bet · GY01MJU11 · 2011-02-22 00:00:00 — Alternativa fiskemetoder till de existerande måste tas fram. Motionären föreslår därför att ges ett uppdrag att i samverkan med fiskerinäringen verka för framtagandet av ett nytt laxfångande redskap. I samma motion begärs att inom EU-samarbetet verkar för att förbudet mot fiske med drivgarn i upphävs. Motionären uppger att beståndet av den vilda laxen har ökat men att detta inte kan tillgodogöras konsumenterna eftersom det är förbjudet att fiska lax med drivgarn. Fångstmetoden anses utgöra ett hot mot tumlare men det torde vara säkerställt att det inte finns några tumlare i (yrkande 2). Även i motion MJ342 (S) yrkande 1 i berörd del lyfter man fram att förbudet mot drivgarn skapar svårigheter för svenska fiskare eftersom många har gjort stora investeringar i redskap för denna typ av fiske. Motionärerna är tveksamma till de underlag som beslut om förbud mot drivgarnsfiske bygger på eftersom förekomsten av tumlare, som fastnar i drivgarnen, är i det närmaste obefintlig i . Inledningsvis vill utskottet framhålla att det är väsentligt att arbetet med fleråriga planer som reglerar de flesta kommersiella bestånd av fisk fortsätter. Fiskekapaciteten ska anpassas till beståndssituationen. Det är viktigt att s.k. utkast av fisk försvinner och att bifångster av andra hotade fiskarter samt fåglar och däggdjur minskas så att bestånden kan återhämta sig och att förlust av viktig genetisk variation undviks. En nyckelfaktor för att komma åt problemet är att utveckla och nyttja effektiva selektiva fiskeredskap. Enligt regeringen ligger väl till i arbetet med selektiva redskap och fortsätter att vara starkt drivande i EU:s arbete med att verka för skonsamma och selektiva fiskeredskap. Utskottet vill vidare uppmärksamma det operativa programmet för fiskenäringen i som gäller . Programmet syftar till att främja ett ekologiskt, ekonomiskt och socialt hållbart fiske i . Fiskeprogrammet började genomföras . har beviljats till olika insatser. Projekt som rör fiskeredskap tillhör de områden där mest medel har beviljats. När det gäller EU:s drivgarnsförbud som trädde i kraft konstaterar utskottet att detta har gynnat laxbestånden i . I flera norrländska älvar har man kunnat se en ökning av uppvandrande lax. Ett flertal förvaltningsåtgärder har genomförts såväl i mynningsområdena som i älvarna, vilket gynnat arter som lax och havsöring som är beroende av älvarna för sin reproduktion. Utskottet vill vidare peka på att kommissionen genomförde en öppen konsultation om de råd som Ices har gett angående utarbetandet av en ny flerårig plan för laxförvaltning i . Utifrån de synpunkter som har inkommit har kommissionen gjort en konsekvensanalys, och det finns planer på att utarbeta en förvaltningsplan för lax i . Med hänsyn till det anförda föreslår utskottet att motionerna MJ274 (KD) yrkande 6, MJ286 (C) yrkandena 1 och 2 samt MJ342 (S) yrkande 1 i berörd del lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om fiskeflottans kapacitet. Jämför reservation 7 (V). I såväl motion MJ274 (KD) yrkande 2 som motion MJ294 (V) yrkande 6 delvis framhålls att fiskeflottans kapacitet ska anpassas till bestånden så att man kan åstadkomma en långsiktigt hållbar förvaltning av fiskbestånden. Det är ett problem att storleken på fiskeflottan är långt större än vad bestånden tål. Utskottet har tidigare behandlat frågor rörande överkapacitet inom den svenska fiskeflottan. Regeringen har i en skrivelse till redogjort för sin bedömning i frågan (skr. 2009/10:187). Enligt regeringen har de statliga insatserna såsom skrotningskampanjer och överlåtbara rättigheter bidragit till en minskning av den svenska fiskeflottans kapacitet, men det kvarstår en överkapacitet som fortsatt resulterar i låg lönsamhet. Effekterna av de olika insatser och regleringar som har vidtagits för att värna om det småskaliga kustfisket i olika regioner, bl.a. regionala kvoter och undantag från krav på särskilt torskfisketillstånd i , är svåra att påvisa eftersom en fortsatt minskning av segmentet sker, men åtgärderna bedöms ha mildrat den negativa utvecklingen. Vid utskottets behandling av skrivelsen instämde utskottet i regeringens bedömning. Utskottet uppmärksammade också att unionens fiskeflotta är för stor för de tillgängliga resurserna och att denna obalans ligger till grund för många problem, t.ex. dålig ekonomisk lönsamhet, bristande efterlevnad av regler och överutnyttjade resurser. I samband med att den gemensamma fiskeripolitiken reformeras kommer frågan om överkapacitet och subventioner att hanteras. Utskottet vill vidare hänvisa till sitt utlåtande över grönboken om reformen av den genensamma fiskeripolitiken (utlåtande /10:MJU4 s. 10). Utskottet framhöll därvid, i likhet med kommissionen, att näringen omfattas av ett antal indirekta stöd, utöver direktstödet från Europeiska fiskerifonden och liknande nationella stödsystem. Det viktigaste av dessa indirekta stöd är det allmänna undantaget från bränsleskatt. Mot bakgrund av subventionernas negativa effekter på resursallokering och bestånd ansåg utskottet att subventionerna borde avskaffas. Detta gäller även subventionen i form av undantag från bränsleskatt som bör tas bort på EU-nivå. Utskottet pekade på att det är märkligt att EU ännu inte klarat av att på ett ansvarsfullt sätt ta bort denna subvention som är till så stor skada, inte minst för miljön. Utskottet anförde vidare att ett införande av tydligare fiskerättigheter för enskilda eller för grupper av företag skulle vara mer effektivt mot överkapaciteten än dagens kostsamma strukturanpassningspolitik. Enligt vad utskottet har inhämtat från Landsbygdsdepartementet driver , generellt sett, linjen att subventioner som bibehåller fartygskapaciteten ska fasas ut. Vidare bör tilläggas att utskottet genom sin uppföljnings- och utvärderingsgrupp har följt upp resultatet av skrotningskampanjen i . Utskottet har funnit att resultaten av skrotningskampanjen i var oklara. Det är, enligt utskottets mening, viktigt att regeringen följer den fortsatta utvecklingen av denna fråga och dess konsekvenser för lönsamheten inom yrkesfisket. Utskottet avser att återkomma till skrotningskampanjen i samband med uppföljningen av regeringens resultatredovisning i budgetpropositionen för utgiftsområde 23 . Mot bakgrund av det anförda föreslår utskottet att motionerna MJ274 (KD) yrkande 2 och MJ294 (V) yrkande 6 i denna del lämnas utan vidare åtgärd. EU:s fiskeavtal med tredjeland m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om efterlevnaden av FAO:s uppförandekod när det gäller EU:s fiske, EU:s fiskeavtal med tredjeland samt EU:s bistånd till fiskerikontroll och fiskeförvaltning i tredjeland. Jämför reservationerna 8 (S, V) och 9 (MP, V). I motion MJ274 (KD) yrkande 9 påpekas att EU:s fiske i andra länders vatten måste följa FN:s jordbruks- och livsmedelsorganisations (FAO) uppförandekod för ansvarsfullt fiske. EU:s fiskeavtal med tredjeland bör renodlas till överenskommelser om tillträde till fiskeresurserna i enlighet med havsrätten och FAO:s uppförandekod för ansvarsfullt fiske. Detta innebär att man tar hänsyn till lokalbefolkningens möjligheter att försörja sig genom fiske. Enligt motion MJ294 (V) yrkande 6 delvis är det viktigt att värna fiskebestånden globalt. möjliggör EU:s gemensamma fiskeripolitik att fattiga länders fiskebestånd utnyttjas, vilket bidrar till rovdrift och förstör livsvillkoren för lokalbefolkningen. bör därför agera för att de fiskeavtal som EU tecknar med utvecklingsländer stoppas. Nya avtal ska baseras på folkrättsliga principer och respekt för invånarna i avtalsländerna. EU:s framtida fiskeriavtal ska garantera att fisket i tredjelands vatten sker på verkliga överskottsresurser. I motion MJ446 (MP) yrkande 7 uppmärksammas EU:s bistånd till fiskerikontroll och fiskeförvaltning i tredjeland. Motionärerna anser att regeringen i samband med EU:s fiskeförhandlingar bör agera för att EU inte ska begära kompensation i form av fiskerätter för sina biståndsinsatser. och EU bör ge särskilt bistånd till fattiga länder, i första hand i , för att bygga upp fiskerikontrollen för att skydda de egna fiskevattnen från utfiskning eller rovfiske från stora fiskefartyg. Länderna behöver också stöd för att bygga upp en fiskeriförvaltning mer generellt. Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden om EU:s fiskepartnerskapsavtal med utvecklingsländerna (se t.ex. bet. 2010/11:MJU5, s. 56). Av betänkandet framgick att utskottet, i likhet med regeringen, ansåg att EU:s externa fiskeripolitik, särskilt de fiskepartnerskapsavtal som unionen har med många utvecklingsländer, måste förbättras. Bland annat bör kostnaden för dessa avtal ligga på de fiskande parterna i stället för att till största delen finansieras av unionen. Vid utskottets behandling framkom vidare att i samband med att avtal omförhandlas påpekat att fisket ska bedrivas endast på ett visat överskott, att den vetenskapliga rådgivningen ska följas, att utvärderingar av avtalet ska ske och att dessa utvärderingar ska komma medlemsstaterna till handa. På grundval av de aktuella motionsförslagen vill utskottet lämna vissa kompletterande uppgifter i frågan. Bilaterala fiskeavtal mellan EU och tredjeland fastställer den allmänna ramen för tillträde för EU:s flottor till vatten i dessa länder. Ett protokoll som bifogas fastställer de särskilda villkor (tekniska, ekonomiska, typ av resurser, etc.) som gäller för genomförandet av avtalet. Fiskeavtalen kan delas in i fiskepartnerskapsavtal (FPA) och rena fiskeavtal. Fiskeavtalen, som står för den största delen av EU:s fiske utanför unionens vatten, handlar dels om gemensam förvaltning av delade bestånd, dels om ett utbyte av fiskerättigheter. fiskar på dessa avtal, framför allt i norsk zon. En stor del av EU-flottans fångster kommer från fiskevatten utanför EU men huvuddelen av detta kommer från avtal med nordliga länder som , och . Fiske från FPA utgör av totala fångsten (volym) enligt uppgifter från Landsbygdsdepartementet. Fiskepartnerskapsavtal innebär att EU erhåller överföringar av fiskemöjligheter i utbyte mot ekonomisk ersättning. Partnerskapsavtalen löper ofta och omförhandlas vanligen när kontraktstiden är slut. Dessa fisken har, enligt regeringen, stor ekonomisk betydelse för både unionen och avtalsländerna. Unionen har sådana avtal med 16 länder, huvudsakligen utvecklingsländer. tog rådet beslut om rådsslutsatser som gav riktlinjerna för hur fiskepartnerskapsavtal skulle se ut. Rådsslutsatser är inte bindande men de ger rekommendationer. Rådsslutsatserna har implementerats på de avtal som finns. Detta har inneburit att man blev mer tydlig med att fisket skulle vara hållbart långsiktigt och bedrivas på ett överskott av kuststatens eller ö-nationens resurser. En viktig skillnad var vidare att ekonomiska och sociala utvärderingar skulle genomföras både före och efter avtalen. Därtill åtog man sig att i ökad omfattning förbättra det vetenskapliga underlaget för beslut avseende kvoter m.m. Som en viktig målsättning lyfte man fram att motverka illegalt fiske. Kommissionen har lagt in en klausul om mänskliga rättigheter i de förslag på förnyade avtal och protokoll som man har presenterat för rådet och parlamentet. Utskottet erfar att regeringen har framfört synpunkter på EU:s externa politik, framför allt med avseende på unionens fiskepartnerskapsavtal. En grundläggande svensk inställning är att politik för global utveckling ska genomsyra och inarbetas i arbetet inom andra sektorer varhelst det är relevant. Synpunkter på fiskepartnerskapsavtalen och deras utformning utgår från att fisket ska vara hållbart, att det ske på det överskott av bestånden som inte nyttjas nationellt och med hänsyn till tillgänglig vetenskaplig information, att EU:s sektorsstöd används i enlighet med de ingångna avtalen och följs upp samt att fisket sker i enlighet med gällande regelverk. Landsbygdsdepartementet uppger att regeringen arbetar för att stärka den internationella fiskeriförvaltningen. Problemet med olagligt, orapporterat och oreglerat fiske, s.k. IUU-fiske, är ett internationellt problem och behöver tacklas internationellt. Frågan är vidare aktuell i arbetet med reformen av den gemensamma fiskeripolitiken. I detta arbete är framför allt följande punkter viktiga vad gäller den externa politiken: Fiske av utanför unionen ska följa samma regler som fiske inom unionen. Regionala fiskeriorganisationer (, RFMO) är grunden i det internationella systemet för fiskeriförvaltning. Den vetenskapliga rådgivningen för fiskepartnerskapsavtalen måste stärkas. Detta är viktigt för att försäkra sig om att fisket sker på ett dokumenterat överskott. Övervakning, kontroll och uppföljning av avtalen är ett område där det också bör vara samma standard för fiske utanför unionen som på EU-vatten. Fiskepartnerskapsavtalen bör följas upp kontinuerligt. Den externa politiken ska vara överensstämmande med unionens biståndspolitik. Utskottet anser att det är väsentligt att politik för global utveckling implementeras i enlighet med beslut (prop. 2002/03:122, bet. 2003/04:UU3, rskr. 2003/04:112). Beslutet utgör grunden för en samstämmig politik för en rättvis och hållbar global utveckling. Utgångspunkten är att nationella politiska beslut har globala återverkningar och att alla politikområden kan bidra till arbetet med att bekämpa fattigdom. När det gäller fiskepartnerskapsavtal med tredjeland konstaterar utskottet att avtalen å ena sidan har stor ekonomisk betydelse för såväl EU som avtalsländerna. Å andra sidan behöver avtalen förbättras, och det är därför viktigt att avtalen utvärderas och att underlaget kommer medlemsstaterna till handa. Mot denna bakgrund välkomnar utskottet regeringens politik inom området som redovisas ovan. Utskottet vill också tillägga att 2006 röstade emot att EU skulle ingå ett fiskepartnerskapsavtal med , beroende på situationen vad gäller ställning gentemot . På grundval av det anförda utgår utskottet från att regeringen även fortsättningsvis bedriver en aktiv politik på detta område och vid behov informerar om hur fiskepartnerskapsavtalen utvecklas. Enligt utskottets mening kan motionerna MJ294 (V) yrkande 6 i berörd del och MJ446 (MP) yrkande 7 därmed lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller frågan om FAO:s uppförandekod konstaterar utskottet att EU, liksom övriga länder som skrivit på FAO:s uppförandekod för ansvarsfullt fiske, har förbundit sig att följa koden. Enligt uppgift från Landsbygdsdepartementet arbetar regeringen för att underlätta uppföljningen av efterlevnaden, bl.a. genom att arbeta för att det vetenskapliga underlag som ligger till grund för fiskepartnerskapsavtalen ska förbättras, att utvärderingarna av avtalen ska förbättras och följa en gemensam standard samt att samstämmigheten med övrig politik, som utvecklings- och miljöpolitik, ska öka. På grundval av det anförda föreslår utskottet att motion MJ274 (KD) yrkande 9 lämnas utan vidare åtgärd. Tillämpningen av miljörättsliga principer och mål m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om tillämpning på fisket, miljömålens tillämpning inom fiskeripolitiken, förbud mot bottentrålning samt fiskefria områden. Jämför reservationerna 10 (MP, V), 11 (MP) och 12 (V). I motion MJ446 (MP) yrkande 3 uppges att allmänna hänsynsregler ska gälla för all verksamhet, men de tillämpas i praktiken inte för fisket. Reglerna innebär bl.a. att man ska ha kunskap om miljöeffekter som den egna verksamheten har, att man ska använda bästa tillgängliga teknik och att man ska hushålla med naturresurser. Detta bör, enligt motionärerna, gälla även för fisket. Vidare påpekas att miljömålet bör överordnas i EU:s fiskepolitik och den svenska fiskelagen. I motionen uppges att EU:s gemensamma fiskeripolitik och nationella fiskelag negligerar konflikterna mellan miljömål och ekonomiska mål i fiske- och havsförvaltningen. Endast genom att tydligt prioritera långsiktiga miljömål framför kortsiktig ekonomisk kan lagen bli tillräckligt tydlig (yrkande 9 i denna del). I samma motion uppmärksammas också att miljökonsekvensbeskrivningar för fisket behöver genomföras. Miljökonsekvensbeskrivningar bör ske på alla aktiviteter som har en negativ påverka på arter och ekosystem. saknas sådana krav vid bottentrålning trots att trålningen förorsakar stora skador på havsbotten. Det behövs vidare en integrerad havsförvaltning, dvs. en sammanhållen förvaltning av de sektorer som har de största effekterna på havsmiljön, jordbruk, transporter, ledningar, avlopp, fiske, naturvård, olje-, sand- och grusutvinning, militära ändamål, rekreation etc. (yrkande 10). Enligt yrkande 8 i samma motion behövs det också ett generellt förbud mot bottentrålning med möjlighet till dispens samt lokal tillståndsprövning. Undantag från förbudet bör bara ges efter en planerings- och tillståndsprocess som säkerställer att fiskemetoden inte skadar viktiga bottenhabitat. Tillståndsprövning ska ske lokalt eftersom förutsättningarna varierar mellan regionerna. Även i motion MJ274 (KD) yrkande 7 framhålls att bottentrålning bör klassas som miljöfarlig verksamhet och tillåtas endast efter en prövning av miljökonsekvenserna för aktuella områden. Skälet är att bottentrålning orsakar stora skador på havets botten som kan liknas vid en kalhuggning, där de levande varelserna, oavsett art, obevekligt dras med i trålnäten. I motion MJ294 (V) yrkande 6 i berörd del framhålls att fiskestopp bör införas på alla hotade arter och bestånd. Bland annat bör fler fiskefria områden införas. Fredade fiskefria områden kan fungera som barnkammare för både kommersiella fiskarter och andra arter. Likaså i motion MJ274 (KD) yrkande 3 framhåller motionären att de för fisken viktigaste lekområdena ska stängas för allt fiske under hela lekperioderna. Reservat där allt fiske är förbjudet fungerar som områden där fiskbestånden kan återhämta sig ostört och senare bidra till större fångster utanför de skyddade områdena. Reservat bör inrättas i samråd med fiskerinäringen och andra intressenter. I betänkandet från föreslås en ny fiskelag som innefattar en portalparagraf med miljörättsliga principer. Miljöintressen och näringens intressen ska, enligt förslaget, avvägas lika. Detta innebär att fiskevården kommer att väga tyngre än vad som har varit fallet tidigare. På lång sikt finns det inga målkonflikter mellan hållbart fiske och yrkesfiske eller fritidsfiske. Fisket måste bedrivas hållbart och utgå från ekosystemansatsen för att det ska finnas kvar en fiskenäring med levande kustsamhällen. I stället ligger konflikten mellan hållbart fiske och kortsiktigt överutnyttjande av fiskresurserna. Portalparagrafen utgör således en programförklaring. Denna ges sedan ett innehåll genom att miljöprinciper införs i förslaget. Utredaren föreslår att försiktighetsprincipen, ett kunskapskrav och en konsekvensbedömning för miljön införs i fiskevårdslagen. Försiktighetsprincipen innebär att alla som fiskar framöver blir skyldiga att vidta försiktighetsmått för att undvika risker för skada. Principen ska omfatta såväl yrkesfiskare som fritidsfiskare. Det föreslås vidare att ett kunskapskrav för yrkesfiskare ska införas. Innebörden ska vara att den som bedriver yrkesmässigt fiske med fartyg ska ha genomgått utbildning om det akvatiska ekosystemet. Krav på konsekvensbeskrivning och efterföljande bedömning för miljön integreras i det befintliga men förenklade tillståndssystemet för yrkesfiskare. Detta ska påminna om kravet om miljökonsekvensbeskrivning i . Utskottet vill vidare uppmärksamma att utredningens förslag berör den regionala nivån. Utredaren pekar på att det behövs ett utökat samråd mellan brukare, intressenter och myndigheter eftersom det krävs en gemensam syn på de problem som behöver lösas. Ett utökat samråd med regional förankring kan, enligt utredaren, bidra till att det växer fram en sådan gemensam syn. Förslaget innebär att regionala råd med representanter från berörda myndigheter och intresseorganisationer knyts till den ansvariga myndigheten. Utskottet noterar med tillfredsställelse att den nya Havs- och vattenmyndigheten inleder verksamheten . Myndigheten kommer att ha ett samlat ansvar för havs- och vattenmiljöfrågor, inklusive genomförandet av fiskeripolitiken. Myndigheten ska verka för bevarande och hållbart nyttjande av havs- och vattenmiljöer. Myndighetens uppgifter baseras på den verksamhet som avser havs- och vattenmiljöfrågor och som har delats mellan och . Det är, enligt utskottets mening, angeläget att kraftsamla i arbetet för ett renare hav och ett hållbart nyttjande av havs- och vattenmiljöer. En ändamålsenlig organisation för detta ändamål är ett viktigt instrument i sammanhanget. Utskottet konstaterar avslutningsvis att det pågår en beredning inom av förslag som berör tillämpningen av miljörättsliga principer inom fisket m.m. Utskottet föreslår därför att motion MJ446 (MP) yrkandena 3, 9 i berörd del och 10 lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller bottentrålning vill utskottet nämna att det finns regler om förbud mot bottentrålning för vissa områden under vissa tidsperioder . Sådana förbud är oftast motiverade av ansamling av lekande fisk, eller ung, mindre fisk. Prövning av förbud sker således från fall till fall. I övrigt finns nationella regler i kustområdet om var trålning får ske. Det finns även regler om hur trålarna ska utformas för att ha så hög selektivitet som möjligt. Längs den svenska kusten finns också en trålgräns som utesluter trålning från de kustnära ekosystemen. Utskottet har erfarit att det kontinuerligt genomförs en översyn och analys av områden med känsliga bottnar där bottentrålning är olämpligt. Effekter av bottentrålning har också studerats av , och det har då konstaterats att sådan trålning kan skada bottnar och bottenlevande djur. Ytan av områden som är skyddade från trålning har därför utökats väsentligt . Detta gäller främst på . Utskottet förutsätter att regeringen följer utvecklingen på området. Detta gäller också beslut men anledning av regeringens proposition om överlåtbara fiskerättigheter. Av underlaget framgår att man bl.a. uppskattade att antalet storskaliga trålare skulle minska med en tredjedel. Även det regionala inflytandet berördes (se vidare prop. 2008/09:169, bet. 2008/09:MJU23). Med hänsyn till det anförda föreslår utskottet att motionerna MJ446 (MP) yrkande 8 och MJ274 (KD) yrkande 7 lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller det fredade området vill utskottet tillägga att genom fiskerilagstiftningen har infört olika slags begränsningar i syfte att skydda fisk och/eller naturvärden. Fredningsområden har en lång tradition inom svensk fiskeriförvaltning. Inom ett sådant område kan arter fredas permanent eller temporärt i sina lekområden eller uppväxtområden som användningen av redskap begränsas. kan t.ex. stänga områden för fiske för att bevara eller restaurera hotade fiskbestånd, eller förbjuda bottentrålning i områden för att skydda känsliga bottnar. Även beträffande denna fråga utgår utskottet från att regeringen följer utvecklingen. Utskottet föreslår därför att lämnar motionerna MJ294 (V) yrkande 6 i berörd del och MJ274 (KD) yrkande 3 utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om regelförenklingar inom fiskerinäringen. I motionerna MJ331 (KD) och MJ413 (M) uppmärksammas att regelverket för fiskerinäringen behöver förenklas. Motionärerna anser att regeringen under förra mandatperioden har bedrivit ett framgångsrikt arbete för att minska antalet krångliga regler för företagen men detta arbete har inte kommit fiskerinäringen till del. Utskottet anser i likhet med motionärerna att det är väsentligt att arbetet med regelförenkling för företagen fortsätter och att även fiskerinäringen innefattas. påbörjades arbetet med regelförenkling till följd av regeringens handlingsplan för regelförenkling för företagen. När det gäller fiskerinäringen har funnit att det nationella utrymmet för åtgärder som minskar den administrativa bördan är begränsat.