bet · GY01JuU7 · 2011-05-31 00:00:00 — Det bör också, enligt utredningen, framhållas att de kunskaper som tillhandahålls inom ramen för en polisiär grundutbildning inte är fullt ut nödvändiga för de arbetsuppgifter som ska utföras inom specialistverksamheten. Betänkandet bereds inom . Ett motionsyrkande liknande det nu aktuella har behandlats av utskottet i betänkande 2009/10:JuU13 Polisfrågor (s. 11 f.). I betänkandet konstaterade utskottet att det inom polisen pågår ett arbete med strategisk kompetensförsörjning och att en ambition är att analysera inom vilka verksamhetsområden resultaten kan förbättras genom att medarbetare med olika utbildning och kompetens kompletterar varandra, t.ex. inom utredningsverksamheten. Utskottet såg vidare med tillfredsställelse på att regeringen i budgetpropositionen hade aviserat att polisens organisation ska utredas. Med hänvisning till det anförda föreslog utskottet att motionsyrkandet skulle avslås. Som framgår ovan behandlas frågan om civila specialister inom polisen i betänkandet Framtidens polisutbildning. I betänkandet konstateras det att personer med en helt annan utbildnings- och yrkesbakgrund har mycket att tillföra polisens verksamhet och att en sådan rekrytering är nödvändig för att polisen ska kunna bedriva en framgångsrik verksamhet. Vidare lämnas förslag i denna del. Utskottet anser inte att beredningen av betänkandet bör föregripas, varför motion Ju411 yrkande 7 bör avslås. I motion Ju373 (M) anför motionären att regeringen bör beakta arbetet med trafiksäkerhet inom polisen. Enligt motionären råkar polisens fordon ofta ut för olyckor i samband med bilkörning i tjänsten. Inom har ett arbete med att ta fram ett utbildningspaket Polisens nationella förarutbildning pågått . Utbildningen har tagits fram i samarbete med , , och och bygger på aktuell forskning inom området. Den nya förarutbildningen kommer att vara densamma i hela landet och omfattar tre nivåer: grundutbildning, vidare- eller funktionsutbildning och instruktörsutbildning. Grundutbildningen innehåller tre steg och ger efter godkänt genomförande av de tre stegen kompetens att verka som utryckningsförare. I vidareutbildningsnivån ingår bl.a. de förarutbildningar som krävs för att få framföra polismotorcykel, fordon inom den särskilda polistaktiken samt fordon inom personskyddsverksamheten och spaningsverksamheten. Instruktörsutbildningen ger behörighet att verka som lärare inom förarutbildningarna. De första instruktörsutbildningarna startade . Ett motionsyrkande liknande det nu aktuella har behandlats av utskottet i betänkande 2009/10:JuU13 Polisfrågor (s. 11 f.). Utskottet ansåg mot bakgrund av att en nationell förarutbildning tagits fram inom polisen att motionen fick anses vara tillgodosedd. Mot bakgrund av den korta tid som har gått sedan den nationella förarutbildningen togs fram och de första instruktörerna påbörjade sin utbildning anser utskottet inte att något initiativ bör tas med anledning av motion Ju373. bör avslå motionen. I motion Ju229 (M) anför motionären att svensk polis bör få använda elpistol. Motionären framhåller att användning av elpistol skulle minska polisens behov av att använda det ordinarie tjänstevapnet, vilket skulle leda till färre skador på poliser och gärningsmän. Regeringen inrättade ett etiskt råd vid . Enligt 24 § förordningen (1989:773) med instruktion för får styrelsen använda rådet för etiska överväganden. gav rikspolischefen det i uppdrag att överväga frågor om polisens utrustning och användning av särskilda hjälpmedel vid våldsanvändning. Rådet överlämnade en rapport i ämnet. I rapporten går rådet igenom den våldsanvändning som förekommer inom polisen samt de hjälpmedel som används respektive föreslås få användas. Rådet anför bl.a. att medborgarperspektivet och det demokratiska samhällets grundsyn bör styra våldsanvändningen och inställningen till nya våldstekniker. Inriktningen bör vara att våldsanvändningen ska hållas på så låg nivå som möjligt. Det demokratiska samhället måste dock kunna försvara sig mot påtagliga hot, men detta får inte ske på ett sådant sätt att det skadar själva grunden för det som ska försvaras. Rättsstaten ska garantera medborgarnas rättstrygghet genom att bekämpa brott men också skapa förutsättningar för deras rättssäkerhet genom att skydda deras mänskliga rättigheter. Det måste således finnas en balans mellan den restriktivitet i våldsanvändningen som bör gälla och den typ av hjälpmedel polisen ska ha tillgång till. Polisverksamheten måste också framstå som legitim i allmänhetens ögon. Den vägledande principen i polisverksamheten bör vara att konflikter ska lösas utan våld. För att detta ska vara möjligt måste polisarbetet utgå från en helhetssyn. Tydliga, klara och överskådliga regler måste finnas för polisens våldsanvändning. anser att detta krav inte är uppfyllt och att reglerna därför bör ses över. Det gäller både lagregler och de föreskrifter som beslutats av regeringen och . anför i rapporten att elpistol inte bör ingå i beväpningen för svensk polis. Behovsbilden har inte analyserats tillräckligt, och det är inte heller helt klarlagt om elpistolen kan orsaka bestående skador eller ej. Utskottet har fått information om att i en framställan till har föreslagit att en utredning tillsätts för att se över bestämmelserna om polisens rätt att använda våld. Av framställan framgår att etiska råd ställer sig bakom styrelsens framställan. Etiska rådets överväganden vad gäller polisens tillgång till särskilda hjälpmedel vid våldsanvändning, dvs. den ovan nämnda rapporten, har bilagts framställan. Ärendet bereds inom . Motionsyrkanden liknande de nu aktuella behandlades av utskottet i sak senast i betänkande 2008/09:JuU22 Polisfrågor (ett yrkande behandlades även förenklat i betänkande 2009/10:JuU13 Polisfrågor). I betänkandet (s. 46 f.) uttalade utskottet att den beredning som pågick inom inte borde föregripas, varför yrkandet borde avslås. Utskottet kan konstatera att frågan om polisens tillgång till särskilda hjälpmedel vid våldsanvändning alltjämt bereds inom . Utskottet ser ingen anledning att föregripa denna beredning, varför bör avslå motion Ju229. Nätleverantörer som samarbetar med Utskottets förslag i korthet avslår en motion om nätleverantörer som samarbetar med . Jämför reservation 5 (S, V). I motion Ju321 (S) anför motionären att statliga myndigheter och verk bara ska upphandla nätleverantörer som samarbetar med mot barnpornografi. arbetar bl.a. mot spridning av barnpornografiska bilder på Internet. Barnpornografigruppen bygger upp en bilddatabas och spärrar barnpornografisajter. Barnpornografigruppen tar emot ärenden när Europol och har spårat bilder till svenska Internetanvändare. Gruppen får även in tips från allmänheten, t.ex. om kommersiella barnpornografisajter. Internetleverantörer som ingår i det s.k. (däribland de största Internetleverantörerna) hjälper då till att spärra sidan, och om någon försöker att besöka sidan visas en text om att sidan har spärrats av polisen. Polisens meddelande om att en sida är spärrad visas mellan 30 000 och , bara i . Poliserna i barnpornografigruppen söker även upp personer som delar med sig av barnpornografiskt material. Gruppen arbetar även med att identifiera de barn som förekommer på bilderna. När barn eller förövare har identifierats inleds en brottsutredning av den lokala polisen. Ett motionsyrkande liknande det nu aktuella har behandlats i sak av utskottet tidigare, se betänkande 2008/09:JuU22 Polisfrågor (ett liknande yrkande behandlades även förenklat i betänkande 2009/10:JuU13 Polisfrågor). I betänkandet (s. 24 f.) anförde utskottet att arbetet mot all sexuell exploatering av barn är mycket viktigt, och utskottet såg därför positivt på det arbete som bedrivs inom . Utskottet förutsatte att statliga myndigheter och verk tar sitt ansvar när det gäller åtgärder för att förhindra spridning av barnpornografi på Internet. Utskottet ansåg inte att något initiativ borde tas med anledning av motionen och föreslog att motionen skulle avslås. Som utskottet tidigare uttalat, och som redovisas ovan, är arbetet mot all sexuell exploatering av barn, bl.a. barnpornografi, mycket viktigt. Det är angeläget att barns säkerhet på Internet förbättras och att de skyddas mot skadligt innehåll och beteende, t.ex. gromning. Liksom tidigare ser utskottet därför positivt på det arbete som bedrivs inom . vill utskottet framhålla att publiceringar på Internet omfattas av det starka skydd för yttrande- och informationsfriheten som svenska grundlagar ger (jfr yttr. 2008/09:KU7y s. 16). Utskottet vidhåller sin tidigare ståndpunkt vad gäller frågan om upphandling av nätleverantörer som samarbetar med och anser inte att något initiativ bör tas med anledning av motion Ju321, varför motionen bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om en översyn av regelverket för beredskapspolisen. I motion Ju211 (S) yrkar motionären att det regelverk som styr beredskapspolisens arbete ska ses över i syfte att beredskapspolisen ska kunna användas i fler situationer än och på ett mer effektivt sätt. Enligt motionären behövs det ett förtydligande av beredskapspolisens uppdrag. Möjligheten att kalla in beredskapspolisen regleras i förordningen (2008:1097) om beredskapspolisen som trädde i kraft . Enligt 1 § ska beredskapspoliser kallas in till polismyndigheterna under höjd beredskap eller då regeringen har beslutat om tjänstgöring enligt 4 kap. 8 § lagen (1994:1809) om totalförsvarsplikt. Beredskapspoliser som har ingått avtal med om tjänstgöring får också enligt 2 § kallas in till en polismyndighet vid allvarliga eller omfattande störningar på samhället från ordnings- eller säkerhetssynpunkt, eller vid risk för sådana störningar. När beredskapspoliser deltar i en sådan polisverksamhet får de inte användas i situationer eller för uppgifter där det finns en påtaglig risk för att de kan komma att använda våld mot enskilda (5 §). De ska också stå under direkt ledning av en polis (6 §). Det är som fattar beslut att kalla in beredskapspolisen i fredstid (8 §). Beredskapspolisernas grundläggande uppgift är att delta i polisverksamhet som har anknytning till befolkningsskydd eller räddningstjänst. Beredskapspoliser får även utföra bevakningsuppgifter, tillträdesskydd och transporter (4 §). I en översyn av beredskapspolisen konstaterar (dir. POA-134-6927/09) att behovet av beredskapspolisorganisationen betecknas som ringa. har därför i en begäran till regeringen föreslagit att beredskapspolisen ska läggas ned. Regeringens hantering av översyn framgår av budgetpropositionen (prop. 2010/11:1 utg.omr. 6 s. 93). Regeringen uttrycker där att man avser att pröva det fortsatta behovet av beredskapspolisen inför budgetpropositionen 2012, mot bakgrund av bl.a. de senaste årens säkerhetspolitiska utveckling med en förändrad personalförsörjning för totalförsvaret där uttag med bl.a. civilplikt inte längre sker samt den kraftiga ökningen av antalet poliser i tjänst. I avvaktan på den prövningen ska ingen repetitions- och nyutbildning av beredskapspolisen ske, och målsättningen om 1 500 beredskapspoliser underskridas. Regeringen har utöver detta inte gjort några ställningstaganden till utredning. uppföljningsgrupp träffade företrädare för beredskapspolisen som redogjorde för verksamheten, gav sin syn på översyn av beredskapspolisen och lämnade förslag på hur beredskapspolisens uppgifter kan utvecklas . Uppföljningsgruppen har därefter till utskottet lämnat följande reflexioner som utskottet även ställt sig bakom: Uppföljningsgruppen anser att beredskapspolisernas grund- och repetitionsutbildning ger goda förutsättningar för att kunna förstärka polismyndigheterna vid höjd beredskap eller vid allvarliga fredstida kriser. noterar gruppen att beredskapspolisen endast kallats in vid ett fåtal tillfällen , vilket skapar frågetecken kring kostnadseffektivitet och behov. Om en nedläggning av beredskapspolisen blir aktuell, är det enligt uppföljningsgruppens mening viktigt att analysera följderna av ett sådant beslut och vilka alternativa möjligheter som står till buds. Om en fortsättning av beredskapspolisens verksamhet är aktuell så är det enligt uppföljningsgruppens mening viktigt med en översyn av hur beredskapspolisen kan utvecklas samt när och hur den på bästa sätt kan användas. I detta sammanhang kan också nämnas att det i startades en försöksverksamhet med volontärer inom polisen. Efter en utvärdering permanentades verksamheten 2008, och den finns nu i samtliga polisdistrikt i , hos gränspolisen på samt i . Tanken bakom verksamheten är att volontärerna ska vara en länk mellan polis och allmänhet, och de ska främst vara brottsförebyggande, trygghets- och kontaktskapande samt brottsofferstödjande. har drygt 1 000 volontärer utbildats . Brå har på uppdrag av studerat polisens volontärverksamhet i syfte att visa vad som fungerar bra och vad som behöver utvecklas samt ge förslag på lösningar till de polisområden som planerar att starta volontärverksamhet. Av rapporten (2010:17) framgår bl.a. att volontärerna avlastar polisen genom att ta på sig välbehövliga uppgifter som polisen inte hinner med. Det finns emellertid ett behov av utveckling när det gäller volontärernas uppgifter och roll, verksamhetens organisation och hur uppdragen genomförs. Motionsyrkanden om beredskapspolisen behandlades av utskottet i sak senast i betänkande 2008/09:JuU22 Polisfrågor (ett yrkande behandlades även förenklat i betänkande 2009/10:JuU13 Polisfrågor). I betänkandet (s. 16 f.) föreslog utskottet att de aktuella yrkandena skulle avslås mot bakgrund av dels den korta tid som den nya förordningen om beredskapspolisen hade varit i kraft, dels det faktum att hade fått ett utökat mandat att kalla in beredskapspolisen i fredstid. Utskottet ansåg därför inte att det fanns anledning för att ta något initiativ i frågan. Utskottet noterar att beredskapspolisen endast har använts vid ett fåtal tillfällen . bör det framhållas att det i förordningen (2008:1097) om beredskapspolisen uttrycks under vilka omständigheter beredskapspolisen får kallas in till polismyndigheterna samt i vilka situationer eller för vilka uppgifter de inte får användas. Utskottet noterar att regeringen avser att pröva det fortsatta behovet av beredskapspolisen inför budgetpropositionen 2012. Utskottet anser inte att prövningen bör föregripas, varför bör avslå motion Ju211. Utskottets förslag i korthet avslår fyra motionsyrkanden om europeiskt polissamarbete och om Frontex. Jämför reservationerna 6 (S) och 7 (V). I motion Ju277 (S) anför motionärerna att bekämpningen av den gränsöverskridande IT-brottsligheten måste öka. Enligt motionärerna ökar olika typer av bedrägerier som utförs med hjälp av IT-teknik, varför behovet av ett utökat polisiärt samarbete över gränserna ter sig allt viktigare. Regeringen måste därför aktivt verka för att den andel av EU:s resurser som används till att bekämpa gränsöverskridande brottslighet ska öka. uppmanade i Stockholmsprogrammet rådet och kommissionen att definiera en övergripande inre säkerhetsstrategi för EU, särskilt på grundval av ett antal uttalade principer. Kommissionen uppmanades även att överväga om det är möjligt att inrätta en särskild fond för den inre säkerheten i avsikt att främja genomförandet av strategin för den inre säkerheten, så att den realiseras på ett operativt plan. Europeiska unionens råd antog en strategi för inre säkerhet i EU. Strategin godkändes därefter av . I strategin anges de största gemensamma hoten mot unionen, varibland IT-brottslighet uppges stå för ett globalt, tekniskt, gränsöverskridande och anonymt hot mot våra informationssystem som ställer de brottsbekämpande organen inför många ytterligare utmaningar. I strategin fastställs en europeisk säkerhetsmodell som bl.a. innehåller åtgärder för brottsbekämpning och rättsligt samarbete. Kommissionen lade fram ett förslag till handlingsplan för genomförandet av strategin för den inre säkerheten. I handlingsplanen föreslås ett antal mål och åtgärder för perioden 20112014 för att bidra till ökad säkerhet i . Ett av målen är att förbättra säkerheten för medborgare och företag på Internet. Det anges att IT-brottslighet är ett globalt problem som orsakar betydande skador på EU:s inre marknad. Även om själva Internetstrukturen inte känner några gränser, upphör möjligheterna att lagföra IT-brott vid de nationella gränserna. Kommissionen anser därför att medlemsstaterna behöver samordna sina insatser på EU-nivå. Det högteknologiska centrumet vid Europol () uppges redan nu spela en viktig samordnande roll för brottsbekämpningen, men kommissionen menar att ytterligare insatser krävs. En av de åtgärder som läggs fram för att nå det ovan angivna målet är att säkra att det finns kapacitet inom brottsbekämpningen och rättsväsendet. Kommissionen anger att EU därför kommer att inrätta ett centrum för frågor om IT-brottslighet som bör fungera som ett nav för kampen mot IT-brottslighet i EU. Centrumet ska ge medlemsstaterna och EU-institutionerna möjlighet att bygga upp en operativ och analytisk kapacitet för utredningar och samarbete med internationella partner. Förverkligandet av strategin anges vara EU-institutionernas, medlemsstaternas och EU-myndigheternas gemensamma ansvar, men den ständiga kommittén för operativt samarbete i frågor som rör den inre säkerheten (COSI) kommer att samordna arbetet. Vad gäller finansieringen uppges kommissionen överväga om det är möjligt att inrätta en intern säkerhetsfond. Vid rådets (rättsliga och inrikes frågor) möte antogs slutsatser om kommissionens handlingsplan. I slutsatserna uppmanas kommissionen att senast lägga fram sin första årsrapport om de åtgärder som vidtagits inom ramen för strategin och att återkommande lämna sådana uppdateringar. Utskottet noterar att IT-brottslighet definieras som ett av de största gemensamma hoten mot EU. Med anledning av det har ett antal åtgärder vidtagits inom unionen för att förbättra säkerheten på Internet för såväl medborgare som företag. Utskottet ser positivt på det arbete som pågår men vill i sammanhanget framhålla betydelsen av att åtgärderna i kampen mot IT-brottslighet ska vara proportionerliga, rättssäkra och väl avvägda med hänsyn till integritetsaspekter. Mot bakgrund av det pågående arbetet anser utskottet inte att något initiativ är nödvändigt med anledning av motion Ju277. bör avslå motionen. Enligt motionärerna bakom Sf368 (V) yrkande 16 och 17 samt Sf394 (MP) yrkande 6 bör regeringen verka för att verksamheten i EU:s gränsövervakningsbyrå Frontex granskas och förändras på ett djupgående sätt. UNHCR bör även ges möjlighet att medverka vid Frontex samtliga operationer. Vidare anför motionärerna att inte ska delta i sådan Frontexverksamhet som riskerar att kränka asylrätten. Europeiska byrån för förvaltningen av det operativa samarbetet vid Europeiska unionens medlemsstaters yttre gränser (Frontex) inrättades genom rådets förordning (EG) nr 2007/2004 som antogs . Frontex inledde sin verksamhet . Syftet med Frontex är att förbättra den integrerade förvaltningen av EU-medlemsstaternas yttre gränser genom att underlätta och effektivisera tillämpningen av nuvarande och framtida gemenskapsåtgärder som rör förvaltningen av de yttre gränserna, dvs. medlemsstaternas land- och sjögränser samt flygplatser och hamnar, där bestämmelserna i gemenskapens lagstiftning om personers passage av medlemsstaternas yttre gränser är tillämpliga. Frontex samordnar det operativa samarbetet mellan medlemsstaterna när det gäller förvaltningen av de yttre gränserna, bistår medlemsstaterna med utbildning av nationell gränsbevakningspersonal (inbegripet fastställande av gemensamma utbildningsnormer) genomför riskanalyser, följer upp den utveckling inom forskningen som är av betydelse för kontrollen och övervakningen av de yttre gränserna, bistår medlemsstaterna i situationer som kräver ökat tekniskt och operativt bistånd vid de yttre gränserna samt erbjuder medlemsstaterna nödvändigt tekniskt stöd till genomförandet av gemensamma insatser för återsändande. I Stockholmsprogrammet anges det att EU måste fortsätta att underlätta lagligt tillträde till medlemsstaternas territorier och parallellt fortsätta att vidta åtgärder för att motverka olaglig invandring och gränsöverskridande brottslighet samt upprätthålla en hög säkerhetsnivå. efterlyste i programmet en vidareutveckling av den integrerade gränsförvaltningen, inklusive en förstärkning av Frontex roll för att öka dess kapacitet att mer effektivt reagera på förändrade migrationsströmmar. begärde därför att kommissionen senast skulle lägga fram ett förslag för att klargöra Frontex mandat och stärka dess roll. Som ett svar på denna begäran presenterade kommissionen ett förslag till ändring av Frontexförordningen. Förslaget har därefter förhandlats i rådsstrukturen. Den nu aktuella versionen av förslaget innebär bl.a. att medlemsstaterna får sekondera personal till Frontex för deltagande i gemensamma operationer, att Frontex får rätt att köpa eller hyra gränskontrollutrustning och att byrån ska utveckla en uppförandekodex för gemensamma återsändandeoperationer. Dessutom ska Frontex enligt förslaget ha rätt att behandla de personuppgifter som är nödvändiga för verksamheten. Slutligen föreslås det att den regelbundna utvärderingen av Frontex verksamhet ska omfatta en analys av behovet av ytterligare samordning av medlemsstaternas gränskontroll, inklusive möjligheten att skapa ett europeiskt system av gränskontrollanter. Förhandlingar pågår dels mellan medlemsstaterna i berörda rådsarbetsgrupper, dels mellan ordförandeskapet, och kommissionen. Förhoppningen är att man ska kunna nå en överenskommelse . Motionsyrkanden om Frontex har behandlats av utskottet tidigare, se betänkande 2008/09:JuU22 Polisfrågor (liknande yrkanden behandlades även förenklat i betänkande 2009/10:JuU13 Polisfrågor). Utskottet konstaterade i betänkandet (s. 27 f.) att kommissionen uppmanat rådet att ta initiativ till en grundlig diskussion om EU:s långsiktiga strategi när det gäller Frontex roll, bl.a. i arbetet att se till att migrationsflödena förvaltas på ett välavvägt sätt. Därefter skulle kommissionen överväga att lägga fram lagstiftning om ändringar i Frontexförordningen. Utskottet ansåg inte att utfallet av denna process borde föregripas och föreslog att yrkandena skulle avslås. Inledningsvis vill utskottet framhålla att gränskontroll primärt är ett nationellt ansvar, även om det är av gemensamt intresse för alla medlemsstater. Vad gäller verksamheten vid Frontex vill utskottet framhålla att rätten och möjligheten att söka asyl ska värnas i alla lägen och i alla länder. Utskottet konstaterar också att förhandlingar pågår om förslaget till ändring av Frontexförordningen. Utskottet noterar att förslaget bl.a. innehåller utarbetandet av en uppförandekodex för gemensamma återsändanden så att dessa genomförs med respekt för de grundläggande fri- och rättigheterna. Mot bakgrund av detta, och då regeringen aktivt deltar i arbetet med formerna för Frontex verksamhet, anser utskottet att motionerna Sf368 yrkande 16 och 17 samt Sf394 yrkande 6 bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår fyra motionsyrkanden om befogenheter för och auktorisation av ordningsvakter och väktare. Befogenheter för ordningsvakter m.fl. I motionerna Ju260 och Ju290 (båda M) anför motionärerna att regeringen bör låta utreda frågan om ordningsvakter eller parkeringsvakter ska ges möjlighet att bötfälla personer som gör sig skyldiga till nedskräpning. I motion Ju220 (M) yrkande 2 anför motionären att bl.a. ordningsvakter eller butikskontrollanter ska ges möjlighet att på plats bötfälla snattare i butiker. Ordningsvakter är personer som utan att vara poliser förordnats av en polismyndighet eller, om förordnandet rör flera polisdistrikt, av att medverka till att upprätthålla den allmänna ordningen, t.ex. i anslutning till en krog eller ett idrottsevenemang. Bestämmelser om ordningsvakter finns i lagen (1980:578) om ordningsvakter och i ordningsvaktsförordningen (1980:589).