bet · GY01AU9 · 2011-05-24 00:00:00 — Som gränsarbetare räknas enligt förordningen en person som har anställning eller bedriver verksamhet som egenföretagare i en medlemsstat men som är bosatt i en annan medlemsstat, dit personen som regel återvänder eller åtminstone en gång . För gränsarbetare som blir helt arbetslösa gäller att de ska ställa sig till arbetsförmedlingens förfogande och ansöka om arbetslöshetsersättning i bostadslandet. För en gränsarbetare som blir delvis eller arbetslös gäller att personen ska ställa sig till arbetsförmedlingens förfogande och ansöka om arbetslöshetsersättning i det senaste arbetslandet. (KD) pekar på de problem med arbetslöshetsförsäkringen som uppstår för dem som bor i men har flera korta anställningar i . Han föreslår i motion Sf310 yrkande 2 att regeringen ser över lagstiftningen för denna grupp med målet att nå en lösning där en arbetstagare som bor i tillåts vara medlem i en svensk arbetslöshetskassa även vid tillfälliga arbeten utomlands. I motion Sf310 yrkande 2 (KD) uppmärksammas en situation där en gränsarbetare bor i och har flera korta anställningar i mellan tider av arbetslöshet. Enligt huvudregeln i den förutnämnda förordningen ska en person vara försäkrad mot arbetslöshet, dvs. medlem i en arbetslöshetskassa eller motsvarande, i det land som personen arbetar. Förutom att berättiga till ersättning i arbetslandet kan arbete inom EU/EES också sammanläggas med arbete utfört i vid beräkning av om såväl medlemsvillkor som arbetsvillkor har uppfyllts enligt regelverket i den svenska försäkringen. ska en gränsarbetare som blir helt arbetslös enligt EU-förordningen ställa sig till arbetsförmedlingens förfogande och ansöka om arbetslöshetsersättning i bostadslandet. I det exempel som ges i motionen skulle personen därför behöva vara medlem i såväl en dansk som en svensk arbetslöshetskassa under olika delar av samma kalendermånad. För att inte personen ska behöva betala dubbla medlemsavgifter skulle den svenska arbetslöshetskassan behöva återbetala medlemsavgiften för den i oförsäkrade tiden. Något sådant system för återbetalning finns emellertid inte i det svenska regelverket. I det svenska systemet räknas inträde i en arbetslöshetskassa per och utträde per den . Det är alltså inte möjligt att vara medlem under en del av en månad. Uppgifter om antal medlemmar, om hur många medlemmar som är att betrakta som arbetslösa i den mening som avses i 41 a § LAK och om utbetalad dagpenning i inkomstbortfallsförsäkringen ligger till grund för storleken på de avgifter finansieringsavgift och arbetslöshetsavgift som a-kassan ska betala in till staten och beräknas . Det är i sammanhanget värt att notera att de uppgifter som ligger till grund för beräkningen av finansieringsavgiften och arbetslöshetsavgiften i efterhand kan justeras upp från utgången av den kalendermånad som avgiften avser. En arbetslöshetskassa ska ta ut medlemsavgifter som i förening med andra inkomster får antas täcka kassans förvaltningskostnader samt betalningen av finansieringsavgifter, arbetslöshetsavgifter och övriga utgifter. Utskottet kan konstatera att Regeringsrätten 2008 fann att en svensk arbetstagare som utfört arbete som enligt den dåvarande EU-förordningen 1408/71 endast omfattades av spansk försäkringslagstiftning ansågs ha behållit sitt medlemskap i en svensk arbetslöshetskassa eftersom personen fortsatt att betala sin medlemsavgift (RÅ 2008 ref. 90, mål nr 494-08). I motionen efterlyses en modell, liknande den som finns i , med återbetalning av medlemsavgiften i en svensk a-kassa för den tid som en person utfört försäkrat arbete i ett annat EU/EES-land. En sådan modell skulle dock enligt utskottets mening innebära komplicerande och administrativt betungande moment för arbetslöshetskassorna i ett redan komplext system. Utskottet har under hand fått information om att frågan om arbetslöshetsersättning efter kortare arbete i ett annat land är uppe till diskussion i den Administrativa kommissionen för social trygghet för migrerande arbetare (vanligen kallad administrativa kommissionen). Administrativa kommissionen består av en regeringsföreträdare för varje medlemsland. Den har bl.a. till uppgift att behandla administrativa frågor och tolkningar av bestämmelserna i 883/2004. Utskottet välkomnar behandlingen i administrativa kommissionen och utgår från att den där kommer att verka för en lösning som stimulerar till ökad rörlighet på den europeiska arbetsmarknaden. Med vad som anförts avstyrker utskottet motion Sf310 yrkande 2 (KD). Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker motionsyrkanden om arbetslöshetsförsäkringen och förtroendevalda med hänvisning till bl.a. pågående utredningsarbete. Jämför reservation 5 (S, V). Förtroendevaldas rätt till arbetslöshetsersättning är inte uttryckligen reglerad i . Dagens hantering av ersättningssökande med förtroendeuppdrag bygger i stället på ett meddelande från dåvarande (AMS meddelande 17/95) samt på arbetslöshetskassornas beslut och förvaltningsdomstolarnas avgöranden. Meddelandet gäller i första hand politiska uppdrag och delar in förtroendeuppdrag i årsarvoderade uppdrag av större omfattning och sammanträdesarvoderade uppdrag av mindre omfattning. Grundtanken i meddelandet är att årsarvoderade förtroendeuppdrag av större omfattning betraktas som förvärvsarbete, medan sammanträdesarvoderade uppdrag av mindre omfattning inte gör det. Denna uppdelning ska enligt meddelandet gälla både vid prövningen av rätten till arbetslöshetsersättning och då uppdraget bedrivs under pågående arbetslöshet. I motion A273 yrkandena 1 och 2 anser och (båda S) att åtgärder bör vidtas i arbetslöshetsförsäkringens regelverk så att arbetslösa inte stängs ute från eller hindras att inneha politiska uppdrag (yrkande 1). Arbetslösa med politiska uppdrag kan tvingas att avsäga sig dem för att inte förlora a-kasseersättningen. I samma motion föreslås det också att man ser över möjligheten att göra fackligt arbete utanför den egna arbetsplatsen a-kassegrundande (yrkande 2). Fackliga förtroendeuppdrag är inte a-kassegrundande när löneavdrag görs, trots att ersättning för förlorad arbetsförtjänst betalas från fackförbunden. i (S) vill i motion A281 att förtroendeuppdrag ska kunna vara a-kassegrundande. Enligt dagens regelverk är den ersättning fackförbunden betalar till förtroendevalda för förlorad arbetsförtjänst inte a-kassegrundande. Även i motion A326 av och (båda S) lyfts förtroendevaldas rätt till arbetslöshetsersättning fram. De anser att regeringen måste se över möjligheterna att jämställa frånvaro från anställningen som är kopplad till ett förtroendeuppdrag med förvärvsarbete i arbetslöshetsförsäkringen. m.fl. (S) uppmärksammar i motion A224 arbetslöshetsersättningen och arbetsmarknadspolitiken. Det har blivit svårare att räkna in fackliga och politiska uppdrag i det arbetsvillkor som ligger till grund för beräkningen av arbetslöshetsersättningen, och motionärerna vill därför att reglerna för beräkning av a-kassegrundande arbetstid ses över. Frågan om arbetslöshetsförsäkringen och förtroendevalda har behandlats i utskottet under en följd av år med anledning av motioner. På förslag av utskottet beslutade om ett tillkännagivande till regeringen. Utskottet ansåg att möjligheten att ha politiska uppdrag var en viktig del i demokratin, att det fanns skäl att närmare överväga frågan om ersättningsrätt m.m. för personer med förtroendeuppdrag och att regeringen borde återkomma till om detta (bet. 2004/05:AU4). Förtroendeuppdrag förknippas ofta med politik eller med facklig verksamhet, men förtroendeuppdrag omfattar även uppdrag inom kyrkan, i statliga styrelser och i nämnder m.m. Utskottet anser att många förtroendeuppdrag är betydelsefulla uppdrag som en betrodd person har fått. Engagemanget ska i dessa fall inte innebära ett ekonomiskt risktagande för den enskilde utan tvärtom stimulera till nya engagemang. Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen (IAF) fick i regleringsbrevet i uppdrag att redogöra för hur dagens regler för arbetslöshetsersättning i samband med förtroendeuppdrag tillämpas och för vilka förtroendeuppdrag som omfattas av den praxis som gäller på området. I uppdraget ingick också att analysera om dagens regelverk är ändamålsenligt och att vid behov föreslå nya regler. Uppdraget redovisades (dnr 2009/1620). Frågan gällde om ett uppdrag som förtroendevald är att jämställa med förvärvsarbete i arbetslöshetsförsäkringens mening. IAF konstaterade att det i regelverket om arbetslöshetsförsäkringen inte finns några specifika bestämmelser om förtroendevaldas ställning och att det därför vore önskvärt att regeringen överväger att i någon form kodifiera den rättspraxis som utvecklats på området. Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att lämna förslag till om och hur förtroendevaldas ersättningsrätt ska regleras i arbetslöshetsförsäkringen (dir. 2010:131). Utredaren ska bl.a. kartlägga och kategorisera olika typer av förtroendeuppdrag, utreda om och i så fall under vilka omständigheter ett förtroendeuppdrag ska likställas med förvärvsarbete i arbetslöshetsförsäkringen, ta ställning till när ett förtroendeuppdrag som inte kan likställas med förvärvsarbete i arbetslöshetsförsäkringen kan utgöra hinder för att stå till arbetsmarknadens förfogande och föreslå en lämplig form av eventuell reglering samt utarbeta nödvändiga författningsförslag. Den särskilda utredaren ska redovisa sitt uppdrag . Utskottet ser med tillfredsställelse på att regeringen har gett en särskild utredare i uppdrag att utreda förtroendevaldas ersättningsrätt i arbetslöshetsförsäkringen och därefter lämna förslag till om och hur förtroendevaldas ersättningsrätt ska regleras i arbetslöshetsförsäkringen. Utskottet anser att resultatet av utredningen och den fortsatta beredningen i bör avvaktas. Med hänvisning till detta avstyrks de nu behandlade motionerna A224 (S), A273 yrkande 12 (S), A281 (S) och A326 (S). Arbetslöshetsersättning för egenanställda och anställda i sociala företag Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker motionsyrkanden om arbetslöshetsersättning för s.k. egenanställda och anställda i sociala företag med hänvisning till pågående utredningsarbete. Jämför reservation 6 (MP). Arbetslöshetsförsäkringen omfattar arbetstagare och företagare. Några särskilda regler som gäller uppdragstagare finns inte och inte heller någon definition av vem som ska anses som uppdragstagare. I de fall då det inte enkelt går att fastställa att en sökande är arbetstagare eller företagare måste arbetslöshetskassan göra en prövning för att klassificera personen som det ena eller det andra. Detta blir nödvändigt för att kunna bedöma vilka ersättningsregler som ska tillämpas för den sökande. och (båda M) vill i motion A291 att man ser över hur människor som är s.k. egenanställda kan inkluderas i de olika försäkringssystemen. Villkoren för att få arbetslöshetsersättning innebär att en uppdragstagare vid ett egenanställningsföretag inte får a-kasseersättning av arbetslöshet. Problemet för den egenanställde är att denne varken betraktas som anställd eller företagare när personen i själva verket är båda delarna. I motion N421 yrkande 21 av m.fl. (MP) anförs det att en anställd i ett socialt företag ska kunna få a-kassa vid arbetslöshet även om personen sitter i styrelsen eller tecknar företagets firma. är det stor risk att en anställd i ett socialt företag inte kan få a-kassa vid arbetslöshet i dessa situationer. Detta är ett stort bekymmer och hindrar människor från att ta ansvar. Enligt utskottet finns det många faktorer i ett samhälle som har betydelse för individers val och incitament att bli företagare, liksom för företagares vilja och incitament att låta sitt företag utvecklas, växa och anställa. De sociala trygghetssystemens utformning är en sådan faktor som kan påverka enskildas val mellan att vara anställda eller företagare liksom etablerade företagares val mellan att fortsätta att vara företagare eller inte. Att de sociala trygghetssystemen är väl utformade är därför en del av ett gott företagsklimat. Utredningen om trygghetssystemen för företagare (dir. 2006:37, SOU 2008:89) hade bl.a. i uppdrag att hitta en definition av vem som ska betraktas som företagare i arbetslöshetsförsäkringen. Vid bedömningen av uppdragstagares status som företagare eller anställd i ALF:s mening ansåg utredningen att de bedömningsgrunder som finns borde följas. Detsamma skulle enligt utredningen gälla för s.k. egenanställda. Utredningen noterade, när det gäller egenanställda, att skillnaden förefaller vara liten vid en jämförelse mellan egenanställda och näringsidkare men att det inte är alla uppdragstagare eller egenanställda som bedriver en verksamhet som kan likställas med en näringsidkares verksamhet. Utredningen ansåg vidare att det finns ett behov av att särskilt reglera vissa situationer då en person som egentligen uppfyller kraven för att anses som företagare i den mening som avses i ändå inte bör omfattas av företagarbegreppet. Det som avsågs särskilt var då en fysisk person utför arbete av ideell karaktär och då en person verkar i ett s.k. arbetsintegrerande socialt företag. Utredningen noterade att risken för att betraktas som företagare i arbetslöshetsförsäkringen leder till att personer som arbetar i arbetsintegrerande sociala företag i många fall avstår från att ta plats i styrelsen i dessa företag. I utredningens förslag fanns också en särskild lagregel som innebar att en fysisk person som verkar i ett arbetsintegrerande socialt företag inte skulle anses som företagare. I propositionen som följde efter utredningen (prop. 2009/10:120) återfanns inte motsvarande förslag. Utskottet har behandlat frågan om egenanställda i bl.a. betänkandena /10:AU5 och 2009/10:AU13. Utskottet framförde i det sistnämnda betänkandet att frågan om uppdragstagares ställning i försäkringen är komplicerad och svårbedömd. Det gäller att komma fram till en rimlig avvägning i bedömningen av när uppdragstagaren ska ses som företagare respektive anställd i ALF:s mening. Utskottet ansåg att frågan krävde en djupare analys än den som gjorts inom ramen för utredningen om trygghetssystemen för företagare. Den nuvarande osäkerheten ansågs inte vara tillfredsställande, och det var angeläget att tydliggöra vad som ska gälla. Utskottet föreslog därför i sitt betänkande 2009/10:AU13 ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma till i denna fråga (rskr. 2009/10:275). Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att lämna förslag till hur uppdragstagares rätt till arbetslöshetsersättning ska regleras i (dir. 2010:128). Utredaren ska bl.a. kartlägga, kategorisera och redogöra för olika typer av uppdragstagare, redogöra för skillnader mellan uppdragstagare, arbetstagare och företagare i arbetslöshetsförsäkringen samt identifiera och föreslå långsiktigt hållbara kriterier och bedömningsgrunder för uppdragstagare och deras ersättningsrätt i arbetslöshetsförsäkringen. Slutligen ska utredaren föreslå en lämplig form av reglering och utarbeta nödvändiga författningsförslag. Utredaren ska redovisa sitt uppdrag . Utskottet anser att det är viktigt att en arbetssökande kan förutse enligt vilka regler som hans eller hennes ersättningsrätt kommer att prövas och att det, om möjligt, bör framgå av författningstext. Utskottet anser att utredningen bör avvaktas och avstyrker motionerna A291 (M) och N421 yrkande 21 (MP). Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker ett motionsyrkande om arbetslöshetsförsäkringen och familjehem med hänvisning till genomförda regelförändringar. Ett uppdrag att ta emot barn i familje- eller jourhem innebär att uppdragstagaren i princip fungerar som en förälder i vardagssituationen. Ett sådant uppdrag kan i normalfallet kombineras med förvärvsarbete. Det finns emellertid fall då omständigheterna medför att en familje- eller jourhemsförälder måste vara ständigt närvarande i hemmet. En socialnämnd kan ställa krav på att familjehemsföräldern ska vara hemma på heltid med barnet , vilket medför att han eller hon då måste avstå från förvärvsarbete. I motion A263 av (S) ställs krav på att förbättra villkoren för familjehem. Enligt motionären behövs en översyn av regelverket för att de som tar emot barn och unga t.ex. inte ska hamna utanför arbetslöshetsförsäkringen när uppdraget upphör. Frågan om familjehemsföräldrar har behandlats av utskottet upprepade gånger. Genom ett lagförslag gjordes tid som familjehemsförälder överhoppningsbar i försäkringen i vissa fall (prop. 2009/10:49, bet. 2009/10:AU2, rskr. 2009/10:151). De nya reglerna innebar att tid då en sökande varit förhindrad att arbeta på grund av uppdrag från socialnämnden att ta emot barn i familje- eller jourhem ska betraktas som överhoppningsbar vid bestämmande av ramtid i arbetslöshetsförsäkringen. Lagändringarna i denna del gäller fr.o.m. . Mot bakgrund av det ovan anförda kan någon översyn av reglerna inte anses vara behövlig. Motion A263 (S) avstyrks. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Utredning om arbetslöshetsförsäkringen, punkt 1 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:A387 av m.fl. (V). Regeringen har sedan sitt tillträde strategiskt genomfört förödande försämringar av arbetslöshetsförsäkringen. Sammantaget har försäkringen blivit sämre, dyrare och mer orättvis. Nedmonteringen av arbetslöshetsförsäkringen är en bärande del i regeringens långsiktiga strävan att försvaga löntagarna som kollektiv och stimulera framväxten av en låglönearbetsmarknad. Över en halv miljon människor har lämnat försäkringen och står nu utan inkomstrelaterat skydd vid arbetslöshet i ett läge med massarbetslöshet. menar att arbetslöshetsförsäkringen måste renoveras från grunden så att den fyller de viktiga funktioner som är nödvändiga för ett solidariskt och tryggt arbetsliv och samhälle. Den akuta situationen med många som står utanför den inkomstrelaterade försäkringen och många underförsäkrade kräver snabba reformer som kan genomföras utan föregående utredning. I det följande lämnas först en kort redogörelse för de fullt finansierade förslagen till snabba reformer och därefter förslag till utgångspunkter för en utredning om framtidens arbetslöshetsförsäkring. I väntan på ett framtida utredningsförslag till nytt finansieringssystem för arbetslöshetsförsäkringen prioriterar att sänka kostnaderna för medlemskap i a-kassorna. Tillsammans med Socialdemokraterna och föreslog vi i höstens budgetarbete att det inte ska kosta mer än ca att vara medlem i en a-kassa lika för alla. I samma budgetmotion avsattes medel för en höjning av taket i ett första steg från till och till i ett andra steg. trappas taket ned med per dag. I budgetmotionen föreslogs också en finansierad höjning av ersättningsnivån i arbetslöshetsförsäkringen till av tidigare lön upp till taket under hela ersättningsperioden och under tid med aktivitetsstöd. Utredning om framtidens arbetslöshetsförsäkring Regeringen har tillsatt en parlamentarisk socialförsäkringsutredning som även har fått i uppdrag att se över när och hur en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring kan införas. Det är olyckligt att sammanblanda arbetslöshetsförsäkringen med socialförsäkringarna på detta sätt. Kopplingen till den svenska arbetsmarknadsmodellen med kollektivavtalade löner ger arbetslöshetsförsäkringen en särställning gentemot andra gemensamma försäkringar. Vi vill stärka och utveckla det nuvarande systemet med frivilligt medlemskap i arbetslöshetskassor med facklig anknytning och anser därför att arbetslöshetsförsäkringen bör utredas separat. Regeringen bör av det skälet lyfta ut arbetslöshetsförsäkringen ur socialförsäkringsutredningen och tillsätta en separat utredning om framtidens arbetslöshetsförsäkring, med utgångspunkt i vad som anförs i motionen. Vår utgångspunkt är att medlemskap i en a-kassa ska vara frivilligt och att a-kassorna ska fortsätta att vara självständiga medlemsorganisationer. Frivilligt medlemskap i fackligt anknutna a-kassor är att föredra framför en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring. Arbetslöshetsförsäkringen bör även fortsättningsvis administreras av a-kassor knutna till fackförbunden. Om arbetslöshetsförsäkringen åter ska bli en solidarisk försäkring som är attraktiv att vara med i krävs att avgiften för medlemskap sänks. Den djupt orättvisa differentiering av medlemsavgiften, baserad på arbetslöshetsnivån i respektive a-kassa, som regeringen infört måste därför avskaffas. Det är både ekonomiskt möjligt och politiskt rimligt att återinföra en solidarisk finansiering av arbetslöshetsförsäkringen: genom att använda en del av jobbskatteavdraget för att finansiera sänkt a-kasseavgift sänks tröskeln för att gå med i en a-kassa mest för de grupper som har stort behov av försäkringens skydd. anser att det är rimligt att medlemsavgifterna bara täcker a-kassornas administrationskostnader och att dessa kostnader fördelas solidariskt mellan kassorna genom att ett förutsägbart system för utjämningsavgifter respektive utjämningsbidrag införs. Ett växande problem är att allt fler har en så lös anknytning till arbetsmarknaden att de också har svårt att uppfylla villkoren i försäkringen. För att så många som möjligt ska omfattas av inkomsttryggheten bör regelverket därför förbättras på en rad områden. Utformningen av arbetsvillkoret bör ändras till att vara så generöst att det finns marginaler för sjukfrånvaro även för deltidsarbetande och visstidsanställda. Medlemsvillkoret får inte vara så kort att det lönar sig att stå utanför försäkringen till dess en uppsägning är ett faktum, men det ska inte heller utestänga unga, som sällan erbjuds mer än korta visstidsanställningar, från möjligheten till inkomstrelaterad ersättning. Den som söker arbete bör kunna ha rätt till arbetslöshetsersättning grundat på ett studerandevillkor. Studier på minst halvtid borde också räknas som överhoppningsbar tid (jämför med sjukdom där tid med halv sjukdom är överhoppningsbar). Mest rättvist och enklast vore det om begränsningen av den överhoppningsbara tiden togs bort permanent. Om inte detta är möjligt är det rimligt att begränsningen blir lika lång för alla typer av överhoppningsbar tid. Den överhoppningsbara tiden i arbetslöshetsförsäkringen bör då förlängas så att den inte diskriminerar och straffar ut grupper av människor. Reglerna för beräkning av normalarbetstid och normalinkomst måste förenklas. En utgångspunkt bör vara att för de allra flesta, åtminstone , ska beräkningen göras på grundval av medlemmens avtalade arbetstid och lön. Normal frånvaro t.ex. kortare sjukperioder eller vård av sjukt barn ska inte behöva utredas av a-kassan. Dagens regelverk kräver att en bisyssla ska ha utförts för att godkännas i kombination med ersättning från a-kassan. Det är ett för högt ställt krav mot bakgrund av hur arbetsmarknaden ser ut för framför allt kulturarbetare. Alla fackliga och politiska förtroendeuppdrag som berättigar till tjänstledighet eller frånvaro från arbetsplatsen bör likställas med vanligt arbete. Pensionsavdrag bör göras utan omräkning av dagpenningen. Frågan om pensionsavdrag ska göras även för den som slutat ta ut pension bör utredas. Tid med avgångsvederlag bör beräknas efter ordinarie lön, inte genomsnittlig inkomst i anställningen. Arbetslöshetsförsäkringen bör utformas så att den är neutral i förhållande till ålder och familjesituation. föreslår en lagstadgad rätt till heltid för att minimera risken för deltidsarbetslöshet, men så länge den rätten inte finns bör deltidsarbetslösa ha samma rätt som heltidsarbetslösa att få ersättning från arbetslöshetsförsäkringen för den tid de kan arbeta, men inte får arbete. Antalet karensdagar i arbetslöshetsförsäkringen bör minskas för att tas bort.