bet · GZ01FöU1 · 2011-12-07 00:00:00 — kan vi se vad som är beslutat respektive vad som är beställt och vad som är planerat. Det görs också vad gäller stridskraft. Här har det skett ett arbete. Som det också står i betänkandet ska regeringen fortsätta detta arbete framöver, men jag tror inte att objektsramar är svaret på det. Jag kan bara konstatera att inga av de förseningar som har varit med vare sig eller några andra vapensystem är det som är problemet i förhållande till objektsramarna. Det är fel ingång i det här. Det är en kontinuerlig rapportering till parlamentet, till försvarsutskottet, som är det viktiga. Då kan man följa upp ordentligt hur olika projekt utvecklas och har möjlighet att göra analyser, ställa frågor och så vidare.Att hänvisa till enskilda objekt blir fel. Det viktiga är att vi får upp alla papper på bordet, att göra det här konkret och tydligt. Går det i andra länder borde det också gå här.Jag tycker att det var ett misstag att avskaffa objektsramarna. Det är väl bara att konstatera. Om det har blivit fel behöver man väl inte vara sämre än att man kan säga att då får vi väl återinföra objektsramarna igen för att få en ökad tydlighet. Har man ett prövande förhållningssätt till verkligheten känns det inte så svårt. Då behöver man inte känna det som någon stor prestigeförlust.Jag tror att det är ett problem med lönenivån i den nya personalförsörjningen och att det är ett problem med hur man klarar övningsinsatserna långsiktigt. Jag ser ekonomiska problem i personalförsörjningen. Ska vi behålla personalen i sex till ? Det är alltså en utmaning. Det är inte detsamma som att döma ut och säga att allt är dåligt och att ingenting fungerar, men det är ändå ett sätt att fokusera på problem som existerar så att man kan lösa dem.Nu förstår jag att du närmar dig möjligheten att föra den typen av resonemang, och det tycker jag är bra. Men det spårar jag inte i detta ärende i regeringens mer övergripande propaganda som nästan blir sovjetisk, för där är allting bra. Hur det blir långsiktigt och hur många som har ansökt sägs det inte så mycket om. Det viktiga är hur många som blir anställda och hur många som blir kvar kontraktstiden ut. Det är helt korrekt att vi ska ha ett prövande förhållningssätt till verkligheten, men vi ska också se upp så att vi inte gör onödiga misstag. Och vi ska dra lärdomar av den historia vi har och de beslut vi har fattat.Jag är återigen helt med dig på att det ska vara en tydlig återrapportering till och att ska kunna följa hur arbetet går med de olika materielprojekten. Men det är inte samma sak som att objektsramar är svaret. Jag tror inte att det är lösningen här.Jag vill återigen ta som ett exempel. Där hade man en redovisning av projektet just på det sättet. kan vi konstatera att det ändå inte har blivit den styrning av projektet som vi ville att det skulle vara. Det är faktiskt ett av de mer omdiskuterade materielprojekten . Jag tror alltså inte att det är svaret.När det gäller personalförsörjningen säger först att man inte ska vara för tvärsäker, och menar att vi är tvärsäkra, och är sedan själv något alldeles otroligt tvärsäker, inte minst när det gäller bristerna. Jag har läst en del artiklar av där han talar om personalförsörjningen i termer av kris och till och med katastrof. Jag tycker inte att det är en verklighet som känns igen.Siffrorna talar sitt tydliga språk här. Det finns ett stort söktryck, det finns ett stort intresse. På många håll i landet är det snarare en besvikelse som människor känner över att de inte får bli en del av det nya försvaret eftersom platserna är för få och inte räcker till.Sedan finns det viktiga utmaningar - ingen hymlar om det. Jag har gett uttryck för några här och kan lista fler. Men det är saker som är för stora för att vi ska kunna besluta om dem här i kammaren. Det är involverat i ett helt annat samspel med näringslivet och med civila organisationer. Jag tror också att Försvarsmakten har en del att fundera på, till exempel när det gäller hur man arbetar med att utveckla det civila meritvärdet, att ta till vara saker som man kan lära sig i termer av ledarskap och andra kunskaper i det militära. Kan vi jobba tillsammans med detta i vårt fortsatta arbete är det väl alldeles utmärkt. Jag vill börja med att yrka bifall till reservationerna 1, 4 och 6 och i övrigt till utskottets förslag.Herr talman! Jag ser med tillfredsställelse på att vi nu har nått en bredare överenskommelse om att tillsätta den luftfartsutredning som vi från oppositionen har argumenterat för och som vi också har fått majoritet för.Riksdagen har som bekant tidigare beslutat att JAS 39 ska utgöra ryggraden i det svenska luftförsvaret fram till omkring 2030 då dess livstid beräknas vara slut. Därtill kommer den vidareutveckling av systemet som är nödvändig för att upprätthålla operativ förmåga.Vad en luftförsvarsutredning handlar om är att studera tiden efter det att JAS 39 har tjänat ut. Det är en utredning av vårt luftförsvar senast gjordes. Det är nu hög tid att studera, analysera och bedöma hur vårt försvar av luftrummet kan utformas . Luftförsvar är och kommer med stor sannolikhet att förbli mycket väsentligt för att ett land ska kunna hävda sin suveränitet.Flygsystem är komplexa, har långa utvecklingstider - man kan räkna med - och långa livscykler . Därför är det viktigt med framsynthet och att vi har en nationell långsiktig strategi för vilka luftförsvarsförmågor kan komma att behöva och hur anskaffningen av kostnadseffektiva system ska gå till.Herr talman! Med tanke på frågans komplexitet och långsiktighet och inte minst med tanke på de stora kostnader och åtaganden som det blir fråga om för svenska statens räkning är det glädjande att vi kan se fram emot att regeringen tar initiativ till att formulera direktiv och tillsätta en utredning om vårt framtida försvar.Många här , inte minst försvarsministern själv, har talat om vikten av samsyn och hur eftersträvansvärt det är med breda överenskommelser när det gäller försvarspolitiken. Försvarsmakten, skattebetalarna, det svenska försvaret och säkerheten gynnas av att vi har samsyn och breda överenskommelser. Det vill vi ha så mycket som möjligt.Därför är det lite oroande att vi ser en tendens till polarisering när det gäller vår syn på materielförsörjningssystemet. Det har enligt min mening att göra med ett visst tunnelseende från regeringens sida och att man har en orimlig förtröstan på marknadskrafterna.Vi socialdemokrater brukar säga att marknaden är en utmärkt tjänare men en usel herre. Jag tror fullt och fast att marknaden kan tjäna oss väl när det gäller att behålla vår alliansfrihet och fred och säkerhet i landet och inte minst när det gäller kostnader och industrikompetens.Svensk försvarsindustri står sig väl i internationell konkurrens. Det finns dock anledning att tro att andra vapentillverkande länder inte är lika duktiga som vi när det gäller att hålla överenskommelser om konkurrensutsättning. har det inte skett någon större exportaffär utan att ett lands försvarsindustri först har kunnat sälja till det egna försvaret.Ett bra exempel på var det håller på att gå snett är affären runt torped 45, som jag har tagit upp och diskuterat i kammaren. Där har regeringen låtit prestige och ideologi gå så långt att vi riskerar att stå inför ett förmågeglapp i vårt ubåtsförsvar på kanske 10-15 år.Det är ett försvar som jag tror att vi annars är ganska överens om är något av en hörnsten i vårt försvar, vid sidan av luftstridskrafterna.Regeringens brist på agerande i detta fall hotar att minska vår försvarsförmåga här och - något som försvarsministern talade om . Vi står alltså inför en förmågebrist.Herr talman! Jag tror att samtliga som är initierade i frågan om torped 45 är överens om att det inte finns några torpeder att köpa från hyllan - alltså det som regeringen har bestämt att vi ska göra. Man har dock låtit prestige och ideologi bestämma i denna fråga på ett sådant sätt att vi inte kommer loss och kan ta förnuftiga beslut och göra breda överenskommelser.Det skulle vara bra om vi även när det gäller denna fråga kunde se till bästa, lägga prestigen åt sidan och se till att upphandlingen kommer till stånd och att den blir av det slaget att vi får så lite systempåverkan som möjligt. Då kan vi undvika stora fördyringar i miljardklassen och ett förmågeglapp på många år.En bred överenskommelse och ett sunt förnuft behövs för att lösa denna fråga också. Jag kunde inte låta bli att begära replik när så tydligt markerade att det är efter 2040 som gäller för . Det är sant, men vi ska också titta på det som är . Jag tog upp detta med försvarsministern tidigare. Vi har en överenskommelse mellan regeringen, Socialdemokraterna och om att vi ska titta på helheten först.Jag är medveten om att regeringen när den så önskar kan komma med en proposition i detta ärende som förändrar förutsättningarna. Det kan regeringen alltid göra när den så vill.Jag blev lite orolig när så tydligt markerade detta och inte berättade om helheten. Är vi överens eller är vi inte överens? Jag tror att vi är överens om exakt det som står i betänkandet. Jag tror att det står att de beslut som tas nu är en förutsättning för det som ska ligga till grund för en luftförsvarsutredning och att det ska integreras i de framtida besluten.Jag tror att och jag är överens om att har tagit beslut om att JAS 39 ska vara ryggraden i det svenska luftförsvaret. Jag tror att vi är överens om att vi ska ha ett stridsflygplan som ryggrad och att vi då måste ha de resurser som krävs för att vi ska ha den operativa förmågan. Jag tror att det är det vi har kommit överens om, så vi är nog överens. Det vore märkligt att starta en luftförsvarsutredning utan att ha med JAS. Det blir ingen riktig utredning. JAS-planen är ju grunden för hela luftförsvaret. Vi har haft ganska tuffa politiska förhandlingar om att det är en förutsättning för att över huvud taget ska vara med. Jag kan förutsättningarna. Det hänger dock helt och hållet på om köper detta, om det schweiziska folket säger ja i folkomröstningen och om det schweiziska parlamentet säger ja. Men det är nästa fråga, och det kan dröja lång tid.Under nästa år ska utredningen komma i gång. Jag är glad över att säger att det som står i papperen gäller. Det var dock inte det hon sade i sitt anförande. Hon hoppade över en viktig del, och därför tog jag replik. Jag tror att vi har varit överens om att det som står i betänkandet gäller. Jag tror att vi är överens om att vi ska ta sikte . Då har JAS 39 Gripen-systemet tjänat ut enligt alla bedömare. Fokus ska därför ligga på hur svenskt luftförsvar ska se ut när inte längre fungerar som ryggraden i vårt luftförsvar. Det är så jag har uppfattat vår överenskommelse.Jag har också uppfattat att det ligger på regeringen att komma tillbaka till när det gäller en eventuell ombyggnad av JAS 39 C/D-version till en E/F-version om eller något annat land köper planet, så att vi får en delad kostnad när det gäller utvecklingen. Det är det ena. Det andra står också i det beslut vi fattade och i det likalydande förslaget . Det handlar om att regeringen har att komma tillbaka till när det gäller den ytterligare uppgraderingen av försvarsförmågorna utifrån de krav som Försvarsmakten ställer på förmåga och vårt luftförsvarssystem. Så har jag uppfattat det hela. Av anförande fick jag nästan intrycket att det är upp till medlemsländerna själva i EU att bestämma när man ska fördela order till den egna industrin eller gå ut i upphandling i konkurrens. I någon mening kan detta sägas vara en korrekt historiebeskrivning; det har funnits möjlighet att som enskilt medlemsland hänvisa till artikel 296 och därmed undgå upphandlingar i konkurrens.Men vi måste förhålla oss till att detta undantag från den inre marknaden har förutsatt att man kan åberopa nationella säkerhetsskäl. Detta window of opportunity som har funnits kommer att bli mycket mindre framöver. har uttalat en stark vilja att försöka normalisera försvarsmaterielmarknaden och göra den mer lik den övriga inre marknaden. Möjligheten att åberopa dessa undantag kommer därför att bli mycket mindre framöver.Detta förhållande är något som jag tror att just har all anledning att bejaka, för vi präglas av två karaktärsdrag i sammanhangen. För det första är är en mycket liten beställare, och små beställare gynnas av att det är så stor konkurrens som möjligt på en öppen marknad. För det andra är en stor producent och också därmed intresserat av att marknaden öppnas.Det finns en viss paradox i det säger när hon hävdar att det egna landet alltid först måste köpa det första exemplaret från den egna industrin för att det ska vara möjligt att exportera. Är inte just Schweizaffären och roll som första köpare av E/F ett bevis på motsatsen? Jag tror att och jag är överens om att det är viktigt hur vi förhåller oss till detta. Jag tror att vi är överens om att gynnas av att vi har regler och att inte dessa undantag åberopas alltför ofta. Det är precis så det är, tror jag. Jag tror också att svensk försvarsindustri står sig väl i konkurrensen med övriga vapentillverkande länder.Men vi ska inte heller vara naiva när det gäller möjligheten att åberopa undantag även i fortsättningen. Både och jag lyssnade till samma föredragning i försvarsutskottet när FMV:s generaldirektör var där och sade att det är viktigt att , precis som övriga vapentillverkande länder, har en strategi för vilka områden och vilka vapensystem som är särskilt viktiga för att bevara eller upprätthålla rikets säkerhet. Jag kommer inte ihåg den exakta ordalydelsen, men ungefär så var det.Allan har varit med och fattat beslutet om att skicka ett sådant yttrande till finansutskottet i samband med att lagen skulle antas i riksdag. Jag tror alltså att vi är ganska överens om detta.Men frågan är hur och hans kamrater i Alliansen ser på torped 45. Det är ändå det som jag tog upp som ett bra exempel. Det kan låta som en liten detalj i sammanhanget, men det är det inte. Jag tror att , som är duktig på de här sakerna, håller med mig om att detta är en viktig del i det svenska ubåtsförsvarssystemet. Hur ska vi se på det hela? Vi skulle kunna se det som ett vidmakthållande och en uppgradering av systemet och att vi skulle kunna lösa upp knuten genom att vara lite mindre prestigefyllda och lite mer pragmatiska. Upphandlingen av torped 45 har betydelse både såvitt avser beväpning av ubåtar och möjligen också sjöoperativa helikoptrar för luftburen ubåtsjakt.Jag är inte beredd att ställa mig bakom beskrivningen att det bara finns en enda leverantör av sådana vapen och att denna leverantör är svensk. Det finns naturligtvis många leverantörer av torpeder för användning i både helikoptrar och ubåtar världen över. Om det finns möjligheter att genom konkurrensutsättning minska skattebetalarnas kostnad tycker jag att vi är skyldiga att följa den vägen.Det är korrekt att det kommer att finnas vissa möjligheter att göra avsteg från upphandling i fri konkurrens i åtminstone till. Men det kräver, som påpekar, att man har argumentationen fullständigt klar i de delar där man avser att skydda sig från upphandlingar på marknaden.Jag kan konstatera att i och med att det blir som kommer att pröva detta framöver är det en garanti för att alla, även små länder, ska behandlas lika.Jag gick upp, herr talman, för att reagera på det som jag uppfattade att också sade, nämligen att man själv kan välja om man vill gynna inhemsk industri eller handla upp internationellt. Det är en beskrivning av en passerad tid. Jag tror att är alldeles för blygsam här. Om jag känner honom rätt är han initierad när det gäller dessa frågor och vet exakt vilka torpeder som ligger på vilka hyllor i vilka länder. Han har sett samma bilder som jag, och han vet att det inte finns någon torped på någon hylla som passar för de svenska systemen för det första och för de svenska farvattnen för det andra.Jag tror att det är FMV som har låtit göra en marknadsanalys av var detta skulle kunna finnas. Vad jag har förstått har ett land visat sig intresserat, och det är eller rättare sagt ett italienskt företag. Sist vi använde oss av italienska torpeder gick det inte särskilt bra; det tror jag att känner till. Det slutade med att de jagade de svenska torpedbåtarna i den svenska skärgården, och så ska vi väl inte ha det igen.Men det kan ju hända att det finns någon annan hylla någon annanstans - kanske österut, i . Men jag undrar om det är till fyllest att vi ska köpa torpeder från . Jag tycker att jag har hört argumentation tidigare här som bygger på att det är just från öster som det hot som vi ska rusta oss för ska komma. Jag börjar med att instämma i yrkanden.Vårt betänkande FöU1 har debatterats flitigt här . Mycket klokt har sagts, och i det stora hela har man samsyn på frågorna inom försvarspolitiken.Jag tänkte att jag skulle göra en liten avstickare och inte tala så mycket om de hårda frågorna. Jag tänkte i stället ägna min tid åt att prata om veteraner. Jag tycker att det är en högst aktuell fråga, särskilt nu när Försvarsmakten arbetar med att jobba fram en effektiv organisation i enlighet med försvarsbeslut. 14 handlar inte bara om vår militära förmåga - hur vi snabbt och effektivt kan sätta in våra förband i insats. Det är också viktigt att arbeta med vår förmåga att samordna hjälp och att se helheten och hur olika insatser påverkar våra soldater. Personalvård är en viktig faktor i alla instanser.Det gläder mig att Försvarsmakten jobbar intensivt med att bygga upp en organisation på Högkvarteret som jobbar nära och för dem som deltar i insatser. Frågan om veteraner är inte helt okomplicerad. Många har svårt att egentligen definiera vad en veteran är. Jag väljer att definiera dem som krigsveteraner eller som av försvaret utsänd personal som tjänstgjort utomlands. Man har egentligen inte någon exakt siffra på antalet veteraner, men man tror att det handlar om ungefär 100 000 personer.Det är viktigt att poängtera att den problematik som uppstår bland veteraner inte på något sätt är ett "grupptillstånd". Det är mer på individnivå. är det viktigt att inte måla fram en association - en skev bild av hur det är att tjänstgöra utomlands.Dessa frågor är inte svarta eller vita, och det är inte alla som påverkas negativt av en utlandstjänstgöring, snarare tvärtom. Det finns mycket som tyder på att erfarenheten är mycket positiv och användbar i det vanliga livet. Det är viktigt att påminna om att vi alla måste verka för att förändra synen på veteraner. Det är också allas vår uppgift i alla delar av samhället att bemöta dessa människor med respekt och visa hänsyn till deras upplevelser. Men vi måste ändå jobba utifrån tanken att vi är olika men också att vi faktiskt kan påverkas på olika sätt. Det är inte heller alltid soldater som blir drabbade. I många fall finns det familjer och anhöriga - fruar, män och barn - som påverkas. I dessa fall är det viktigt att de får stöd innan, under och efter en insats. Uppföljningsarbetet är nödvändigt. Därför är det viktigt att man jobbar fram verktyg som kan samla in data om personerna innan, under och efter en insats. Allt detta som jag talar om görs på ett eller annat sätt. Det är dock inte helt tillfredsställande . Det är många instanser som är i behov av samordning och samsyn i frågan, alltifrån de frivilliga organisationerna, som arbetar ideellt med att ge stöd till anhöriga och till soldaterna, till dem som faktiskt jobbar med denna fråga. En problematik som jag tror kommer att växa fram är okunskapen bland aktörer som kommer i kontakt med veteranerna. Det är inte nödvändigtvis så att veteranerna kan identifiera sina egna problem och själva vända sig till Försvarsmakten för att få hjälp. Ofta är det anhöriga och människor på arbetsplatsen som upptäcker en förändring och ett behov. Ofta dyker inte heller problemen upp , året efter eller . Det kan ta upp till 10, 15 eller innan problemen ger sig till känna. Då vänder sig ofta veteranen likt övriga till företagshälsovården, eller direkt till landstingen för att få hjälp att identifiera sina problem.Okunskapen jag talade om kan då bli tydlig när man inte har särskilt mycket studier och forskning på området. Man vet helt enkelt inte vem som har ansvaret, specialistkunskapen saknas, vilka åtgärder som man ska vidta och till vem man ska hänvisa dessa personer.Det finns goda exempel att lära sig av när det gäller frågan om veteraner. är ett land som är framstående i dessa frågor. Men då är det också viktigt att säga att de faktiskt deltar i fler missioner än vi gör och av andra dimensioner och har gjort det . De har ett särskilt departement som arbetar enbart med veteranfrågor. De har militära sjukhus och så vidare. De jobbar mycket med forskning och studier. Tack vare tidigare noggrann uppföljning och analys har de minskat självmordsfrekvensen bland sina veteraner. De har medicinskt kunniga personer vid varje mission som kan identifiera och upptäcka problemen redan på plats. De använder sig också av en speciell teknik för att identifiera problemen på avstånd. De använder telemedicin och telepsykiatri med läkarbedömningar på avstånd med hjälp av videoupptagning. Jag kan tycka att det är fantastiskt. Men det finns andra länder i vår närhet som jobbar med denna fråga på ett eller annat sätt, länder som man kan jämföra med . Jag behöver inte gå in på dem särskilt mycket. Jag vill ändå säga att de frivilliga organisationernas insatser är ovärderliga i detta arbete, men jag tycker inte att det är realistiskt att svenska veteraner ska behöva vända sig till de frivilliga organisationerna och före detta soldater för att få råd om var och hur de ska få tillgång till adekvat professionell hjälp. De ska dock vara ett komplement, och de är otroligt duktiga på att ge stöd till sina kolleger. har Försvarsmakten endast en psykiatriker som utbildar militär sjukvårdspersonal inför missioner. Det finns dock en hel del psykologer på Högkvarteret, och fler kommer att rekryteras , vilket är positivt. Jag hoppas att jag genom mitt mjuka anförande har lyckats förmedla mitt engagemang i denna fråga. Jag är ganska ny inom området, men jag tycker att det är särskilt viktigt att följa upp denna fråga. Det leder faktiskt till mycket frustration när man tänker om vi inte ökar takten i detta arbete. Jag välkomnar det senaste kommittédirektivet. har utsetts till att utreda denna fråga om frivillighetens roll i detta, och han kommer att komma med ett förslag . Avslutningsvis vill jag delge en tanke kring detta. är det enda land inom Partners for Peace där hantering av mental hälsa saknar struktur och inte leds av psykiatriker, vilket jag tror kommer att vara en viktig faktor i sammanhanget. Till skillnad från många andra nationer saknar vi statistik beträffande veteranernas självmordsfrekvens och posttraumatiska skador då uppföljningen sker inom den civila sjukvården, som i sin tur ofta saknar kunskap om specifika militära diagnoser och behandlingar. Jag hoppas därför att Försvarsmakten lyckas i sitt arbete att jobba fram en bra organisation, och jag vet att de är på god väg. I detta anförande instämde , , och (alla S).