bet · GY01MJU16 · 2011-04-06 00:00:00 — Den gödsel som djuren själva tillför marken vid betesgång ska inte räknas in i begreppet spridning (24 a § SJVFS 2009:82, 2010:55). Denna regel är också tvärvillkor, vilket innebär att brukaren kan förlora jordbruksstöden om han eller hon bryter mot regeln. Detta krav kommer även att gälla som tvärvillkor för hela . Regeln innebär dock inte att jordbrukaren inte får odla på denna remsa. Tvärvillkoren finns reglerade i föreskrifter (SJVFS) 2010:4 om direktstöd. Ett tvärvillkor om 2 m spridningsfri zon kommer att börja gälla 2012, och inför det kommer bestämmelsen att införas i föreskrifterna. finns inom landsbygdsprogrammet möjlighet att få stöd för skyddszoner (/ha och år), vilket innebär en gräsbevuxen zon 620 m längs med vattendrag där gödsel och växtskyddsmedel inte sprids. Inom landsbygdsprogrammet finns också möjlighet att få ersättning för anläggning och restaurering av våtmarker och våta marker samt för skötsel av dessa. Dessutom finns särskilt stöd till anläggning av fosforreducerande dammar som är något annorlunda utformande än våtmarker. Utskottet har fått uppgift om att om ett generellt krav skulle införas på odlingsfri zon (vilket motsvarar skyddszon) innebär det att stödet till skyddszoner i landsbygdsprogrammet måste tas bort och att brukaren skulle få stå för den kostnad som det innebär. Utskottet avstyrker motion MJ367 (KD). Syftet med landskapsstrategier för biologisk mångfald är enligt proposition 2009/10:155 Svenska miljömål för ett effektivare miljöarbete att se helheten för biologisk mångfald, kulturmiljövärden, friluftsliv och ett hållbart nyttjande (bet. 2009/10:MJU25). Bevarandeinsatser ska kompletteras med utvecklings- och planeringsinsatser för ett hållbart nyttjande av biologiska resurser utifrån en helhetssyn på landskapet. Arbetet med regionala landskapsstrategier för biologisk mångfald bör fortsätta, utifrån den generella vägledning som har tagit fram. Det bör ske i en öppen process där markägare och övriga representanter för jord- och skogsbruket samt andra berörda organisationer och intressenter inbjuds att delta. Enligt regleringsbrev har medel anvisats till länsstyrelserna för detta. Regionala landskapsstrategier utgår från den tidigare nämnda ekosystemansatsen, som har sitt ursprung i konventionen om biologisk mångfald. Landskapsstrategierna för biologisk mångfald ska enligt propositionen utgöra underlag för olika typer av framtida samråd och MKB-processer, t.ex. planering av olika infrastrukturprojekt, översikts- och detaljplaner, planering för skydd och skötsel av naturområden och arter och vattenmyndigheternas åtgärdsprogram eller åtgärder för att förebygga t.ex. översvämningar och ras. Landskapsstrategierna utgör också underlag för kommande regionala utvecklings- och tillväxtplaner. Landskapsstrategier för biologisk mångfald kan kombineras med bredare tvärsektoriella frågeställningar, exempelvis strategier för landsbygdsutveckling. Det är även viktigt att den enskilde markägaren gör bedömningar utifrån ett större sammanhang i sitt brukande av landskapet. har enligt uppgift från utarbetat en långsiktig intern strategi som ska vägleda myndigheten i dess arbete med regionala tillväxtfrågor. Enligt samma uppgifter följer kontinuerligt länsstyrelsernas arbete med landskapsstrategierna för biologisk mångfald och hur de kan bidra till att uppnå ett hållbart nyttjande och en bättre samordning av olika insatser. De regionala landskapsstrategierna har koppling även till den europeiska landskapskonventionen. Landskapskonventionen är en regional konvention för som slår vakt om betydelsen av det omgivande landskapet. Konventionens syfte är att främja skydd, förvaltning och planering av landskap, samt att organisera europeiskt samarbete i landskapsfrågor. Den syftar också till att stärka allmänhetens och lokalsamhällets delaktighet i det arbetet med landskapsfrågor. Den har arbetats fram av och omfattar de länder som är medlemmar av . har ratificerat den europeiska landskapskonventionen, och konventionen träder i kraft . Regeringen har givit i uppdrag att i samverkan med berörda myndigheter initiera utvecklingsarbete med konventionens tillämpning i . Utskottet, som inte vill föregripa resultatet av det påbörjade arbetet, föreslår att motion MJ215 (S) lämnas utan vidare åtgärd. Hästens roll i samhällsutvecklingen m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om en mer hästanpassad samhällsutveckling (MP), om hästens roll och potential inom skogsbruket (MP), om att hästsektorns positiva effekter bör uppmärksammas (M), om värdegrunder för tävling med häst (M), om att hästsektorn ska vara en naturlig del av att utveckla landsbygden (M) och om behovet av en utvecklad hjortuppfödning i (M). Jämför reservation 9 (MP). I motion MJ216 (MP) yrkande 3 anförs att det bör finnas resurser för att utveckla teknik och redskap för att ge möjlighet till en mer hästanpassad samhällsutveckling. Att använda naturliga hästkrafter kan bidra till mindre klimatpåverkan, mindre miljöbelastning och fler arbetstillfällen. Det finns enligt motionären ett ökat intresse för att utveckla hästens roll och potential inom skogsbruket (yrkande 4). Det finns många fördelar med en mer försiktig körning i skogen med en häst i stället för en skogsmaskin. Hästsektorns många positiva effekter bör uppmärksammas, enligt motion MJ278 (M) yrkande 1. Hästen har stor betydelse för för ungdomar, funktionshindrade och för rehabilitering. Den har en ekonomisk potential för ökad turism och bidrar till att hålla landsbygden levande. Värdegrunder bör också fortsättningsvis utvecklas för tävling med häst (yrkande 5). Att arbeta för att utveckla hästsektorn bör enligt motionen vara en naturlig del av att utveckla landsbygden och bidra till att nå EU:s miljömål (yrkande 8). Hästföretag är ofta små och drivs till stor del av kvinnor. I motion MJ438 (M) anförs att i föds hjortar upp i hägn med s.k. extensiv uppfödning, vilket innebär att tillskottsutfodring endast undantagsvis kan förekomma. Inte sällan är dessa hägn även avsedda för jakt. I andra länder har man utöver den extensiva uppfödningen även möjlighet att utfodra djuren mer kontinuerligt och kan därigenom föda upp fler djur på samma hägnade yta. Genom att öka utfodringen kan man också få en ökad lönsamhet. En intensiv hjortuppfödning på djurens villkor kan mycket väl stämma in med djurens väl och en god etik. Utskottet har tidigare konstaterat (bet. 2008/09:MJU2) att landsbygdsprogrammet för perioden 20072013 innebär flera möjligheter att stödja hästverksamheten i landet, exempelvis med vallstöd, betesmarksersättningar, investeringsstöd och stöd för kompetensutveckling. Regeringen inledde 2006 en satsning på hästsektorn som fortsatte 20072010. Satsningen omfattar totalt , varav till och till för miljö, areella näringar och samhällsbyggande för samfinansierad forskning på hästområdet, för vilken näringen avsätter lika mycket. medel har använts till att stödja nationella projekt som bidrar till att främja ett livskraftigt hästföretagande. Utskottet har fått uppgift om att landsbygdsministern har bildat en samarbetsgrupp inom hästområdet för att bättre ta till vara hästsektorns utvecklingspotential. Samarbetsgruppen ska arbeta med frågor som är viktiga för att utveckla hästsektorn och ska utgöra en plattform för informations- och erfarenhetsutbyte. Gruppen har bred kompetens om frågor som rör hästhållning, uppfödning, utbildning, företagande, samhällsplanering, m.m. Deltagare är bl.a. Ridskolornas , , naturbruksgymnasierna, Hästen, , , länsstyrelserna, och Kommuner och Landsting, , , , , , , , , , , och . Landsbygdsdepartementets samarbetsgrupp inom hästområdet träffas enligt uppgift två eller . presenterade resultatet från undersökningen Hästar och anläggningar med häst 2010. Antalet hästar per 1 000 invånare är i genomsnitt 39 stycken för hela riket. Det är en mycket hög siffra, som innebär att vi efter är det mest hästtäta landet i . Senast en liknande undersökning genomfördes var 2004. Ökningen av antalet hästar i uppskattas till . konstaterar att det finns många olika utvecklingsvägar för hästföretagare. Om medvetenheten om olika tänkbara scenarier ökar kan åtgärder vidtas för att påverka utvecklingen. har gjort en framtidsstudie, Framtidsspaning om hästsektorn, för att peka ut ett antal möjligheter inom sektorn. pågick med mer än 100 projekt med olika organisationer, föreningar och företagare inom hästsektorn som projektgenomförare. Rapporterna från de projekt som har fått stöd 20062010 finns tillgängliga på . Regionala forum har som syfte att samverka inom övergripande områden och stärka hästsektorn. I samverkan ingår regionala aktörer som länsstyrelser, regionförbund och kommuner samt organisationer för småföretagare, hästsport, avel och uppfödning. Exempel på frågor som regionala forum kan arbeta med är dels att ta med hästrelaterade verksamheter i samhällets planeringsprocesser och beslutsprocesser, dels hästnäringens hållbara tillväxt och främjandet av en god hästvälfärd samt frågor om hästsektorns miljöpåverkan. Att främja regionala forum har varit syfte i ett flertal projekt inom Livskraftigt hästföretagande. Hästnäringen har genom beslut i Hästnäringens representationsråd enats om en gemensam värdegrund för träning och tävling med häst. består av flera organisationer, bl.a. ATG, , , Svensk Travsport, , , för den Svenska Varmblodiga Hästen och . Inom landsbygdsprogrammet finns det möjligheter att få stöd för investeringar eller för kompetensutveckling. För personer som vill starta ett företag inom avel och uppfödning finns startstöd för att komma i gång. Det finns också möjligheter att söka projektstöd. I Professionella hästföretagare kan inspiration och goda exempel från verkligheten hämtas. Av regleringsbrev 2011 framgår under anslag 1:23 under rubriken av handelsgödselmedel att högst ska utbetalas till för miljö, areella näringar och samhällsbyggande för forskning inom hästområdet, varav ska avse samfinansierad forskning för vilken näringen avsätter lika mycket. Landsbygdsminister har redovisat (svar på skriftlig fråga 2010/11:44) att hästnäringen är en växande bransch med stor betydelse för utvecklingen och företagandet på landsbygden. Regeringens satsning Livskraftigt hästföretagande har funnits och har som övergripande syfte att hästnäringen ska utvecklas och kunna erbjuda jobb i livskraftiga företag. En röd tråd genom arbetet är lönsamt företagande och utveckling av en professionell hästnäring. Landsbygdsprogrammet är också ett viktigt verktyg eftersom det erbjuder möjligheter till bl.a. kompetensutveckling och investeringsstöd för hästföretagare. Staten och hästnäringen behöver arbeta gemensamt för att förbättra arbetsvillkoren inom hästnäringen. Utskottet konstaterar med den lämnade redovisningen att flera insatser görs för att stärka hästsektorn och anser att syftet med motionerna MJ216 (MP) yrkandena 3 och 4 och MJ278 (M) yrkandena 1, 5 och 8 därmed i allt väsentligt måste anses vara tillgodosett. Motionerna bör lämnas utan vidare åtgärd i berörda delar. När det gäller hjortuppfödning vill utskottet redovisa att övergripande mål för axel 3 är en ökad diversifiering av landsbygdens näringsliv i syfte att främja sysselsättning, en högre livskvalitet för dem som bor på landsbygden samt ett hållbart nyttjande av landsbygdens samlade resurser. Företagande, hållbar tillväxt och innovationer på landsbygden bör främjas och insatser bör förstärka företagens konkurrenskraft och främja en diversifiering av landsbygdens näringsliv och därmed bidra till sysselsättning som ger inkomster och ett hållbart utnyttjande av landsbygdens resurser. Lokalt entreprenörskap, företagande, miljöanpassade produktionsmetoder och utvecklingsarbete ska stimuleras. Som en särskild prioritering anges att landskapet med dess natur- och kulturmiljövärden utgör en betydande resurs för utveckling av företag såväl inom besöksnäring som med koppling till jakt, fiske och friluftsliv. Enligt 3 § föreskrifter (2002:20) om vilthägn och inhägnader för handelsträdgårdar m.m. för att förebygga skador av hare får bl.a. hjortdjur som genom naturlig utbredning tillhör den svenska faunan hållas i vilthägn (SJVFS 1999:110, L:80). Enligt 8 § föreskrifter (DFS 2004:23) om hållande av dovhjort och kronhjort i vilthägn ska antalet djur i hägnet anpassas efter hägnets storlek och biotop. får inte fler djur hållas i ett hägn än att de får så mycket föda att deras normala tillväxt kan ske utan tillskottsfoder. Enligt 11 § ska foderplatserna vara utformade så att fodret inte förorenas och så att alla djur som ingår i en grupp kan äta . Plötsliga foderomställningar får inte förekomma om inte särskilda skäl föranleder det (jämför bet. 2009/10:MJU19). Enligt uppgift från utgår nuvarande lagstiftning från att hjort föds upp extensivt. Bakgrunden till nuvarande regler för utfodring grundas på att hägnad hjort betraktas som vilt och att hjortarna så långt möjligt ska leva i hägn under förhållanden som motsvarar vilt tillstånd. Foderbehovet ska täckas genom naturligt bete, och antalet individer i hägnet ska regleras för att motsvara den naturliga fodertillgången . Det finns också många andra faktorer som är avgörande för individantalet, t.ex. att olika arter, som dovhjort och kronhjort, har olika beteende. Andra skillnader är behov av att hävda revir eller ingå i en flock. Hägnet ska ge möjligheter till skydd mot yttre störningar, t.ex. mot rovdjur, trafik och besökare. Frågor om smittskydd måste beaktas eftersom ett tätare bestånd orsakar ökande problem med djurhälsa och parasiter. Djuren blir påverkade av stress vid utfodringsplatser och vid ökad hantering. Utskottet är inte berett att föreslå något uttalande från sida med anledning av motionen men utgår från att regeringen följer frågan. Motion MJ438 (M) bör lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om fäbodbrukets fortsatta utveckling (S) och om traditionell kunskap i samhällsbyggande processer (MP). Jämför reservationerna 10 (S) och 11 (MP). I fråga om fäbodbrukets fortsatta utveckling och om att förutsättningarna för fäbodar bör förbättras anförs i motion MJ293 (S) att de svenska fäbodarna är viktiga för att upprätthålla ett unikt odlingslandskap med starka regionala särdrag, och de representerar en viktig kulturbärande tradition. Fäbodarna slår vakt om våra naturliga betesmarker och är en förutsättning för skogens unika betesbiotoper. Det finns ett nyväckt intresse för hur man klarade av allting förr, och när frågorna ställs kanske man får en hel del intressanta svar. Det är enligt motion MJ447 (MP) viktigt med en utredning för att se vilka ytterligare möjligheter det finns med att utnyttja s.k. traditionella kunskaper i den samhällsbyggande processen. Jordbruksministern har i svar på två skriftliga frågor (2006/07:1318 och 2006/07:1319) redovisat att det svenska fäbodbruket är en viktig del av vårt kulturarv, och som förvaltare av natur- och kulturmiljövärden är fäbodarna viktiga att bevara. Därför innehåller det svenska landsbygdsprogrammet omfattande ersättningar för att kompensera fäbodbrukarna för de insatser som de gör för att bevara dessa värden. Ersättningar till fäbodbetet har förändrats på ett antal punkter jämfört med tidigare program. Motivet för dessa förändringar är bl.a. att ersättningen i vissa fall har lett till en för hög betesintensitet, vilket kan riskera de biologiska och kulturhistoriska värdena. Till skillnad från tidigare program är ersättningarna till fäbodbetet uppdelade på flera insatser. I stället för att enbart basera ersättningen på basis av antalet djur vid fäboden innehåller de nya ersättningarna också en grundläggande kompensation för alla brukare som bedriver fäbodbruk, oavsett hur många djur man håller vid sin fäbod. Dessutom finns en möjlighet för länsstyrelserna att i sina regionala prioriteringar bevilja ytterligare stöd för angelägna skötselåtgärder vid fäbodarna. I de skriftliga frågesvaren anförs vidare att utöver de riktade ersättningarna till fäbodbete finns flera insatser inom landsbygdsprogrammet för att stärka fäbodbruket såsom investeringsstöd, förädlingsstöd och stöd för kompetensutveckling. De samlade insatserna inom det nya landsbygdsprogrammet, både miljöersättningar och övriga insatser inom programmet, ska bidra till att fäbodbruket i ska kunna fortsätta att utvecklas och bidra till en positiv utveckling på den svenska landsbygden. Jordbruksministern såg därför inte behov av att ytterligare tillföra resurser till fäbodbruket, utöver de kraftfulla satsningar som görs inom landsbygdsprogrammet. Utskottet konstaterar att med stöd av landsbygdsprogrammet utgår miljöersättningen Biologisk mångfald och kulturmiljövärden i betesmarker, slåtterängar och våtmarker för fäbodbete och för fäbod i bruk. Härutöver finns inom avsnittet Regionalt prioriterade ersättningar (avsnitt 17.3) ytterligare åtgärder för att särskilt stödja skötsel av fäbodvall och fäbodskog. Utskottet avstyrker med det anförda motion MJ293 (S). När det gäller frågan om s.k. traditionell kunskap i samhällsbyggande processer vill utskottet redovisa att genom regeringsbeslut gavs i uppdrag att inrätta ett nationellt program för lokal och traditionell kunskap relaterat till bevarande och hållbart nyttjande av biologisk mångfald. Programmet ska kartlägga och dokumentera, upprätthålla samt sprida lokal och traditionell kunskap och ska ha särskilt fokus på traditionell och lokal kunskap knuten till den samiska kulturen. Programmet är en del i genomförande av konventionen om biologisk mångfald som undertecknades 1994, särskilt artikel 8j som handlar om traditionell kunskap i förvaltandet av biologisk mångfald. I beslutet framhölls vikten av ett nära samarbete med . Detta samarbete har resulterat i ett särskilt delprogram kallat det samiska initiativet vars mål är att det samiska samhället utifrån egna prioriteringar tar initiativet att dokumentera samisk traditionell kunskap och naturresursanvändning. I propositionen (2004/05:150) som ligger till grund för programmet anförs att bevarande och användning av lokal och traditionell kunskap relaterad till bevarande och hållbart nyttjande av biologisk mångfald har betydelse för möjligheten att uppnå Ett rikt växt- och djurliv och även övriga miljökvalitetsmål som behandlar biologiska resurser. Lokal delaktighet och förvaltning där hänsyn tas till lokal och traditionell kunskap kan gynna både biologisk mångfald och ge möjlighet till långsiktig ekonomisk utveckling. Den lokala och traditionella kunskapen är en del av en kulturell och lokal identitet som kan bidra till nygamla innovationer för att skapa ett hållbart samhälle, främja lokala produkter viktiga för landsbygdsutveckling och bevara traditionell markanvändning. Programmet, Naptek, ska fokusera på traditionell kunskap kopplad till nyttjandet av biologisk mångfald, särskilt med betydelse för mångfaldens bevarande. Verksamheten inleddes och arbetet samordnas av i nära samarbete med flera nyckelintressenter för traditionell kunskap. Arbetet sker i samråd med i de delar som rör samisk lokal och traditionell kunskap. Programmet har även ett programråd med en rådgivande funktion. Programmet löper till att börja med två treårsperioder, dvs. 20062008 respektive 20092011. Utskottet föreslår att motion MJ447 (MP) med det anförda lämnas utan åtgärd. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Hållbart jordbruk, punkt 1 (S) av (S), (S), i (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2010/11:MJ343 och avslår motionerna 2010/11:U269 yrkandena 1 och 6, 2010/11:MJ246, 2010/11:MJ392 yrkande 4 och 2010/11:MJ421 yrkande 10. Den pågående översynen av CAP kommer förmodligen att innebära ett vägval för den framtida gemensamma jordbrukspolitiken. De budgetrestriktioner som finns i ett finansiellt svagare får helt klart konsekvenser för framtiden. Det gäller därmed att effektivt utnyttja skattebetalarnas pengar. Eftersom de utmaningar som står inför inte sätter gränser är det naturligt att det även fortsättningsvis finns en stark gemensam jordbrukspolitik som kan medverka till gemensamma lösningar som bl.a. innebär följande. Säkra livsmedelssäkerheten långsiktigt för den europeiska befolkningen och medverka till att säkra tillgången på livsmedel i takt med den ökade globala efterfrågan. Denna förväntas att öka till 2050 (FAO). Den senare tidens instabilitet på marknaden, ofta som en följd av klimatförändringarna, visar hur viktigt det är att hålla livsmedelsförsörjningen intakt (eller t.o.m. att öka den). Säkra att europeiska konsumenter får tillgång till livsmedel av hög kvalitet producerade på ett hållbart sätt. Det är viktigt att sträva efter ett hållbart samhälle för att säkra öppna landskap, tillgång till vatten och andra naturresurser. Livsmedelsproduktion, även i bergsområden och andra ytterområden, medverkar till en levande landsbygd, arbetstillfällen (genom exempelvis turism) och till ett rikare samhälle. Satsningar på forskning och innovationer för att få ett mer effektivt och resurssnålt jordbruk. Detta bör ges regeringen till känna. Hållbart jordbruk, punkt 1 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2010/11:MJ392 yrkande 4 och 2010/11:MJ421 yrkande 10 och avslår motionerna 2010/11:U269 yrkandena 1 och 6, 2010/11:MJ246 och 2010/11:MJ343. En viktig förutsättning för att jordbruket ska kunna bidra till att förbättra miljö är att utvecklingen av EU:s gemensamma jordbrukspolitik utformas så att incitamenten främjar en minskning av jordbrukets miljöpåverkan. bedrivs jordbruket i östra i stor utsträckning på ett sådant sätt att näringsläckaget är betydligt mindre än i det hårt effektiviserade jordbruket i . Om det östeuropeiska jordbruket skulle ge ifrån sig lika mycket näring per producerad enhet som i de äldre EU-staterna, skulle miljöambitionerna för bli omöjliga att nå. Det är därför viktigt att den gemensamma jordbrukspolitiken utvecklas på ett sådant sätt att det östeuropeiska jordbruket inte tar efter de negativa sidorna hos jordbruket i väst. I och klimatet EU blundar och förvärrar (2007) konstateras att EU understöder kött- och mejeriindustrin med i form av s.k. interventioner och direktstöd. Dessutom ger EU i stöd till marknadsföring av olika djurprodukter, så att försäljningen av dem därmed ska öka. bör agera för ett slutdatum då kontraproduktiva subventioner som stöder kött- och mejeriindustrin ska vara utfasade. bör verka för att EU:s dumpning av livsmedelsöverskott till länder i syd ska upphöra. Detta bör ges regeringen till känna. Stadsjordbruk, punkt 2 (S, MP, V) av (S), (S), i (S), (S), (S), (S), (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2010/11:T502 yrkande 13. I städer runt om i världen finns ett växande intresse för odling. Fördelarna är många: genom odlingen skapas sociala mötesplatser, uppbyggnad av kunskap och inbjudande grönområden. Inte minst skapas möjligheter till en lokal och hållbar matproduktion, som kan bli ett bidrag till stadens livsmedelsförsörjning. De statliga myndigheter och institutioner som har jordbruk och odling på sitt bord har ett uppdrag som är koncentrerat till landsbygden. Det innebär i praktiken att myndigheter och länsstyrelser inte har vare sig ansvar eller mandat att stötta en utveckling av stadsodling. Detta utgör ett strukturellt hinder för stadsodling.