bet · GY01KU21 · 2011-05-12 00:00:00 — Vidare framgår av skrivelsen att chefen för beslutade att utreda hur verksamheten som rör olovligt bortförda barn m.m. kan organiseras utanför , att utredaren i en departementspromemoria (Ds 2010:16) bl.a. har föreslagit att en ny myndighet inrättas för uppgiften, att promemorian har remissbehandlats och att förslagen bereds i . Mot bakgrund av detta bedömer regeringen att momentet är slutbehandlat. Beträffande tillkännagivandet om användningen av det kommunala partistödet (bet. 2008/09:KU11 mom. 4, rskr. 164) hänvisar regeringen till sitt beslut om att tillsätta en parlamentarisk utredning, Kommittén om förstärkning av den kommunala demokratins funktionssätt, samt till att frågan om användning av kommunalt partistöd ingår i kommitténs uppdrag (dir. 2010:53). Kommittén ska avlämna sitt betänkande . Beträffande riksdagsskrivelse 2010/11:88 kan det noteras att regeringens redovisning av punkterna i betänkande 2010/11:KU1 i fråga om anslag m.m. 2011 inom utgiftsområde 1, i) om fördelning av anslagen inom utgiftsområde 1 felaktigt anger att momentet i denna del skulle innehålla ett tillkännagivande från till regeringen (se skr. 2010/11:75 s. 31). I sammanhanget kan det därtill noteras att det tillkännagivande som beslutade om i samband med budgetbetänkande (bet. 2010/11:KU1 mom. 3 rskr. 84) inte redovisas i årets skrivelse. Tillkännagivandet innebar att tillkännagav för regeringen som sin mening att det är hög tid att effektivisera resurser. Yttranden från andra utskott lämnar i sitt yttrande (yttr. 2010/11:SkU4y) kommentarer till tre av de fyra beslut där utskottet haft beredningsansvaret och som redovisas i regeringens skrivelse som inte slutbehandlade. Dessa tre beslut gäller tillkännagivanden till regeringen i frågor om dels avveckling av reklamskatten, dels införandet av en tonnageskatt, dels beskattning av ersättningar till ledamöter i (jfr bilaga 2). Utskottet konstaterar att reklamskattens konstruktion har medfört att en stor andel av skatten betalas av dagstidningarna som reklam t.ex. via tv och Internet inte träffas av denna skatt. Utskottet noterar att regeringen i enlighet med intentionerna i tillkännagivande återkommande har prövat förutsättningarna för att ta bort reklamskatten utifrån de offentligfinansiella förutsättningarna. Senast inför budgetförslaget kom regeringen till slutsatsen att ytterligare steg för att avskaffa reklamskatten inte kan tas. En sådan prövning är enligt skatteutskottet i överensstämmelse med tillkännagivandets ordalydelse. Utskottet förutsätter dock liksom tidigare att reklamskatten avskaffas i kommande förslag från regeringen. Vad gäller frågan om tonnageskatt noterar utskottet att det framgår av skrivelsen att frågan om tonnageskatt bereds vidare så skyndsamt som möjligt men utan att inkräkta på andra mer prioriterade skattefrågor. betonar att det i finns en samstämmig uppfattning om att det är angeläget att denna fråga snart får sin lösning. Utskottet framhåller att utmärker sig gentemot andra sjöfartsnationer inom EU genom att inte ge sjöfartsnäringen möjlighet att betala tonnageskatt som alternativ till vanlig inkomstbeskattning. Utskottet har också gjort bedömningen att frågan om tonnageskatt är av vikt för rederinäringens utveckling i . Vidare har utskottet erinrat om att kommissionen i de strategiska målen för Europas sjötransporter anfört bl.a. att tydliga och konkurrenskraftiga EU-ramar för tonnagebeskattning, inkomstbeskattning och statligt stöd bör upprätthållas och i tillämpliga fall förbättras mot bakgrund av erfarenheterna från tillämpningen av de tidigare riktlinjerna för statligt stöd till sjötransport. Kommissionen har betonat att EU-flaggstater står inför en skarp konkurrens från flaggstater utanför EU. Allt detta motiverar enligt utskottets uppfattning att tonnageskatten ges en högre prioritet i det fortsatta arbetet. När det gäller beskattningen av ersättningar till ledamöter i anser utskottet det vara otillfredsställande att kostnadsersättningar vid tillämpning av ledamotsstadga undantas från beskattning utan att det krävs dokumentation om att ersättningarna till fullo har använts för att täcka utgifter som har varit nödvändiga för att utöva uppdraget som ledamot i . Utskottet tvingas konstatera att regeringen inte anser det vara möjligt att finna en lösning för att ändra detta. I skatteutskottets yttrande finns ett särskilt yttrande (MP). Utskottet anger i sitt yttrande (yttr. 2010/11:SfU4y) att av de fem riksdagsskrivelser som rör utskottets beredningsområde och som redovisas i regeringens skrivelse som ej slutbehandlade är en från /04, tre från /06 och en från /11 (jfr bilaga 3). När det gäller det äldsta ärendet (rskr. 2003/04:102 om aktivitetsersättning) där enligt regeringens skrivelse beredningen av den framtida utformningen av aktivitetsersättningen fortgår, förutsätter socialförsäkringsutskottet att regeringen redovisar detta ärende . Beträffande riksdagsskrivelse 2005/06:90 om sjuklön noterar utskottet att den parlamentariskt tillsatta kommittén om hållbara försäkringar vid sjukdom och arbetslöshet bl.a. ska behandla frågan om sjuklönesystemet och att småföretagarnas situation särskilt ska uppmärksammas (dir. 2010:48). Utskottet noterar även att det i redogörelsen anges om riksdagsskrivelse 2005/06:190 om misshandlade kvinnor att regeringen i regleringsbrevet för gav ett förlängt uppdrag att lämna en redogörelse för tillämpningen av bestämmelsen om att fortsatt uppehållstillstånd får ges när ett förhållande upphört främst på grund av våld eller någon annan allvarlig kränkning. Utskottet utgår från att regeringen därefter skyndsamt bereder frågan. Slutligen understryker socialförsäkringsutskottet i sitt yttrande, liksom tidigare, vikten av att konkreta beredningsåtgärder med anledning av ett riksdagsbeslut påbörjas . Utskottet konstaterar inledningsvis i sitt yttrande (yttr. 2010/11:TU4y) att beslut inom utskottets beredningsområde avspeglas på ett fullständigt sätt i regeringens redovisning. Utskottet lyfter även fram ett antal frågor som utskottet anser vara viktiga att uppmärksamma (jfr bilaga 4). konstaterar att regeringens redovisning visar att i sju av de åtta tillkännagivanden som ännu inte slutbehandlats inom utskottets beredningsområde saknas en sluttidpunkt för slutredovisningen av skrivelserna. Utskottet noterar att beredningsläget för dessa tillkännagivanden redovisas tämligen utförligt i skrivelsen men vill betona i likhet att det inte bör förekomma att riksdagsskrivelser med tillkännagivanden inte är slutbehandlade utan att det redovisas en bedömning av när dessa kan bli slutbehandlade. konstaterar att regeringens redovisning i skrivelsen inte har förbättrats i det avseendet. granskar i enlighet med tidigare konstitutionell praxis särskilt de tre tillkännagivanden som redovisats som slutbehandlade i regeringens redovisning och som rör frågor om dels medicinska krav för yrkestrafiken, dels körkort för deltagare i försöksverksamheten om alkolås m.m., dels alkohol i trafiken. Utskottet har inte något att invända mot regeringens slutbehandling av dessa tillkännagivanden med hänsyn till de åtgärder som vidtagits. Utskottet pekar på att det fortfarande återstår ett antal tillkännagivanden där det förflutit sedan avgav dem. Av regeringens redogörelse framgår att fyra tillkännagivanden är från riksmöten mellan 1994/95 och 2004/05 och fyra tillkännagivanden från riksmöten mellan 2005/06 och 2009/10. Avslutningsvis lyfter utskottet fram några frågor som det anser vara viktiga att uppmärksamma när det gäller skrivelsen. I likhet med vad utskottet framhållit bör det inte annat än i undantagsfall förekomma att tillkännagivanden inte är slutbehandlade . pekar i sitt yttrande på att även har framhållit dels vikten av detta, dels att regeringen måste kunna underlåta att vidta en åtgärd som avses i ett tillkännagivande. En förutsättning är då att regeringens bedömning i detta avseende redovisas för . , som återkommande betonat vikten av att riksdagsskrivelser med tillkännagivanden hanteras med omsorg och skyndsamhet, förutsätter vidare att uppgifter om när ärenden antas bli slutbehandlade kommer att redovisas genomgående i kommande redogörelser. Utskottet uppmärksammar i sitt yttrande (yttr. 2010/11:NU3y) regeringens redovisning av tre olika riksdagsskrivelser. För det första lyfter utskottet fram tillkännagivande om en långsiktig lösning på huvudmannaskap och basfinansiering för SIQ). Regeringen anser att tillkännagivandet är tillgodosett genom att regeringen har beviljat institutet medel . Av näringsutskottets yttrande framgår det att ingen ytterligare information lämnas i redogörelsen i fråga om huvudmannaskapet eller den långsiktiga basfinansieringen för institutet. Utskottet riktar kritik mot regeringen i detta fall för dels den bristande redovisningen i redogörelsen, dels beslutet att betrakta momentet i skrivelsen som slutbehandlat. Mot bakgrund av påpekande med anledning av näringsutskottets synpunkter som rörde ett då aktuellt ärende under anser näringsutskottet det förvånande hur departementet har behandlat nu berörda tillkännagivande. menar därför att det finns anledning för att upprepa kritiken från att regeringen med större omsorg bör beakta tillkännagivanden innan den redovisar en riksdagsskrivelse som slutbehandlad. Vidare bör regeringen i nästa års redogörelse återkomma med en beskrivning av den fortsatta behandlingen med anledning av det aktuella tillkännagivandet. För det andra framhåller näringsutskottet tillkännagivande om en översyn av upphovsrättslagen där den önskade utredningen ännu inte har tillsatts. Utskottet konstaterar att regeringen i sin redovisning successivt har senarelagt tidpunkten för när utredningen beräknas bli tillsatt. erinrar i sitt yttrande om vad tidigare framhållit om vikten av att regeringen gör ansträngningar för att undvika en onödig tidsutdräkt när det gäller att hörsamma tillkännagivanden. Om det trots detta drar ut är det angeläget att regeringen lämnar fullgod information i redogörelsen om orsakerna till fördröjningen. För det tredje tar utskottet upp regeringens redovisning av tillkännagivandet om att regeringen bör återkomma till med förslag om lagstiftning eller andra åtgärder med innebörden att direkta eller indirekta statliga subventioner till kärnkraften inte kan påräknas. I redogörelsen anges det enligt utskottet endast att ärendet bereds vidare. Även om tillkännagivande inte ligger alltför långt tillbaka i tiden hade det enligt näringsutskottet, inte minst med hänsyn till tillkännagivandets vikt i samband med riksdagsbeslutet om generationsskifte för kärnkraften, varit ändamålsenligt om informationen i redogörelsen hade varit något mer utförlig. framhöll att det förutsätter att regeringen hörsammar tillkännagivanden och att regeringen redovisar sina bedömningar för om begärda åtgärder inte vidtas (bet. 2002/03:KU29). Om regeringen inte avser att vidta en begärd åtgärd i enlighet med ett riksdagsbeslut, måste detta enligt utskottets mening redovisas för inom tidsramen, om en sådan uppställts av . Även skälen för att riksdagsbeslutet inte följs bör tas upp i sammanhanget. Om en redovisning inte kan ges i en skrivelse eller proposition till , borde den enligt utskottets mening lämnas till i någon annan form som gör den tillgänglig för samtliga ledamöter. underströk utskottet vikten av att regeringen gör ansträngningar för att undvika onödig tidsutdräkt (bet. 2003/04:KU21). framhöll också vikten av att det särskilt vid längre tidsutdräkter ges fullgod information om orsakerna och att informationen självfallet kan ges också i andra sammanhang än i skrivelse 75. Utskottet upprepade vidare sitt tidigare uttalande om hur regeringen ska informera om regeringen inte avser att efterkomma ett tillkännagivande. förutsatte utskottet att rutinerna i skulle ses över som ett led i ansträngningarna att komma till rätta med onödiga tidsutdräkter (bet. 2004/05:KU24). Utskottet pekade också på vikten av att regeringens information inte är för knapphändig. Informationen borde svara mot de krav som uppställts genom tillkännagivandena. utfördes inom utskottets kansli en genomgång av tillkännagivanden till regeringen (bet. 2005/06:KU34). Utskottet redovisade då de synpunkter på regeringens redogörelser av behandlingen av skrivelser som utskottet framfört . hade understrukit att utgångspunkten måste vara att de önskemål som tillkännagivandena avser bör tillgodoses (bet. 1994/95:KU30 s. 42). Om det visar sig finnas omständigheter som hindrar ett genomförande eller om regeringen gör en annan bedömning än , måste dock regeringen kunna avstå från att vidta de åtgärder som tillkännagivandet avser. En förutsättning borde då vara att regeringens bedömningar redovisas för . framhöll utskottet att regeringens redogörelse för behandlingen av skrivelser förbättrats påtagligt (bet. 2006/07:KU17). Den hade blivit mer lättillgänglig och gav en utförligare information om beredningsläget i skilda ärenden. Det fanns dock enligt utskottets mening utrymme för ytterligare förbättringar. Särskilt gällde det information om vilka åtgärder som planeras och bedömningar av när riksdagsskrivelser kan antas bli slutbehandlade, i varje fall om tillkännagivandena är gamla. Utskottet underströk behovet av att sedvanliga beredningsåtgärder inte onödigtvis fördröjs och framhöll vikten av att en riksdagsskrivelse inte redovisas som slutbehandlad utan att samtliga delar av tillkännagivandet redovisats. framhöll utskottet att regeringens redogörelse för behandlingen av skrivelser har fortsatt att förbättras (bet. 2007/08:KU21). Information om vilka åtgärder som planeras och bedömningar om när riksdagsskrivelser antas bli slutbehandlade förekom enligt utskottet i större utsträckning . Utskottet välkomnade denna utveckling och förutsatte att sådana uppgifter kommer att redovisas genomgående i kommande redogörelser. Utskottet betonade även dels att långa tidsutdräkter skapar en osäkerhet som ofta leder till att ämnet för tillkännagivandet kommer upp på nytt i olika sammanhang i , dels att det är angeläget att en åtgärd som aviseras till en viss tidpunkt verkligen kommer till stånd och inte återkommande skjuts upp. Utskottet underströk återigen behovet av att beredningsåtgärder inte onödigtvis fördröjs. framhöll utskottet att regeringens redogörelse för behandlingen av skrivelser har fortsatt att förbättras (bet. 2008/09:KU21). Mot bakgrund av att flera utskott pekade på tidsutdräkterna när det gäller behandlingen av riksdagsskrivelser underströk åter behovet av att beredningsåtgärder inte onödigtvis fördröjs. Till följd av att regeringens skrivelse saknade uppgifter om två tillkännagivanden från betonade utskottet vikten dels av att tillkännagivanden inte göms undan i regeringens korrespondens med , dels av att regeringen nogsamt behandlar samtliga riksdagsbeslut vilka meddelats till regeringen genom riksdagsskrivelser. Utskottet förutsatte även att eventuella brister i rutiner skulle åtgärdas i syfte att förhindra att det inträffade upprepades. framhöll utskottet bl.a. att inte kan anses vara en acceptabel tidsutdräkt vad gäller behandlingen av ett tillkännagivande, i synnerhet om regeringen brister i information till om ärendets beredning (bet. 2009/10:KU21). Finns det omständigheter som hindrar ett genomförande ska regeringen enligt utskottet återkomma till och redovisa skälen för sin bedömning. Mot bakgrund av finans-, utrikes- och näringsutskottens iakttagelser konstaterade att regeringens bedömning av några riksdagsskrivelser som slutbehandlade inte delades fullt ut av nämnda utskott. gjorde ingen annan bedömning än de nämnda utskotten och förutsatte att regeringen skulle vidta de åtgärder som krävdes för att utskottens synpunkter skulle bli beaktade. På sitt eget område gjorde motsvarande bedömning avseende en riksdagsskrivelse. Mot bakgrund av näringsutskottets synpunkter betonade utskottet betydelsen av att regeringen nogsamt beaktar beslut och tillkännagivanden innan den redovisar en riksdagsskrivelse som slutbehandlad. Utskottet påminde att innebörden av en slutbehandling är att uppdrag till regeringen anses vara slutfört. I det fall som aktualiserades av näringsutskottet och som innehöll ett bemyndigande från till regeringen skulle detta ha inneburit att bemyndigandet upphört. Utskottet uttalade sin avsikt att förstärka sin granskning av redogörelsen. Av andra årsrapport framgår att rådet avgav 171 yttranden (2009 avgav rådet 222 yttranden) över förslag till nya och ändrade regler och att rådet i av fallen avstyrkte att förslagen infördes på grund av att det inte visats att den lösning som valts var den bästa ur administrativ synpunkt (jämfört ). De konsekvensutredningar som legat till grund för förslagen bedömdes som bristfälliga i av fallen, och i av fallen saknades de helt (motsvarande siffror var 53 respektive ). Vidare framgår av rapporten att de flesta av avstyrkandena, precis som , berodde på att rådet på grund av bristfälliga konsekvensutredningar inte kunde avgöra om de från administrativ synpunkt lämpligaste lösningarna hade valts. Enligt rådet har vissa regelgivare klart förbättrat sin regelgivning och kvaliteten på konsekvensutredningar, exempelvis och , medan andra mest kännetecknas av en stor förbättringspotential. I rapporten konstaterar rådet att det är viktigt att arbetet med konsekvensutredningar kommer in tidigt i regelgivningen och att det därför kan vara lämpligt att regeringen i direktiv till statliga utredningar konkret anger vilka krav som bör uppställas på innehållet i konsekvensutredningen. Rådet har vid sin granskning vidare funnit att regelgivaren ytterst sällan refererar till konsekvensutredningar som gjorts på EU-nivå. En svensk regelgivare som införlivar direktiv bör enligt rådet informera om förekommande konsekvensutredningar på EU-nivå och upplysa om var dessa kan hämtas, inte minst mot bakgrund av att mer än hälften av alla administrativa kostnader är en följd av . I rapporten redovisar rådet även för enkät- och intervjuundersökningar som det genomfört hos bl.a. myndigheter i syfte att se vad yttrandena haft för påverkan på regelgivningen. Undersökningarna visar att flera myndigheter har kompletterat sina konsekvensutredningar efter rådets kritiska granskning. Det är dock sällan som rådets yttrande har medfört en ändring av det aktuella författningsförslaget. Av kommissionens arbetsprogram, KOM(2010) 623, framgår att den avser att dels lägga fram 48 förslag till förenklingar , dels dra tillbaka ett antal föråldrade och nedprioriterade förslag till bl.a. direktiv och förordningar. Förteckningar över de ovannämnda förslagen till förenklingar och föråldrade förslag återfinns i bilagorna III samt IV till arbetsprogrammet. Vad gäller frågan om regelförenkling inom ramen för unionssamarbetet kan i sammanhanget påpekas att i sin granskning av arbetet med regelkvalitet och regelförenkling konstaterade bl.a. att det samarbete mellan många länder som den europeiska unionen innebär för svensk del har fört med sig vissa svårigheter att upprätthålla kraven på enkelhet och klarhet i reglerna samt att det även finns en risk att genomförandet av EG-rättsliga regler leder till en mer omfattande reglering i än som är nödvändig. Utskottet framhöll då att det inom den europeiska unionen emellertid bedrivs ett betydelsefullt arbete i syfte att förenkla gällande regler och förbättra ny lagstiftning. Utskottet betonade det angelägna i att den svenska hållningen i unionssamarbetet innebär att kraven på enkelhet och klarhet hävdas med kraft (bet. 2005/06:KU10 s. 48). Förstärkt granskning av regeringens redogörelse Vid förra årets behandling av regeringens redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen (skr. 2009/10:75) framhöll den betydelse regeringens rapportering om huruvida riksdagsskrivelser är slutbehandlade eller inte och om de beredningsåtgärder som genomförts eller planeras har för att ska kunna avgöra om regeringen genomfört de beslut som fattat (bet. 2009/10:KU21 s. 23). Utskottet uttalade då mot denna bakgrund sin avsikt att förstärka sin granskning av redogörelsen. Av tidigare uppföljnings- och utvärderingsprojekt som utskottet genomfört framgår att tillkännagivanden är av särskilt intresse (se bet. 2005/06:KU34). Även regeringen har framhållit att vid utvärderingen och uppföljningen av beslut tilldrar sig regeringens åtgärder med anledning av tillkännagivanden till regeringen ett särskilt intresse (se t.ex. skr. 2010/11:75 s. 3). Mot bakgrund av det ovannämnda redogör utskottet i det följande för sin förstärka granskning av innehållet i regeringens redogörelse i den aktuella skrivelsen (skr. 2010/11:75) och tidigare skrivelser. Granskningen fokuserar särskilt på regeringens behandling av tillkännagivanden. Ordningen med tillkännagivanden var föremål för ett omfattande uppföljnings- och utvärderingsarbete av . Detta arbete redovisades i en promemoria (bet. 2005/06:KU34 bilaga 7). Promemorian sammanfattas i det följande. I promemorian görs en genomgång av tillkännagivanden till regeringen sedan regeringsformen trädde i kraft (studien granskar tre tidsperioder: 19751979/80, 1988/891992/93 och 2000/012004/05). En märkbar nedgång i antalet tillkännagivanden kan noteras . Antalet har minskat från ca 1 300 /80 till färre än 400 /012004/05. Som tänkbara bidragande orsaker till denna nedgång anges dels att de socialdemokratiska regeringsförslagen under den senare delen av den studerade perioden förbereddes i samråd med samarbetspartierna och , dels att den reformerade budgetprocessen inneburit att genom ett enda beslut fattar beslut om utgiftsramar och utgiftstak, vilket enligt utvärderingen förefaller ha minskat oppositionspartiernas möjligheter att söka majoriteter för sina förslag. Vidare diskuteras i promemorian om det skett en attitydförändring bland riksdagsledamöterna. Trots det minskade antalet tillkännagivanden konstaterar att tillkännagivandena inte åtgärdas snabbare av regeringen . Tvärtom tycks de genomsnittliga handläggningstiderna ha förlängts. har andelen propositioner som åberopats som åtgärd med anledning av tillkännagivanden tydligt ökat. Detta skulle, enligt , möjligen kunna tyda på att tillkännagivandena varit av en annan och mer krävande karaktär . Av promemorian framgår vidare att regeringens redogörelser för behandlingen av skrivelser har förbättras avsevärt . (19751979/80) var redovisningarna i allmänhet mycket knapphändiga. Successivt och i takt med att utskott tagit upp behovet av förbättringar i skilda avseenden har redovisningarna blivit mer lättillgängliga och även utförligare. Av promemorian framgår även att det av redogörelserna dock inte alltid går att direkt utläsa om tillkännagivandena följts helt eller delvis. I stor utsträckning hänvisar regeringen till att frågan behandlas i propositioner, utan att ange om tillkännagivandet därigenom tillgodoses eller inte. För det stora flertalet tillkännagivanden förefaller emellertid regeringen ha följt tillkännagivanden även om det dragit ut . Det är dock inte ovanligt att det direkt av redogörelsen framgår att regeringen inte avser att följa ett tillkännagivande. Mot bakgrund av bl.a. att möjlighet att besluta om tillkännagivanden till regeringen inte kommer till uttryck i regeringsformen (där begreppet tillkännagivanden inte nämns) samt att denna möjlighet utgör en viktig funktion för diskuterade (SOU 2008:125) behovet av att i någon form reglera användningen av tillkännagivanden. Utredningens bedömning (s. 304 f.) var att möjlighet att besluta om tillkännagivanden till regeringen inte bör regleras i regeringsformen. Utredningen konstaterade att det inte finns någon konstitutionell skyldighet för regeringen att följa ett tillkännagivande från men att har möjlighet att utnyttja sin normgivningsmakt eller finansmakt för att åstadkomma det resultat som tillkännagivandet syftade till, om regeringen inte följer ett tillkännagivande. Ytterst äger även möjligheten att avge en misstroendeförklaring mot regeringen.