bet · GZ01SfU1 · 2011-12-05 00:00:00 — ser vi tidsgränser, och vi ser att de som bollades runt i Arbetsförmedlingen och i arbetslivsintroduktion kommer tillbaka till sjukförsäkringen, och sjukskrivningarna ökar igen. Jag har inte hört några förslag från om vad ni ska göra åt att sjukskrivningarna faktiskt ökar igen. Det är inte så konstigt att sjukskrivningarna nu ökar. har man gjort en första prövning, och många människor har fått försöka och se om det går att komma tillbaka. Statistiken ser lite olika ut i olika län, men man brukar tala om att ungefär hälften av de långtidssjukskrivna kommer tillbaka till sjukförsäkringen, och ungefär hälften blir kvar i aktivitet - arbete, utbildning eller arbetsträning. Det är ju tråkigt att så många som hälften kommer tillbaka, men det är hemskt att föreställa sig att den andra hälften, de som kommer in i aktivt arbetsliv, tidigare aldrig fick den chansen.Jag tycker alltså inte att det är så konstigt att sjukskrivningarna ökar något . Det är absolut inget som tyder på att vi skulle vara på väg tillbaka till de enorma nivåer som vi hade för sju sedan.Gunvor G talar om 15 0000 som står utan grundersättning. Grundprincipen i har ju varit att vi har skydd mot inkomstbortfall. Hur stort det sedan ska vara och så vidare kan man diskutera. Det är klart att det känns lite konstigt att enkelt och självklart säga att människor som inte har någon inkomst ska få en peng när de är förkylda i , fast de i övrigt lever utan den inkomsten.Sedan kan man naturligtvis diskutera, det är väl sådant som den här utredningen också får ta upp, om man ska hitta någon form av system för till exempel ungdomar som blir långtidssjuka. Vi laborerade i en folkpartirapport med ett system där man kanske kunde ha en viss grundpeng efter en lång karenstid. Det går att diskutera, men det är ingen försämring som är genomförd på grund av Alliansen. Grundprincipen har varit att har man en inkomst har man ett skydd för bortfall från den inkomsten. Har man ingen inkomst har man inget att skydda. Men det är en diskussion som får föras vidare.Småföretagare får jag säga något om i nästa inlägg. Det är faktiskt så att på grund av en förändring som Alliansen har gjort blir människor nu nollklassade som tidigare hade kunnat få en tidsbegränsad sjukersättning. Det är en förändring som ni reellt har infört.Det innebär att personer som inte hade hunnit få in en fot på arbetsmarknaden, som kanske var studerande på högskolan och såg fram emot ett fullt arbetsliv men råkade bli sjuka innan de fick sitt första jobb nu står helt utan ersättning. Jag håller med om att vi ska ha en inkomstbortfallsprincip, men vi måste också se till att de som är på väg in på arbetsmarknaden får ett fullgott skydd. Vi måste se till att de som är studerande också ska kunna få en möjlighet till ersättning.Jag beklagar att inte vill ta några steg i den riktningen. Trots allt är det innan kommer att kunna lägga fram sina förslag. Vissa delar skulle vi kunna införa i sjukförsäkringen , till exempel se till att studerande får en vettig ersättning.Man prövas och får hjälp från Arbetsförmedlingen om man går över till arbetslivsintroduktion. För oss i är det inget konstigt att arbetsförmedling och försäkringskassa hjälps åt. Vi vill ju se det här tillsammans. Problemet är att som man i ert system bollas runt mellan de olika regelverken fluktuerar också ersättningarna. Man vet inte om man kommer att få en ersättning från den ena dagen till den andra eller möjligtvis om man kommer att få lägsta ersättning. Det är ingen som kan tala om vilken ersättning man ska ha när man går över till Arbetsförmedlingen eller vilken ersättning per dag man ska ha i a-kassa om man nu har rätt till det. Trots allt är det inte alla som ens har rätt till det, utan man får i bästa fall sin lägsta ersättning på om dagen.Är verkligen nöjt med att det är många fler kvinnor än män som faktiskt också blir fortsatt sjukskrivna? När det gäller samarbetet mellan Arbetsförmedlingen och är det just det samarbete vi har byggt upp. Vi har initierat nya metoder för samarbete. Det är en positiv nyhet i den sjukförsäkringsreform som genomfördes . Där går vi vidare. Det tillhör de tre punkter jag nämnde i mitt anförande, att nu blir det möjligt att samarbeta och göra insatser tillsammans med Arbetsförmedlingen medan man är sjukskriven. Det blir fler människor som inte behöver oroa sig över ersättningen om de går in i åtgärder redan under sjukpenningperioden.Frågan om företagarna uppfattade jag inte riktigt. Det var väl fråga om sjuklöneansvar och så vidare. Det tycker jag är en intressant fråga som är värd att diskutera. Vi har inte tagit ställning till det så det får jag återkomma till. Det finns många frågor.Däremot är frågan om karensdagar för småföretagare väldigt viktig. Det finns uppenbarligen ett önskemål hos en hel del att man bara ska ha någon karensdag, inte så många som man måste ha . Där har regeringen en tidsplan för ett arbete och ska komma tillbaka med det. Vi tänker på småföretagarna, men just sjuklöneansvaret tål att diskuteras.Aktivitetsersättningen var en ersättning som tyvärr missbrukades väldigt kraftigt utan att det var en aktiv sjukskrivning. Det var något slags mellanting mellan förtidspension och sjukförsäkring. Där får vi säkert fortsätta att titta efter olika former. Meningen är att vi inte ska ha människor som i praktiken har tre fyra med upprepade tillfälliga sjukersättningar, som vi hade då.Det finns alltid mycket att diskutera, men att utmåla reformen som någonting negativt för de allra flesta när tvärtom fler människor är friska, på benen och i arbetslivet tycker jag är djupt orättvist. Jag börjar med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på nästan samtliga reservationer. Jag yrkar avslag på samtliga reservationer utom en och det är reservation 6, Kriterier för prövning av arbetsförmågan.Vårt sjuksystem krackelerar. Människor känner sig inte trygga. De får ingen ersättning. Är de sjuka tvingas de till Arbetsförmedlingen eller också till socialförvaltningen för försörjningsstöd.Så har det låtit, skrivits och agiterats från oppositionen. Och från Socialdemokraterna fortsätter i den andan. Jag beklagar verkligen alla de människor som har hamnat i utsatta situationer som jag och många med mig har fått höra fler och fler säga att det är bra att försäkringen förändrades och att man nu får en chans att komma tillbaka till arbetsmarknaden.Under de som har gått sedan vi fick den nya sjukförsäkringsreformen har jag, och Alliansen arbetat för att rätta till det som blev fel. Vi har lyssnat på människor som har kommit i kläm. Vi har pratat med handläggare om hur det skulle kunna bli bättre, och har vi förslag som rättar till och gör det bättre för de personer som hamnar i sjukförsäkringen.Jag kan verkligen konstatera, herr talman, att vi har kommit ett gott stycke på väg, inte minst när vi tittar på den sjukpenninggrundande inkomsten och att man nu ska få ett särskilt stöd för dem som inte har haft en sjukpenning, en särskild ersättning kopplad till ett bostadsstöd för att ge dem möjlighet att få en ersättning när de blir sjuka igen. Det är en jätteviktig förändring för de människor som hamnar i den situationen, för den ekonomiska tryggheten är någonting som alla vill känna.Den bortre gränsen i sjukförsäkringen brukar man kalla det när man ska prövas och överföras till arbetslivsintroduktionen, när man ska få ett viktigt avslut. Är det arbetsinriktning eller är det sjukersättning? har det tydliggjorts att det ska finnas individuella skäl till att förlänga tiden till den bortre gränsen. Alla de människor, alla de individer som vi ser framför oss har ju inte samma sjukdomsbild, därför är det viktigt att vi nu tydliggör att den bortre gränsen ska vara individuellt prövad.Dessutom poängterar vi i förslaget att samverkan mellan , Arbetsförmedlingen och hälso- och sjukvården är viktig, inte minst med betoning på en tidigare rehabiliteringsinsats och att har samordningsansvar för att medverka till att personer får rehabilitering vid rätt tid. För mig som centerpartist är rehabilitering otroligt viktig. Jag vill verkligen poängtera att rehabiliteringen har en betydelse utöver allt annat. Här måste vi bli bättre. Här kan vi göra mycket mer. Jag tänkte uppehålla mig en del vid vad vi skulle kunna göra.I betänkandet framhåller vi att man har lämnat bidrag från regeringen till Kultur i vården och Natur i vården. Det är viktigt för rehabiliteringen. Men det behövs mer. Det behövs fler paletter i vår karta. Förrehabilitering, som folkhögskolorna har presenterat en modell för, är en viktig pusselbit i att medverka till att långtidssjukskrivna ska få en chans att vilja komma tillbaka och tro sig själva om att få tillbaka arbetsförmågan. Det här är inte minst viktigt med tanke på att vi har diskuterat personer med aktivitetsstöd. Det är viktigt för dem. Det är en metod för personer som står långt ifrån arbetsmarknaden och som har varit länge borta från arbetsmarknaden eller aldrig har varit där.Den utvärdering som folkhögskolorna har presenterat har visat på oerhört bra resultat. Det är verkligen någonting vi måste ta till oss av.Företagshälsovården ska också i vår nya sjukförsäkringsreform få ökad betydelse och ett ökat ansvar. Det har inte riktigt blivit som förväntningarna var. Företagshälsovården har själv beklagat detta och vill verkligen göra något för att uppfylla förväntningarna. Det är viktigt för den enskilda personen naturligtvis och för företagen, inte minst för våra gemensamma skattepengar. Om företagshälsovården kan göra en insats på ett tidigt stadium besparar vi individen, företaget och samhället en mängd pengar - och den enskilda människan lidande.Jag vill också framhålla förslag om att inrätta ett rehabiliteringsregister. Det är viktigt. Jag hoppas att regeringen snart kommer med ett förslag på den punkten. Det skulle också hjälpa rehabiliteringsarbetet.Försäkringskassan har ett samordningsansvar, och jag vill än en gång poängtera den stora uppgiften. Att dra ut på handläggningen är inte tillåtet. Det är viktigt för människor att få besked snabbt. Den utredning som regeringen har tillsatt har lämnat förslag på kompletteringstillägg, och jag förväntar mig att regeringen återkommer med förslag till hur människor som har fått vänta på ett ekonomiskt besked ska kompenseras.En annan viktig del, herr talman, är beslutsunderlaget som använder. Det gäller att göra rätt bedömningar när man fattar sina beslut. Vi har fått ta del av vad ISF, Inspektionen för socialförsäkringen, konstaterar, nämligen att av 400 kontrollerade ärenden var det som uppfyllde tillräckliga garantier för beslutsunderlag. Det är inte acceptabelt. Jag vet att jobbar med frågan, och vi ska verkligen syna att det blir ett resultat.Herr talman! Jag har två punkter till som jag vill ta upp. Den ena gäller arbetsskadebedömningar, som också har tagits upp tidigare. Syftet med ändringen i lagen om arbetsskadebedömningar var att det skulle bli en bättre könsfördelning. Så har inte fallet blivit, har vi fått presenterat för oss. Jag vet att det är Parlamentariska socialförsäkringsutredningen som har fått på sin lott att medverka till att arbetsskadebedömningar blir bättre. Men det är med oro jag hör här, inte minst från , att utredningen tar tid på sig. Jag skulle verkligen vilja att man prioriterar detta område. Vi behöver inte vänta på att få ett nytt förslag till arbetsskadebedömningen.Den andra punkten är något som mitt hjärta brinner för, nämligen alla de personer som får aktivitetsstöd. Vi måste hitta nya sätt för att medverka till att dessa personer får en chans på arbetsmarknaden. Alla behövs, oavsett om vi har ett handikapp, en funktionsnedsättning, eller inte. Här måste vi medverka till att företagen inte känner sig bundna vid personer som inte har en fullödig arbetsförmåga. Bemanningsföretag skulle kunna ta en del av den ekonomiska bördan. Det är viktigt. Lönebidragen kan säkert göras annorlunda. Här har vi verkligen ett gemensamt ansvar. Det är vi skyldiga de personer som har aktivitetsstöd och som efter fyllda blir föremål för omprövning och inte får ersättningen längre.Jag avslutar med en cliffhanger, herr talman. håller på att jobba med att ta fram ett förslag till ett solidariskt grundtrygghetssystem. Det får jag anledning att återkomma till senare! (Applåder)I detta anförande instämde , och (alla M) samt (FP) och (KD). Välfärdsstaten tas för given av de flesta . Åtminstone rent retoriskt har även den svenska högern anammat konceptet med begrepp som Nya och Alliansen. Men det finns ett starkt historiskt motstånd mot välfärdsstaten från liberaler. Vi kan se hur den svenska högern konsekvent har varit emot välfärdsreformer. Det finns också en viss kritik från den ideologiska Vänstern eftersom den moderna välfärdsstaten har riskerat att urholka förutsättningarna för klasskamp. Välfärdsstaten skapar välstånd, minskar därför klassmotsättningar och minskar mobiliseringsgrunden för klasskamp.Vi som inte vill se ett samhälle präglat av motsättningar och splittringar i vare sig liberalismens eller socialismens namn, vi som vill ha ett enat samhälle, värnar välfärdsstaten. Det är därför som mitt partis ideologiska föregångare lade grunderna för den moderna välfärdsstaten. Juholt må tala om en social demokrati, men det är den sociala konservatismen som skapade just välfärdsstaten. infördes till exempel av en socialkonservativ tysk regering allmänna system som sjukförsäkring, olycksfalls- och invaliditetsförsäkring och en allmän ålderspension. Modellen är helt enkelt överlägsen, och med tiden har både liberaler och socialister förlorat striden mot den socialkonservativa tanken om en balanserad välfärdsstat i ett i övrigt kapitalistiskt system.Herr talman! Vad har då den korta historiska tillbakablicken med dagens debatt att göra? Jo, de ideologiska utgångspunkterna gör sig gällande även . Även om vi fortfarande har en enstaka socialt sinnad högerman inom Alliansens partigrupper är det den liberala skolan som är vägledande. Alltför mycket fokus har för regeringen legat på att spara in pengar på sjukförsäkringen, inte lika mycket på hur det ska gå till, till exempel de nollklassades ersättning. En skälig ersättning kunde införas först efter det att regeringen hade fått på pumpen av tillsammans med de rödgröna.Min huvudsakliga kritik mot regeringen är framför allt systemförändringar. De omfattande systemförändringar av sjukförsäkringen som genomdrevs i början av förra mandatperioden skedde alltför snabbt. Det nya systemet var inte färdigt. Även storleken på ersättningarna inom systemet har minskat. Därför vill återställa sjukpenningen. Vi börjar redan i den här budgeten med att höja taket. Vi har också efterfrågat en bättre samordning, inte bara mellan stat, landsting och kommuner, utan också mellan myndigheter, framför allt och Arbetsförmedlingen. Därför har vi gjort gemensam sak med Socialdemokraterna om en förbättrad finansiell samordning.Sverigedemokraterna går ännu längre. Vi föreslår också en allmän arbetslöshetsförsäkring som administreras av , det vill säga samma myndighet som också administrerar sjukförsäkringen. Därmed skulle vi få ett system som uppmanar till ansvar, där den ena myndigheten inte kan skicka vidare människor till den andra utan adekvata skäl och känsla för ansvar. De som kommer in till på grund av sjukdom blir då myndighetens ansvar hela vägen tillbaka till arbete alternativt förtidspension.Ett annat problem har varit att när väl bristerna i det nya systemet under snart en och en halv mandatperiod har blivit uppenbara har regeringen varit alltför långsam med att åtgärda dem. Människor har hamnat mellan myndighetsstolar. Varför tar det sådan tid att förändra, förbättra och åtgärda problemen? Arbetsförmågeprövningen har uppenbarligen varit orimlig i vissa fall, när folk bedöms arbetsföra trots att det i praktiken inte finns några jobb som den sjuke skulle klara av att utföra. Det är därför vi tillsammans med de rödgröna kräver förändringar genom en konkret systemförändring, vilket vi har krävt . Vi fattade också ett gemensamt beslut om att låta egenföretagare välja antal karensdagar, egenfinansierat. Det är först nu , efter påtryckningar, som regeringen börjar ge besked om att man tittar närmare på beslutet och när och hur det ska kunna implementeras. När det blir verklighet vet vi dock inte. Med detta sagt vill jag ändå inte plocka några billiga poänger. Även om har varit med och drivit igenom en del förbättringar tänker jag inte påstå eller låtsas att alla problem med prövningen mot arbetsmarknaden skulle vara lösta med den nya prövningsgrund vi är på väg att genomföra. Jag vill ge en del kritik till de rödgröna, som i många fall hänger sig åt viss populism och i andra fall är direkt oansvariga - till exempel när man föreslår avskaffandet av den regelbundna arbetsförmågeprövningen. Det vore ett stort steg tillbaka mot det gamla systemet, som bevisligen satte människor i utanförskap. Som jag var inne på i början måste vi akta oss för att röra oss från en välfärdsstat som bygger på ansvar och rättigheter till att bara bejaka rättigheter. Men i vissa avseenden måste välfärden få kosta mer, och sjukförsäkringen är ett sådant. Det får dock aldrig bli en målsättning i sig. Det behövs en regelbunden uppföljning med vilken arbetsförmågan kan prövas och där man också kan se till behov av rehabilitering. Det förtjänar inte minst den enskilde som är i systemen. Systemen måste tillåtas vara såväl generella som individuella - generella genom att det finns en tydlighet i systemet, en regelbunden uppföljning så att inte människor glöms bort. Därför behövs det tidsgränser, men mot dessa ska självklart individuella prövningar göras så att den som är för sjuk för att arbeta inte blir utförsäkrad. Återigen: Problemet är inte, som de rödgröna försöker framhäva, att vi har en modell där man försäkrar att alla får sin förmåga att komma igen i livet och i arbetet prövad. Det är inte problemet. Problemet ligger i att prövningen som sådan har varit undermålig.Det finns som sagt skäl att kritisera regeringen för en ofärdig reform samt för en viss tröghet i att rätta till problem i efterhand. Som oppositionspartier ska vi dock akta oss för billig populism och vara ärliga med var problemet ligger. Det ligger inte i systemets design utan i dess tillämpning. Processen att lokalisera bristerna och rätta till dem har varit för trög. Det är här vi som oppositionspartier kan fylla en roll, och det har vi också gjort i flera fall: servicekontoren som vi har kunnat rädda mot regeringens initiala vilja, prövningen mot arbetsmarknaden som kan komma att förbättras, en skälig ersättning för de nollklassade, karensdagar för företagare som kan vara färre än sju i antal och så vidare.Tyvärr upplever jag ofta, vilket jag också har varit tydlig med i tidigare debatter , att regeringen inte heller tar sitt ansvar för att kommunicera med oppositionen så att vi skulle kunna få en snabbare process till exempel för att förbättra sjukförsäkringen. Det är oansvarigt inte bara ur ett demokratiskt perspektiv utan också mot de människor som får lida av brister i systemet. Regeringen vågar inte samtala med vågmästaren, vilket är ett problem, men räddas ofta av en rödgrön opposition som heller inte vågar. Det är lite farsartat, kan man faktiskt tycka.Med detta sagt, herr talman, skulle jag vilja yrka bifall till reservation nr 14. inlägg illustrerade precis det jag nämnde i mitt anförande, nämligen en djupt splittrad opposition som plötsligt kan gå samman i ett tillkännagivande. När i sitt inlägg säger att regeringen vägrar eller inte vågar samtala med oppositionen är det en sanning med mycket stor modifikation. Statsrådet har faktiskt varit i utskottet, där representeras av , och föredragit bevekelsegrunderna för regeringen att utifrån ett särskilt rättssäkerhetsperspektiv titta väldigt noga på arbetsförmågebedömningens grunder och om detta ska gälla mot normalt förekommande arbete eller den reguljära arbetsmarknaden.Det är också intressant att titta på vad föreslår för utvidgning av omkostnader i detta utgiftsområde i förhållande till regeringen. Man sätter av 300 miljoner mer för att höja taket i sjukförsäkringen, och man sätter av 200 miljoner mer för att bland annat göra bedömning rättssäkrare. Detta är säkert lovvärda insatser sett ur perspektiv. Men regeringen har gång efter annan framfört - det kan inte vara annat än en tondöv som inte har hört detta från - bevekelsegrunderna för att man vill ha en noggrann genomgång av vilket lagrum som bäst betjänar möjligheten att bedöma arbetsförmågan vid . Det är faktiskt både så att det bedömningsinstrument man har tagit fram bygger på den nuvarande lagstiftningen och att det finns en möjlig budgetpåverkande process som gör att man måste pröva detta inför nästa budgetproposition. Det är den möjlighet man har att på ett rättssäkert sätt ta fram och bedöma vilken av dessa grunder för arbetsfrågebedömning som ska gälla. Min fråga till är: Hur kan det komma sig att ni har missat dessa viktiga saker från ? Till att börja med delar jag inte Finn uppfattning vad gäller prövning av arbetsförmåga. Majoriteten av är av uppfattningen att det egentligen inte finns några konstigheter i den gamla typen av prövning. Bevisligen är den prövning som sker inte fullt ut fungerande; vissa personer bedöms mot en arbetsmarknad där de inte i praktiken kan jobba med den typ av jobb som förväntas. Därför vill vi föreslå att man prövar mot en grund som liknar den tidigare.Som har nämnts här var regeringen väldigt snabb att ställa om till den nuvarande prövningen. Jag ser inga större problem med att vi , med ändå ganska god framförhållning, har kunnat gå till någonting som liknar den vi hade förut. Jag tycker också att det på något sätt är regeringens ansvar att den när den får ett riksdagsbeslut med sig åtminstone bör kommunicera vad den avser att göra - inte låta gå och sedan deklarera att den inte kommer att följa det uppdrag den har fått. Det är inte en ansvarsfull väg, framför allt inte om man vill ha stöd för sin politik och om man vill agera ansvarsfullt och långsiktigt.När det sedan gäller hur man överlägger förklarar att socialförsäkringsministern har varit i utskottet. Visst är det så; regeringsföreträdare har i utskottet, här och på andra ställen deklarerat vad regeringen avser att göra och vad regeringen har för politik. Det är dock inte riktigt så man överlägger partier emellan. Jag skulle rekommendera en grundkurs i överläggning, för vi har vid ett flertal tillfällen sökt kontakt, initialt på gruppledarnivå, med andra partier i frågor där vi anser att det finns ett behov av någon form av överenskommelse. Det är frågor som har varit öppna och där det har varit osäkert vad det har funnits för stöd och majoritet. Vi har varit villiga att lyssna in vad andra partier säger och kanske kompromissa för att få en helhet där vi gemensamt kan ta ansvar. Det har dock bara varit döva öron till svars, tyvärr. Överläggningar är en sak, , och initiativrätten är en helt annan. Det är så att regeringen har större möjligheter än att på ett rättssäkert sätt ta fram precis en sådan process jag föreställer mig att vill ha i den individuella hanteringen ute i . Då kvarstår min fråga, . Om det nu finns ett gammalt lagrum och man går ihop med de rödgröna för att som jag upplever det knäppa regeringen på näsan, varför tar man då inte och skriver denna lag själv, tillsammans med de rödgröna? Den kraften och makten har man ju. Ta det ansvaret och skriv tillsammans med de rödgröna den lag som redan en gång har skrivits, om det är så väldigt enkelt att just detta arbetsförmågebegrepp redan är det som enligt och är rättssäkert!Regeringen har i sin initiativrätt funderat över om det inte är mer problematiskt än så. Det påverkar nuvarande arbetsförmågebedömningsinstrument som man också har gett i uppgift att hantera för att kunna göra en rättssäkrare bedömning i individuella fall.