bet · GY01UU13 · 2011-02-22 00:00:00 — Utvecklade länder ska tillhandahålla snabbstartsfinansiering till de mest sårbara utvecklingsländerna omfattande . Dessa medel ska fördelas balanserat mellan mitigation och adaptation. Långsiktig finansiering, som till 2020 ska uppgå till , ska tillhandahållas utvecklingsländer förutsatt att meningsfulla, transparenta begränsningsåtgärder genomförs. Dessa medel ska komma från flera olika källor, såväl offentliga som privata, och såväl bilaterala som multilaterala. Den gröna klimatfonden upprättas för att kanalisera multilaterala flöden av finansiering, särskilt för anpassningsåtgärder. Fonden ska byggas upp av en övergångskommitté initialt ledd av FN:s generalsekreterare, och uppdras att på interimsbasis förvalta medlen i den gröna klimatfonden. En stående kommitté inrättas också vars funktion och koppling till den gröna fonden återstår att utveckla vidare. menar att har ett särskilt ansvar för att driva på en uppföljning av utvecklingsbankernas arbete på klimat- och miljöområdet, som är högt prioriterat av regeringen, och att agera för att förnybar energiproduktion främjas genom institutionernas verksamhet. Vad gäller har utskottet i betänkande 2008/09:UU16 redogjort för det nya strategiska ramverket för klimat- och utvecklingsfrågor (Strategic Framework on Climate Change and Development for the ) som Världsbanksgruppen antog . ska främja utvecklingen på följande områden: Stödja klimatåtgärder i utvecklingsprocesser som leds av berörda länder. Mobilisera ytterligare subventionerad och innovativ finansiering. Underlätta utvecklandet av marknadsbaserade finansieringsmekanismer. Främja resurser från den privata sektorn. Stödja snabbare utveckling och spridning av ny teknologi. Ökad forskning om policy och kapacitetsbyggande. Klimatrelaterade frågor ingick i av bankens strategier för landstöd (Country Assistance Strategies). Motsvarande andel i de strategier som hade beslutats vid slutet av tredje kvartalet uppgick till . Utfästelser hade gjorts om mer än till klimatinvesteringsfonder (, ). består av två förvaltningsfonder (trust funds), och . har godkänt investeringsplaner till ett värde av , vilket mobiliserar i totala investeringar. Utskottet inhämtar att de tidigare utfästelserna på till ännu inte har infriats fullt ut, utan betalas successivt av givarna. I and Climate Change (WDR 2010, 2010) konstateras att Världsbanksgruppen har utvecklat flera finansieringsinitiativ som ska bistå länder att hantera klimatförändringar. Utskottet konstaterar att investeringarna i förnybar energi (energieffektivisering inte inkluderad) tredubblades . Världsbanksgruppens finansiering för förnybar energi och energieffektivisering ökade och uppgick till mer än , det största beloppet . Nya åtaganden om finansiering till förnybar energi och energieffektivisering ökade . av Världsbanksgruppens årliga åtaganden på energiområdet avsåg 2010 förnybar energi, energieffektivisering och andra koldioxidsnåla investeringar. Avsikten är att andelen ska uppgå till 2011. finansiering till klimatkänsliga sektorer i de fattigaste länderna, såsom jordbruk och vatten, har också ökat kraftigt. Inom ramen för Ida16-förhandlingarna, där klimat utgjort ett av flera särskilda teman, framförhandlades ett nytt mål bestående i att klimatfrågan ska behandlas i samtliga landstrategier. välkomnar att stöder och fortsatt driver på denna utveckling. Utskottet inhämtar att utarbetar en ny energistrategi. Beslut om denna väntas . Med detta avstyrks motion 2010/11:U256 (MP). begär i såväl kommittémotion 2010/11:U296 yrkande 12 som i kommittémotion 2010/11:U298 yrkande 8 att ska verka för att alla förhandlingar om nya handelsavtal ska föregås av en jämställdhetsanalys om hur handelsavtalen förhåller sig till konventionen om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor. Utskottet framhöll i sitt betänkande 2009/10:UU14 att ett jämställdhets- och könsmaktsperspektiv ska genomsyra den svenska politiken för global utveckling. Dessa perspektiv är en central del såväl av rättighetsperspektivet som av fattiga människors perspektiv på utveckling. Rättighetsperspektivet tar sin utgångspunkt i respekten för de mänskliga rättigheterna, demokrati, jämställdhet mellan kvinnor och män samt barnets rättigheter. Utskottet betonar ånyo att jämställdhetsperspektivet är centralt för att bidrag till global utveckling och kampen mot fattigdomen ska bli effektivt. Eftersom kvinnor i flertalet utvecklingsländer utgör en majoritet av arbetskraften inom det småskaliga jordbruket kan stöd till landsbygdsutveckling också innebära en investering i ökad jämställdhet mellan män och kvinnor. Utskottet framhåller även vikten av minskade klyftor mellan kvinnors och mäns tillgång till mark, krediter och produktionsmedel. Utskottet har tidigare betonat rättsstatens betydelse för fattiga människor och understrukit vikten av att stärka fattiga människors legala rättigheter såsom äganderätt, affärsrätt och arbetsrätt. Genom att ge fattiga människor rätt till sina tillgångar ger man dem även möjlighet att skapa intäkter. FN:s nya organ för jämställdhet och kvinnors ställning, UN Women, träder i kraft och har till uppgift att leda arbetet med jämställdhetsintegrering och att utveckla FN:s normativa och operativa verksamhet på nationell nivå i de länder som efterfrågar stöd. FN:s kvinnokommission (Commission on the Status of Women, CSW) träffas i FN. Enligt kommissionens arbetsprogram för åren 20102014 behandlas två teman . På det 55:e mötet, som äger rum , är det prioriterade temat . deltar aktivt vid årliga möten med en delegation bestående av jämställdhetsministern, statssekreterare, tjänstemän och frivilligorganisationer. Utskottet konstaterar att s.k. Sustainability Impact Assessments () utförs av under pågående förhandlingar av EU:s multilaterala, regionala och bilaterala handelsavtal. är oberoende studier som utförs av externa konsulter och syftar till att integrera hållbar utveckling i handelspolitiken. Utskottet inhämtar att inbegriper omfattande konsultationer med alla intressenter. Handelsavtalens effekter på kvinnors villkor och jämställdhet ingår i analysen. Även effekter på inkomstfördelning, sysselsättning, investeringar, jämlikhet och fattigdom, hälsoutbildning och miljön analyseras. Samtliga publiceras på tillsammans med kommissionens synpunkter. Utskottet delar regeringens uppfattning att det är viktigt att utvecklingsländer kan dra nytta av de möjligheter som handelsavtalen kan erbjuda och konstaterar att handelsrelaterat bistånd därför är en central del av handelspolitiken. Eftersom jämställdhet utgör en tematisk prioritering inom utvecklingssamarbetet ska ett jämställdhetsperspektiv finnas med i allt handelsrelaterat bistånd. Utskottet inhämtar att Sida prioriterar jämställdhet i dialogen med internationella organisationer och andra biståndsgivare, t.ex. gentemot , och och gemensamma organisation (). ITC bedöms vara det multilaterala organ som kommit längst på området handel och jämställdhet. Det har tagit en tydlig ledarroll på den internationella arenan genom att skapa ett Women and Trade-program. Utskottet erfar att Sida gör fortsatta ansträngningar för att tydligare föra in jämställdhetsfrågan på alla verksamhetsområden. Utskottet välkomnar att jämställdhet och kvinnors roll och villkor är en av de tematiska prioriteringarna i det svenska utvecklingssamarbetet. Regeringen antog På lika villkor Policy för jämställdhet och kvinnors rättigheter och roll inom svenskt internationellt utvecklingssamarbete 20102015. Ett av fyra områden som denna policy fokuserar på är kvinnors ekonomiska aktörskap och arbetsvillkor. I många utvecklingsländer är det genom eget företagande i såväl den informella och oreglerade sektorn som den formella sektorn som kvinnor har tillgång till inkomster. Handelspolitiken liksom utveckling av näringslivet spelar en viktig roll, framhålls det i policyn, både för kvinnors eget företagande och för kvinnors möjligheter vad gäller lönearbete. Bland de mål som enligt policyn ska verka för finns att främja kvinnors entreprenörskap och öka servicen för företagsutveckling och finansiella system som tillgodoser behoven hos kvinnor som är egna företagare. Vidare ska verka för att stärka kvinnors möjligheter och kapacitet att organisera sig och agera kollektivt för gemensamma intressen på arbetsmarknaden, inklusive inom den informella sektorn. Utskottet ser positivt på den policy för jämställdhet och kvinnors rättigheter som regeringen antagit och konstaterar även att regeringen under innevarande år kommer att lägga fram en resultatskrivelse för som fokuserar på biståndet till jämställdhet och kvinnor. Med det anförda anser utskottet att motionerna 2010/11:U296 (V) yrkande 12 samt 2010/11:U298 (V) yrkande 8 är tillgodosedda, varför de avstyrks. Läkemedel i fattiga länder framhåller i kommittémotion 2010/11:U298 yrkande 16 att regeringen måste agera för att EU ska dra tillbaka alla krav på som ytterligare försvårar produktion, marknadsföring och tillgång till kvalitetssäkrade generikaläkemedel. I yrkande 17 anförs att måste verka för en översyn av så att det inte missgynnar de fattiga länderna, bl.a. vad gäller tillgång till läkemedel. I yrkande 18 menar att bör öka sina insatser för att föra över kunskap och teknologi för uppbyggnaden av en starkare inhemsk produktion av mediciner, vacciner och diagnostiska verktyg i utvecklingsländer. I yrkande 19 framhålls att förutsättningarna att erbjuda licenser åt svensk läkemedelsindustri för att tillverka generiska läkemedel avsedda för export till länder som saknar egen tillverkningskapacitet bör utredas. I yrkande 20 begär att ska verka för att nuvarande internationella regelverk och kommande revideringar av immateriella rättigheter till läkemedel säkerställer möjligheten för människor i fattiga länder att få tillgång till billiga livsnödvändiga läkemedel. I motionen understryks vikten av överföring av kunskap och teknologi för uppbyggnaden av en starkare inhemsk produktion av mediciner i utvecklingsländer. Utskottet framhåller att smittsamma sjukdomar och andra hälsohot utgör allvarliga hinder för fattigdomsbekämpning och utveckling samt riskerar att radera framsteg som uppnåtts. Fattiga människor är mer utsatta för konsekvenserna av sjukdomar än andra då de i allmänhet har sämre förutsättningar att skydda sig mot hälsohot. bör tillsammans med andra länder intensifiera kampen mot smittsamma sjukdomar och andra växande hälsohot, genom bl.a. ökat globalt samarbete, system för tidig varning och stöd till nationella insatser för att bygga upp hälsosystem. För att förbättra fattiga människors hälsa krävs också åtgärder för att utveckla globala nyttigheter såsom vaccin och läkemedel mot hiv/aids, tuberkulos och malaria. Vidare behövs långsiktiga satsningar för att lösa grundläggande sanitära behov som exempelvis rent vatten och fungerande avfallssystem. Utskottet konstaterar att det finns många skäl till att människor i fattiga länder saknar tillgång till hälso- och sjukvård och läkemedel. Lösningen på problemet måste därför sökas på flera olika områden. Bättre patent- och handelsregler är viktiga i sammanhanget. utgör de bara en del av lösningen på det stora fattigdomsproblem som hiv/aids och andra epidemier utgör i fattiga länder. Diskussionen om nya patentregler där folkhälsa står i fokus är ett exempel på ett område där det kan noteras konflikter mellan å ena sidan behovet av patent för att skydda och främja innovationer och å andra sidan behovet av att värna fattiga länders möjlighet att importera billiga kopior av patenterade läkemedel för att skydda folkhälsan. Patentskydd är viktigt för att främja utvecklingen av läkemedel, inte minst mot hiv/aids, malaria och tuberkulos. Genom att patent beviljas blir uppfinningar på läkemedelsområdet offentliggjorda, och forskningen kan föras framåt även av andra aktörer än den som innehar patentet. Ett enhetligt immaterialrättsligt system medverkar också till ökad tekniköverföring till fattiga länder. Utskottet konstaterar att väl fungerande hälsosystem ofta är avgörande i arbetet för att uppnå de hälsorelaterade millenniemål som FN satt upp, t.ex. insatser mot barna- och mödradödlighet. Av särskilt vikt är tillgång till hälsopersonal, hälsofinansiering och system för information och uppföljning. Utskottet noterar i detta sammanhang att en hörnsten i svenskt stöd på hälsoområdet inom utvecklingssamarbetet är stärkandet av nationell kapacitet. Arbetet inriktas bl.a. på nationella hälsoplaner och stärkandet av ett rättighetsperspektiv med icke-diskriminering, ansvarsutkrävande, delaktighet och transparens, med beaktande av de fattigas perspektiv. Då hälsosystemen är svagast i de fattigaste länderna som hälsoutmaningarna där är tyngst spelar bl.a. WHO genom sina landkontor en viktig roll för att utifrån varje lands specifika behov bygga upp ländernas kapacitet att utveckla, genomföra och följa upp nationella hälsoplaner. Utskottet vill framhålla arbete för att stärka utvecklingsländers hälsosystem genom stöd till WHO, , Globala fonden, (), (), () och genom bilaterala insatser i länder som exempelvis och . Med det anförda avstyrks motion 2010/11:U298 yrkande 18. I motionen framförs förslag om en översyn av så att det inte missgynnar de fattiga länderna, bl.a. vad gäller tillgång till läkemedel. Vidare föreslås att internationella regelverk ska säkerställa möjligheten för människor i fattiga länder att få tillgång till billiga livsnödvändiga läkemedel. Utskottet konstaterar att utvecklingen av läkemedelsprodukter kräver stora investeringar i forskning och utveckling. är kostnaderna låga för kopiering av befintliga läkemedelsprodukter. Därför är det nödvändigt med immaterialrättsligt skydd, däribland den ensamrätt som patentet innebär, eftersom företagen behöver incitament till fortsatta investeringar i forskning och utveckling för att bättre och säkrare produkter ska kunna utvecklas. finns mycket stora behov av befintliga läkemedel, exempelvis bromsmediciner mot hiv/aids, i länder som inte klarar av att betala det pris som patentbelagda läkemedel betingar. Världens fattigaste drabbas utöver av hiv/aids hårt även av andra sjukdomar som malaria, tuberkulos och mässling. Det är angeläget att stärka det förebyggande arbetet vad gäller dessa sjukdomar. De vaccin och mediciner som finns måste göras tillgängliga för alla och fortsatt vaccinering upprätthållas . Det immaterialrättsliga avtalet (Agreement on Trade-Related Aspects of Intellectual Property Rights, ) är ett handelspolitiskt avtal som anger en miniminivå på immaterialrättsskyddet i WTO:s medlemsstater. Medlemsstaterna enades 2003 om att avtalet kan och bör tillämpas på ett sätt som stöder WTO-medlemmars, särskilt fattiga länders, rätt att skydda folkhälsan och främja tillgången till läkemedel. Därigenom öppnades möjligheter till tillverkning och export av läkemedel med hjälp av tvångslicens, dvs. att någon mot patenthavarens vilja får rätt att tillverka kopior av läkemedel. Denna möjlighet har dock varit svår att utnyttja för fattiga länder som saknar möjligheter att själva tillverka läkemedel. Flexibilitet för de minst utvecklade länderna finns såväl inom regelverket som när det gäller övergångstider för dess implementering. var drivande bakom lösningen om frågan om tvångslicenser för export till länder utan egen produktionskapacitet. Ändringen i avtalet innebär ökad tydlighet kring möjligheterna att tillverka och exportera läkemedel med hjälp av tvångslicenser. Fattiga länder med allvarliga folkhälsoproblem som inte kunnat få till stånd en frivillig licens för tillverkning och export av ett läkemedel i ett annat land kan notifiera sitt behov hos WTO. Utskottet konstaterar att inte verkar för en översyn av eftersom bedömningen är att avtalet inte försämrar möjligheterna att nå målen med tillgång till läkemedel. Avseende ACTA (Anti-Counterfeiting Trade Agreement) ett nytt handelsavtal om åtgärder mot piratkopiering och varumärkesförfalskning är förhandlingarna om detta avtal nu avslutade. Utskottet konstaterar att det av den slutgiltiga lydelsen framgår att ACTA inte innebär något krav på att man ska stoppa varor i transit vid misstanke om patentintrång, vilket kan ha effekt vid export av lagliga läkemedel. ACTA innehåller inte heller några andra krav på skärpt lagstiftning mot patentintrång. Motion 2010/11:U298 (V) yrkandena 17 och 20 avstyrks med beaktande av vad utskottet anfört i detta avsnitt. Motionsförslag framförs om att regeringen ska agera för att EU ska dra tillbaka alla krav på som försvårar produktion, marknadsföring och tillgång till kvalitetssäkrade generikaläkemedel. I de pågående förhandlingarna mellan och om ett frihandelsavtal diskuteras immaterialrättsliga regler. Utskottet konstaterar att gentemot kommissionen, som förhandlar på EU:s vägnar, har varit tydligt med att dessa inte ska påverka möjligheter att i enlighet med utfärda tvångslicenser för läkemedel. Utskottet noterar som positivt att inom EU verkar för att avtalstexten uttryckligen ska ange att ingenting i avtalet ska försämra möjligheter att främja tillgång till kvalitetssäkrade generiska läkemedel. Avtalet ska inte heller undergräva Dohadeklarationen om och hälsa. Med detta avstyrks motion 2010/11:U298 yrkande 16. Motionsvis framförs förslag om att utreda licenser åt svensk läkemedelsindustri för att tillverka generiska läkemedel avsedda för export till länder som saknar egen tillverkningskapacitet. Utskottet konstaterar att licens att använda en patenterad uppfinning, t.ex. en aktiv substans i en läkemedelsprodukt, normalt ges av patentinnehavaren. I enlighet med kan dock licenser utfärdas mot patenthavarens vilja, s.k. tvångslicenser, under särskilda förutsättningar om det är påkallat av folkhälsoskäl. Denna möjlighet föreligger vid produktion för konsumtion i det egna landet, men också vid produktion för export till länder som saknar egen produktionskapacitet. Utskottet vill framhålla att EU har tagit vara på denna möjlighet genom att i en särskild rättsakt föreskriva hur generikaproducenter i EU kan erhålla tvångslicens för export. Rättsakten är direkt tillämplig i . Utskottet ser positivt på att varit pådrivande i denna fråga och också har agerat inom ramen för EU-samarbetet för den aktuella lösningen och dess genomförande. Detta innebär att aktivt stöder utvecklingsländers rätt att utfärda tvångslicenser i enlighet med de regelverk som finns. , vill utskottet understryka, krävs långt fler åtgärder än tvångslicensiering för att tillgodose behoven av läkemedelsprodukter. De stora problemen är brist på finansiella resurser, strukturella problem kring uppbyggnaden av hälsosystem i de behövande länderna och en lösning på frågan hur man ska garantera säkra läkemedel. Avvägningen mellan å ena sidan intresset av patentskydd för att främja innovationer och å den andra fattiga länders behov av billiga läkemedelskopior löstes genom att medlemmarna i WTO kom överens om att utnyttja flexibiliteten i . Vid i träffades en överenskommelse om en ändring i som gör det möjligt att exportera läkemedel som producerats under en tvångslicens i ett land med tillräcklig produktionskapacitet till behövande länder som står inför nationella hälsokriser (särskilt hiv/aids, tuberkulos, malaria och andra epidemier). Utskottet menar att detta är ett exempel på att det går att, utan omformulering av mål, finna lösningar på potentiella eller faktiska konflikter mellan olika politikområden och där dessa lösningar står i överensstämmelse med politiken för global utveckling. Med det anförda anser utskottet att motion 2010/11:U298 yrkande 19 kan avstyrkas. begär i kommittémotion 2010/11:U297 att regeringen återkommer till med förslag på hur staten tillsammans med företaget kan ta ansvar för giftdumpning i Arica, . Ansvaret bör, enligt uppfattning, omfatta sanering av nedsmutsade områden, säker deponi av avfallet, betalning för sjukvård och rehabilitering samt ersättning för lidande. I den enskilda motionen 2010/11:U257 (MP) yrkande 1 menar motionärerna att regeringen bör verka för att internationella regler för företags ansvar görs rättsligt bindande. I yrkande 2 anförs att regeringen bör verka för ett tydligare regelverk för svenska företags ansvar för mänskliga rättigheter i den verksamhet som bedrivs utomlands. Motionsvis framförs krav på företags sociala och miljömässiga ansvarstagande och inrättandet av bindande regelverk för att fastställa företags ansvar. Utskottet konstaterar att om kontroll av gränsöverskridande transporter och slutligt omhändertagande av farligt avfall är en global konvention som trädde i kraft . Det grundläggande syftet med är att skydda människors hälsa och miljön mot skada som transporter och bortskaffande av farligt avfall och annat avfall kan orsaka. Konventionen reglerar gränsöverskridande transporter av avfall. Dessutom har konventionens parter åtagit sig att hantera farligt avfall och annat avfall på ett miljöriktigt sätt. Konventionens parter har tagit fram en rad riktlinjer för omhändertagande av olika typer av avfall. Konventionen är genomförd i EU-lagstiftningen via en förordning. Inom konventionen har ett nytt strategiskt arbetsprogram inrättats för perioden 20112020. Arbetsprogrammet ska främja en miljömässigt hållbar hantering av avfall och lyfta fram kopplingen mellan avfallshantering, millenniemålen, mänsklig hälsa och utkomstmöjligheter. medverkade i förberedelserna för arbetsprogrammet, bl.a. i ministerrådets arbetsgrupp för internationella miljöfrågor under det svenska EU-ordförandeskapet . har varit pådrivande i arbetet för att ytterligare skärpa . Avseende de krav som framförs om regelverk för företags ansvar för mänskliga rättigheter vid verksamhet utomlands konstaterar utskottet liksom tidigare, bl.a. i betänkandena /08:UU9 och 2008/09:UU16, att stöder arbete för universell ratifikation och uppfyllande av organisationens åtta kärnkonventioner om mänskliga rättigheter (områdena föreningsfrihet och förhandlingsrätt, icke-diskriminering i arbetslivet, förbud mot tvångsarbete och förbud mot barnarbete). Utskottet ser positivt på att samtliga EU-länder ratificerat dessa åtta konventioner. Utskottet vill också framhålla att frågan om rättigheter i arbetslivet är ett av de spörsmål som kan föras in i den samarbetsdialog som för med varje samarbetsland. Detta ligger i linje med förklaringen om EU:s utvecklingspolitik, Europeiskt samförstånd (Consensus on Development, 2006/C46/01), som undertecknades av rådets och kommissionens ordförande samt talman. Enligt den ska EU-institutionerna och medlemsstaterna i sin utvecklingspolitik främja människovärdigt arbete för alla i enlighet med program. Bland prioriteringarna finns även stöd till företagens sociala ansvar, tillväxt som gagnar de fattiga samt sysselsättning. Utskottet konstaterar att regeringen inrättade ett råd för näringsliv och utveckling (UF2009/39553/UP). Rådet ska bistå regeringen med råd om hur det svenska näringslivets erfarenhet och kompetens bäst kan tas till vara och bidra till att genomföra politiken för global utveckling, dvs. hur olika aktörer kan agera samstämmigt för att uppnå målet om en rättvis och hållbar global utveckling. Rådet består av 14 ledamöter med representanter från det svenska näringslivet, och myndigheter som arbetar i utvecklingsländer. Bland de frågor rådet ska ägna sig åt finns efterlevnad av företags sociala och miljömässiga ansvarstagande, Corporate Social Responsibility (CSR). Utskottet noterar även Sidas program Business for Development (B4D). Inom ramen för B4D presenterade Sida ett program för samverkan med näringslivet 20102012. Sida framhåller att samarbete med näringslivet ska utnyttjas för att stärka mänskliga rättigheter, hälsa, utbildning och miljöförbättringar, likaväl som ekonomisk tillväxt.