bet · GY01KU10 · 2011-01-14 00:00:00 — och rådets direktiv /44/EG av om ändring av direktiv /26/EG om slutgiltig avveckling i system för överföring av betalningar och värdepapper och direktiv /47/EG om ställande av finansiell säkerhet, vad gäller sammanlänkade system och kreditfordringar (kreditfordringsdirektivet).5[ EUT L 146, 10.6.2009, s. och rådets förordning (EG) nr 1060/2009 av om kreditvärderingsinstitut (förordningen om kreditvärderingsinstitut).6[ EUT L 302, 17.11.2009, s. och rådets direktiv /107/EG av om ändring av direktiv /8/EG om utsläppande av biocidprodukter på marknaden vad gäller förlängning av vissa tidsperioder (biociddirektivet).7[ EUT L 262, 6.10.2009, s. och rådets förordning (EG) nr 1221/2009 av om frivilligt deltagande för organisationer i gemenskapens miljölednings- och miljörevisionsordning (Emas) och om upphävande av förordning (EG) nr 761/2001 och kommissionens beslut /681/EG och 2006/193/EG (Emas-förordningen).8[ EUT L 342, 22.12.2009, s. och rådets direktiv /123/EG av om ändring av direktiv /35/EG om föroreningar förorsakade av fartyg och införandet av sanktioner för överträdelser (sanktionsdirektivet).9[ EUT L 280, 27.10.2009, s. och rådets direktiv /65/EG av om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (UCITS-direktivet).10[ EUT L 302, 17.11.2009, s. och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 av om handel med sälprodukter (förordningen om handel med sälprodukter).11[ EUT L 286, 31.10.2009, s. och rådets förordning (EG) nr 66/2010 av om ett EU-miljömärke (miljömärkesförordningen).12[ EUT L 27, 30.1.2010, s. och rådets direktiv /138/EG av om upptagande och utövande av försäkrings- och återförsäkringsverksamhet (solvens II-direktivet).13[ EUT L 335, 17.12.2009, s. Rådets direktiv /47/EG av om ändring av direktiv /112/EG vad gäller reducerade mervärdesskattesatser (mervärdesskattesatsdirektivet).14[ EUT L 116, , s. Rådets direktiv /69/EG av om ändring av direktiv /112/EG om ett gemensamt system för mervärdesskatt vad gäller skatteundandragande vid import (momsbedrägeridirektivet).15[ EUT L 175, , s. Rådets direktiv /162/EU av om ändring av olika bestämmelser i direktiv /112/EG om ett gemensamt system för mervärdesskatt (direktivet om moms för gas och el).16[ EUT L 10, , s. och rådets direktiv /14/EG av om ändring av direktiv /19/EG om system för garanti av insättningar, vad gäller täckningsnivån och utbetalningsfristen (insättningsgarantidirektivet).17[ EUT L 68, , s. och rådets förordning (EG) nr 924/2009 av om gränsöverskridande betalningar i gemenskapen och om upphävande av förordning (EG) nr 2560/2001 (förordningen om gränsöverskridande betalningar).18[ EUT L 266, 9.10.2009, s. och rådets direktiv /110/EG av om rätten att starta och driva affärsverksamhet i pengar samt om tillsyn av sådan verksamhet, om ändring av direktiven /60/EG och 2006/48/EG och om upphävande av direktiv /46/EG (direktivet om elektroniska pengar).19[ EUT L 267, 10.10.2009, s. och rådets direktiv /111/EG av om ändring av direktiven /48/EG, 2006/49/EG och 2007/64/EG vad gäller banker anslutna till centrala kreditinstitut, vissa frågor som gäller kapitalbasen, stora exponeringar, tillsynsrutiner och krishantering (ändring av kapitaltäckningsdirektivet).20[ EUT L 302, 17.11.2009, s. och rådets förordning (EG) nr 1185/2009 av om statistik om bekämpningsmedel (växtskyddsmedelsförordningen).21[ EUT L 324, 10.12.2009, s. Rådets förordning (EG) nr 431/2009 av om ändring av förordning (EG) nr 332/2002 om upprättandet av ett system för medelfristigt ekonomiskt stöd till medlemsstaters betalningsbalans (förordningen om EU:s betalningsbalansstödsfacilitet).22[ EUT L 128, 27.5.2009, s. och rådets förordning (EG) nr 444/2009 av om ändring av rådets förordning (EG) nr 2252/2004 om standarder för säkerhetsdetaljer och biometriska kännetecken i pass och resehandlingar som utfärdas av medlemsstaterna (förordningen om biometriska pass).23[ EUT L 142, , s. Rådets rambeslut /905/RIF av om ackreditering av tillhandahållare av kriminaltekniska tjänster som utför laboratorieverksamhet (rambeslutet om ackreditering av kriminaltekniska laboratorier).24[ EUT L 322, 9.12.2009, s. och rådets förordning (EG) nr 662/2009 av om införande av ett förfarande för förhandling och ingående av avtal mellan medlemsstater och tredjeländer om särskilda frågor avseende tillämplig lag för avtalsförpliktelser och utomobligatoriska förpliktelser (förordningen om bilaterala avtal [I]).25[ EUT L 200, 31.7.2009, s. Rådets förordning (EG) nr 664/2009 av om införande av ett förfarande för förhandling och ingående av avtal mellan medlemsstater och tredjeländer om domstols behörighet, erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål, mål om föräldraansvar och mål om underhållsskyldighet, samt avseende tillämplig lag i mål om underhållsskyldighet (förordningen om bilaterala avtal [II]).26[ EUT L 200, 31.7.2009, s. Rådets rambeslut /948/RIF av om förebyggande och lösning av tvister om utövande av jurisdiktion i straffrättsliga förfaranden (rambeslutet om jurisdiktionskonflikter).27[ EUT L 328, 15.12.2009, s. Rådets rambeslut /315/RIF av om organisationen av medlemsstaternas utbyte av uppgifter ur kriminalregistret och uppgifternas innehåll (rambeslutet om utbyte av information ur kriminalregister).28[ EUT L 93, , s. Rådets rambeslut /829/RIF av om tillämpning mellan Europeiska unionens medlemsstater av principen om ömsesidigt erkännande på beslut om övervakningsåtgärder som ett alternativ till tillfälligt frihetsberövande (rambeslutet om en europeisk övervakningsorder).29[ EUT L 294, 11.11.2009, s. Rådets direktiv /50/EG av om villkor för tredjelandsmedborgares inresa och vistelse för högkvalificerad anställning (direktivet om EU-blåkort för högkvalificerad anställning).30[ EUT L 155, , s. och rådets direktiv /52/EG av om minimistandarder för sanktioner och åtgärder mot arbetsgivare för tredjelandsmedborgare som vistas olagligt (direktivet om sanktioner mot arbetsgivare).31[ EUT L 168, 30.6.2009, s. och rådets förordning (EG) nr 810/2009 av om införande av en gemenskapskodex om viseringar (förordningen om gemensam viseringskodex).32[ EUT L 243, , s. Granskningen har förberetts genom att begärde ut samtliga ståndpunktspromemorior och instruktioner inför möten i rådsarbetsgrupper upprättade inom inför antagande av ovannämnda europeiska föreskrifter. EU-handlingar som hade upprättats på utlämnades tillsammans med en promemoria av vilken det framgick att särskilda förhållanden rådde under ordförandeskap i EU , bl.a. i så måtto att det skrevs s.k. 09-blad för frågor som skulle förhandlas. Av promemorian framgick att dessa 09-blad lade fast förhandlingsutrymmet för arbetsgruppsordförandena och ersatte den ordinarie rutinen med instruktioner. Den genomgång av utlämnade handlingar som utskottet genomförde inom ramen för sin granskning återfinns i en kanslipromemoria daterad (se bilaga 9.1). Nedan lämnas sammanfattande iakttagelser gjorda utifrån kanslipromemorians genomgång. Av uppgifterna i den ovan redovisade sammanställningen följer att av de 28 granskade fallen hade en ståndpunktspromemoria upprättats i 22 fall. I genomsnitt tog det (111 dagar33[ Samtliga angivelser och beräkningar av dagar i detta avsnitt baserar sig på Excel-beräkningar, vilka i sin tur grundar sig på ett antagande om månader (dvs. att ett helt kalenderår har ). Små avvikelser kan därför förekomma (främst vad gäller tidsperioder som omfattar februari månad). För en förteckning över uppgifterna för samtliga granskade ärenden, se bilaga 9.2.]) mellan ett förslags antagande och motsvarande ståndpunktspromemorias upprättande. Om man undantar rambeslutet om en europeisk övervakningsorder, rambeslutet om utbyte av information ur kriminalregister och förordningen om en gemensam viseringskodex (vilka, mot bakgrund av att förslag om dessa föreskrifter lades fram , utgör extrema fall i sammanhanget) tog det i genomsnitt () att upprätta en ståndpunktspromemoria. Vad gäller gemensam beredning av ståndpunktspromemoriorna ger sammanställningen vid handen att denna skedde med i genomsnitt 9 andra enheter inom (inklusive Brysselrepresentationen). Därtill framgår att gemensam beredning av ståndpunktspromemorior med myndigheter skedde vid tre fall: Solvens II-direktivet (), ändringen av kapitaltäckningsdirektivet (och ) och direktivet om EU-blåkort för högkvalificerad anställning (). Inom ramen för beredningen av ståndpunktspromemoriorna har det i 14 av de 22 fallen lämnats synpunkter och upplysningar från remissinstanser och referensgrupper. Antalet remissinstanser har såvitt framgår av de granskade handlingarna vid dessa 14 tillfällen varit i genomsnitt ca 9, även om det totala genomsnittliga antalet remissinstanser torde vara högre eftersom uppgifter om antalet remissinstanser i fyra fall hämtats från en fullständig förteckning över remissinstanser och i övriga fall hämtats från ståndpunktspromemorians (och i ett fall instruktionernas) text och de remissynpunkter som återges där. Vidare framgår av ståndpunktspromemoriorna att i 15 av 22 fall där sådana promemorior upprättades hade ett eller flera rådsarbetsgruppsmöten hållits innan ståndpunktspromemorians färdigställande. Granskningen visar även att ståndpunktspromemoriornas omfattning varierar kraftigt, där den minsta ståndpunktspromemorian, som upprättades inom ramen för ärendet om rambeslutet om ackreditering av kriminaltekniska laboratorier, var 3 sidor och de längsta, som upprättades inom ramen för ärendena om dels ändringen av kapitaltäckningsdirektivet, dels direktivet om EU-blåkort för högkvalificerad anställning, var 29 sidor vardera. I genomsnitt omfattade ståndpunktspromemoriorna ca 11 sidor. Vad gäller promemoriornas beskrivning av svenska ståndpunkter omfattade dessa i genomsnitt ca 4 sidor. Om man undantar ståndpunktspromemoriorna som upprättades vid ärendena om förordningen om gemensam viseringskodex (15 sidor lång svensk ståndpunkt) och direktivet om EU-blåkort för högkvalificerad anställning (19 sidor), vilka avviker starkt från övriga ståndpunktspromemorior, omfattade en svensk ståndpunkt i genomsnitt ca 2 ½ sidor. Av uppgifterna i den ovan redovisade granskningen av 28 fall av framgår att instruktioner hade upprättats i 23 av dessa fall. I genomsnitt upprättades ca 9 instruktioner för varje lagstiftningsakt. Varje instruktion var i genomsnitt 7 sidor lång och hade gemensamberetts i genomsnitt med 11 enheter inom (inklusive Brysselrepresentationen). Gemensam beredning av instruktionerna med myndigheter förekom vid fem fall: förordningen om kreditvärderingsinstitut, solvens II-direktivet, ändringen av kapitaltäckningsdirektivet (i samtliga dessa tre fall och ) samt direktivet om EU-blåkort för högkvalificerad anställning och förordningen om gemensam viseringskodex (i båda de sistnämnda fallen ). Av granskningen framgår vidare att vissa instruktioner i 18 av de totalt 28 granskade fallen innehöll uppgifter om frågans s.k. angelägenhetsgrad. Vidare framgår i ett av de ovan granskade fallen (förordningen om biometriska pass) att med angelägenhetsgradens beteckning avses en generell instruktion vad gäller behovet av inlägg vid rådsarbetsgrupps- och Corepermötena. Tidsaspekten för förhandlingar i rådet Skillnaden mellan antagandet av förslaget till och godkännandebeslutet i rådet, dvs. längden på lagstiftningsarbetet i rådet, i de här granskade ärendena i genomsnitt uppgick (). Ytterligare en noterbar aspekt av förhandlingarna i rådet är att skillnaden mellan den för förhandlingar inom rådet (dvs. sista mötet inom en rådsarbetsgrupp e.d. eller Coreper) och rådets godkännandebeslut uppgick i genomsnitt (), även om det granskade underlaget uppvisar en kraftig variation. I några fall (momsbedrägeridirektivet och förordningen om bilaterala avtal [II]) är tiden mellan dagen för sista förhandlingsmötet inom rådet och rådets godkännandebeslut . I andra fall är tiden mellan de båda datumen betydligt längre, t.ex. var skillnaden i fallet med direktivet om moms för gas och el () och med kreditfordringsdirektivet 9 ½ månad (). Ett sätt för regeringen att lämna information till om viktigare förslag till föreskrifter inom unionssamarbetet är genom s.k. faktapromemorior. har tidigare granskat faktapromemoriornas avlämning och innehåll (jfr t.ex. bet. 2003/04:KU10 och 2008/09:KU10). Vid sin senaste granskning av ämnet, där bl.a. riktade frågor i ämnet till samtliga utskottskanslier, noterade utskottet dels att flertalet av utskottskanslierna anser att regeringens faktapromemorior innehåller fullständig och relevant information, dels att de brister i faktapromemoriornas innehåll som vissa utskottskanslier pekar på främst avser det faktum att regeringens ståndpunkter formuleras alltför allmänt eller alltför kort och att dessa brister i vissa fall har minskat möjligheterna att ha en detaljerad diskussion kring regeringens ståndpunkt. Mot bakgrund av detta uttalade utskottet att den grundlagsstadgade informationsskyldigheten bl.a. får anses innefatta att regeringen så tidigt och så utförligt som möjligt ska redogöra för sina ståndpunkter i EU-frågor till (bet. 2008/09:KU10 s. 126). I 18 av de 28 här granskade fallen har såväl en ståndpunktspromemoria som en faktapromemoria upprättats inom ramen för ärendets beredning. Jämförelser mellan tidpunkten för upprättande av dessa båda promemorior i ett och samma ärende ger vid handen följande: I hälften av fallen (9 av 18) har faktapromemorian överlämnats till innan en slutlig ståndpunktspromemoria upprättats. För den andra hälften, dvs. de fall där faktapromemorian överlämnats till efter att en ståndpunktspromemoria upprättats, låg genomsnittstidpunkten för överlämnandet av faktapromemorian () efter det att ståndpunktspromemorian upprättats. Ovan har det redogjorts för att ståndpunktspromemoriornas svenska ståndpunkter i de här granskade ärendena (undantaget två särskilda fall, se underrubriken ovan) omfattade i genomsnitt 2 ½ sidor. En genomgång av faktapromemoriorna för motsvarande ärenden visar att de svenska ståndpunkterna i dessa promemorior omfattade i genomsnitt ¾ sida. Av de ovan beskrivna 28 granskade förhandlingarna inför rådets antagande av hade 11 fall handlagts av , 12 av , 3 av samt 1 vardera av Jordbruks- respektive Integrations- och jämställdhetsdepartementen. Granskningsunderlaget medger således vissa jämförande iakttagelser mellan Justitie- och Finansdepartementen och i viss utsträckning . En skillnad framstår vad gäller förekomsten av synpunkter från remissinstanser och referensgrupper i ståndpunktspromemorior. Av de ärenden som hanterades av innehöll åtta av nio ståndpunktspromemorior sådana synpunkter. I ärenden återfanns sådana synpunkter i tre av nio ståndpunktspromemorior. I ärenden återfanns sådana synpunkter i en av tre ståndpunktspromemorior. Vidare finns vissa skillnader vad gäller antalet fall då rådsarbetsgruppsmöten hållits innan en ståndpunktspromemoria upprättats. I ärenden skedde detta åtta gånger av nio och i ärenden fem gånger av nio. I ärenden skedde detta två gånger av tre. Ytterligare en skillnad som framträder avser förekomsten av angivelser av angelägenhetsgrad i vissa av instruktionerna (i de fall instruktioner lämnades i tre av respektive två av ärenden framgår inga instruktioner av handlingar i akten). I ärenden återfanns sådana angivelser fyra gånger av nio, i ärenden nio gånger av nio och i ärenden av tre. Några systematiska skillnader mellan departementen vad gäller nivån (dvs. hög/medel/normal/låg) på den angivna angelägenhetsgraden kan inte utläsas. Genom en skrivelse som sändes till begärde utskottet svar på ett antal frågor. Som svar översändes en promemoria upprättad inom Statsrådsberedningen (bilaga 9.3). Promemorian bygger på underlag från Justitie-, Social-, Finans-, Jordbruks-, Miljö-, Närings- och Integrations- och jämställdhetsdepartementen. Samtliga departement har enligt promemorian beretts tillfälle att yttra sig över ett utkast till svar. Utskottets granskning visar dels att ståndpunktspromemorior upprättats i genomsnitt efter att ett förslag till lagstiftningsakt publicerats, dels att ett flertal ståndpunktspromemorior upprättats efter det att ett eller flera rådsarbetsgruppsmöten hållits. Som svar på utskottets fråga om vilka kommentarer dessa iakttagelser föranleder mot bakgrund av riktlinjerna i cirkulär 3 anförs i promemorian att huvudregeln enligt det nämnda cirkuläret är att en ståndpunkt bör finns senast efter det att ett förslag till lagstiftningsakt publicerats, dock senast när arbetet inleds i rådsarbetsgruppen. Av promemorian framgår emellertid att det inte alltid är möjligt att ha en ståndpunktspromemoria färdig redan när förhandlingsarbetet påbörjas. Skälet till det kan vara att lagstiftningsförslagen är komplexa och omfattande samt att synpunkter och bedömningar från berörda myndigheter och andra intressenter behöver hämtas in. Vidare anges att det förekommer att arbetsgruppsmöten sätts ut med mycket kort varsel och att tiden inte medger att få fram en ståndpunktspromemoria innan rådsarbetsgruppsmötet har hållits. Ofta är de inledande mötena med rådsarbetsgruppen också att tillfälle att ställa frågor och begära förtydliganden. Utskottets granskning visar att gemensam beredning av ståndpunktspromemorior och instruktioner med myndigheter har skett i några fall. På frågorna om hur detta överensstämmer med de riktlinjer som finns i och om när en sådan beredning anses vara behövlig anförs i promemorian att EU-ärenden, bl.a. ståndpunktspromemorior och instruktioner, som berör flera statsråd bereds gemensamt i . Vidare framgår att ett departement kan välja att samråda med en myndighet under departementet när det gäller områden där myndighetens specifika kompetens behövs, vilket dock inte innebär att myndigheten ingår i den gemensamma beredningen. Granskningen visar även att remittering av förslagen till myndigheter och organisationer sker i drygt hälften av de här granskade fallen. Som svar på en fråga om vilka kommentarer detta föranleder bl.a. mot bakgrund av regeringsformens bestämmelse om beredningskrav anges i Statsrådsberedningens svarspromemoria att sådan remittering sker regelmässigt när det gäller förslag till nya unionsrättsakter inom finansmarknads- och skatteområdena. Även på t.ex. område är det vanligt att synpunkter hämtas in under hand från myndigheterna genom beredning via de enheter som ansvarar för dessa myndigheter. Av promemorian framgår även att formell remittering kan vara behövlig i andra fall, t.ex. när det är nödvändigt att inhämta synpunkter från privaträttsliga subjekt. Slutligen framgår av svaret att remissbehandling i vissa fall inte bedöms som nödvändig. Exempelvis remitterades inte det s.k. biociddirektivet eftersom förslaget endast avsåg en ändring av direktivet avseende vissa tidsperioder. På frågan om vilka kommentarer som iakttagelsen om att det i granskningen framkommer vissa skillnader mellan departementen vad avser förekomsten av synpunkter från remissbehandling och referensgrupper i ståndpunktspromemorior anges i svarspromemorian att behovet av att ta in synpunkter och att redovisa dem är olika stort i olika ärenden. Vad gäller bl.a. skillnader mellan departementen i användningen av s.k. angelägenhetsgrader i instruktionerna framgår av svarspromemorian att gemensamma kriterier för hela för s.k. angelägenhetsgrader saknas och att angelägenhetsgraden fastställs inom ramen för den gemensamma beredningen av instruktionen. Definitionerna som återfinns i kanslipromemoria (se bilaga 9.1) motsvarar enligt Statsrådsberedningens promemoria de kriterier för angelägenhetsgrader som används för Coreperinstruktioner och som tjänar till att Coreperambassadören ska få bedömning av vilka frågor som är viktigast vid respektive möte. Vad gäller erfarenheterna av systemet med 09-blad i förhållande till det ordinarie arbetet med framtagande av ståndpunkter och instruktionsgivningen före ordförandeskapet anges i svarspromemorian att systemet med 09-blad upplevdes som funktionellt under de speciella förhållanden som råder inför och under ett EU-ordförandeskap, med åtföljande återhållsamhet när det gäller att driva nationella ståndpunkter. Vidare anges att fördelen med systemet var att sakfrågorna kartlades i ett tidigt skede med fokus på grundläggande svenska intressen, målsättningen under ordförandeskapet samt förhandlingsprocessen och att alla berörda aktörer i då involverades. Enligt svarspromemorian innebar den samlade informationen att det fanns goda möjligheter för alla aktörer att agera effektivt i EU-arbetet. Efter ordförandeskapet och framför allt mot bakgrund av Lissabonfördragets ikraftträdande har diskussioner inletts i om behovet av att se över arbetsmetoderna i EU-arbetet. I diskussionerna utgör även erfarenheter av samordningssystem och rutiner inför och under ordförandeskapet en viktig del. Som svar på en anknuten fråga anförs i promemorian att även cirkulär 3 kan behövas revideras inom ramen för ovannämnda diskussioner. I fråga om vilka rutiner som fanns vid framtagandet av s.k. 09-blad för hela respektive varje enskilt departement framgår av svarspromemorian att i samråd med en arbetsgrupp bestående av företrädare för samtliga departement utarbetade följande rutiner för framtagande av 09-bladen. 09-bladen ersatte ståndpunktspromemorior och separata instruktioner den 1 maj31 . Det skulle finnas ett 09-blad för varje aktuell fråga som kunde komma att behandlas under det svenska ordförandeskapet och departementen definierade vad som var en aktuell fråga. Bladen utarbetades enligt en särskild mall och bereddes gemensamt med berörda i samt uppdaterades löpande vid behov. Mot bakgrund av utskottets iakttagelse om att 09-blad saknades i akterna för granskade förslag till lagstiftningsakter anges i svarspromemorian att en orsak till att 09-blad inte upprättats i vissa av de granskade ärendena kan, som på område, bero på att förhandlingarna avslutats före det svenska ordförandeskapet och endast det formella antagandet (beslutet) återstod. Utskottets frågor rörde även iakttagelser i enskilda ärenden. En av dessa frågor berörde uppgifter i en ståndpunktspromemoria upprättad inom ramen för ärendet om kreditfordringsdirektivet. Av svarspromemorian framgår att det i ståndpunktspromemorian angavs att det skulle behöva uppstå ett behov av att komplettera dokumentet i anledning av kontakterna med referensgruppen. Varken vid referensgruppsmötet eller senare framfördes dock några synpunkter som gav anledning att ompröva innehållet i promemorian. En annan av utskottets frågor berörde den gemensamma beredningen av en instruktion inom ramen för ärendet om biociddirektivet. Enligt utskottets iakttagelse fanns i instruktionen en uppgift om gemensam beredning med bl.a. en av enheter som, enligt Statsrådsberedningens svarspromemoria, ännu inte fanns när instruktionen upprättades. Vidare anges i svarspromemorian att gemensam beredning genomfördes med bl.a. enheten för landsbygdens tillväxt, skogs- och lantbruksenheten samt . Av den till utlämnade aktuella instruktionen framgår dock inte några uppgifter om att gemensam beredning skulle ha skett med de enheter inom som anges i svarspromemorian. I ett annat ärende (förordningen om en gemensam viseringskodex) framgår av svarspromemorian att en anteckning om en genomförd muntlig beredning med saknas på en instruktion. I ett annat fall (direktivet om EU-blåkort för högkvalificerad anställning) har såväl ståndpunktspromemorian som instruktionerna till berörd rådsarbetsgrupp av ett förbiseende inte gemensamberetts med . I ärendet om Emas-förordningen skrevs inte uppgiften att beredning med Statsrådsberedningen hade skett in i ståndpunktspromemorian. Därtill anges i svarspromemorian dels att vissa av de handlingar som lämnats ut till , felaktigt, inte har registrerats när så skulle ha skett, dels att vissa mötesrapporter inte har upprättats inom de som stipuleras i cirkulär 3.