bet · GY01JuU8 · 2011-01-19 00:00:00 — 2009/10:272) om en reform om straffmätning som syftade till att höja straffen för allvarliga våldsbrott och för grovt vållande till annans död, att öka spännvidden mellan straffen för brott i allmänhet och att skärpa straffen vid återfall i brott. Straffen för allvarliga våldsbrott höjdes generellt. En särskild straffskala fängelse i lägst fyra och högst infördes för misshandel som är synnerligen grov. Straffminimum för grov utpressning och grovt vållande till annans död höjdes från fängelse till fängelse . Försvårande och förmildrande omständigheter gavs ett ökat genomslag vid straffvärdesbedömningen av brott i allmänhet. Den försvårande omständigheten att brottslighet har bedrivits i organiserad form utvidgades särskilt på så sätt att det ska beaktas som försvårande om brottet utgjort ett led i en brottslighet som utövats i organiserad form eller systematiskt eller om brottet föregåtts av särskild planering. Dessutom förtydligades att återfall i brott ska beaktas i skärpande riktning vid bestämmande av straff. Enligt 29 kap. 1 § första stycket i dess lydelse efter reformen ska straff, med beaktande av intresset av en enhetlig rättstillämpning, bestämmas inom ramen för den tillämpliga straffskalan efter brottets eller den samlade brottslighetens straffvärde. Vid bedömningen av straffvärdet ska beaktas den skada, kränkning eller fara som gärningen inneburit, vad den tilltalade insett eller borde ha insett om detta samt de avsikter eller motiv som han eller hon haft. Det ska särskilt beaktas om gärningen inneburit ett allvarligt angrepp på någons liv eller hälsa eller trygghet till person. Enligt 29 kap. 2 § 6 i dess lydelse efter reformen ska, som försvårande omständigheter vid bedömningen av straffvärdet, vid sidan av vad som gäller för varje särskild brottstyp, särskilt beaktas om brottet utgjort ett led i en brottslighet som utövats i organiserad form eller systematiskt eller om brottet föregåtts av särskild planering. Enligt 29 kap. 4 § i dess lydelse efter reformen ska rätten vid straffmätningen, utöver brottets straffvärde, i skärpande riktning ta hänsyn till om den tilltalade tidigare gjort sig skyldig till brott, om inte förhållandet beaktas genom påföljdsvalet eller i tillräcklig utsträckning genom förverkande av villkorligt medgiven frihet. Vid denna bedömning ska särskilt beaktas vilken omfattning den tidigare brottsligheten haft, vilken tid som förflutit mellan brotten samt om den tidigare och den nya brottsligheten är likartade eller brottsligheten i båda fallen är särskilt allvarlig. När det gäller den s.k. mängdrabatten följer det av 30 kap. 3 § att rätten, om någon döms för flera brott, normalt sett ska döma till gemensam påföljd för brottet. Härvid gäller att böter får användas som gemensamt straff endast om böter kan följa på vart och ett av brotten. Fängelse får däremot användas som gemensamt straff om fängelse kan följa på något av brotten (25 kap. 5 § och 26 kap. 2 § ). Bestämmelser om fängelsestraffets längd när någon döms för flera brott finns i 26 kap. 2 § . Härav följer att fängelse inte får överstiga vare sig de högsta straffen för brotten sammanlagda med varandra eller . Fängelsestraffet får inte heller överstiga det svåraste straffet med om det svåraste straffet är kortare än fängelse . Om det svåraste straffet är fängelse men inte uppgår till fängelse får det svåraste straffet överskridas med . Om slutligen det svåraste straffet är fängelse eller längre får det svåraste straffet överskridas med . Det anförda innebär t.ex. att straffet för två eller flera fall av misshandel och/eller stöld maximalt är fängelse . Om däremot flera fall av t.ex. grov stöld föreligger till bedömning är det maximala straffet fängelse . Regeringen tillsatte en särskild utredare med uppdrag att göra en översyn av påföljdssystemet för vuxna och unga lagöverträdare (dir. 2009:60). Av de omfattande direktiven framgår att utredaren bl.a. fått i uppdrag att se över de s.k. billighetsskälen (29 kap. 5 § ) som är av betydelse för straffmätning och påföljdsval. I sammanhanget framförs att i vissa avseenden kan en mer generös utformning synas skälig, medan en större restriktivitet möjligen kan vara påkallad i andra avseenden. måste kraven på proportionalitet och likabehandling kunna tillgodoses i rimlig utsträckning. Utredaren ska analysera och vid behov föreslå ändringar av bestämmelserna vad avser innehåll, betydelse vid straffmätningen och påföljdsvalet samt för meddelande av påföljdseftergift. Utredaren ska vidare bl.a. analysera frågan om straffvärdesbestämning vid flerfaldig brottslighet (30 kap. 3 § ) och vid behov lämna förslag som ger sådan brottslighet större genomslag vid påföljdsbestämningen eller som motverkar brottsligheten mer effektivt. Utredaren ska vidare bl.a. ta ställning till och föreslå vilka kriterier som ska gälla för tidigare brottslighet och vilken betydelse sådan brottslighet ska tillmätas vid påföljdsvalet och straffmätningen samt i fråga om förverkande av villkorligt medgiven frihet. Uppdraget ska redovisas . Enligt 12 kap. 9 § regeringsformen får regeringen genom nåd efterge eller mildra brottspåföljd eller annan sådan rättsverkan av brott samt efterge eller mildra annat liknande av myndighet beslutat ingrepp avseende enskilds person eller egendom. I lagen (2006:45) om omvandling av fängelse på livstid finns bestämmelser om omvandling av fängelse på livstid till fängelse . Av 4 § tredje stycket framgår att fängelsestraffets längd ska bestämmas med utgångspunkt från den tid som den dömde har avtjänat och med beaktande av reglerna om villkorlig frigivning samt den dömdes behov av åtgärder för att underlätta övergången till ett liv i frihet. Fängelsestraffets längd får enligt lagrummet inte understiga det längsta tidsbestämda straff som kan dömas ut. Enligt 26 kap. 1 § får fängelse bestämmas till högst . Utskottet behandlade i betänkande 2009/10:JuU7 (s. 58) ett motionsyrkande likalydande med motion Ju344 (M) yrkande 1. Utskottet konstaterade där att , vars slutbetänkande då bereddes, hade gjort en omfattande översyn av strafflagstiftningen för att överväga och föreslå förändringar i syfte att åstadkomma en straffmätning som markerar en skärpt syn på allvarliga våldsbrott samt att överväga förändringar som ger en större spännvidd vid straffmätningen för brott i allmänhet när det har funnits försvårande och förmildrande omständigheter. Mot denna bakgrund ansåg utskottet att det saknades anledning för att vidta någon åtgärd för att initiera ytterligare en översyn av gällande straffskalor. Motionen borde avslås. Utskottet behandlade i betänkande 2009/10:JuU7 även ett motionsyrkande likalydande med motion Ju236 (S). Utskottet konstaterade (s. 59) att det vid ändringar i strafflagstiftningen i vissa fall sker justeringar av minimistraffet för ett brott medan det i andra fall sker justeringar av maximistraffet. Utskottet fann inte skäl att framhålla det ena av dessa förfaranden framför det andra. Motionerna borde avslås. I betänkande 2009/10:JuU7 behandlade utskottet även ett motionsyrkande likalydande med motion Ju313 (S) yrkande 2 (s. 59). Utskottet konstaterade att gällande lagstiftning (29 kap. 2 § 6 ) ger möjlighet att vid straffmätningen som försvårande omständighet betrakta att brott har skett i organiserade former. Utskottet konstaterade vidare att i sitt slutbetänkande föreslog en utvidgning av bestämmelsen genom att föreslå att det såsom en försvårande omständighet särskilt ska beaktas om brottet har utgjort ett led i en brottslighet som har utövats systematiskt eller i organiserad form, eller om brottet har föregåtts av särskild planering. Beredningen av betänkandet borde inte föregripas och motionsyrkandet borde avslås. Utskottet uttalade i samma betänkande (s. 59) att det inte var berett att ställa sig bakom krav i motioner om att strafftiden automatiskt ska förlängas för brottslingar som inte avslöjar var de gömt stöldgods och om att straffskärpning ska medges i de fall där rånbyten inte återfunnits. Som beskrivits ovan beslutade om en reform om straffmätning som syftar till att höja straffen för allvarliga våldsbrott och för grovt vållande till annans död, att öka spännvidden mellan straffen för brott i allmänhet och att skärpa straffen vid återfall i brott. Med hänsyn till detta anser utskottet att det saknas anledning för att vidta någon åtgärd för att initiera ytterligare en översyn av gällande straffskalor. bör avslå motion Ju344 yrkande 1. Utskottet är mot denna bakgrund inte heller berett att ställa sig bakom kravet på kraftiga straffskärpningar för brott mot liv och hälsa i enlighet med vad som anförs i motion Ju422 yrkande 1. Även denna motion bör därför avslås. Utskottet finner inte skäl att ställa sig bakom förslaget om att införa ett livstidsstraff utan möjlighet till benådning eller oövervakad permission. Motion Ju421 bör avslås. Utskottet ställer sig inte heller bakom förslaget att den kortaste strafftiden för livstidsstraff som omvandlas till tidsbegränsade straff ska ändras på sätt som föreslås i motion Ju257. Motionen bör avslås. Utskottet har inte ändrat inställning när det gäller kravet i motion Ju236 om höjda minimistraff i stället för höjda maximistraff vid straffskärpningar. Utskottet konstaterar således dels att det vid ändringar i strafflagstiftningen i vissa fall sker justeringar av minimistraffet för ett brott medan det i andra fall sker justeringar av maximistraffet, dels att det saknas skäl att framhålla det ena av dessa förfaranden framför det andra. Motion Ju236 bör avslås. Gällande lagstiftning (29 kap. 2 § 6 ) ger möjlighet att vid straffmätningen som försvårande omständighet betrakta att brott har skett i organiserade former. Något tillkännagivande med anledning av motion Ju313 yrkande 2 är inte nödvändigt. Motionsyrkandet bör avslås. Bestämmelserna om straffvärdesbestämning vid flerfaldig brottslighet (mängdrabatt) i 30 kap. 3 § är föremål för översyn av . Utredningen och den efterföljande beredningen bör inte föregripas. Motionerna Ju240 och Ju424 bör avslås. Utskottet är alltjämt inte berett att ställa sig bakom ett krav på straffskärpning i de fall där rånbyten inte återfunnits. Motion Ju217 bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om att ersätta bötesstraff för ungdomar med ungdomstjänst, om att utreda skillnader över landet hur påföljden ungdomstjänst tillämpas och om rättvisare böter. Jämför reservation 28 (SD). I motion Ju216 (M) anförs att böter bör avskaffas och ersättas med ungdomstjänst när det gäller ungdomar . I motion Ju227 (M) begärs att den sittande påföljdsutredningen bör studera skillnaderna över landet hur påföljden ungdomstjänst tillämpas. I motion Ju369 (S) efterfrågas rättvisare böter. Enligt motionären bör alla böter vara baserade på den dömdes inkomst. Regeringen tillsatte en särskild utredare med uppdrag att göra en översyn av påföljdssystemet för vuxna och unga lagöverträdare (dir. 2009:60). Utredarens uppdrag omfattar bl.a. att se över de särskilda ungdomspåföljderna. Uppdraget omfattar dessutom frågan om förhållandet mellan dagsböter och penningböter. Enligt 25 kap. 1 § ska böter dömas ut, enligt vad som är föreskrivet för brottet i fråga, i dagsböter, penningböter eller normerade böter. Är viss bötesform inte föreskriven för brottet, döms böter ut i dagsböter eller, om brottet bör föranleda lägre straff än trettio dagsböter, i penningböter. I motion Ju216 anförs att böter bör avskaffas och ersättas med ungdomstjänst när det gäller ungdomar . Utskottet konstaterar att ser över de särskilda ungdomspåföljderna och att det i direktiven för utredningen, när det gäller ungdomar , pekas på det faktum att det förekommer att bötesstraffet förlorar sin effekt på grund av att betalningsskyldigheten fullgörs av någon annan. Utredningen och den efterföljande beredningen bör inte föregripas. Motionen bör därför avslås. Det är väsentligt att påföljden ungdomstjänst ges ett bra innehåll oavsett var den dömde bor. Utskottet anser dock inte att något initiativ från sida bör tas för att ska ges särskilda direktiv gällande denna frågeställning. Motion Ju227 bör avslås. ser över förhållandet mellan penningböter och dagsböter. Även motion Ju369 bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om bl.a. gränsöverskridande åtgärder mot människohandel, skärpt straff för människohandel och om att ersätta koppleribrottet med brottet människohandel. Jämför reservationerna 29 (S, V) och 30 (S). I motion Ju294 (S) pekas på behovet av gränsöverskridande åtgärder för att bekämpa organiserad brottslighet och människohandel. Motionärerna hänvisar till en resolution som antagits av förra årets parlamentariska och som förespråkar gemensamma insatser för att bättre möta problemen med bl.a. människohandel. I motion Ju323 (S) yrkande 1 begärs att straffet för trafficking ska skärpas. I motion Ju261 (S) yrkande 1 begärs att ett nytt människohandelsbrott ska införas som även innefattar de förfaranden som rubriceras som koppleri. Motionären anför att ett sådant brott skulle ha ett högre straffvärde än dagens koppleri. Eftersom människohandel, till skillnad från koppleri, är ett brott mot person skulle dessutom möjligheterna för brottsoffren att få skadestånd öka. I motion Ju365 (KD) yrkande 6 begärs att kravet på otillbörliga medel slopas även för vuxna . Motionärerna anför att kravet på otillbörliga medel har medfört att åtal för människohandel i vissa fall har justerats till koppleri eftersom det inte gått att styrka att otillbörliga medel använts. I motion Ju338 (S) pekar motionären på vikten av att i samarbete med andra organisationer som arbetar mot trafficking har bra riktlinjer för det förebyggande arbetet samt att ambassaderna bör vara informerade om och ta initiativ inom det förebyggande arbetet mot trafficking. I motion Ju365 (KD) yrkande 7 framförs ett yrkande om att tull och polis bör ges ökade befogenheter för spaning, ingripande, utredning och straffåtgärder i kampen mot människohandel. Enligt 4 kap. 1 a § första stycket döms den som, i annat fall än som avses i 1 §, genom olaga tvång, vilseledande, utnyttjande av någons utsatta belägenhet eller med annat sådant otillbörligt medel rekryterar, transporterar, överför, inhyser eller tar emot en person i syfte att han eller hon ska exploateras för sexuella ändamål, avlägsnande av organ, krigstjänst, tvångsarbete eller annan verksamhet i en situation som innebär nödläge för den utsatte, för människohandel till fängelse i lägst två och högst . Av paragrafens andra stycke framgår att den som begår en gärning som avses i första stycket mot en person som inte har fyllt döms för människohandel även om inte något sådant otillbörligt medel som anges där har använts. Enligt paragrafens tredje stycke är påföljden för ett mindre grovt brott som avses i första eller andra stycket fängelse i högst . Frågan om ett offer för människohandelsförfarande kan betraktas som målsägande om förfarandet åtalas eller bedöms som koppleri eller grovt koppleri har behandlats av Utredningen om människohandel m.m. (SOU 2008:41 s. 126 f.). Utredningens slutsats är att ett offer för ett människohandelsförfarande normalt sett bör vara att anse som målsägande även om förfarandet åtalas eller bedöms som koppleri eller grovt koppleri enligt 6 kap. 12 § . Frågan om offret har ställning som målsägande måste dock enligt utredningen i sista hand avgöras i varje enskilt fall. Av regleringsbreven för avseende och framgår att dessa myndigheter fått i uppdrag att förstärka insatserna mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål. Uppdraget ska slutredovisas (Ju2008/7403/PO). Av delredovisning av framgår att kompetensutveckling skett hos de grupper inom polisen som arbetar med informationsinhämtning kring brottslig verksamhet. Därutöver har bl.a. förundersökningsledare utbildats och erfarenheter utbytts mellan polis och åklagare för att effektivisera polisens arbete inom området. Av delredovisning av framgår bl.a. att de internationella åklagarkamrarna förstärkts med fyra åklagartjänster. Kompetensutvecklingen har inriktats på dels en vidareutbildning av personal som arbetar med eller har erfarenhet av människohandel och därmed sammanhängande brottslighet, dels en basutbildning för övrig åklagarpersonal om prostitution och människohandel för sexuella ändamål. Av regleringsbrevet för avseende anslag 3:1 Särskilda jämställdhetsåtgärder framgår vidare att från anslagsposten ska använda enligt riktlinjer i regeringsbeslut av (Ju2008/7403/PO) och enligt riktlinjer i samma beslut. När det gäller frågan om och polisens arbets- och ansvarsfördelning kan nämnas att avlämnade betänkandet Gränskontrollag effektivare gränskontroll (SOU 2004:110). Utredningen föreslår bl.a. att det i författning tydligt anges att polisen har huvudansvaret för personkontrollen och att har ett självständigt ansvar för personkontrollen till sjöss. Vidare föreslår utredningen att och i övrigt ges ett ökat ansvar för personkontrollen. , såsom den ytterst ansvariga myndigheten, föreslås få behörighet att närmare bestämma om ansvarsfördelning och samverkan i övrigt. Betänkandet bereds inom . ratificerade konvention om bekämpande av människohandel. Utskottet behandlade i betänkande 2009/10:JuU33 Förstärkt straffrättsligt skydd mot människohandel (s. 19 f.) med anledning av propositionen 2009/10:152 med samma namn ett motionsyrkande likalydande med motion Ju294. Utskottet anförde bl.a. att det vidhöll sin uppfattning att internationell samverkan är en förutsättning för framgång när det gäller kampen mot människohandel och att det europeiska samarbetet är av central betydelse. har i hög grad bedrivit sitt arbete mot människohandel i olika internationella sammanhang. Utskottet anförde också att det såg positivt på bidrag till den särskilda aktionsgrupp mot människohandel som bedrivs inom ramen för Östersjösamarbetet. Utskottet avstyrkte den aktuella motionen. Utskottet behandlade i samma betänkande (s. 9 f.) även motionsyrkanden om att ett nytt människohandelsbrott bör införas som även innefattar de förfaranden som rubriceras som koppleri och om att kravet på otillbörliga medel slopas även för vuxna . Utskottet konstaterade att frågan om ett offer för människohandelsförfarande kan betraktas som målsägande om förfarandet åtalas eller bedöms som koppleri eller grovt koppleri hade behandlats utförligt av Utredningen om människohandel m.m. (SOU 2008:41). Utskottet uttalade vidare att det delade regeringens bedömning att kravet på att gärningsmannen ska använda något otillbörligt medel mot offret borde finnas kvar. Utskottet avstyrkte motionsyrkandena. Utskottet behandlade i betänkande 2009/10:JuU33 (s. 14 f.) dessutom ett likalydande yrkande som det nu aktuella om att tull och polis bör ges ökade befogenheter. Utskottet hänvisade då till att operativa insatser mot människohandel är mycket resurskrävande och att ett framgångsrikt arbete förutsätter en stor uthållighet från de brottsbekämpande myndigheternas sida. Likaså behövde lagföringen utvecklas och bli mer effektiv. Bekämpningen av människohandel krävde vidare en väl utvecklad samverkan över myndighetsgränser så att myndigheternas samlade kompetens kan tas till vara på bästa sätt. Utskottet anförde vidare att det därför välkomnade att regeringen gett och i uppdrag att förstärka insatserna mot bl.a. människohandel för sexuella ändamål samt att myndigheterna tilldelats resurser för att åstadkomma detta. Från Integrations- och jämställdhetsdepartementet har inhämtats att Aktionsgruppen mot människohandel inom ramen för Östersjösamarbetet bedriver utbildning av diplomatisk och konsulär personal vid ambassader i regionen om identifiering av utsatta personer. Inbjudna att delta är personal på alla medlemsstaternas ambassader och konsulat samt personal på beskickningar från andra regioner som är berörda. Dessutom inbjuds personal på beskickningar för afrikanska och asiatiska stater som kan utgöra ursprungsländer utanför . Syftet med utbildningen är att tillhandahålla teoretisk och praktisk kunskap för att hantera människohandelsfrågor vid beskickningar. Utskottet anser att det är viktigt att arbetet mot människohandel stärks. Utskottet vidhåller sin uppfattning att internationell samverkan är en förutsättning för framgång när det gäller kampen mot människohandel och att det europeiska samarbetet är av central betydelse. har i hög grad bedrivit sitt arbete mot människohandel i olika internationella sammanhang. Utskottet ser även positivt på bidrag till den särskilda aktionsgrupp mot människohandel som bedrivs inom ramen för Östersjösamarbetet. Något tillkännagivande om behovet av gränsöverskridande åtgärder är inte nödvändigt. Motion Ju294 bör avslås. I motion Ju323 yrkande 1 efterfrågas skärpt straff för trafficking (människohandel). Utskottet anser att straffskalan ger utrymme för en adekvat straffmätning såväl i de allvarliga fallen som i de mindre allvarliga fallen av människohandel. Motion Ju323 yrkande 1 bör därför avslås. Utskottet har inte ändrat uppfattning i frågan om huruvida ett nytt människohandelsbrott bör införas som innefattar de förfaranden som rubriceras som koppleri. Utskottet vidhåller också att kravet på otillbörliga medel i människohandelsparagrafen inte bör slopas när det gäller vuxna . Motionerna Ju261 yrkande 1 och Ju365 yrkande 6 bör avslås. Utskottet noterar att diplomatisk och konsulär personal inom fått utbildning i människohandelsfrågor inom ramen för Östersjösamarbetet. Utskottet anser att detta arbete är värdefullt och att motion Ju338 till viss del får anses tillgodosedd med det anförda. Motionen bör avslås. Utskottet konstaterade vid behandlingen av motsvarande motionsyrkande som Ju365 yrkande 7 i betänkande 2009/10:JU33 att det pågår ett aktivt arbete för att förstärka de brottsbekämpande myndigheternas insatser mot människohandel. Detta konstaterande har alltjämt fog för sig och utskottet har inte heller i övrigt ändrat inställning till de önskemål som framförs i motionen om ökade befogenheter för tull och polis. Motion Ju365 yrkande 7 bör därför avslås. Köp av sexuell tjänst m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om bl.a. skärpta straff för köp av sexuell tjänst, undantag från regeln om dubbel straffbarhet och om skadestånd vid sexköp. Jämför reservationerna 31 (S, V) och 32 (S, V). I flera motioner framförs yrkanden om skärpning straffet för köp av sexuell tjänst. I motion Ju409 (V) yrkande 5 anför motionärerna att straffmaximum bör höjas från fängelse till fängelse . I motionerna Ju203 (S) yrkande 2 och Ju386 (S) yrkande 4 framförs att straffskalan för köp av sexuell tjänst ska ändras till böter eller fängelse i högst . Enligt motion Ju293 (S) yrkande 11 (delvis) bör straffet för köp av sexuell tjänst skärpas, vilket även föreslås i motion Ju323 (S) yrkande 2. I motion Ju365 (KD) yrkande 1 begärs att straffskalan för köp av sexuella tjänster likställs med den för sexuellt utnyttjande. I yrkande 2 anförs att i de fall sexköpet rör en person som fallit offer för människohandel bör brottet likställas med våldtäkt. I motion Ju244 (M) anförs att lagen bör moderniseras. Motionären pekar på att sexköp numera vanligen förmedlas genom Internet och att lagstiftningen måste anpassas efter det. I motionerna Ju289 (KD) och Ju323 (S) yrkande 3 efterfrågas att kravet på dubbel straffbarhet avskaffas så att svenskars köp av sexuella tjänster utomlands blir straffbart. I en motion, Ju249 (C) yrkande 1, begärs att sexköpslagen avskaffas. I samma motion begärs i yrkande 2 att kopplerilagen avskaffas. Enligt motion Ju293 (S) yrkande 11 (delvis) bör skadestånd kunna utkrävas vid sexköp. Frågan om arbetet mot köp av sexuell tjänst inom EU tas upp i motion Ju365 (KD) yrkande 5. Enligt motionärerna bör med kraft verka inom EU för att köp av sexuella tjänster kriminaliseras. Straffskalan för utnyttjande av barn för sexuell posering behandlas i motion Ju365 (KD) yrkande 3.