bet · GZ01SfU4 · 2011-10-05 00:00:00 — Men kommer det som föräldrarna har möjlighet att ta ut samtidigt.Hur föräldrarna använder denna möjlighet och om de använder den över huvud taget är upp till föräldrarna. Men om man har förlösts med kejsarsnitt, som jag talade om tidigare, är det ett tillfälle när man kan ha stor nytta av de , så att man har möjlighet att vara hemma tillsammans och avlasta varandra.Att bli förälder är en stor omställning för alla. Även pappan kan behöva landa i den nya tillvaron innan han återvänder till jobbet. Ja, nu säger jag "mamma och pappa", men självklart kan familjer ha andra konstellationer. Men jag tror att det finns lika många användningsområden för de som det finns familjer.Det är familjen som ska ha makten över sin situation. Vi politiker ska bara ge möjligheter till olika alternativ som föräldrarna själva kan välja utifrån.Jag och har varit starka förespråkare för jämställdhetsbonusen. Tyvärr har det inte blivit den framgång som vi hoppats på. Reglerna har varit krångliga. Ersättningen har kommit ganska långt efter att uttaget är gjort, och man har haft svårt att se sambandet.Nu gör vi en förändring till det bättre. Det innebär att man kommer att få ut jämställdhetsbonusen tillsammans med sin föräldrapeng. Man kommer att se kopplingen på ett helt annat sätt. Detta välkomnar jag, och jag hoppas verkligen att det kommer att få önskvärd effekt.Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet. Liberaler, i synnerhet liberala kvinnor, rosar införandet av pappamånader, som har lett till en ökad jämställdhet i föräldraförsäkringen.Det finns starka röster i om vikten av en jämställd försäkring. Vi socialdemokrater ser också de fördelarna när det gäller kvinnors situation på arbetsmarknaden, när det gäller barn och när det gäller samhällets utveckling. Det är väl känt.Men när liberaler så tydligt värnar ett jämställt föräldraskap blir min fråga till : Vad ser för fördelar med vårdnadsbidraget, som verkar i motsatt riktning? Vi har haft den här diskussionen här tidigare. Jag kan aldrig utifrån ett jämställdhetsperspektiv försvara vårdnadsbidraget. Däremot anser jag att det fyller en funktion utifrån möjligheten för föräldrarna att välja det som är bäst för deras familj. Då är min följdfråga till : Är det ett val för familjer i stort när man har ett vårdnadsbidrag på ? För hur många familjer är detta ett val? Tycker att det har fått den effekt som ni har önskat i Alliansen? Ni har faktiskt haft fördelen att sitta i regeringsställning och kunnat påverka familjepolitiken. Har det gått i den riktning som liberaler och önskat? Jag tycker att vi ska ha olika saker som vi serverar föräldrarna, där de har möjlighet att välja. Jag har sagt att jag ser de olika alternativen i föräldraförsäkringen som ett smörgåsbord. En del har möjlighet att nyttja allt. En del väljer att bara nyttja några saker. Men det ska finnas möjligheter att välja utifrån den situation som man själv är i. I vårt trygghetssystem har vi något som heter föräldraförsäkring. Då kan man undra: Varför har vi en föräldraförsäkring? Är det för föräldrarnas skull? Är det för samhällets skull? Är det kanske för att man ska räta ut eventuella frågetecken mellan föräldraskap och arbetsliv? Eller är det möjligen för barnens skull?Det är naturligtvis det senaste. Det är ju barnen som har rätt att ställa krav på sina föräldrar. Föräldrarna ska tillgodose barnets behov. Ett barn behöver båda sina föräldrar för att få behoven tillgodosedda.Hur skapar man då de möjligheterna? Jo, det gör man till exempel genom att föräldrarna får vara hemma tillsammans . Det är guld värt exempelvis om man har ett barn, en bebis, som har kolik. Alla vet hur bra det vore att kunna få dela den jobbiga tiden. Dessutom ammar förmodligen de flesta mammor . Pappans enda sätt att kunna vara hemma tidigt och knyta kontakten med sitt barn är då att vara hemma tillsammans med mamman.Men då kan man säga så här: Mitt uppe i att vi ska tillgodose barnens behov ska vi också tillgodose föräldrarnas möjligheter till jämställdhet. Det handlar om att man ska få jämställda villkor på arbetsmarknaden. Man ska få pension, löneutveckling och karriär, inte minst.Hur ska man då lösa det? Kvotering, säger några. Men föräldraförsäkringen är inte till för att lösa jämställdheten på arbetsmarknaden. Nej, det är den verkligen inte. Och den föräldraförsäkring vi har, mina vänner, hindrar inte ett jämställt uttag. Den är faktiskt könsneutral.Men vad är det då som styr att vi inte delar den rätt av, vi mammor och pappor, eller vi som är föräldrar? gjorde en undersökning 2007. Där säger man att det är ekonomin som styr och andra könsroller, det vill säga attityder.När det gäller ekonomin kan man ju säga att man med jämställdhetsbonusen löser en del av det. Det är alltså morötter i stället för piskor, och det är en vinkling som vi från gillar.Jag, som riksdagsledamot, står inte för detta med kvotering, för jag vill inte sitta i den här kammaren och trycka på knappen och bestämma hur föräldrarna ska ta ut sin ledighet. Nej, det tycker jag är fel.Vi skulle kanske göra som vill, nämligen höja ersättningsnivån i föräldraförsäkringen till . Nej, det tycker jag inte heller är jämställt, för det ökar bara skillnaden i ekonomin för mammor och pappor. Det är inte bra.I reservationerna ser jag, från och från , att det enda rätta är kvotering, som sagt. Men det ställer jag inte upp på.Oavsett vad vi tycker om vårdnadsbidraget, för att komma in på den tredje delen i detta betänkande, är det bra när man ska regelförenkla detta. Men då säger man från den rödgröna sidan: Det innebär att invandrarmödrar blir knutna till hemmet. De lär sig aldrig svenska. De får inget jobb, och de blir isolerade. Barnen får inget språk, och barnen utvecklas inte.Oavsett hur vi disponerar föräldraförsäkringen har vi nu sett att pappornas uttag har fördubblats . Men det är framför allt svenska män med god ekonomi som är hemma mer. Då måste vi se till att även i andra sammanhang medverka till att fäder, till exempel i invandrarfamiljer, är hemma mer.Hur ska vi göra detta, om jag nu inte företräder kvoteringslösningen? Jo, herr talman, det är ganska enkelt att uttala men inte lika lätt att genomföra. Det handlar nämligen om att ändra attityder.Hur ska vi då ändra attityderna? Ja, hur ser utbildningen ut, till exempel? Jag var på ett jättebra frukostmöte med som var här och pratade om detta. Hur ser genuspedagogiken ut i skolan? Det är redan där vi måste börja med det jämställda samhället. Hur ser det till exempel ut med pappaverksamheter för de pappor som väljer att vara hemma med sina barn?Sist men inte minst: hade en idé om att höja nivån i föräldraförsäkringen till . Det kanske inte vore så dumt att höja den till . Jag skulle nämligen vilja se den pappa som väljer bort att vara hemma med sin gosiga lilla unge om han fick lika mycket när han var hemma som när han jobbar.Ska vi lyckas med det handlar det om attityder. Det handlar om att pappor måste ställa krav på mammorna att även de ska arbeta utanför hemmet. Det är oerhört viktigt för deras skull och för familjens skull.Vi har som sagt mycket kvar att göra inom den jämställda föräldraförsäkringen. Jag tänker till exempel på studenter och företagare. De har det inte så jämställt.Jag vill ha ett jämställt samhälle. Låt det börja vid köksbordet. Låt ingen annan bestämma över hur det ska gå till. Valfrihet är det bästa. Vi måste få en ärlig chans att dela lika, och där är jämställdhetsbonusen bra. En förenkling av vårdnadsbidraget är också bra, för det ställer inte till några problem.Med detta, herr talman, vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. Det är nästan lite svårt att veta var man ska börja, för det var väldigt många saker som ville ändra på.Framför allt börjar allting hos Alliansen nu hemma vid köksbordet. Ni inför väldigt oförenliga reformer: å ena sidan vårdnadsbidraget som tycks vara till för eller i alla fall används av kvinnor som inte har någon förankring på arbetsmarknaden, å andra sidan en jämställdhetsbonus som väldigt få har upptäckt fördelarna med.Ni vill också ändra attityder, och vi vet ju hur fort det går att ändra attityder.Papporna ska bara ha morötter. De behöver liksom inget annat, men vi ska också ordna pappaverksamhet åt dem så att de ska vilja vara hemma. Det ska även vara av lönen, för då kanske papporna är hemma.Kvotering vill man absolut inte ha. Vi har dock aldrig pratat om kvotering.Jag undrar lite grann hur ni får ihop hela den här ekvationen.Jag vill veta hur tycker att vårdnadsbidraget bidrar till att öka den jämställdhet hon och säger sig vilja ha. Vad är bra med vårdnadsbidraget? Vad är bra med att man inte låter sitt barn gå i offentlig förskola? Varför är det bra, och varför är det i så fall jämställt? Jag tror att jag hörde fel från . föreslår ju en individualiserad föräldraförsäkring - det står i er budget. En individualiserad föräldraförsäkrad är kvotering som jag ser det. Det måste vara ändå vara rätt och riktigt.Det är inget fel på vårdnadsbidraget. Möjligheten finns för alla att kunna ta ut vårdnadsbidrag. Om vi sedan medverkar till att till exempel invandrarkvinnor är hemma mer än andra är det inte själva vårdnadsbidraget det är fel på, utan då är det fel på möjligheten för dessa kvinnor att blir förankrade på arbetsmarknaden. Då måste vi ha en helt annan migrations- och invandringspolitik så att vi medverkar till att dessa kvinnor också får ett helt annat stöd, en helt annan hjälp och en helt annan motivation till att det är viktigt att man går ut och arbetar.Det handlar om svenskundervisning. Det handlar om oerhört mycket som har med invandringen att göra. Det är inte vårdnadsbidraget det är fel på, utan det är vad vi medverkar till och hjälper dessa invandrare med. I detta sammanhang handlar det också om männen. Det är inte bara kvinnorna som bär ansvaret för detta.Herr talman! Jag är övertygad om att det är hemma, när man har fått barnet, som man löser vem som ska ta hand om det. Det gör man inte ute på gator och torg eller i arbetslivet, utan det gör man hemma vid köksbordet eller möjligen vid bebisens säng. Men det kan väl inte vara fel på att man löser det hemma vid köksbordet. Jag har inga större problem med vilket bord man löser saker och ting vid när man fattar beslut om hur man ska göra när man får barn, i vilken familjekonstellation man än befinner sig i. Men vi - definitivt Alliansen - pratar egentligen uteslutande om familjer som består av mamma-pappa-barn. Vi vet att det ser annorlunda ut och att vi har många olika typer av familjekonstellationer.Det jag frågade om var på vilket sätt vårdnadsbidraget är bra och jämställt när vi vet hur det ser ut. Vi vet vilka som tar ut det till största delen. säger då att om det nu är invandrarkvinnor som tar ut det mest så får vi väl göra andra saker så att de inte gör det.Jamen, gör då det! Varför förbättrar man inte villkoren för dessa kvinnor så att de också kommer ut på arbetsmarknaden? Man försvårar dessutom för deras barn som inte får en svenskundervisning på förskolan, vilket de så väl behöver. Det är dokumenterat att dessa barn har det mycket svårare när de börjar i den vanliga skolan, eftersom de har en försenad språkutveckling. Det kan väl ändå inte vara det som menar är att hjälpa dem in på arbetsmarknaden. Det här slår ju i flera generationer.Dessutom undrar jag vem som kan klara sig på . Man måste naturligtvis ha någon annan som försörjer en, och då är det en konserverande och gammaldags 50-talsmodell man är ute efter. Jag undrar också var arbetslinjen är, den som Alliansen talar om.För övrigt vill jag säga att vi inte kvoterar någon föräldraförsäkring. Vi vill se en individuell föräldraförsäkring på samma sätt som vi i andra fall har individuella försäkringar. För mig är det inte samma sak som kvotering. Där vill jag göra en skillnad.Men jag undrar fortfarande: Hur är det bra och jämställt med i vårdnadsbidrag när det endast är kvinnor som inte har någon förankring på arbetsmarknaden som kan ta ut det, eftersom de har någon som försörjer dem? I den allra bästa av världar får vi en rosenkindad liten bebis som mår väldigt bra och som i princip kan börja på dagis eller i någon annan barnomsorg efter mycket kort tid.Men vi har också barn som har behov av att vara hemma längre med sina föräldrar. Jag började mitt inledningsanförande med att säga att vi har en föräldraförsäkring som är till för barnen och inte för föräldrarna. I det sammanhanget fyller vårdnadsbidraget en mycket stor funktion.Wiwi-Anne sade också vi skulle se till att medverka till att det då inte blir invandrarkvinnor som stannar hemma, som hon sade. vet mycket väl att den migrationspolitik som vi driver medverkar till att alla som kommer till ska få en helt annan och ärlig chans att få hjälp och stöd och motivation till att komma ut på arbetsmarknaden. Det gäller även kvinnor från andra länder, om det nu är ett problem att de tar ut mer.Vårdnadsbidraget fyller en funktion för barnens skull, herr talman - inte för föräldrarnas skull. Jag vet också att det finns familjer som har två pappor eller två mammor. Men man kallar dem för pappa och mamma, så att jag använder orden "pappa" och "mamma" är inte för att jag tror på kärnfamiljen som det enda saliggörande, utan det är för att benämna föräldraskapet som ju är för både mamma och pappa.Jag menar att valfrihet utifrån barnet är det viktigaste, och där är paletten som finns med jämställdhetsbonus, föräldraförsäkring, vårdnadsbidrag och en utökad förskola det som Alliansen driver och som tror på. Det går en skiljelinje i politiken. På den ena sidan står de som ser familjepolitiken som ett verktyg i den sociala ingenjörskonstens verktygslåda. Med de verktygen ska det micklas och mecklas; det ska styras och ställas. Med hjälp av några kilar och tvingar ska man förmå män och kvinnor att göra de politiskt korrekta valen. På den andra sidan finns vi som ser familjepolitiken från ett helt annat perspektiv. Vi betraktar mammor och pappor som stöttepelare, som kärleksgivare och som trygghetsskapare.När vi går in i familjen tar vi ett nytt steg in i en ny och viktigare roll. Vi ser samhällets och framför allt barnets behov av fungerande familjer. Vi ser att familjen behöver stöd, inte styrning. Familjen behöver svängrum, och familjen behöver livsrum.De förslag vi ska fatta beslut om är några små steg för att öka det utrymmet. Det är små steg, men de går i en riktning som bemyndigar föräldrar. Det är steg som gör det lite lättare att lägga livspusslet. Även vi politiker kan ha synpunkter, ibland ganska välgrundade idéer om vad som kan tänkas vara i alla medborgares intresse. Som politiker kan vi gärna säga vad vi tycker och vad vi tror är rätt prioriteringar för att samhället ska utvecklas bra och för att de människor som bor i samhället ska få det bättre. Därför säger jag gärna att jag tror på föräldrarna som de absolut viktigaste för sina barn. Jag tror på att barn behöver en nära och trygg anknytning till båda sina föräldrar. Barnen, mamman och pappan mår bra av att tillbringa tid tillsammans - alla mår bra av att tillbringa tid tillsammans. Relationen stärks för den förälder som får ägna all sin tid åt sitt föräldraskap. Det är framför allt det som är den stora bristen i vårt samhälle - bristen på tid. Tiden är vår knappaste resurs. Dygnet har , även när nattens vila störs av nattvak. Året har , även då innebär stora språng, nya erfarenheter och helt nya färdigheter.Jag tror inte att medvetenheten om vad föräldraskapet innebär är större hos oss politiker än hos föräldrarna själva. Jag är övertygad om att de mammor och pappor som väljer att prioritera tid med sina barn och tid med familjen är medvetna om vad valet innebär. Jag tror att de är fullt medvetna om den ekonomiska konsekvens det innebär och också om att det kan innebära att några pinnar på karriärstegen riskerar att falla bort. Frågan är om jag som politiker ska ta beslutet åt föräldrarna eller om jag ska erkänna att det är något som var och en ska ha rätt att besluta om själv. Vilket liv vill jag leva? Vad prioriterar jag? Ska vi politiker alltid styra så att människor alltid prioriterar pengar framför tid?I partiledardebatten hörde vi erkänna att det är styrandet av familjen som numera är ute efter. Det är väldigt tråkigt. Förut har , tillsammans med oss kristdemokrater, stått upp för mer tid för familjen. verkar man inte vara inne på den linjen längre. Jag beklagar att man har tagit bort det ur sin budget och att det inte är något man eftersträvar.Herr talman! Jag vill vända mig emot den retorik som vi har hört från talarstolen i flera inlägg . Det är en retorik som låter påskina att föräldrar i det närmaste är en fara för sina barn. Det är väl inte så att vi sätter barn till världen för förskolans skull? De omständigheter jag och min man befann oss i när vi fick vårt första barn gjorde att vi valde att låta henne börja i förskolan samma vecka som hon fyllde . Det var ett enkelt beslut. Det var så vi ville ha det. Det var det som fungerade bäst i vår situation. Det var en utmärkt förskola. Hon trivdes så bra att vi redan då, innan rätten för alla föräldrar fanns, begärde att hon skulle få stanna kvar när vi fick vårt andra barn . Förskolan är en utmärkt plats när förskolan fungerar, men det finns mycket vi kan göra för att förskolan ska bli bättre.Sluta tuta i föräldrarna att de inte duger. En förälder som är hemma med sitt barn kan självklart stå för det barnets utveckling och göra det minst lika bra som en förskolepedagog som har mitt barn och kanske 17, 18, 19 eller 20 andra barn . Den tid man som förälder kan engagera sig i sitt eller sina barn när man är hemma ger ju helt andra möjligheter än de möjligheter barnen får i förskolan.Vi ska inte ställa förskolan och möjligheten för föräldrar som gör valet att stanna hemma mot varandra. Det behöver inte ställas mot varandra. Vi måste ge föräldrarna makten och möjligheten att själva styra över sin och sina barns tid.Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet.I detta anförande instämde (KD) och (M). Jag vill börja med att tydliggöra att vi genom föräldraförsäkringen har skapat ekonomiska förutsättningar för föräldrar att vara hemma med sina barn. Det är en försäkring som jag tycker att vi har all anledning att känna oss nöjda med och stolta över.Jag tror inte alls mindre på föräldrarnas roll i barnets uppväxt än vad någon annan gör. Jag är helt övertygad om att vi socialdemokrater ser föräldrars möjlighet att tillbringa tid med sina barn som lika värdefull som du och , . Vi ser också verkligheten. Vi ser att av barn med separerade föräldrar bor mer än hälften enbart hos sin mamma. Bara en fjärdedel av barn med separerade föräldrar bor hos båda föräldrarna. Det finns 255 000 ensamstående mammor i vårt land. 280 000 barn växer upp i familjer med förvärvsinkomster som är av medianen. Kvinnors löner på arbetsmarknaden är mycket lägre än mäns; det har vi pratat om . Vi ser alltså verkligheten. Vi behöver verkligen fundera över familjepolitiken. Det borde vi göra tillsammans.Emma är en ivrig påhejare av vårdnadsbidraget som skulle vara barnfamiljernas räddning. Men det är väl egentligen ingen som riktigt tror på vårdnadsbidraget som lösning längre - inte ens din egen partiordförande, vem är vårdnadsbidraget en lyckad reform? Vem har valfriheten att för stanna hemma och ta hand om sina barn? Vilka barnfamiljer i har någon nytta av vårdnadsbidraget? Det är ett stort problem att vårdnadsbidraget finns som en möjlighet bara i drygt 100 av landets kommuner. Det är visserligen en majoritet av landets befolkning - lite drygt hälften - eftersom många av de kommunerna är stora, men det är klart att det är ett bekymmer.Jag får brev från mammor och pappor som har valt att använda vårdnadsbidraget och är överlyckliga över att vi har infört en reform som ger dem det lilla ekonomiska utrymme som har varit den puff som behövts i just deras situation för att de ska kunna välja den vardag som de vill ha i barnets liv. Jag får också ganska många brev och samtal från föräldrar som inte kan göra det valet eftersom de bor i fel kommun, eller för att de har så knappa ekonomiska resurser att de inte ens med i vårdnadsbidrag kan få vardagen att gå ihop. De skulle behöva något mer och bättre, en ytterligare ekonomisk möjlighet att göra det val som de i grunden känner är rätt. Jag träffar föräldrar och hör om föräldrar som beskriver känslan av att ha fött barn för att lämna över dem till förskolan. De känner sig maktlösa; det finns inget annat val. De känner att de inte själva kan bestämma över sina liv.Vårdnadsbidraget är inte på något sätt tillräckligt. Vi vill mer, och vi vill skapa mer utrymme för föräldrar. Vi vill titta på föräldraförsäkringen. debatterar vi ett betänkande där det är små justeringar och små förbättringar för att ge makten tillbaka till föräldrarna där den hör hemma. Men det behövs mer, både i föräldraförsäkringen och under den första tid av barnets liv som kommer därefter. Det finns naturligtvis all anledning att diskutera hur vi ska skapa förutsättningar för familjer att få ihop sitt pussel och i synnerhet att små barn ska ha bra förutsättningar att starta livet. Jag tror att börjar bli ganska ensam om att tro på vårdnadsbidraget som en modell för att skapa bättre förutsättningar. Jag tror att vi tillsammans måste försöka ta steget mot ett jämställt uttag av föräldraförsäkringen och tillsammans måste se till att vi utjämnar löneskillnader och ser till att män och kvinnor inte bara i familjen utan också på arbetsmarknaden får hyfsat lika förutsättningar. Vi måste bestämma oss för att vi ska utrota barnfattigdomen, och vi måste bestämma oss för att se till att alla barn får trygghet och en uppväxt som de förtjänar. Jag tror att och övriga borgerliga kamrater har partikamrater i kommunerna som har insett detta. Av den anledningen har de valt att inte införa vårdnadsbidraget eftersom kommunpolitiker ser att inte är något alternativ för de allra flesta familjer. Jag har aldrig, , träffat någon som har sagt: Hemma i min kommun, i , hade vi kunnat stanna hemma och ta hand om våra barn om vi hade fått 3 000 kronor.Det är möjligt att jag umgås med fel personer. Men för de allra flesta barnfamiljer är inget som helst ekonomiskt alternativ även om de hade önskat att få vara hemma. Det handlar också om att borgerligheten inte tror på sitt eget förslag, och då debatterar man i som om det vore det allenarådande för att förbättra familjernas förutsättningar. Jag tror därför på en bred överenskommelse om en familjepolitik som skapar möjligheter för alla barn, och jag tror inte på några bidrag som trycker ut kvinnor från arbetsmarknaden. Jag tror inte att jämställdhet kan mätas i antalet uttagna dagar i föräldraförsäkringen. Det visar nämligen i ganska liten utsträckning det faktiska antal dagar som mamman respektive pappan är hemma. Beroende på när under barnets första tid som man väljer att ta ut ledigheten - mammorna ofta i början - kan man dra ut på ledigheten genom att ta lite mindre . På så sätt förlänger man ledigheten. Det finns också forskare som har gjort djupintervjuer med pappor som har tagit ut lite mer föräldraledighet. Forskarna har frågat: Hur kommer det sig att du tog ut mer ledighet? Då har de fått svaret: Jag har inte varit hemma alls. Det var deras fru som hade bett dem skriva under papperet. Sedan plockade de ut ledighet . Det kan man nämligen göra efter att barnet har fyllt . Mamman är hemma hela veckan, men pappan har fortfarande inte tagit ut en sammanhängande ledighet där han har burit det fulla ansvaret för barnens omsorg. Det är lätt att titta sig blind på statistik. När vi politiker går in och tror att vi kan styra och ställa över föräldrars vardag kommer vi att misslyckas därför att det inte är vi som ska ha makten, utan makten ska tillbaka till föräldrarna. Det är föräldrarna som ska ha den. Den är deras.