill ska bli vald samt en upplysning om vad som i övrigt följer av 7 kap. 2 § tredje stycket vallagen. Bestämmelsen trädde i kraft . har i sin rapport från valen behandlat frågan om risk för förväxling av valsedlar med utgångspunkt i regelverket om registrering av partibeteckning. anser att det är ett problem att partier som inte har en registrerad partibeteckning kan beställa och få valsedlar med partibeteckningar som är så lika andra partiers att de inte skulle ha fått en anmälan om registrering av beteckningen godkänd. hänvisar till att i ett beslut från (dnr 5-2010) har angett att den anser att det finns skäl att i lagstiftningssammanhang överväga denna fråga. pekar också på rättsfall NJA 1965 s. 116 där utläggning av lätt förväxlingsbara valsedlar bedömdes som otillbörligt verkande vid röstning. Vidare pekar (s. 78) på att det med dagens system inte är möjligt för synskadade att personrösta utan hjälp, och på att texten på valsedlar med partibeteckning och kandidatnamn dessutom är så liten att personer som har svårt att se eller läsa text har stora svårigheter att personrösta utan hjälp. Problemet med förväxlingsbara partibeteckningar förstärker enligt argumenten för offentliga valförberedelser, dvs. krav på anmälan av såväl partier som samtliga kandidater, för att skapa ett enhetligt och enklare regelverk som det är möjligt att förstå både för partier och för väljare. Om offentliga valförberedelser inte införs behöver det, enligt , i vart fall införas en bestämmelse i vallagen om att partier med icke registrerade partibeteckningar som är så lika andra partiers beteckningar att de inte skulle ha fått en registrering godkänd inte ska tillåtas beställa eller tillhandahållas valsedlar.