· GZ01KU1 · 2011-12-07 09:01:47 — Det står att "regeringen ska genomföra en översyn av den nuvarande överenskommelsen mellan regeringen och riksmarskalksämbetet om redovisningen av hovstatens verksamhet".Det är också ett sätt att närma sig en överenskommelse och en statschef som sedan 1809 års grundlag har haft den här friheten. "Ska genomföra en översyn" - det låter dessutom som om det inte fanns någon genomlysning av detta. Det är ju så att kungen granskas.Han granskas via apanaget, anslaget till kungen, på till hälften i det material som ligger bakom den publikation jag har här, kungliga hovstaternas verksamhetsberättelse.När det gäller och dess förvaltning är det ytterligare en stor del av ekonomin, som är helt självständig, och den är också redovisad offentligt.Sedan finns det som inte granskas av utan av en revisionsbyrå under god revisionssed. Det har vi inte tillgång till exakt på kronan, men däremot under rubriker. Vi vet det genom att det är granskat av en auktoriserad revisor att kungen inte är fri att använda pengarna hur som helst, utan det ska redovisas och ska finnas kvitton på allting.Men önskar oppositionen, som har bildat majoritet, att regeringen ska genomföra en översyn av hur saker som är relaterade till kungens privata del och det som i hans ämbetsutövning är närmast av privat karaktär redovisas.Vi utgår i Alliansen i den reservation som jag yrkar bifall till från att det är någonting som förädlas allteftersom. Det ligger givetvis i kungahusets intresse att ha en legitimitet och att redovisa det som går att redovisa öppet utan att det är fara för att den privata sfären träds förnär eller att säkerheten äventyras. Det vill man naturligtvis göra. Man har ju tillmötesgått detta och 2005 i överenskommelser, så det är ingen bristande vilja från kungens sida på något sätt.Det ska också framhållas att när allt kommer omkring tjänar inte kungen på att vara kung, om jag får uttrycka det så. Apanaget på ökar inte hans förmögenhet. Enligt vad meddelade utskottet förlorar kungen något . En del år går det bättre, och en del år går det sämre, men tillskjuter kungen av sina privata medel för att utöva sitt ämbete som kung. Det kostar alltså mer att ha monarkin än vad apanaget ger.Vi har dessutom - då kommer vi in på det vi hörde från - själva frågan om monarkin. Monarkin tillför mer pengar än vad den tar från landet, i representation utomlands när det handlar om att öppna dörrarna för näringslivet. Det går inte att räkna det annat än som en stor inkomst för som nation. Det skulle dessutom i reda pengar vara dyrare att ha en president. I så fall får man avsätta kungen av principiella skäl, men knappast av ekonomiska. Jag måste ställa en fråga till Skånberg. Jag har väldigt svårt att förstå att det är så viktigt att vi granskar hur skattemedel används i alla andra sammanhang men att det är blankt nej när det gäller att regeringen ska genomföra en sådan här översyn. Den ska göras för att bland annat klargöra var gränserna går mellan det privata och det som hör ihop med ämbetet. Det är så vi gör i alla andra sammanhang, att det som används för att klara av ett uppdrag ska kunna redovisas och granskas offentligt.Att en revisionsfirma gör en granskning, som görs i princip i alla bolag, betyder inte att det är en tydlig granskning som är transparent för medborgarna. Det här är gemensamma skattepengar, och det är klart att det ska kunna granskas att de används på ett bra sätt. Jag utgår också från att de används rätt - det är säkert inget fiffel. Men det måste kunna granskas. Det ökar trovärdigheten. Det borde vara en fördel även för hovet. Om det dessutom är så att man går back är det viktigt av det skälet, om man inte har de pengar som man borde ha för att klara uppdraget.En ökad insyn och en ökad granskning borde väl alla vinna på. Alla skattepengar ska granskas lika, oavsett om de går till hovet eller till statsråden. Först gläder jag mig naturligtvis över det visade intresset från sida för att kungens ekonomi ska vara god. Det är självklart. Jag instämmer i detta. Det är naturligtvis inte tillfredsställande om kungen förlorar på att vara kung, utan han ska självklart ha de medel han behöver. Det håller jag med om - det är inte fråga om något annat.Kungahuset har inte visat någon ovilja att granskas. Vi har överenskommelserna . Det går att läsa den skrift som jag har här, och vi skulle kunna lägga mer tid på den i . Jag var , 2002 eller 2003, med om att hovstaten kom och redovisade detta i . Jag ser gärna att det händer igen.Det har inte funnits någon ovilja från kungen att utöver det privata finnas tillgänglig och redovisa vad han gör. Han är tvärtom mycket angelägen om att framhålla vilken utomordentlig insats som kungahuset gör. Det är bara att som förtroendevald tacka och vara glad för att vi har ett kungahus som gör den insats som faktiskt görs.Det kan naturligtvis förbättras - det är inte fråga om annat, och ingen har förnekat det. Men att komma med direktiv om att regeringen ska genomföra en översyn innebär att man underkänner tidigare översyner, och det tycker jag är felaktigt. Jag tolkar det så att ni tycker att det är bra med en ökad insyn och att det ni inte tycker om är att vi säger åt regeringen vad de ska göra - men det är ju den möjlighet som har i det här fallet.Då vill jag ställa en annan fråga. Jag hörde att du sade att det var glädjande att det skulle bli en lagstiftning om offentlig redovisning av bidrag till partier. Betyder det att ni kommer att rösta för det förslaget? har vi faktiskt möjlighet att rösta för en lagstiftning om offentlig redovisning av bidrag till politiska partier.Det blir svårt att tolka det på annat sätt. Eller menar du att du tycker att det är bra med en lagstiftning men tänker rösta emot en lagstiftning här i kammaren? Så kan det väl ändå inte vara? Jag utgår från att ni kommer att vara med och rösta för att vi sätter i gång med en lagstiftning. Jag har varit i opposition och ställt motsvarande frågor om att alla våra goda idéer är öppna för att man ger medhåll genom att rösta för dem.Men låt oss säga så här: Kan inte glädja sig med oss andra åt att vi nu efter lång process har kommit fram och det har börjat en process. De här frågorna ska beredas ordentligt. Ett bifall till den aldrig så perfekta motion som har undertecknat är kanske inte det enda sättet att komma fram i den här frågan.Om vi nu gör som vi ofta, till , gör, nämligen avslår motionerna - hur goda idéer det än kan finnas i enstaka fall - innebär det inte att inte kan glädjas över att frågan har gått framåt. Se positivt på det i stället! Årets behandling av budgeten för utgiftsområde 1, , innebär inga socialdemokratiska reservationer. Däremot innebär den tre realpolitiska framgångar för oss socialdemokrater som jag gärna delger kammaren.Den första rör redovisning av partiernas finansiering, där vårt krav på lagstiftning har tagit stora kliv framåt. Den andra handlar om att få till stånd en näringspolitisk satsning inom ramen för utrikesrepresentationen. Även här ser vår politik ut att bli verklighet . Den tredje rör möjligheterna till ökad insyn i det kungliga apanaget.Herr talman! Vi är för en lagstiftning om redovisning av partiernas finansiering, trots alla mediala uppgifter på det området som har förekommit. I stället för att återigen lämna en verkningslös reservation i utskottsbetänkandet, vilket har varit fallet , söker vi nu genom förhandlingar med de andra partierna nå det mål som har varit vårt hela tiden.Vår målsättning är att nå en överenskommelse om hur en lagstiftning ska se ut och hur den ska gå till. Sedan betänkandet justerades i utskottet har även anslutit sig till den ståndpunkten. Jag har sett att det har rått en allmän glädje i alliansbåset över att det nu ska bli lagstiftning. Övriga har också krupit fram ur sina gryt och anslutit sig till den ståndpunkt som man har haft tidigare men inte offentliggjort.Det betyder att det just nu i denna kammare finns en betryggande riksdagsmajoritet för en lagstiftning. Vi kan därmed se att den strategi som vi valde, trots hårt motstånd från andra partier och från en rad olika förståsigpåare ute i samhället, alltifrån den mediala världen till statsvetare, faktiskt har gett resultat, så att vi nu är på den väg vi ville nå, att komma överens om att ha en lagstiftning om partistödet.Detta är självfallet mycket glädjande. För oss är själva resultatet - en ökad öppenhet - viktigare än de metoder vi använder för att nå resultat. Vi socialdemokrater har alltid trott att breda lösningar är bättre än plakatpolitik som aldrig når resultat.Det har varit min ledstjärna. Jag har varit politiskt aktiv . Finns det möjlighet att nå resultat tycker jag att man ska ta den möjligheten, i stället för att envist bita sig fast i ett förhållningssätt som inte ger det resultat man vill nå. Det är viktigt att slå fast det.Hellre än att köra huvudet i väggen har det nu blivit en öppning, och vi ser också att vi når framgång i sakfrågan.Under flera år har vi socialdemokrater i ord och handling visat att vi står för öppenhet vad gäller hur vår verksamhet finansieras. Vi har en öppen redovisning av våra räkenskaper på både central och lokal nivå, och alla bidragsgivare, såväl individer som ger som organisationer från första kronan, redovisas i våra årsredovisningar. Detta ser vi som en självklarhet för alla partier i en fungerande demokrati.Moderaterna och har varit motståndare till öppenhet. Tillsammans har de bromsat de övriga borgerliga partierna, som har velat se en större öppenhet.Nu har till vår stora glädje givit vika för trycket både här i kammaren och bland allmänheten, där man har krävt en större öppenhet. fortsätter arbetet i kretsen av partisekreterare med att se till att resultatet av överläggningarna också blir bra. Det behövs tydliga principer om en betydande öppenhet som regeringen sedan baserar sina lagförslag på.Vi kan nu se fram emot ett lagförslag om redovisning av partifinansieringen . Det är en stor politisk framgång för dem som önskar en större öppenhet och transparens i detta system.Herr talman! reagerade vi socialdemokrater kraftigt på den ohämmade och omotiverade expansionen av budget som hade skett sedan regeringsskiftet . Vi föreslog då en minskning av anslaget med 300 miljoner, vilket också vann bifall vid denna tidpunkt.Det var i det uppkomna läget en nödvändig markering. Men det är inte oproblematiskt att på detta sätt hantera frågan om regeringens möjligheter att uppfylla sin roll att enligt regeringsformen styra riket. Därför öppnade vi i debatten upp för ett annat sätt att hantera frågan. I fjolårets debatt uttryckte sig den dåvarande socialdemokratiska ledamoten i KU så här:"Erbjudandet om en uppgörelse [med regeringen] står kvar. Ta budet på 300 miljoner i ramreducering och sedan sätter vi oss ned och försöker hitta en överenskommelse inför kommande år för att få balans och stabilitet. Vår ambition är att åstadkomma balans och stabilitet i detta. "har vi en sådan överenskommelse i hamn. har vi tillsammans med regeringen kommit överens om storleken på anslaget och att regeringen ska göra en satsning på exportfrämjande åtgärder inom vår utrikesrepresentation. Detta är ett viktigt inslag i en modern näringspolitik och bidrar till ökad sysselsättning.Vi socialdemokrater är måna om att den överenskommelse som slöts mellan oss och regeringen uppfylls. Det är viktigt för vår utrikesrepresentation och för svensk export. Vi förutsätter att regeringen återkommer med en rapport till om hur regeringen har stärkt och ytterligare ska stärka närvaro på de viktiga tillväxtmarknader som ingår i den uppgörelse som vi gjorde med regeringen.Herr talman! En tredje framgång rör möjligheterna att öka insynen i hur den kungliga hovstaten använder sina medel. Anslaget som statschefen får till sitt förfogande ska täcka både helt offentliga utgifter, till exempel kostnader för de kungliga slotten, och rent privata utgifter för kungafamiljen.Däremellan finns ett antal utgifter som hamnar i en gråzon mellan det rent privata och det helt offentliga. Det finns ingen anledning att kräva en offentlig redovisning av strikt privata utgifter som anslaget används till och givetvis inte heller att begränsa insynen i det som är helt offentligt.Men vi menar att det finns anledning att se om den gränsdragning som har skett i de utgifter som kan sägas ligga däremellan, i ett slags gråzon, är den optimala för att säkerställa legitimiteten i systemet. Här har vårt förslag vunnit gehör hos en majoritet i utskottet, vilket är glädjande.Herr talman! Vi socialdemokrater har sökt hitta breda lösningar på en del av de problem som ryms inom utgiftsområde 1. Vi har nått framgång i detta arbete, och jag har därför inga problem med att yrka bifall till utskottets förslag i dess helhet.I detta anförande instämde , , och i (alla S). Jag tänkte ta upp frågan kring lagstiftning om korruption när det gäller gåvor till partierna. Tyvärr påminner Socialdemokraternas hantering av de här frågorna inte så lite om farmors lilla kråka: Än slank han hit, än slank han dit och än slank han ned i diket.Tidigare var högsta sanning och visdom att partierna frivilligt skulle samverka i de här frågorna, men i valrörelsen ändrade S hållning - jag är glad för det - och drev kravet tillsammans med oss om en lagstiftning och röstade också för det här i efter valet.Nu har man återigen förvisat frågan till partisekreterarna och kommer , vad jag förstår, att rösta nej till en lagstiftning. Jag hoppas verkligen att inte har trillat ned i diket den här gången.Jag har dock en fråga direkt till . Det gäller de villkor som har tagit upp när hon nu har öppnat för en eventuell lagstiftning på området när det gäller att reglera frågor kring ideellt arbete och lotterier till exempel, som Socialdemokraterna har en betydande finansiering från. Hur ser på de villkoren? Jag önskar att kunde vara lite glad över att vi faktiskt har en lagstiftning i sikte just nu och inte sur för att vi inte har reserverat oss tillsammans med er. Då hade ingenting hänt i sak heller.Det här tycker jag är skillnaden mellan oss i den här frågan. Det handlar om plakatpolitik för att bita sig fast vid en uppfattning som inte ger resultat eller om att försöka nå överenskommelser och lösningar som faktiskt ger resultat. är vi inne på resultatbanan, som vi kan se. Jag tycker att det är en bra politik att hantera det på det sättet.Det betyder inte på något sätt att vi har övergivit lagstiftningskravet, som flera försökt trycka på oss och säga. Det ligger i botten. Det ligger tydligt. Det slog vi fast tillsammans med er i den rödgröna uppgörelsen. Det har vi inte vikit från. Vi kommer att arbeta med den frågan tills vi har en lagstiftning på plats. Vi har inte på något sätt halkat i diket i den här frågan, skulle jag vilja säga. Tack vare vår ändrade metodanvändning i det här fallet kommer också att bli bönhörd i fråga om lagstiftningen. Var glad över det, ! Jag måste säga att jag var lite gladare när , även då, gick ut och sade att man gick med på en lagstiftning. Men när det inte hänt någonting och hon gick ut med det en gång till och det fortfarande inte har hänt något är jag lite mer skeptisk.Sanningen att säga, , är nog det enda resultat som vi har sett tyvärr att Socialdemokraterna har backat och att de kommer att rösta nej till en lagstiftning. Sedan får vi väl se hur det blir med lagstiftningen framöver. Jag kommer att jobba vidare för det, och jag tror att jag har en större respekt och ett större förtroende för den hållningen.Jag har ytterligare en fråga till . Du nämnde att ni hade gjort en överenskommelse med eller regeringspartierna och att du var nöjd med den. Du nämnde tre saker. Men Per nämnde fyra. Han nämnde också partistödet, som ni ska se över. Varför nämnde inte partistödet i den överenskommelse som ni har gjort? har i den allmänna debatten försökt pådyvla oss uppgiften att vi villkorat den här uppgörelsen med att vi skulle ha ett ökat partistöd. Det kan jag dementera i denna kammare. Det har inte ingått ett sådant villkor i det här. Däremot har vi, precis som Per sade, ett blankt papper där vi jobbar med de här frågorna. Det är naturligtvis också en diskussion om helheten i det här. Vi får se var vi hamnar. Men vi har varit urtydliga med att vi vill ha en lagstiftning när det gäller själva partistödet som ska vara på plats.Sedan tror väl inte att det, även om det skulle ha blivit en majoritet i utskottet för en lagstiftning, inte skulle finnas olika ingångar i hur man vill att lagstiftningen skulle se ut. Det finns på så sätt olika inriktningar från olika partier.Jag noterar ingång. Det finns andra ingångar. Vi har en ingång i lagstiftning. har också ingångar i hur lagstiftningen ser ut. Det där måste på något sätt diskuteras ihop så att man blir överens om en lagstiftning. Därför tycker jag inte att det är så märkvärdigt att det kommer fram lite olika uppgifter om hur man vill ha det när man startar det här arbetet med lagstiftning.Nu har vi faktiskt kommit så långt att vi diskuterar lagstiftningsfrågor, och vi har en bred majoritet i denna kammare för att man ska nå fram till resultat. Det tycker jag är en stor framgång. Jag vill återigen säga: Det finns all anledning för oss att glädjas över den här lagstiftningen. Vi har nått framgång med den metod som vi socialdemokrater använder i årets hantering av denna fråga. Jag vill också fråga om den offentliga redovisningen av bidrag till politiska partier.I de motioner som finns står det att man önskar att regeringen tar fram ett förslag på lagstiftning. Det står inte exakt hur den ska se ut, utan det står att det finns flera olika ingångar. Men det man vill är att regeringen ska återkomma med ett lagförslag.Det står inte på något sätt i motsättning till att det också mellan partierna förs diskussioner. Men om man verkligen vill att de diskussionerna ska leda till att det blir ett konkret lagförslag är det förstås en förstärkning om kammaren också uttalar den önskan.Det är inte bara en överenskommelse mellan partierna, utan det är också kammares uppfattning att detta ska lagstiftas. Då vore det rimligt att man utöver samtalen med partisekreterarna också röstar för ett lagförslag. Varje gång vi röstar om lagförslag eller ger uppdrag till regeringen är det självklart att det ska beredas. Det är inget annorlunda i det här fallet. Det vore väl rimligt, om man nu vill ha ett lagförslag, att man också röstar för det i kammaren. Kommer S att göra det ? Låt oss säga att man står i en vägkorsning. Den ena vägen ger en möjlighet till en diskussion där man når fram. Man går in på den vägen, och när man har kommit en bit visar det sig att det ger ett resultat. Man får det man har eftersträvat.I det läget kan man inte säga: vill jag gå den andra vägen också. Det är klart att man fortsätter på den här vägen. Det är den förhandlingsvägen, diskussionen mellan partisekreterarna, som har lett fram till att vi nu faktiskt har en majoritet i denna kammare i lagstiftningsfrågan. Det hade vi inte haft om vi hade gått den andra vägen. Då hade positionerna varit låsta, och då hade vi haft ännu då ingenting hänt i den här frågan mer än möjligtvis lite allmän debatt. Jag är övertygad om att det i den här frågan hade varit ännu ett förlorat år i fråga om lagstiftningsvägen. Därför kan man inte vända och säga: har jag fått det ena. Då vill jag ha det andra också.Vi socialdemokrater står för den uppgörelse vi har gjort. Det innebär att vi står för det som vi har sagt också i KU:s betänkande, och vi kommer att rösta på det sättet, för det är den frågan som har gett resultat. Det andra tycker jag skulle vara ett svek mot en uppgörelse, och sådant står inte jag för. Efter det har också fler partier uttalat att de är för en lagstiftning. Det har alltså hänt saker efter vårt betänkandes justering. Det är rimligt att alla de partier som ställer sig bakom det också visar det här i kammaren. Man har ju kommit fram till det i de diskussioner som man har haft häremellan. Vi vill alla ha en lagstiftning, utom ett parti i . Då är det märkligt att dessa partier, när det väl kommer till omröstning, ska rösta emot ett lagförslag som alla säger sig vara för. Jag har mycket svårt att förstå det. Jag har inte ett dugg svårt att förstå det. Det var ju den här vägen som ledde fram till resultatet. Hade vi haft en majoritet i vårt utskott när vi gjorde justeringen hade frågan varit i ett helt annat läge, men det var inte så.Vi hade ju hamnat i minoritet, som vi gjorde och , i den här frågan och så hade ingenting hänt i sak. Då kastar man väl inte om när betänkandet ligger fast. Det var det som lade grunden till detta. Då håller man väl fast vid den linje man har. Sedan får vi återkomma till utskottet när det finns en grund för att också ha en lagstiftning. Då får vi begära det av regeringen, och jag förutsätter att det finns en majoritet i utskottet vid det tillfället för en lagstiftning. Vi får ta den frågan då.Man måste se lite praktiskt på hur frågan hanteras. Man kan inte få två saker . Politik handlar faktiskt också om att välja, och vi väljer den väg som gav resultat. Det känner jag mig nöjd med. Jag vill ta upp frågan om redovisningen av de medel som tilldelas kungliga hov- och slottsstaterna, ett område som Per inte tog upp i sitt anförande utan lämnade till mig.Låt mig först ge en faktabakgrund.Hovets totala omsättning uppgår till . Därav utgör anslaget från ungefär en tredjedel, . Resterande två tredjedelar utgörs av dels intäkterna från förvaltning, dels intäkter från visningen av de kungliga slotten i form av till exempel entréavgifter.Då kan man fråga sig: Hur mycket av den tredjedel av hovets omsättning som kommer från är föremål för noggrann bokföring och extern revision? Svaret är: allt, , varenda krona. Hur mycket av hovets övriga omsättning är föremål för noggrann bokföring och extern revision? Allt, , varenda krona.Omsättningen på består av tre huvuddelar: hovstaten, slottsstaten och förvaltning. Hovstaten svarar för bland annat verksamhetens ledning och administration, planering av program, representation, statsbesök, ceremonier och kommunikation.Slottsstaten svarar för förvaltningen av de kungliga slotten, och förvaltning förvaltar just . Hovets ekonomiavdelning svarar för all bokföring som rör dessa tre verksamhetsdelar, både det som finansieras via anslag och det som finansieras på annat sätt.Slottsstatens och räkenskaper granskas av , som skickar sin revisionsberättelse till regeringen, medan hovstatens räkenskaper granskas av ett auktoriserat revisionsföretag.Hovstatens omsättning uppgår till , det vill säga mindre än en femtedel av hovets hela omsättning. Det är dessa 63 miljoner som har förorsakat en del uppståndelse och debatt.Jag ska sätta in dessa 63 miljoner i ett historiskt sammanhang. När fick en ny kungaätt, ätten , var statens finanser i ett uselt skick efter det katastrofala . Då träffades en överenskommelse som innebar att kungen avstod slott och kungsgårdar till staten, vilket bidrog till en sanering av statsfinanserna. I gengäld lovade att ge kungen ett årligt anslag som skulle bekosta hovets verksamhet. Detta anslag skulle kungen själv förfoga över.Att kungen själv kunde förfoga över anslaget illustrerar att hovet inte är en myndighet som lyder under regeringen eller , utan en organisation direkt underställd statschefen. Om man vill ändra relationen mellan hovet och regeringen måste därför hovet och regeringen förhandla och träffa en överenskommelse om detta.Hovets oberoende ställning i förhållande till regering och riksdag bekräftades genom Torekovsöverenskommelse mellan de borgerliga partierna och socialdemokraterna. Torekovskompromissen var ett led i arbetet med regeringsform och innebar att frågan om statsskicket avgjordes. förblev en monarki, men monarken fråntogs all politisk makt.Slottsstatens verksamhet har granskats av eller dess föregångare, och 1996 kom hovet och regeringen överens om att hovet ska avge en verksamhetsberättelse över sin samlade verksamhet.