bet · GZ01AU2 · 2011-12-07 00:00:00 — Målgruppen för satsningarna är personer som har lämnat sjukförsäkringen och deltagit i arbetslivsintroduktion och som bedöms stå mycket långt från arbetsmarknaden. Det är enligt utskottets mening värdefullt att även människor med en mycket svag ställning på arbetsmarknaden kan ges stöd till att använda den arbetsförmåga de har och få chansen att delta i en arbetsgemenskap. Att människor stannar kvar på arbetsmarknaden och i arbetskraften torde också vara mycket betydelsefullt för deras möjligheter att kunna övergå till arbete utan stöd. Ett långsiktigt hållbart arbetsliv Utskottet värdesätter regeringens ambition att ge alla människor som kan arbeta möjlighet att göra det utifrån sina förutsättningar. Det ligger dock en stor utmaning i att framgångsrikt och långsiktigt ta vara på all tillgänglig arbetskraft och att bryta utanförskapet för dem som står utanför arbetsmarknaden och arbetslivet. Flera olika politikområden behöver samverka, och utskottet är övertygat om att områdena arbetsmiljö och arbetsrätt har stor betydelse för att göra detta möjligt. Utskottet ser mycket positivt på den nationella handlingsplanen för arbetsmiljöpolitik som regeringen tagit fram. Det huvudsakliga syftet med handlingsplanen är att peka ut i vilken riktning utvecklingen inom arbetsmiljöområdet bör gå och vilka områden som bör prioriteras för kommande insatser. Den nya arbetsmiljöpolitiken ska bidra till den samlade jobbpolitiken och lyfta fram arbetsmiljöns potential för ökad konkurrenskraft. Utskottet vill särskilt peka på den satsning på arbetsmiljöområdet som inleddes och som inneburit att det tillförts medel för extra arbetsmiljöinsatser inom tre områden: informations- och kunskapssatsning, förstärkt information till utländska företag och arbetstagare samt marknadskontroll och standardiseringsarbete. Utskottet noterar med glädje att de flesta indikatorer på arbetsmiljöområdet har en fortsatt positiv utveckling. Utskottet anser dock, liksom regeringen, att det finns anledning att ur ett riskförebyggande perspektiv noga följa och analysera utvecklingen när det gäller antalet dödsolyckor och arbetsolyckor i arbetslivet. Antalet dödsolyckor i arbetet har visserligen minskat . omkom i genomsnitt 138 personer , 95 och i medeltal 61 personer . inträffade 54 dödsolyckor, vilket visserligen var fler än året innan, men det är den näst lägsta siffran vid mätningar i modern tid. Utskottet vill peka på att ett antal av de satsningar som regeringen har vidtagit haft direkt fokus på konkreta risker i arbetsmiljön, t.ex. hot och våld och belastningsskador. Dessa tillsammans med andra satsningar av mer långsiktig karaktär, såsom ökad information och kunskapsförmedling, syftar till ett förbättrat riskförebyggande arbete. Utskottet anser att det är av stor betydelse att tillsynsverksamheten är effektiv och inriktad på arbetsställen med hög risk. Utskottet uppskattar att arbetsmiljöområdet är föremål för nytänkande och att man inte bara ser risker utan även möjligheter. som systemen för att minska riskerna i arbetsmiljön förbättras måste arbetsmiljöns möjligheter att bidra till hälsa och välbefinnande i högre grad uppmärksammas och utvecklas. I detta sammanhang vill utskottet också uttrycka sin uppskattning över att regeringen gett i uppdrag att se över möjligheterna att följa utvecklingen av goda arbetsmiljöer för förbättrad produktivitet och konkurrens. Utskottet vill understryka skyddsombudens viktiga roll i det svenska arbetsmiljösystemet. De regionala skyddsombudens uppgift är att aktivera och vara ett stöd för arbetstagarsidan i det lokala arbetsmiljöarbetet, främst på mindre arbetsställen där det saknas skyddskommittéer. Staten ger ett bidrag till den regionala skyddsombudsverksamheten på . Utskottet vill också betona det angelägna regelförenklingsarbete som regeringen bedriver. Ett exempel på en sådan förenkling på arbetsmiljöområdet är en lagändring som gör det möjligt att i skyddskommittén behandla även andra frågor än arbetsmiljöfrågor och på så sätt undvika en dubbelbehandling. Bara på område har de administrativa kostnaderna för regler som belastar företag minskat med eller . Ungefär hälften av minskningen är resultat av arbete inom . Utskottet vill också uppmärksamma att regeringen ökar anslag 2:1 tillfälligt med . Anledningen till höjningen är förslaget om nya bestämmelser i lagen om utstationering av arbetstagare. Det innebär att utländska arbetsgivare som utstationerar arbetstagare till ska göra anmälan till om utstationeringen och utse en kontaktperson i . Förslaget är publicerat i en promemoria (Ds 2011:22) och har remissbehandlats. Utskottet vill påminna om att i gäller den svenska arbetsmarknadsmodellen. Modellen innebär att parterna på arbetsmarknaden själva i kollektivavtal reglerar löner och villkor. Övervakningen av hur lönevillkor och övriga anställningsvillkor tillämpas utövas av arbetstagarorganisationerna. Utskottet välkomnar därför förslaget som avser att tillgodose de behov som svenska arbetstagarorganisationer har för att kunna komma i kontakt med, och i förekommande fall, förhandla med utländska företag som utstationerar arbetstagare i . Den svenska modellen utgör enligt utskottets mening en god grund för en väl fungerande arbetsmarknad. De arbetsrättsliga reglerna i ger bra förutsättningar för att kombinera trygga förhållanden på arbetsmarknaden med en hög sysselsättningsnivå. Därför bör grunderna för arbetsrätten bestå också framöver. På vissa områden kan dock korrigeringar behövas. Syftet med sådana regeländringar ska vara att främja nyanställningar och de ska i första hand vara kopplade till lagstiftningsåtgärder. Ett sådant exempel är förslaget om att införa en gymnasial lärlingsanställning som är under beredning i . Utskottet instämmer i regeringens uppfattning att det ska vara lätt att anställa. Även om tillsvidareanställningar ska vara grunden på den svenska arbetsmarknaden spelar tidsbegränsade anställningar en viktig roll. Utskottet vill dock betona att som tidsbegränsade anställningar kan vara en viktig bro in i arbetslivet är det viktigt att de inte missbrukas. I en departementspromemoria (Ds 2011:22) har regeringen förslagit ett förtydligande av rättsläget. Innebörden är att det direkt av lagen (1982:80) om anställningsskydd (LAS) ska framgå att om tidsbegränsade anställningar respektive provanställning enligt LAS kombineras på ett sätt som utgör ett missbruk, kan arbetstagaren få domstols förklaring om att anställningsavtalet ska gälla tills vidare. Utskottet vill också peka på att det pågår en rad utredningar på arbetslivsområdet om bl.a. lärlingsprovanställning, kostnader för arbetsgivare vid tvist om uppsägning och rätten att kvarstå i anställning till . Synpunkter på oppositionspartiernas förslag När det gäller oppositionspartiernas alternativa förslag kan utskottet för det första konstatera att budgetmotionerna gör det tydligt att det saknas ett gemensamt alternativ. Mot en tydlig allianspolitik står fyra spretiga alternativa förslag med mycket lite gemensamt. Utskottet konstaterar att oppositionspartiernas enda gemensamma nämnare fortfarande tycks vara att prioritera bidragslinjen framför arbetslinjen. Liksom har Socialdemokraterna, kraftiga återställare av regeringens förändringar i arbetslöshetsförsäkringen som sina budgetmässigt tyngsta poster inom beredningsområdet. Oppositionspartierna prioriterar fortfarande stora delar av sin budget till dem som inte arbetar. Detta står i bjärt kontrast till regeringens arbetsmarknadspaket där inriktningen i stället är att bryta och förhindra långtidsarbetslöshet med resurser som stimulerar människor att gå från bidrag till arbete. Utskottet finner oppositionspartiernas prioritering svårbegriplig av flera skäl. Det viktigaste skälet är att de återställare som man förordar riskerar att öka arbetslösheten i ett läge där så gott som alla bedömare varnar för en vikande arbetsmarknad. Utskottet vill erinra om att förändringarna i arbetslöshetsförsäkringen är den av regeringens arbetsmarknadsreformer som i högst grad bidrar till minskad arbetslöshet, enligt den uppföljning av sysselsättningspolitiken som redovisades ekonomiska vårproposition. Långsiktigt beräknas reformerna av arbetslöshetsförsäkringen öka sysselsättningen och antalet arbetade timmar och minska arbetslösheten . I ett mycket osäkert läge i världsekonomin och med en fortfarande alltför hög inhemsk arbetslöshet framstår det som ansvarslöst att förorda en återgång till den tidigare bidragslinjen. Oppositionspartiernas miljardförstärkningar av arbetslöshetsförsäkringen är också svårbegripliga mot bakgrund av det blygsamma reformutrymme som funnits budget. Av de som finns att ta i anspråk utan att överge det finanspolitiska ramverket väljer oppositionspartierna att satsa mellan 1,5 och på återställare i arbetslöshetsförsäkringen på utgiftsområde 14. För Socialdemokraternas och del tillkommer ytterligare 2 till i budgetförsvagningar på inkomstsidan genom förslagen att sänka kostnaden för medlemskap i a-kassa. Sådana prioriteringar framstår inte som ansvarsfulla i en ekonomisk situation som talar för ett behov av ansvarstagande. Utskottet noterar att oppositionspartiernas enighet om bidragslinjen emellertid inte tycks utsträcka sig till de tillkännagivanden om återinförd 100-dagarsregel och borttagen deltidsbegränsning som man samlade en riksdagsmajoritet bakom (bet. 2010/11:AU9, rskr. 2010/11:279). Finansiering av exempelvis ett borttagande av deltidsbegränsningen återfinns bara i och som den får förstås budgetmotion. Även om utskottet inte kan ställa sig bakom förslaget är det i och för sig lovvärt att dessa två partier tar finansiellt ansvar för sina förslag i denna del även i budgethanteringen. Utskottet noterar också att nu i stort sett ställer sig bakom den kostnadsberäkning av reformen som man avvisade så sent som . Det är emellertid enligt utskottets mening anmärkningsvärt att Socialdemokraterna och som under vårens motionsbehandling ansåg dessa förslag som så viktiga att genomföra att man förenade alla fyra oppositionspartierna bakom sin ståndpunkt nu inte bedömer förslagen värda att genomföra ens inom den fyraårsperiod 20122015 som kan överblickas i höstens budgethantering. Förslagen nämns över huvud taget inte i Socialdemokraternas och budgetmotioner. Enligt utskottets mening förutsätter det finanspolitiska ramverk som ska försvara den svenska välfärden i tider av ekonomisk oro inte bara att partier kan framföra helhetsförslag som balanserar inkomster och utgifter. Partierna måste i budgethanteringen ta ansvar även för förslag man lägger fram i behandlingen av andra ärenden under andra delar av för att deras politik ska bli statsfinansiellt trovärdig. Att som Socialdemokraterna och samla en riksdagsmajoritet bakom krav i flermiljardklassen som man inte följer upp och finansierar i sitt eget budgetalternativ är enligt utskottets mening i förlängningen en risk för trovärdigheten, inte bara för de enskilda partiernas politik utan ytterst för hela det finanspolitiska ramverket. Slutligen kan utskottet konstatera att arbetslöshetsförsäkringens framtida utformning är föremål för övervägande inom ramen för den parlamentariska socialförsäkringsutredningen. Även i detta perspektiv förefaller oppositionspartiernas förslag på omedelbara och stora förändringar av försäkringen mindre välbetänkta. Utskottet välkomnar i sammanhanget att utredningen bl.a. har i uppdrag att se över hur en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring kan införas i syfte att stärka människors trygghet och stabiliteten på arbetsmarknaden. Oppositionens motstånd mot nya idéer inom arbetsmarknadspolitiken kommer bl.a. till uttryck när det gäller hur förmedlingsarbetet ska bedrivas. Socialdemokraterna och vill omfördela stora summor från den valfrihet som de kompletterande aktörerna innebär för de arbetssökande till mer traditionell förmedling. Som utskottet har framhållit är arbetsförmedling i Arbetsförmedlingens regi ett nödvändigt och väl fungerande inslag i den aktiva arbetsmarknadspolitiken. Det är också i det ljuset man ska se att regeringen tillför till Arbetsförmedlingens förvaltningsanslag, vilket motsvarar en höjning med jämfört med föregående budgetår. Det är en historisk satsning på Arbetsförmedlingen. Arbetsförmedlingens förmedlingsverksamhet har emellertid kompletterats med andra aktörer, exempelvis s.k. jobbcoacher. Utskottet kan konstatera att det inte finns några breda forskningsöversikter som talar för att privata förmedlingsaktörer generellt skulle vara mer effektiva än offentliga, men inte heller några som skulle tyda på motsatsen ([2011] och IFAU 2011:7). Obestridligen innebär införandet av kompletterande aktörer emellertid att nya vägar till stöd öppnas för den arbetssökande. Därmed kan den hjälp som samhället erbjuder anpassas bättre till vad den arbetssökande själv bedömer kan hjälpa henne eller honom tillbaka till arbete. Det skapas också större möjligheter att erbjuda ett rikt utbud av tjänster som är nischade mot vissa grupper av arbetssökande. Ett exempel på detta är ett försöksprojekt som genomfördes 20072008 med privat arbetsförmedling i tre län och har utvärderats av IFAU (IFAU Working paper 2009:23). till alla deltagare kunde man inte se någon entydig effekt, men utrikes födda som erbjöds privat förmedling fick jobb snabbare och tjänade mer än de som bara fick stöd från Arbetsförmedlingen. Att kompletterande aktörer också kan bidra med ett tydligare jobbfokus framgår av en annan (2010:15) där deltagare i jobb- och utvecklingsgarantin med respektive utan tillgång till stöd från kompletterande aktörer (KA) jämfördes med deltagare i den tidigare aktivitetsgarantin. Deltagarna i jobb- och utvecklingsgarantin sökte i genomsnitt 10 jobb , vilket var fler än både genomsnittet för alla inskrivna (8,7) och för deltagarna i aktivitetsgarantin. KA-deltagarna sökte i snitt 14,6 jobb . KA-deltagarna deltog också oftare i jobbsökaraktiviteter än övriga deltagare i jobb- och utvecklingsgarantin, som i sin tur deltog i fler sådana aktiviteter än deltagarna i den tidigare aktivitetsgarantin. Samma mönster återkom enligt vad som framgår av IFAU:s rapport även när det gäller motivationssamtal och handledarkontakter och hur nöjda deltagarna var med insatsen; jobb- och utvecklingsgarantin fick ett bättre resultat än den tidigare aktivitetsgarantin och allra störst är skillnaden i förhållande till de deltagare som inom ramen för jobb- och utvecklingsgarantin fått tillgång till tjänster från kompletterande aktörer. Mot bakgrund av att regeringen gör en historisk satsning på Arbetsförmedlingens egen verksamhet framstår det för utskottet som mycket svårbegripligt att Socialdemokraterna och önskar vrida klockan tillbaka och beröva de arbetssökande den valfrihet och möjlighet till individanpassning som tillgången till kompletterande aktörer medför. Utskottet vill med anledning av att Socialdemokraterna, och i sina motioner ställer krav på utökad inspektionsverksamhet peka på att vid planering och prioritering av inspektionsverksamheten väljer de arbetsställen som bedöms ha de största arbetsmiljöriskerna. Verket har haft som mål att öka den del av inspektörernas tid som används till inspektion. innebar det att antalet arbetsställebesök per inspektör ökade . Därtill kan nämnas att antalet årsarbetskrafter inom i medeltal uppgick till 527 , vilket är en ökning med 18 årsarbetskrafter jämfört med . Utskottet ser också positivt på att nationella tillsynsinsatser har gjorts när det gäller de angelägna områdena hot, våld och jämställdhet i detaljhandeln, riskbedömning inom tillverkningsindustrin, överbeläggning inom sjukvården och unga i arbete. I sammanhanget kan även nämnas den försöksverksamhet som pågår inom den grafiska branschen med en ny tillsynsmodell som utvecklar och provar s.k. screening. Tillsynen inom projektet startade och beräknas omfatta ca 1 500 arbetsställen. En utvärdering av projektets resultat kommer att genomföras . Utskottet anser att det är viktigare och mer relevant att se till vad man faktiskt åstadkommer på området än att, som de motionerande partierna, lägga alltför stor vikt vid att mekaniskt räkna antalet arbetsmiljöinspektörer. Utskottet noterar att Socialdemokraterna i sin budgetmotion delvis tycks ha släppt det ensidiga fokus på matchningsproblematiken som helt dominerade partiets analys i anslutning till den ekonomiska vårpropositionen. Tyvärr förefaller analysen begränsa sig till ett nostalgiskt tillbakablickande misslyckade arbetsmarknadspolitik. Socialdemokraternas politik för utgiftsområde 14 består efter vad utskottet kan bedöma av idel gamla lösningar och återställare i stället för nya idéer för framtidens arbetsmarknad. De budgetmässigt mest omfattande förslagen utgörs av krav på återgång till gammal bidragspolitik och till gammal AMS-politik. Som redan nämnts avsätter Socialdemokraterna även i budgetförslaget förvånande stora resurser till att rulla tillbaka delar av regeringens framgångsrika reformer av arbetslöshetsförsäkringen. Utskottet beklagar att Socialdemokraterna till syvende och sist förefaller ha avstått från att utnyttja det tillfälle att lämna bidragslinjen som budgetmotion utgjorde. När det gäller stödinsatser till arbetslösa vill Socialdemokraterna å ena sidan dra ned på regeringens satsningar på att förbättra matchningen och öppna nya vägar tillbaka till arbetsmarknaden med hjälp av kompletterande aktörer. Å andra sidan föreslår Socialdemokraterna kraftiga satsningar på traditionell arbetsmarknadspolitik i form av arbetsmarknadsutbildningar och plusjobb. Utan att närmare gå in på varje enskild insats i det socialdemokratiska förslaget är det enligt utskottets mening ändå slående att den mix av åtgärder man presenterar uppvisar stora likheter med 1990-talets arbetsmarknadspolitik, som underkänts av väljarna i två på varandra följande val. De grundläggande byggstenarna i den socialdemokratiska arbetsmarknadspolitiken tycks vara desamma oavsett hur arbetsmarknaden utvecklas och oavsett konjunktur. Utskottet kan exempelvis konstatera att Socialdemokraterna krävt kraftiga volymökningar i fråga om arbetsmarknadsutbildning vid varje under såväl hög- som lågkonjunktur sedan alliansregeringen tillträdde. Nytänkande i form av insatser som möjliggör för de arbetssökande att finna alternativa vägar tillbaka till arbetsmarknaden lyser däremot med sin frånvaro. Med anledning av det socialdemokratiska förslaget att ta fram metoder för att stärka kvinnors arbetsmiljö vill utskottet fästa uppmärksamhet på att regeringen gav i uppdrag att utveckla och genomföra särskilda insatser för att förebygga att kvinnor slås ut från arbetslivet på grund av arbetsmiljörelaterade problem. Uppdraget, som ska pågå , ska fokusera på att förebygga förslitningsskador på grund av felaktig arbetsbelastning. kommer totalt att kunna disponera för att genomföra uppdraget. Utskottet noterar att Socialdemokraterna i sin budgetmotion föreslår att ska få i uppdrag att följa upp de ansökningar om arbetstillstånd som de beviljar och säkerställa att rätt avtal gäller. I budgetmotionen belastar Socialdemokraterna anslag 2:1 på utgiftsområde 14 för detta uppdrag trots att anslag inte finns på detta utgiftsområde. När det gäller förslaget i sak kan utskottet konstatera att det råder stor politisk enighet om grunderna för den svenska arbetsmarknadsmodellen. Utskottet vill understryka att förutsättningen för arbetstillstånd är att anställningsvillkoren för den tredjelandsmedborgare som kommer till för att arbeta är att villkoren inte är sämre än vad som följer av kollektivavtal eller praxis inom yrket eller branschen. Innan tillstånd beviljas prövar om anställningsvillkoren ligger på rätt nivå, och berörd arbetstagarorganisation ska i regel ges tillfälle att yttra sig. ska bedöma om en ansökan om arbetstillstånd grundar sig på riktiga uppgifter och ska se till att ärendet är tillräckligt utrett. Verket ska också vara observant på att det inte rör sig om skenavtal och ska vid behov utreda omständigheter som rör både arbetsgivaren och arbetstagaren. Utskottet anser det vara helt oacceptabelt om reglerna missbrukas av oseriösa arbetsgivare. har i sitt regleringsbrev för innevarande budgetår fått i uppdrag att motverka sådant missbruk och redovisa hur myndigheten arbetar för att upptäcka missbruk och skenanställningar. Av rapportering till regeringen framgår att verket har intensifierat sitt arbete för att motverka missbruk. ställer bl.a. krav på att företag som erbjuder anställning till ett stort antal arbetstagare gör sannolikt att det finns ekonomiska möjligheter att betala ut lön enligt anställningserbjudandena. Utskottet utgår från att regeringen också i fortsättningen noggrant kommer att följa utvecklingen på området och vid behov vidta fler åtgärder. De sverigedemokratiska och vänsterpartistiska förslagen på sysselsättningsområdet förenas av partiernas brist på ekonomiskt ansvarstagande, i fall i form av orealistiska budgetbesparingar på migrations- och integrationsområdena, i fall i form av att man avvisar det ekonomisk-politiska ramverk som utgör grunden för starka offentliga finanser. Som utskottet också tidigare framfört (senast i yttr. 2010/11:AU4y) delar utskottet inte den negativa syn på människor som kommit till på flykt undan krig och förtryck eller för att förverkliga sina drömmar som genomsyrar motioner Fi242 och A387. Till skillnad från välkomnar utskottet att människor med andra erfarenheter och kunskaper ges möjlighet att bidra såväl kulturellt som ekonomiskt till vår gemensamma framtid. Partiets förslag att begränsa arbetskraftsinvandringen till ett konjunkturstyrt system med gästarbetare som ges tillfälliga uppehållstillstånd skulle, om det blev verklighet, göra att gick miste om värdefull arbetskraft och medföra osäkerhet och otrygghet för dem som kommit hit. Spänningarna i ett samhälle minskar heller knappast av att vissa människor inte uppmuntras att känna sig välkomna och delaktiga i detta samhälle. De integrationsproblem som finns både i samhället och på arbetsmarknaden och som inte ska vare sig förminskas eller förenklas löses enligt utskottets mening framför allt genom att man underlättar för invandrare att få en egen försörjning och genom att de ges bättre möjligheter att lära sig svenska. Etableringsreformen, nystarts- och instegsjobb, förslaget om nystartszoner, validering av utländska examina och sfi-bonusen är bara några exempel på hur regeringen arbetar för att förbättra integrationen, vilket utskottet välkomnar. Utskottet anser att den förändring som tvingats göra av sitt budgetförslag för utgiftsområde 14 är ett talande exempel såväl på partiets brist på ekonomiskt ansvarstagande som på företrädarnas fördomsfulla och överdrivna uppfattning om kostnaden för nyanländas etablering i det svenska samhället. räknar i motionerna Fi242 och A387 med att deras förslag att avveckla de s.k. instegsjobben som innebär en möjlighet till särskilt anställningsstöd och handledarstöd till arbetsgivare som väljer att anställa en nyanländ invandrare skulle minska utgifterna på anslag 1:3 Arbetsmarknadspolitiska program och insatser med ca . Den faktiska statliga utgiften för de ca 7 000 personer (prop. 2011/12:1 utg.omr. 14 s. 45) som var anställda med stöd av instegsjobb var enligt Arbetsförmedlingens årsredovisning (s. 87) dock ca . Den totala samhällsutgiften torde enligt utskottets bedömning ha varit ytterligare lägre eftersom arbetssökande nyanlända som inte längre skulle kunna erbjudas instegsjobb rimligen skulle behöva erbjudas någon annan typ av service eller transferering från samhällets sida. Den verkliga kostnaden för instegsjobben är alltså mindre än en tiondel av vad den varit i föreställningsvärld. Även om den felaktiga uppgiften enligt vad anfört under beredningen ursprungligen kommer från en utomstående bedömare är det enligt utskottets mening mycket anmärkningsvärt att partiet okritiskt byggt stora delar av sin alternativa budget på en så grovt felaktig uppgift.