bet · GY01SfU6 · 2011-04-11 00:00:00 — Utskottet angav emellertid att en ansökan ska kunna avslås, t.ex. vid äktenskap mellan underåriga, när det är fråga om skenförhållanden eller om vilseledande eller oriktiga uppgifter har lämnats i en ansökan om uppehållstillstånd. Därmed borde vissa konsekvenser av förslaget om att slopa seriositetsprövningen för makar som inte sammanbott utomlands kunna undvikas. Med hänsyn härtill och då utgångspunkten i familjeåterföreningsdirektivet är att medlemsstaterna har en skyldighet att återförena makar oavsett om det rör sig om ett etablerat eller nyetablerat förhållande ansåg utskottet att regeringens förslag fick godtas. Utskottet förutsatte dock att regeringen noggrant följde upp effekterna bl.a. av den slopade seriositetsprövningen i ärenden som gäller makar som inte sammanbott utomlands. Av en delredovisning daterad (111-2010-15897) av uppdrag att föra viss statistik över bl.a. fullmaktsäktenskap och äktenskap som ingåtts av underåriga den 1 september31 framgår att har handlagt 53 ärenden som rörde äktenskap som ingåtts av underåriga, tvångsäktenskap och fullmaktsäktenskap samt 19 arrangerade äktenskap. I rapporten anges att kommer att ta fram utredningsrutiner för ärenden som rör äktenskap som ingåtts av underåriga samt fullmakts- och tvångsäktenskap. Därefter kommer verket att utvärdera hur rutinerna följs och vid behov arbeta fram riktlinjer. Utskottet, som ser ytterst allvarligt på förekomsten av tvångsäktenskap, vill här också peka på att en särskild utredare fått i uppdrag att bl.a. inhämta ytterligare kunskap om och föreslå åtgärder för att motverka tvångsäktenskap och barnäktenskap (dir. 2010:54). Uppdraget ska redovisas . Även vid prövningen av en ansökan om uppehållstillstånd på grund av anknytning och där parterna har för avsikt att gifta sig eller flytta ihop ska uppehållstillståndet vara tidsbegränsat vid det första beslutstillfället. I dessa fall ska det emellertid också bedömas om förhållandet framstår som seriöst och om särskilda skäl talar emot att tillstånd ges. Vid prövningen ska det särskilt beaktas om den sökande gjort sig skyldig till brottslighet eller brottslighet i förening med annan misskötsamhet. utreder anknytningspersonens tidigare äktenskap eller samboförhållanden och om han eller hon har dömts för brott. För vissa typer av brottslighet, t.ex. våldsbrott mot närstående, kvinnofridskränkning, sexualbrott och barnpornografibrott, görs en slagning i polisens misstanke- och belastningsregister. Vidare ska det särskilt beaktas om utlänningen eller utlänningens barn kan antas bli utsatt för våld eller för annan allvarlig kränkning av sin frihet eller frid. Permanent uppehållstillstånd ges normalt men kan, om det finns särskilda skäl, ges tidigare. Uppehållstillstånd förnyas normalt endast om förhållandet består. Vid prövningen får emellertid, om förhållandet har upphört, ett permanent uppehållstillstånd ges dels om utlänningen har särskild anknytning till , dels om förhållandet har upphört främst på grund av att utlänningen, eller hans eller hennes barn, i förhållandet har utsatts för våld eller annan allvarlig kränkning av sin frihet eller frid, dels om andra starka skäl talar för att utlänningen ska ges fortsatt uppehållstillstånd. När det gäller frågan om fortsatt uppehållstillstånd när ett förhållande upphört främst på grund av våld eller annan allvarlig kränkning gjorde på förslag av utskottet i betänkande 2005/06:SfU8 ett tillkännagivande om en översyn av tillämpningen av bestämmelsen i utlänningslagen om att fortsatt uppehållstillstånd får ges när ett förhållande upphört främst på grund av våld eller annan allvarlig kränkning. Utskottet ifrågasatte om tillämpningen av reglerna alternativt reglerna i sig gav ett rimligt skydd för makar och sambor, företrädesvis kvinnor, och barn. Av redogörelse för tillämpningen av reglerna om fortsatt uppehållstillstånd vid uppskjuten invandringsprövning den 1 januari31 framgår att olika handböcker är föremål för översyn och uppdatering för att stärka stödet för handläggande och beslutsfattande personal. har också verkets arbete med att kartlägga och synliggöra ärenden där våld och kränkning åberopats intensifierats. I redogörelsen, som omfattar sju typbeslut varav fyra bifallsbeslut och tre avslagsbeslut, anges inledningsvis att det av förarbetena går att utläsa att regeln inte är absolut. Hänsyn ska tas till under vilka omständigheter övergreppet ägt rum, hur allvarligt det varit och om det rört sig om en enstaka episod eller upprepade övergrepp samt hur länge förhållandet varat. För att uppehållstillstånd ska ges ska det kunna antas att förhållandet upphört huvudsakligen på grund av övergreppen, att det inte varit fråga om ett helt kortvarigt förhållande och att det från början varit fråga om ett seriöst förhållande. Att kvinnan uppträtt provocerande eller att hon redan före sammanboendet varit medveten om att mannen varit våldsbenägen ska inte vara diskvalificerande. Det krävs inte att det är styrkt att sökanden utsatts för någon brottslig gärning, utan det är tillräckligt att det görs sannolikt att sådana övergrepp förekommit. Några formella krav på viss dokumentation uppställs inte. Polisanmälningar, läkarintyg eller intyg från sociala myndigheter eller kvinnojourer kan vara till ledning. I rapporten anges vidare att inte har haft möjlighet att ta fram fullödig statistik , varför de beslut som identifierats är förhållandevis få och ett mörkertal kan förekomma. Enligt rapporten har dock fått i uppdrag att fr.o.m. redovisa statistiska data om tillämpningen, och tydliga resultat kommer då enligt verket att kunna lämnas. Utskottet har vid ett flertal tillfällen påtalat angelägenheten i att lagstiftningen är utformad så att den ger ett skydd för kvinnor och barn (senast i bet. 2009/10:SfU12). Enligt utskottets uppfattning är det viktigt att ärenden om fortsatt uppehållstillstånd när ett förhållande upphört främst på grund av våld eller annan allvarlig kränkning ges särskild uppmärksamhet. Av framför allt säkerhetsskäl finns det också en möjlighet att ge uppehållstillstånd trots att det förhållande som utgjorde grunden för anknytningen har upphört. Utskottet, som noterar att i regleringsbrevet har fått i uppdrag att lämna en redogörelse för tillämpningen av bestämmelsen, förutsätter att regeringen noggrant följer frågan, särskilt beträffande kvinnors ansökningar om fortsatt uppehållstillstånd på grund av anknytning. Regeringen och de gröna har kommit överens om grunderna för migrationspolitikens utveckling under innevarande mandatperiod. Frågor om den enskildes rättssäkerhet och trygghet samt värnandet av en human asylpolitik är prioriterade. Principen om barnets bästa kommer särskilt att uppmärksammas. Utskottet avstyrker med det anförda motionerna Sf253, Sf363, Sf344 yrkandena 13, Ju355 yrkande 1 och Ju403 yrkande 14. Utskottet anser att regleringen med uppskjuten invandringsprövning bör kvarstå, varför även motion Sf234 avstyrks. Verkställighet av avvisnings- och utvisningsbeslut Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. diplomatiska försäkringar, lagen om vård av unga (LVU) och uppföljning av återetableringsstödet. Jämför reservationerna 28 (V) och 29 (SD). Beslut om avvisning ska fattas räknat från den första ansökan om uppehållstillstånd efter ankomsten till . För beslut som fattas senare än efter ansökan används beteckningen utvisning. När beslutar om avvisning eller utvisning får beslutet förenas med ett förbud för utlänningen att återvända till utan tillstånd av eller, i ett ärende enligt lagen om särskild utlänningskontroll, av regeringen. Enligt svensk utlänningsrätt ska en utlänning som fått ett beslut om avvisning eller utvisning självmant lämna landet, som huvudregel vid avvisningsbeslut och vid utvisningsbeslut efter det att beslutet vunnit laga kraft, om inte annat bestämts i beslutet. Ett beslut som inte har meddelats av allmän domstol gäller från det att beslutet vunnit laga kraft. Om beslutet har förenats med ett förbud mot att återvända till med längre giltighetstid, upphör beslutet om avvisning eller utvisning att gälla när tiden för återreseförbudet går ut. Om utlänningen inte lämnar landet inom den föreskrivna tiden eller det måste antas att utlänningen inte har för avsikt att frivilligt lämna landet , ska beslutet verkställas möjligt av den myndighet som är ansvarig för verkställigheten. får förordna att verkets beslut om avvisning får verkställas även om det inte har vunnit laga kraft (avvisning med omedelbar verkställighet) om det är uppenbart att det inte finns grund för asyl och att uppehållstillstånd inte heller kan beviljas på någon annan grund. Om en utlänning har ansökt om uppehållstillstånd som flykting eller som annan skyddsbehövande, får ett beslut om avvisning eller utvisning inte verkställas innan ansökan har prövats och i samband med det avslagits genom ett beslut som vunnit laga kraft. Undantag får dock göras vid omedelbar verkställighet eller utvisning på grund av brott. Om det i ett ärende om verkställighet av ett beslut om avvisning eller utvisning som vunnit laga kraft kommer fram nya omständigheter som innebär att det finns ett hinder mot verkställigheten enligt 12 kap. 1, 2 eller 3 § UtlL (dvs. bl.a. vid risk för dödsstraff, tortyr eller förföljelse vid återkomsten till hemlandet) eller om det finns anledning att anta att det avsedda mottagarlandet inte kommer att vara villigt att ta emot utlänningen, får bevilja permanent uppehållstillstånd om hindret är bestående. Detsamma gäller om det finns medicinska hinder eller någon annan särskild anledning att beslutet inte bör verkställas. Om det endast finns ett tillfälligt hinder mot verkställighet får bevilja ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Om utlänningen i ett ärende om verkställighet av ett beslut om avvisning eller utvisning som vunnit laga kraft åberopar nya omständigheter som kan antas utgöra ett bestående sådant hinder mot verkställigheten som avses i 12 kap. 1, 2 eller 3 §, och dessa omständigheter inte har kunnat åberopas av utlänningen tidigare eller utlänningen visar en giltig ursäkt för att inte ha åberopat omständigheterna tidigare, ska ta upp frågan om uppehållstillstånd till ny prövning. Ett beslut om avvisning eller utvisning får inte verkställas innan har avgjort frågan om ny prövning ska ske eller, om ny prövning beviljas, innan frågan om uppehållstillstånd har avgjorts genom ett beslut som vunnit laga kraft. Om utlänningen ansöker om uppehållstillstånd som flykting eller annan skyddsbehövande och en sådan ansökan inte tidigare prövats genom ett lagakraftvunnet beslut, ska pröva ansökan som en ursprunglig ansökan. ska då besluta om inhibition i verkställighetsärendet. Enligt förordningen (2008:778) om återetableringsstöd för vissa utlänningar finns ett stöd för att underlätta för en person som fått avslag på sin asylansökan att återvända till sitt hemland. Med avslag jämställs avskrivning efter det att utlänningen återkallat sin ansökan. Stödet, som utbetalas i samband med återvändandet, får betalas ut med för den som har fyllt och med för den som inte fyllt , dock med högst per familj. Regeringen har gjort särskilda satsningar för att effektivisera återvändandet, bl.a. genom att förstärka och förvaltningsanslag. Regeringen har även gett ansvariga myndigheter , och Kriminalvårdens transporttjänst i uppdrag att samverka och att effektivisera återvändandearbetet i syfte att öka antalet personer med lagakraftvunna avvisnings- eller utvisningsbeslut som återvänder. återvände ca 7 400 personer självmant (2 053 kvinnor och 5 390 män), vilket innebar en ökning med jämfört med . Regeringen har också gett i uppdrag att verka för ett organiserat mottagande i hemlandet av de ensamkommande barn som enligt ett beslut om avvisning eller utvisning ska återvända. redovisade att man, , genomförde uppdraget bl.a. enligt följande. har förstärkt sitt internationella samarbete och tagit initiativ till Return Platform for Unaccompanied Minors (Erpum), som är ett nytt europeiskt projekt i samarbete med , och . har vidare utvecklat samarbete med myndigheter i och vad gäller efterforskning av föräldrar. har även förhandlat med () vad gäller ett återintegrerings- och stödprojekt i . Återetableringsstöd och insatser i hemlandet För att underlätta självmant återvändande till länder som har mycket begränsade förutsättningar för återetablering infördes ett återetableringsstöd. beviljades över 1 700 personer återetableringsstöd, främst personer som skulle återvända till . Statskontoret har i rapporten av återetableringsstödet (2010:4) bl.a. bedömt att det finns en mycket begränsad kunskap om stödets effekt och föreslår i rapporten att regeringen förtydligar uppdrag att följa upp stödet och hur det påverkar asylsökande och återvändare. Det är även viktigt att främja insatser i hemlandet. har ingått avtal med IOM om reintegreringsinsatser i och . Svenska Röda Korset driver i samarbete med bl.a. systerorganisationer i norra , och Kosovo ett projekt för stöd till återvändandes reintegrering. Enligt folkrätten har alla stater en skyldighet att ta tillbaka sina medborgare. För att underlätta återvändandeprocessen och som ett verktyg för närmare bilateralt samarbete har dock ingått bilaterala återtagandeavtal med vissa länder, bl.a. med och 2008. När det gäller EU-samarbetet har rådet gett kommissionen mandat att ingå återtagandeavtal med tredjeländer. Återtagandeavtal på EU-nivå har slutits med , , , , , , f.d. jugoslaviska republiken , och , , och . Avtalen med och förväntas träda i kraft . Förhandlingar pågår med , och kommissionen förhandlar även med och . Dessutom har kommissionen också fått mandat från rådet att ingå återtagandeavtal med och , men formella förhandlingar har ännu inte inletts. En särskild utredare fick i uppdrag att lämna förslag till hur återvändandedirektivet (2008/115/EG) ska genomföras i svensk rätt (dir. 2009:1). Utredningen, som antog namnet , gavs även i uppdrag att genomföra en övergripande analys av utlänningslagens bestämmelser om förvar samt att lägga fram nödvändiga förslag till författningsändringar eller andra åtgärder. Utredningen lämnade beträffande genomförandet av återvändandedirektivet ett delbetänkande (SOU 2009:60). Betänkandet bereds inom . I motion Sf4 av m.fl. (MP) begärs i yrkande 9 i denna del ett tillkännagivande om utvisningar. Motionärerna anser att de ökade resurser som regeringen har lagt på tvångsavvisningar är en felprioritering. I stället ska kvaliteten på flyktingmottagandet stärkas. m.fl. (MP) begär i motion Sf238 yrkande 1 ett tillkännagivande om att inte ska sända tillbaka asylsökande till länder där de riskerar att utsättas för tortyr. Motionärerna framhåller att tolv gånger har kritiserats av mot tortyr och därmed ligger högst i ligan av kritiserade länder. I motionens yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör ta avstånd från diplomatiska försäkringar eftersom det inte finns några garantier för att sådana försäkringar fungerar i praktiken. I motion Sf338 av och (KD) begärs i yrkande 5 ett tillkännagivande om att barn som har omhändertagits enligt LVU inte ska utvisas från , såvida det inte finns en lämplig vårdnadshavare i hemlandet. Motionärerna framhåller att ett barn plötsligt kan utvisas tillsammans med föräldrar som bedömts inte kunna eller inte vara lämpade att ta hand om barnet. I andra fall utvisas barn helt ensamma. (SD) begär i motion Sf5 yrkande 2 ett tillkännagivande om rutiner för uppföljning av återetableringsstödet. Motionären anför att det knappt verkar ske någon uppföljning av stödet. Regeringen bör därför se till att nya rutiner för uppföljning införs. En viktig förutsättning för att kunna erbjuda skydd till dem som verkligen behöver det är att de beslut som fattas av och migrationsdomstolarna respekteras och kan verkställas. Ett fungerande asylsystem förutsätter således att den som har meddelats lagakraftvunna avvisnings- och utvisningsbeslut lämnar landet. Utgångspunkten måste alltid vara att personen lämnar landet frivilligt. Som redovisats ovan finns det i utlänningslagen en möjlighet att pröva om det finns nya omständigheter som utgör hinder mot att verkställa ett avvisningsbeslut. Ett väl fungerande återvändande, i första hand självmant men om det krävs med tvång, är en av förutsättningarna för att asylsystem ska vara långsiktigt hållbart. Återvändandedirektivet innehåller ett flertal regler om förvar. Utgångspunkten i direktivet är att s.k. verkställighetsförvar får ske när det är nödvändigt för att förbereda eller genomföra en verkställighet av ett beslut om avvisning eller utvisning. Dessa regler är avsedda att tillämpas endast om det finns en risk för avvikande eller om en utlänning håller sig undan eller på annat sätt förhindrar förberedelserna inför en verkställighet. Direktivet ställer krav på att det vid perioder av förvar ska ske prövningar av en rättslig myndighet och direktivet innehåller även bestämmelser om hur länge verkställighetsförvar får pågå. Av den överenskommelse som regeringen och de gröna slutit framgår att de som fått ett avvisnings- eller utvisningsbeslut som vunnit laga kraft är skyldiga att lämna landet. Det finns således ett brett parlamentariskt stöd för den gällande ordningen. Partierna är också överens om att återvändandedirektivet ska genomföras i svensk lagstiftning i syfte att öka rättssäkerheten för den enskilde liksom för att skapa en ordning med så korta förvarstider som möjligt. En särskild utredare bör vidare, enligt överenskommelsen, tillsättas för att kartlägga hur beslut och domar inom migrationsområdet är utformade och hur parter och överinstanser uppfattar dessa. Mot bakgrund av kartläggningen ska utredaren överväga hur utformningen av beslut kan utvecklas. Kartläggningen och övervägandena ska redovisas på ett sådant sätt att de kan ligga till grund för domstolarnas och myndigheternas fortsatta arbete med dessa frågor. Motion Sf4 yrkande 9 i denna del får med detta anses delvis tillgodosedd. Rätt till uppehållstillstånd som alternativt skyddsbehövande har bl.a. en enskild som löper risk att utsättas för kroppsstraff, tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Som angivits ovan har även skyldighet att ex officio beakta sådana nya omständigheter som kommer fram i ett verkställighetsärende och som utgör hinder mot verkställigheten, t.ex. risk för tortyr. är även skyldigt att under vissa förutsättningar pröva frågan om uppehållstillstånd på nytt. Skyldigheten är begränsad till sådana situationer då utlänningen åberopar bestående verkställighetshinder, bl.a. tortyr, som inte har prövats. Det framgår således klart av den svenska lagstiftningen att en utlänning inte ska avvisas eller utvisas till ett land där denne löper risk för att utsättas för tortyr. Av regeringens och de grönas överenskommelse framgår att samarbetet inkluderar att fattade beslut om avvisning och utvisning ska verkställas på ett humant och rättssäkert sätt. Vidare framgår att ges i uppdrag att inom ramen för verkets databas för landinformation (Lifos) skapa ett system för redovisning av praxis och relevanta avgöranden från internationella domstolar och prövningsorgan. Utskottet erinrar om sina tidigare uttalanden om vikten av att landinformationen i Lifos är av hög kvalitet och aktualitet. Mot bakgrund av det ovan anförda förutsätter utskottet därmed att rättssäkerheten för den enskilde i migrationsprocessen kommer att öka. Motion Sf238 yrkande 1 får med detta anses delvis tillgodosedd. Verkställighet av ett beslut om avvisning eller utvisning sedan s.k. diplomatiska garantier inhämtats från en mottagande stat är ett problematiskt sätt att avlägsna en person ur landet. Det kan dock inte uteslutas att det finns fall där sådana garantier måste tillgripas, t.ex. i fråga om terroristmisstänkta personer. Eftersom sådana garantier inte torde komma i fråga i den vanliga asylprocessen är något tillkännagivande med anledning av motion Sf238 yrkande 2 inte aktuellt. Motionsyrkandet avstyrks därmed. Enligt lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) hindrar ett beslut om vård med stöd av den lagen inte ett beslut om avvisning eller utvisning enligt utlänningslagen. När det gäller frågan om verkställighet av lagakraftvunna utvisningsbeslut där barn i en familj har omhändertagits av sociala myndigheter har liknande yrkanden behandlats av utskottet tidigare, senast i betänkande 2009/10:SfU14. Utskottet hänvisade då till proposition 1996/97:25, vari regeringen föreslog att ett tidsbegränsat uppehållstillstånd ska få meddelas om det behövs för vård enligt LVU. Utskottet ansåg att det var bra att det i lagstiftningen klargjorts att en kollision mellan de båda lagarna ger utrymme för att ge ett tidsbegränsat uppehållstillstånd så länge barnets vård- och skyddsbehov kvarstår. Utskottet delade regeringens bedömning att det inte är rimligt att ett omhändertagande enligt LVU automatiskt innebär att barnet och vårdnadshavaren får stanna i . Vidare menade utskottet att stor vikt måste fästas vid socialnämndens uppfattning, om nämnden hörs med anledning av att det är tveksamt om ett uppehållstillstånd ska meddelas eller inte. Utskottet förutsatte att de myndigheter som tillämpar utlänningslagen och vederbörande socialnämnd ska kunna samarbeta i frågorna på det sätt som gagnar barnet bäst. Utskottet gör inte nu någon annan bedömning i frågan. I den mån motion Sf338 yrkande 5 inte kan anses vara tillgodosedd med vad utskottet anfört avstyrks motionsyrkandet. Personer kan ha avyttrat sina tillgångar i hemlandet för att få pengar till att resa till och in i . Vid ett återvändande saknas ofta både bostad och arbete i hemlandet. En asylsökande och hans eller hennes anhöriga kan således vid ett avslag på ansökan ha behov av ekonomiskt stöd efter återvändandet till hemlandet. Utskottet, som anser att mycket talar för att ett individuellt ekonomiskt stöd främjar återvändandet, noterar att regeringen efter Statskontorets rapport har uppdragit åt en extern konsult att utvärdera effekten av stödet. En rapport ska lämnas till . Motion Sf5 yrkande 2 avstyrks med det anförda. Utvisning på grund av brott Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om utvisning på grund av brott m.m. Jämför reservation 30 (SD). Bestämmelserna om domstolsbeslut om återkallelse av uppehållstillstånd och utvisning på grund av brott finns i 78 kap. UtlL. Enligt dessa bestämmelser kan ett uppehållstillstånd bl.a. återkallas om en utlänning har lämnat felaktiga uppgifter eller medvetet förtigit omständigheter som varit av betydelse för att få tillståndet. Om utlänningen har vistats här i landet med uppehållstillstånd när frågan om återkallelse prövas av den myndighet som först beslutar i saken, får uppehållstillståndet återkallas endast om det finns synnerliga skäl för det. Ett permanent uppehållstillstånd kan även återkallas bl.a. om utlänningen är bosatt i . För en utlänning som har vistats här som flykting eller annan skyddsbehövande får dock uppehållstillståndet återkallas tidigast när har förflutit efter det att bosättningen här i landet upphört, om utlänningen har återvänt till ett land där han eller hon har varit bosatt därför att de politiska förhållandena i landet har ändrats. En utlänning får utvisas vid brott som kan leda till fängelse eller om domstolen i brottmålet undanröjer en villkorlig dom eller skyddstillsyn som utlänningen har dömts till tidigare. Det krävs dock att utlänningen döms till en svårare påföljd än böter. Ytterligare en förutsättning är att det kan antas att utlänningen kommer att göra sig skyldig till fortsatt brottslighet eller att brottet är särskilt allvarligt. En utvisning kan gälla eller utan tidsbegränsning. När en domstol överväger om en utlänning bör utvisas ska den ta hänsyn till utlänningens anknytning till det svenska samhället och särskilt beakta utlänningens levnadsomständigheter och familjeförhållanden samt hur länge utlänningen har vistats i .