bet · GY01AU6 · 2011-04-07 00:00:00 — Av den nuvarande lagen framgår uttryckligen att företag aktivt ska verka för inrättande av ett europeiskt företagsråd eller något annat förfarande för information och samråd, och att det är företaget som ska begära förhandling med arbetstagarnas förhandlingsdelegation i syfte att nå ett avtal. Trots det har inte ens hälften av de företag som uppfyller kriterierna inrättat ett europeiskt företagsråd. Den nuvarande lagen har uppenbarligen inte varit tillräcklig för att garantera arbetstagarna den grundläggande rätten till information och samråd på lämpliga nivåer. Många företag lever inte upp till kravet på aktivitet och underlåter att begära förhandlingar. I stället är det ofta arbetstagarparten som tar initiativ till sådana. I den nya lagen föreslås förändringar som rör initiativet till förhandling; enligt förslagets 19 § får företaget eller minst 100 arbetstagare eller behöriga representanter för dem ta initiativ till förhandlingar. anser att det måste framgå av den nya lagen att det i första hand är företagens skyldighet att begära förhandlingar. Med anledning av det klena resultatet bör det även införas en tidsgräns för när förhandlingar ska ha inletts. Utan en sådan tidsgräns blir inte sanktionsregeln effektiv. Utskottet anser liksom regeringen att ansvaret för företaget etc. att skapa förutsättningar för att ett informations- och samrådsförfarande i någon form införs tydligt bör framgå av den nya lagen. Det är lämpligt att detta kommer till uttryck på samma sätt som i den nuvarande lagen, dvs. genom att det i lagtexten anges att företaget etc. aktivt ska verka för detta (förslagets 17 §). Utskottet ansluter sig till den föreslagna ordningen att företagets skyldighet inträder först när de allmänna formella förutsättningarna är uppfyllda eller när en situation som motsvarar kriterierna för en väsentlig omstrukturering inträffar och ett initiativ till förhandling tagits. Ett sådant initiativ kan tas av företaget etc. (förslagets 19 § punkt 1) eller skriftligen av minst 100 arbetstagare eller behöriga representanter för dem vid minst två verksamheter eller företag i minst två EES-stater (förslagets 19 § punkt 2). När ett sådant initiativ tagits av arbetstagarna och företaget vägrar att inleda förhandlingar ska ett företagsråd inrättas enligt tilläggsföreskrifterna (förslagets 3752 §§) från förhandlingsframställan (förslagets 35 § punkt 2). Ett europeiskt företagsråd ska också inrättas om en förhandlingsdelegation inrättats men en överenskommelse inte nåtts om ett företagsråd eller annat förfarande för information och samråd från det att någon av parterna tog initiativ till förhandlingar (förslagets 35 § punkt 3). Utskottet konstaterar att den föreslagna lagen, som framgår ovan, redan har tidsgränser och anser inte att det är påkallat att införa ytterligare tidsgränser. Utskottet vill också peka på att företaget kan bli skadeståndsskyldigt om det inte med tillräcklig kraft verkar för att ett informations- och samrådsförfarande i någon form införs. Noteras bör dock att skadeståndsskyldighet inte uppkommer om 3752 §§ i stället blir tillämpliga, t.ex. på grund av ett företags förhandlingsvägran (författningskommentaren s. 106). Motionerna A7 yrkande 4 i denna del (S) och A8 yrkande 1 (V) avstyrks. Om avtal inte träffas En utgångspunkt i det nya direktivet, liksom direktiv, anges i ingressens skäl 19: I överensstämmelse med principen om parternas självständighet är arbetstagarrepresentanterna och ledningen för företaget eller företagsgruppens kontrollerande företag skyldiga att avtala om vilken form av europeiskt företagsråd eller annan form av informations- och samrådsförfaranden som ska införas, hur det ska vara sammansatt, vilka befogenheter det ska ha, hur det ska fungera, vilka förfaranden som ska tillämpas och vilka ekonomiska resurser som ska finnas för att passa just deras omständigheter. Arbetstagarrepresentanterna kan dock besluta att inte begära att ett europeiskt företagsråd inrättas, och de berörda parterna kan också besluta om andra förfaranden för gränsöverskridande information till och samråd med arbetstagare än de som följer av direktivet (skäl 31). Artikel 7 i det nya direktivet reglerar när de tilläggsföreskrifter som återfinns i direktivets bilaga 1 ska gälla. Direktivets tilläggsföreskrifter motsvaras i lagförslaget av 3752 §§. Dessa bestämmelser ska enligt lagförslaget (35 §) tillämpas i tre fall, nämligen om 1. företaget etc. och arbetstagarnas förhandlingsdelegation kommer överens om att inrätta ett företagsråd enligt tilläggsföreskrifterna, 2. företaget etc. vägrar att inleda förhandlingar med förhandlingsdelegationen från det att arbetstagarna har begärt förhandlingar, eller 3. företaget etc. och förhandlingsdelegationen inte har nått en överenskommelse om ett avtal om europeiskt företagsråd eller något annat förfarande för information och samråd från den tidpunkt då någon av parterna tog initiativ till förhandlingar enligt 19 §. Förslaget motsvaras i huvudsak av 23 § lag. En skillnad är dock att det i den bestämmelsen även finns en fjärde punkt som avser situationen när ett avtal upphör att gälla och ett nytt avtal inte träffas , vilket innebär att tilläggsföreskrifterna börjar gälla. Varken direktiv eller i det nya direktivet anges däremot vad som ska gälla i det fall att ett avtal upphör att gälla. Av propositionen med förslag till lag (prop. 1995/96:163 s. 43 f.) framgår att regeringen då gjorde bedömningen att det framstod som onödigt tungrott att i en avtalslös situation tvingas börja om från början med hela processen. Därför föreslog regeringen att reglerna om att ett europeiskt företagsråd ska inrättas och bli tillämpliga direkt om inte ett nytt avtal har träffats från det att det tidigare avtalet upphörde skulle bli tillämpliga i denna situation. Någon motsvarighet till denna bestämmelse återfinns inte i lagförslaget i denna proposition. I sammanhanget kan nämnas att bestämmelserna i 3752 §§ inte ska tillämpas om arbetstagarnas förhandlingsdelegation har fattat beslut om att avstå från att inleda förhandlingar om ett avtal eller att avbryta förhandlingar om ett sådant avtal (förslagets 36 §). Frågan om nya förhandlingar när tilläggsföreskrifterna tillämpats behandlas i lagförslagets 51 §. Av bestämmelsen framgår att företagsrådet efter att det inrättats ska pröva om förhandlingar ska inledas för att ingå ett avtal enligt lagen eller om tilläggsföreskrifterna ska tillämpas även i fortsättningen. Av paragrafens tredje stycke framgår att tilläggsföreskrifterna ska fortsätta att gälla i det fall att förhandlingar inte inleds eller inte leder till något avtal från det att företagsrådet begärt förhandlingar. Socialdemokraterna anser i motion A7 yrkande 4 i denna del att det materiella innehållet försämras i förslaget till ny lag i den situation som råder när ett avtal som träffats enligt lagen löper ut och något nytt avtal inte kommer till stånd . Då gäller enligt nuvarande lag att stupstocksreglerna börjar gälla. Innebörden i förslaget i den nya lagen är att företaget i ett sådant fall kan förhandla om ett nytt avtal . finns inget avtal och inga företagsråd, och först därefter blir tilläggsföreskrifterna aktuella. anser i motion A8 yrkande 3 att den nuvarande lagens regler om vad som gäller om ett avtal löpt ut och en överenskommelse om ett nytt avtal inte träffats ska behållas i den nya lagen. Utskottet konstaterar att en av regeringens utgångspunkter för genomförandet är att inte avvika från eller gå längre än vad det nya direktivet föreskriver. Frågornas gränsöverskridande karaktär gör det lämpligt och i vissa fall t.o.m. nödvändigt med samstämmighet mellan länderna när det gäller det nationella genomförandet. Väsentliga skillnader mellan olika länders regler kan skapa oklarhet om vad som gäller, vilket de nya reglerna är avsedda att förebygga. Frågan är vad som ska gälla vid ett avtalslöst tillstånd, dvs. när ett avtal upphört att gälla. Både Socialdemokraterna och anser att man bör stå fast vid den nuvarande regleringen som innebär att tilläggsföreskrifterna ska börja gälla om inte ett nytt avtal träffats . Utskottet anser inte att detta är en sådan undantagssituation att en nationell materiell avvikelse i förhållande till direktivet är påkallad. Det är dessutom tveksamt om den nuvarande regleringen motsvarar direktivets rätta innebörd. Motionerna A7 yrkande 4 i denna del (S) och A8 yrkande 3 (V) avstyrks. Reglering av mötesfrekvensen för arbetsutskott och företagsråd I det nya direktivets tilläggsföreskrifter (bilaga 1 till direktivet) återfinns en bestämmelse om en särskild kommitté (tilläggsföreskrifterna 1 d). Kommittén ska bestå av högst fem ledamöter och ska ha till uppgift att samordna företagsrådets verksamhet. Kommittén ska ha möjlighet att regelbundet utöva sin verksamhet. Bestämmelsen innebär att en särskild kommitté i princip alltid ska utses. I den svenska lagtexten (förslagets 43 §) benämns kommittén arbetsutskott. De frågor om mötesfrekvens som behandlas i lagförslagets 47 och 50 §§ utgör en del av tilläggsföreskrifterna. Föreskriften om mötesfrekvensen för de europeiska företagsråden och dess arbetsutskott är i huvudsak reglerad i bilagans punkt 2, som har sin motsvarighet direktiv. Lagförslagets 47 § innebär att det europeiska företagsrådet har rätt till minst ett möte med företaget etc. ska då få information och samråda om utvecklingen i gemenskapsföretagets eller företagsgruppens affärsverksamhet och om dess framtidsutsikter. En liknande bestämmelse finns i 29 § första och andra styckena i den nuvarande lagen. Därtill kommer en bestämmelse om s.k. enskilda möten (förslagets 50 §). Förslaget innebär att det europeiska företagsrådet eller arbetsutskottet har rätt att sammanträda enskilt inför möten med företaget etc. Enligt förslagets 50 § andra stycket har företagsrådet därutöver rätt att sammanträda enskilt ytterligare en gång . Sammantaget innebär detta att regleringen av de europeiska företagsrådens mötesfrekvens i sak föreslås bli oförändrad jämfört med den nuvarande lagen. Socialdemokraterna anser i motion A7 yrkande 2 i denna del att det finns ett behov av att det europeiska företagsrådet träffas minst . Det är av största vikt för representanterna för arbetstagarna att kunna mötas så ofta som möjligt. Ett möte ger ingen kontinuitet i arbetet, och det kan inte heller uppnås genom arbetsutskottets verksamhet. anser i motion A8 yrkande 4 att de europeiska företagsråden ska ha rätt till minst två möten med företagsledningen. Partiet vill vidare i yrkande 5 att det införs en semidispositiv regel om att arbetsutskottet ska ha rätt till minst fyra möten för att sköta den löpande verksamheten. Utskottet vill inledningsvis understryka att ingen förändring i sak har föreslagits när det gäller rätten för de europeiska företagsråden att sammanträda . Den socialdemokratiska motionen tycks vila på en missuppfattning av förslagets innebörd som möjligen kan härledas till det lagförslag som remissbehandlades under beredningen av ärendet. I det förslag som regeringen nu lägger fram för finns det alltjämt en laglig rätt för företagsråden att sammanträda , en gång med företaget etc. och en gång enskilt. Enligt remissvaren med anledning av promemorian om en ny lag om europeiska företagsråd har det i praktiken fungerat så att företagsråden har två årliga möten med företagsledningen. Utskottet anser inte att någon ändring är påkallad. När det gäller arbetsutskottens mötesfrekvens anser i motion A8 yrkande 5 att det bör finnas en lagstadgad rätt till fyra möten . Arbetsutskottens uppgift är att samordna företagsrådets arbete. ifrågasätter inte arbetsutskottets ledamöters behov i sig av att samråda med varandra regelbundet men anser att det kan ske på flera andra sätt än att genom att sammanträffa. Behovet av möten kan förväntas variera mellan olika företag och företagsgrupper och arbetsutskott och . instämmer med regeringen i att man inte bör precisera möjligheten till löpande arbete till ett visst antal möten . Utskottet håller också med regeringen om att det skulle vara att lägga alltför stort fokus på möten när det finns tekniska förutsättningar att bedriva verksamhet även mellan mötena. Utskottet avstyrker med hänvisning till detta motionerna A7 yrkande 2 i denna del (S) och A8 yrkandena 4 och 5 (V). Rätten för representanterna för arbetstagarna att välja utbildning Bestämmelsen i lagförslaget (57 §) om att ledamöterna i förhandlingsdelegationerna och i de europeiska företagsråden ges rätt till utbildning är ny. Förhandlingsdelegationen har till uppgift att företräda arbetstagarna i gemenskapsföretaget eller företagsgruppen i förhandlingar om ett avtal om ett europeiskt företagsråd eller något annat förfarande för information till och samråd med arbetstagare. Bestämmelsen förpliktar företaget etc. att ge ledamöterna i arbetstagarnas förhandlingsdelegation och i det europeiska företagsrådet utbildning i den utsträckning som krävs för att de ska kunna utföra sina uppdrag. Paragrafen motsvarar en del av artikel 10.4 i det nya direktivet men saknar motsvarighet direktiv och i den nuvarande lagen om europeiska företagsråd. I fråga om rätten till ledighet och bibehållna anställningsförmåner hänvisar propositionen till förslagets 56 § som rör skydd för arbetstagarrepresentanter. Det europeiska företagsrådet och arbetsutskottet får biträdas av experter som de själva utser (förslagets 49 §). Företaget etc. bekostar företagsrådets och arbetsutskottets kostnader (förslagets 52 §). Socialdemokraterna anser i motion A7 yrkande 3 att det av lagen bör framgå att arbetstagarna själva ska kunna välja utbildning och formerna för den i likhet med det som gäller för arbetstagarnas möjligheter att biträdas av experter. anser i motion A8 yrkande 7 att det av den nya lagens 57 § bör framgå att arbetstagarna själva ska kunna välja utbildningsanordnare och form av utbildning. Utskottet välkomnar att det nu införs bestämmelser om rätt till utbildning för ledamöterna i de särskilda förhandlingsorganen och i de europeiska företagsråden. Utskottet konstaterar att det enligt propositionen i första hand är förhandlingsdelegationen respektive företagsrådet som kan och ska göra en bedömning av vilken utbildning som behövs. Sedan har parterna en diskussion och kommer fram till en gemensam ståndpunkt om vilken utbildning som krävs. I dessa diskussioner ingår som en naturlig del även frågan om formerna för utbildningen. Utskottet instämmer i regeringens ställningstagande att utgångspunkten bör vara att företaget etc. inte ska vägra att tillmötesgå företagsrådets eller delegationens begäran så länge den är rimlig. Utskottet vill betona att det är företaget som har ansvar för att arbetstagarrepresentanterna erbjuds och får utbildningen. Dessutom är det företagets ansvar att betala för den. Med hänvisning till vad som ovan anförts avstyrker utskottet motionerna A7 yrkande 3 (S) och A8 yrkande 7 (V). Det nya direktivets regler (artikel 8.1) om s.k. förtrolig information är oförändrade jämfört med direktiv. Bestämmelsen i lagförslaget (58 §) innebär att företaget etc. får besluta om tystnadsplikt för arbetstagarrepresentanter och experter som utför uppgifter enligt lagen, om det är nödvändigt med hänsyn till företagets bästa. De två första styckena i förslaget till 58 § är i princip oförändrade i sak jämfört med den nuvarande bestämmelsen (38 §). Regeringen föreslår med stöd av direktivet ett nytt tredje stycke som innebär att tystnadsplikten ska kunna fortsätta att gälla, så länge det finns behov av den, även efter det att uppdraget som arbetstagarrepresentant eller expert har upphört. Socialdemokraterna anser i motion A7 yrkande 4 i denna del att regeln om tystnadsplikt bör förtydligas, bl.a. i fråga om vad det innebär att tystnadsplikten ska gälla så länge behov finns. anser i motion A8 yrkande 8 att den föreslagna regeln om tystnadsplikt behöver förtydligas. Regeln bör anpassas till motsvarande regel i medbestämmandelagen som anger att tystnadsplikt får föreskrivas i den mån det kan antas att det annars skulle föreligga risk för väsentlig skada för företaget eller annan. Utskottet vill betona vikten av att reglerna om tystnadsplikt är så restriktiva som möjligt med hänsyn både till arbetstagarnas intresse av största möjliga öppenhet och till företagens behov och behöriga intresse av att delge förtrolig information som hanteras med stor diskretion av ledamöterna i arbetsutskott och företagsråd. Utskottet instämmer i regeringens bedömning att den nya lagen om europeiska företagsråd bör ha en bestämmelse om fortsatt tystnadsplikt även efter det att uppdraget har upphört, inte minst med tanke på att bestämmelsen utformats i enlighet med direktivets krav. Utskottet ser det som en självklarhet att tystnadsplikten inte fortsätter att gälla när det inte längre finns behov av den. Utskottet vill dessutom fästa uppmärksamhet på att det finns möjlighet till prövning av tillåtligheten av tystnadsplikten. Utskottet vill också peka på att liknande bestämmelser som den som föreslås finns i lagen om arbetstagarinflytande i europabolag (66 §), lagen om arbetstagarinflytande i europakooperativ (71 §) och lagen om arbetstagares medverkan vid gränsöverskridande fusioner (44 §). Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motionerna A7 yrkande 4 i denna del (S) och A8 yrkande 8 (V). Antagande av lagförslagen och bifall till propositionen Sammanfattningsvis anser alltså utskottet att motionerna A7 yrkandena 14 (S) och A8 yrkandena 18 (V) bör avslås. Propositionens lagförslag bör, efter rättelse av ett uppenbart skrivfel i 58 § första stycket förslaget till lag om europeiska företagsråd, antas av . Förslaget om ändring framgår av Utskottets förslag till riksdagsbeslut på sidan 3. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservation. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Regleringar för möten, samråd m.m., punkt 1 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (S), (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:A7 av m.fl. (S) yrkandena 14 och 2010/11:A8 av m.fl. (V) yrkandena 18. Proposition 2010/11:60 om en ny lag om europeiska företagsråd innehåller förslag till hur EU:s direktiv /38/EG om inrättande av europeiska företagsråd ska genomföras i svensk lag. Syftet är bl.a. att säkerställa ett mer effektivt utövande av arbetstagarnas rättigheter till gränsöverskridande information och samråd och öka andelen europeiska företagsråd som inrättas inom EU. De nationella verktygen för arbetstagarinflytande är inte tillräckliga när företag verkar över nationsgränserna. Det är därför positivt med de förstärkningar som det nya direktivet innehåller. Ett stort problem som inte blir löst med det nya direktivet är dock att det inom många av de företag som omfattas av direktivet inte har inrättats något europeiskt företagsråd. Ett annat problem är att det finns ett antal olika instrument på EU-nivå som reglerar arbetstagarinflytande, och sammantaget blir det svåröverskådligt och krångligt. I direktivet anges att samråd inte bara innebär att upprätta en dialog och ett utbyte av åsikter utan även möjligheten för arbetstagarsidan att avge yttrande. I lagförslaget har denna rätt att avge ett yttrande ersatts med att lämna synpunkter. Vi anser att en rätt att lämna synpunkter är något betydligt svagare än en rätt att avge ett yttrande. Det förstnämnda förknippas närmast med ett utbyte av åsikter. Det senare, att avge ett yttrande, är mer formellt och förknippas med att lämna en skrivelse, ett utlåtande eller ett betänkande. Vi anser därför att det i 2 § 2 i den nya lagen tydligt bör anges att den innefattar arbetstagarnas rätt att avge ett skriftligt yttrande. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Innebörden av väsentlig omstrukturering och gränsöverskridande fråga För företag som haft ett avtal som är gällande och för företag som ingått eller förnyat avtal för genomförande av det nya direktivet föreslås den nya lagen endast gälla vid en väsentlig omstrukturering av företaget eller företagsgruppen. Om avtalet reglerar hur en omstrukturering ska hanteras, finns det inte heller krav på omförhandling. Vi anser att det uttryckligen måste framgå av avtalet hur en omstrukturering ska hanteras för att frågan ska anses vara reglerad i avtalet. Detta bör också framgå av den svenska lagen. Ett förtydligande vore på sin plats i syfte att undvika oklarheter och risken att företag kommer att hävda antingen att de omstruktureringar som de genomför inte är väsentliga eller att ett gällande avtal är tillämpligt oavsett om det finns regler för hur omstruktureringar ska hanteras eller inte. Enligt direktivet avses med väsentlig omstrukturering t.ex. en fusion, ett förvärv eller en fördelning. Vi anser att sådana tydliggöranden bör införas i den svenska lagen, vilket bör ges regeringen till känna. När det gäller definitionen av gränsöverskridande fråga i förslagets 3 § har regeringen, i stället för att endast genomföra artikel 1.4, även infört delar av vad som anges i skäl 16 i direktivets ingress. Vi välkomnar detta men vill peka på att kravet i ingressens skäl 16 om att även den berörda lednings- och representationsnivån ska beaktas utelämnats. Vi anser att 3 § i förslaget bör kompletteras i detta avseende. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Företagets ansvar att begära och inleda förhandlingar har knappt hälften av alla företag som uppfyller kriterierna inrättat ett europeiskt företagsråd. kommer förhandlingsinitiativet från arbetstagarparten eftersom många företag intar en passiv hållning i frågan. Vi anser att det är viktigt att det tydligt framgår av lagen att det i första hand är företagens skyldighet att begära förhandlingar. Med anledning av det klena resultatet menar vi att det även bör införas en tidsgräns för när förhandlingar ska ha inletts. Utan en sådan blir inte sanktionsregeln effektiv. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Om avtal inte träffas Enligt 23 § 4 i den nuvarande lagen ska lagens stupstocksregler gälla om ett avtal som ingåtts enligt bestämmelserna i lagen löper ut och ett nytt avtal inte träffats . I det nya direktivet anges på denna punkt (artikel 14.2) att direktivet gäller om inte parterna enas om att förnya ett sådant avtal (som avses i artikel 14.1) när det löper ut, dvs. i en sådan situation ska förhandlingar inledas etc. Regeringen föreslår att den nuvarande regeln i 23 § 4 inte tas med i den nya lagen. Det innebär att företagen kan förhandla om ett nytt avtal . Under den tiden och som gått innan förhandlingar inleds finns det alltså varken något avtal eller något företagsråd. Regeringen föreslår denna ändring utan annan egentlig motivering än att bestämmelsen saknar motsvarighet i direktivet och att det är rimligt att tillämpa samma synsätt för alla avtal. Vi motsätter oss ett försämrat materiellt innehåll av de stupstocksregler som gäller. De bör överföras till den nya lagen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Reglering av mötesfrekvens för arbetsutskott och företagsråd I förslaget till ny lag ska det europeiska företagsrådet ha rätt till minst ett möte med företagsledningen. Inför sammanträffanden med företagsledningen ska det europeiska företagsrådet ha rätt att sammanträda enskilt. Därutöver ska företagsrådet ha rätt att sammanträda enskilt ytterligare en gång . Det innebär ingen förändring jämfört med den nuvarande lagen. Vi anser att ett möte kan vara för lite för att uppnå ett fortlöpande sammanhang i företagsrådets arbete. Det är därför viktigt att företagsrådet träffar företagsledningen oftare än en gång . behöver därutöver möta övriga ledamöter för att förankra sitt arbete och få mandat för hur de ska agera i förhållande till företagsledningen.