bet · GY01UU15 · 2011-05-25 00:00:00 — Människorättsaspekter ska integreras i EU:s samtliga politikområden inklusive alla relevanta geografiska och tematiska strategier. Unionen bekräftade i rådsslutsatserna sitt starka engagemang för bl.a. yttrandefrihet och religiös tolerans. Vikten av näringslivets roll när det gäller att uppnå full respekt för de mänskliga rättigheterna framhölls. Bland frågor som behandlades i rådsslutsatserna kan som exempel också nämnas dödsstraffets avskaffande, stöd till människorättsförsvarare, åtgärder för att motverka diskriminering på grund av sexuell läggning eller funktionshinder samt kvinnors ställning och rättigheter. Utskottet övergår nu till att behandla det motionsyrkande som tar upp . Utskottet välkomnar att har deklarerat sin kandidatur till att bli medlem i för mänskliga rättigheter . har deltagit aktivt som observatör i sedan det bildades . Under det svenska EU-ordförandeskapet 2009 representerade Europeiska unionen i . Antalet medlemmar i är 47. Samtliga är valda i taget. Ett medlemskap i skulle ge en viktig arena för att driva angelägna människorättsfrågor globalt och för att bidra konstruktivt till rådets funktionssätt. När skapades beslutade att rådet skulle se över sitt arbete och funktionssätt efter tillkomsten. Enligt beslutet skulle rådets status också ses över av generalförsamlingen. En mellanstatlig arbetsgrupp har tillsatts för översynsarbetet. Utskottet anser att det är angeläget att det pågående översynsarbetet leder till påtagliga resultat och att systemen med konventionsövervakning och specialrapportörer behålls och stärks. I anslutning till vad som framförts här vill utskottet också framhålla att det är viktigt att bibehålla oberoendet för FN:s MR-kommissarie. Utskottet välkomnar att enhälligt beslutade att utesluta ur för mänskliga rättigheter. hade i en resolution uppmanat generalförsamlingen att fatta ett sådant beslut. Ett motionsförslag tar upp frågor om deltagande i FN-insatser. Utskottet konstaterar att ett starkt och väl fungerande FN är en förutsättning för den effektiva multilateralism som utgör hörnstenen i svensk och europeisk utrikespolitik. , som har verkat för en reformering av FN, är pådrivande för att finna vägar bort från politiska låsningar som försvårar för FN att effektivt kunna hantera globala problem. I betänkande 2007/08:UFöU4, som beslutades under förra mandatperioden, ställde sig ett sammansatt utrikes- och försvarsutskott bakom regeringens övergripande målsättning för svenskt deltagande i internationell freds- och säkerhetsfrämjande verksamhet. Ställningstagandet innebär bl.a. att ska ta ett mer samordnat ansvar i freds- och säkerhetsfrämjande insatser samt att bidraget från svensk sida till sådana insatser ska öka såväl kvalitativt som kvantitativt. ska ha kapacitet till såväl snabbinsatser som till längre och kortare engagemang. Det sammansatta utrikes- och försvarsutskottet underströk att de civila och militära delarna i insatserna måste samordnas och att möjligheter till synergier mellan bistånds- och utvecklingsåtgärder, diplomati, politik och militär närvaro alltid måste tillvaratas. Frågor om deltagande i internationella insatser behandlades också av utrikesutskottet i yttrande 2008/09:UU4y Ett användbart försvar. Utskottet instämde där i regeringens uppfattning att det är viktigt att bidra till de insatser som EU och Nato genomför på FN:s uppdrag. engagemang i internationella insatser ska vara långsiktigt, framhöll utskottet. Utskottet har ovan konstaterat att den svenska politiken för de mänskliga rättigheterna vilar på en fast grund av respekt för internationella konventioner och överenskommelser. sker en fortlöpande utveckling av folkrätten, något som bl.a. framgår av slutbetänkande, Folkrätt i väpnad konflikt svensk tolkning och tillämpning (SOU 2010:72). I ett motionsyrkande behandlas principen om skyldigheten att skydda. Denna princip accepterades av deltagarna vid och tar sikte på staters skyldighet att skydda sin befolkning mot folkmord, krigsförbrytelser, etnisk rensning och brott mot mänskligheten, och påvärldssamfundets ansvar att ingripa när en stat inte vill eller förmår leva upp till denna skyldighet. Detta ställningstagande om skyldigheten att skydda har stor folkrättslig betydelse, vilket utskottet har framhållit i en rad betänkanden . Utskottet välkomnar den tydliga förskjutningen i synen på suveränitet till att betona staters ansvar för individens säkerhet och rättigheter, något som kommer till uttryck i principen om skyldigheten att skydda. Utskottet ser också positivt på att insikten ökar om att respekten för mänskliga rättigheter, demokrati och en fungerande rättsstat utgör ömsesidiga förutsättningar och ömsesidigt förstärker varandra. betonade utskottet i betänkande 2008/09:UU15 att det är angeläget att ägna fortsatt uppmärksamhet åt en rad frågeställningar kring principen om skyldigheten att skydda och humanitära interventioner i länder för att skydda människor där mot folkmord, brott mot krigets lagar och brott mot mänskligheten. Det gäller då, slog utskottet fast, att dra lärdom för framtiden av tidigare humanitära interventioner. Vikten av att förebygga konflikter och övergrepp genom politiska och humanitära åtgärder och att bistå med återuppbyggnad efter våldsamma konflikter underströks av utskottet. Utskottet konstaterar att genom resolution om situationen i , som beslutades , har givit ett tydligt uttryck för principen om skyldigheten att skydda. Detta välkomnades av det sammansatta utrikes- och försvarsutskottet i betänkande 2010/11:UFöU3 Svenskt deltagande i den internationella militära insatsen i . I betänkandet betonades det att det internationella samfundets engagemang måste innefatta tydliga insatser för att nå en långsiktig politisk lösning på konflikten i . Efter konflikten måste ett långsiktigt stöd lämnas för att främja demokrati, mänskliga rättigheter, social och ekonomisk utveckling, god samhällsstyrning samt rättsstatsprincipen. Betänkandet låg till grund för beslut om medverkan i den internationella väpnade flyginsatsen i . Mot bakgrund av vad som anförts avstyrker utskottet motionerna U245 (KD) yrkande 2, U260 (FP) yrkande 1, U262 (FP) yrkande 3 och U306 (S) yrkandena 22, 23, 32, 34 och 36. Agerande för att avskaffa dödsstraff och tortyr Socialdemokraterna slår i kommittémotion U306 (S) yrkande 24 fast att dödsstraffet är ett djupt omänskligt straff som inte bör ha någon plats i en civiliserad rättsordning. måste agera bilateralt, i EU-samarbetet och i FN-sammanhang för att dödsstraffet helt ska avskaffas. Dödsstraff är alltid oacceptabelt, konstaterar , men särskild avsky måste ändå riktas mot länder som avrättar barn, vilket exempelvis är fallet i . måste alltid kritisera politik rörande de mänskliga rättigheterna och då särskilt dödsstraffet. Vidare måste fortsätta att söka förmå att avskaffa dödsstraffet. I motionen understryks att alla länder är skyldiga att följa det ovillkorliga förbudet mot alla former av tortyr och misshandel. begär i kommittémotion U209 (MP) att frågan om dödsstraffets avskaffande lyfts fram i dialogen med alla länder som utdömer och verkställer dödsstraff. Att dödsstraff fortfarande utdöms och att avrättningar faktiskt genomförs måste med all kraft fördömas. understryker att frågan om dödsstraffet måste uppmärksammas lika tydligt i dialogen med tredjeland, oavsett vilka relationer man i övrigt har med landet i fråga. Dödsstraff i är en lika medeltida bestraffning som i , och och bör uppmärksammas på samma sätt i dialogen med vart och ett av dessa länder. Dödsstraff kan inte accepteras i vare sig demokratier eller diktaturer. Demokratier har ett särskilt ansvar att föregå med gott exempel. I kommittémotion U312 (MP) yrkande 2 konstaterar att organisationen har publicerat ett omfattande material om övergrepp och tortyr i som utförts av irakiska säkerhetsstyrkor. Huruvida den amerikanska militären skulle ha haft vetskap om dessa övergrepp är oklart, men enligt dokumenten som Wikileaks läckt förefaller det troligt att den inte var ovetande om den utbredda användningen av tortyr och andra övergrepp. Överlämningarna pågick till enligt ett avtal mellan och som inte innehöll några villkor om korrekt behandling av fångar eller skydd av deras mänskliga rättigheter. I motionen konstateras det att har anslutit sig till FN:s konvention mot tortyr, vilken uttryckligen förbjuder stater att själva använda tortyr, men även förbjuder överlämning av fångar till andra staters myndigheter om det finns risk för tortyr. bör i dialogen med och ta upp frågan om att leva upp till tortyrkonventionen och andra folkrättsliga instrument. I den enskilda motionen U224 (MP) förespråkas att frågan om dödsstraffets återupptagande ska lyftas fram i dialogen med . I den enskilda motionen U271 (KD) begärs att i sina utrikeskontakter ska fortsätta att aktivt arbeta mot dödsstraffet. Dödsstraffet strider mot själva grundvalen för de mänskliga rättigheterna. Detta straff är statens yttersta förtryck över individen och har inte någon plats i en modern och civiliserad rättsordning. Detta slog regeringen fast i skrivelse 2007/08:109 Mänskliga rättigheter i svensk utrikespolitik, vilken som framgått ovan avlämnades under förra mandatperioden. Utskottet konstaterar att i bilaterala kontakter, inom EU och i internationella forum, driver på för dödsstraffets avskaffande. Det sker genom att regeringen fortlöpande hävdar hållning i samband med kontakter med de länder som ännu inte har avskaffat dödsstraffet. I ett anförande i slog kabinettssekreterare å vägnar fast följande i fråga om dödsstraffet: Rätten till liv utgör grunden för samtliga mänskliga rättigheter. Vi är därför bestörta över omfattningen av de utomrättsliga avrättningar som äger rum i alla delar av världen, och uppmanar alla stater att intensifiera sina ansträngningar att få ett slut på dessa fruktansvärda handlingar. Enligt min regerings uppfattning är det också obegripligt hur man kan hävda att man respekterar rätten till liv som man dömer människor till döden och därefter avrättar dem. Att ett färre antal stater nu tillämpar dödsstraffet är uppmuntrande. Det finns emellertid fortfarande många länder där avrättningar äger rum. antas utföra det största antalet avrättningar. Vi beklagar att de kinesiska myndigheterna inte publicerar information i detta avseende. har bl.a. i den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter (ICCPR), konventionen om barnets rättigheter (CRC) och via den ekonomiska och sociala kommittén fastställt garantier för skydd av dödsdömdas rättigheter och strikta villkor för tillämpningen av dödsstraff. I det andra fakultativa protokollet till ICCPR föreskrivs att staterna ska förbinda sig att permanent avskaffa dödsstraffet. har genom den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna () tydligt tagit ställning mot dödsstraffet och agerar för dess avskaffande. Utskottet återkommer strax till detta. De stater som är medlemmar i () är förbundna att utbyta information om avskaffandet av dödsstraffet och att göra den tillgänglig för allmänheten. I linje med artikel 6 om de grundläggande rättigheterna såsom de garanteras i har alla EU:s medlemsstater avskaffat dödsstraffet. Utskottet konstaterar att verksamhet och är en utgångspunkt och inspirationskälla för EU:s arbete för dödsstraffets avskaffande. Utskottet erinrar om att artikel 2 (2) i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna anger att ingen får dömas till döden eller avrättas. har i mer än tre decennier följt utvecklingen vad gäller dödsstraffet och agerat för dess avskaffande. Utskottet konstaterar att Amnestys uppgifter om dödsstraffet visar att den globala kampen mot detta grymma och djupt omänskliga straff successivt ger effekt. Endast 16 stater hade 1977 avskaffat dödsstraffet för alla brott. Drygt har 139 länder, dvs. mer än två tredjedelar av världens stater, avskaffat dödsstraffet genom lagstiftning eller i praktisk tillämpning. Uppgifterna redovisas i Amnestys årsrapport . Enligt uppgifterna där utfördes avrättningar i 23 länder 2010. Minst 527 avrättningar utfördes , exklusive de tusentals avrättningar som sannolikt hade ägt rum i . Av de 139 länder som avskaffat dödsstraffet genom lagstiftning eller i praktisk tillämpning hade 96 länder avskaffat straffet för alla brott medan 9 länder hade avskaffat dödsstraffet för vad Amnesty benämner vanliga brott (ordinary crimes) men behöll det för särskilda brott som exempelvis faller under militär lagstiftning eller brott som begåtts under exceptionella omständigheter. Utöver dessa länder fanns 2010 enligt Amnesty 34 länder som behöll dödsstraffet för vanliga brott, som exempelvis mord, men som ansågs i praktiken ha avskaffat dödsstraffet eftersom de inte avrättat någon person och bedömdes ha en policy eller etablerat en praxis som innebär att man inte utför avrättningar. Antalet länder som 2010 behöll dödsstraffet för vanliga brott var 58. Amnesty uppger att flest avrättningar genomfördes i följande länder: (sannolikt 1 000-tals, uppgifterna offentliggörs inte), (minst 252), (minst 60), (minst 53), (46), (minst 27), (minst 18) och (minst 17). Enligt Amnesty användes följande avrättningsmetoder 2010: halshuggning (), elektrisk stol (), hängning (, , , , , , , , , , ), dödande injektion (, ), skjutning (, , , , , Palestinska myndigheten, , , , , ). Det förekom enligt Amnesty inga rapporter om juridiskt grundade avrättningar genomförda via stening, men dödsstraff uppges ha genomförts genom stening i , i delstaten i och i . Enligt Amnesty påbjuds stening som straff för både kvinnor och män efter att de begått äktenskapsbrott. Minst tio kvinnor och fyra män i hade vid slutet av 2010 dömts till dödsstraff via stening, även om flera fall var under omprövning och alternativa domar skulle kunna bli avkunnade. Det finns kännedom om offentliga avrättningar i , och , uppger Amnesty. driver aktivt frågan om dödsstraffets avskaffande i alla världens länder och fortsätter att göra så. Dödsstraffet strider mot de mest grundläggande humanitära principerna att ge någon rätten att ta livet av en annan människa. I avvaktan på ett avskaffande av dödsstraffet verkar för att straffet inte ska tillämpas och att varje användning ska ske med iakttagande av de rättssäkerhetsgarantier som folkrätten påbjuder och den internationella rättens begränsningar, inklusive förbudet mot att avrätta barn. Dödsstraff är alltid oacceptabelt men särskild avsky måste enligt utskottet riktas mot de stater som avrättar barn, som exempelvis . Det måste vara en tydlig svensk hållning att fördöma detta. verkar också för att fler länder ska ratificera det andra fakultativa protokollet till konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter som syftar till dödsstraffets avskaffande. Det är oacceptabelt att avrättningar av minderåriga, mentalt sjuka och funktionshindrade fortfarande förekommer och att avrättningar sker med grymma och barbariska metoder. En stor del av det svenska arbetet mot dödsstraffet utförs genom och EU. EU är en stark motståndare till dödsstraff avskaffande av dödsstraff är, som framgått ovan, också en av förutsättningarna för EU-medlemskap. Strävandena mot EU-medlemskap har i flera fall bidragit till att länder avskaffat dödsstraffet. I är det numera endast som utdömer och verkställer dödsstraff. Enligt Amnestys årsrapport avrättades två personer i . Arbetet mot dödsstraff kommer även i fortsättningen att vara en prioriterad fråga för EU. Utskottet konstaterar att en mycket viktig framgång för ett globalt avskaffande av dödsstraffet uppnåddes då kunde anta en resolution mot dödsstraffet (A/RES/62/149). Resolutionen lades fram av en grupp länder från alla världsdelar, i vilken EU var pådrivande. ingick i den grupp inom EU som förberett resolutionsarbetet för unionens del. Utskottet välkomnar att stödet ökat för senare resolutioner om globalt avskaffande av dödsstraffet som bekräftar den nämnda resolutionen och som antagits av generalförsamlingen 2008 och 2009. Antalet länder som röstade resolution var 99. röstade 106 länder för motsvarande resolution (A/RES/63/168). Utskottet välkomnar detta tecken på ett växande stöd världen över för dödsstraffets avskaffande. Generalförsamlingen uppmanar i resolutionerna om dödsstraffets avskaffande alla stater som fortfarande tillämpar dödsstraff att respektera internationella normer om garantier för skyddet av dödsdömdas rättigheter, särskilt miniminormer gradvis begränsa tillämpningen av dödsstraffet och minska antalet brott för vilka det kan utdömas införa ett moratorium för avrättningar i avsikt att fullständigt avskaffa dödsstraffet. I generalförsamlingens resolution uppmanas dessutom de stater som har avskaffat dödsstraffet att inte återinföra det. I detta sammanhang vill utskottet också nämna en resolution om utomrättsliga eller summariska avrättningar (A/RES/65/208) som antogs av . Där återinfördes, efter påtryckningar från bl.a. och EU, en referens till sexuell läggning. Därmed nämns i resolutionen att personer på grund av sin sexuella läggning kan bli offer för utomrättsliga eller summariska avrättningar. EU har, som framgått tidigare i betänkandet antagit människorättsriktlinjer på åtta områden. EU:s riktlinjer om dödsstraff antogs 1998 och var de första gemensamma människorättsriktlinjer som unionen antog. Riktlinjerna reviderades 2008 av ministerrådet. De har två övergripande mål som också utgör en integrerad del av EU:s MR-politik: att verka för ett universellt avskaffande av dödsstraffet som en grundläggande och av alla medlemsstater i EU godkänd och kraftfullt stödd politik, om så krävs genom upprättande av ett moratorium för dödsstraffet i syfte att avskaffa det att uppmana de länder som fortfarande tillämpar dödsstraff att gradvis begränsa dess tillämpning samt att kräva att det verkställs i enlighet med internationella miniminormer (se nedan). I och med att dessa mål är en integrerad del i EU:s politik för mänskliga rättigheter så utgör de en utgångspunkt för EU:s agerande i internationella forum och i förbindelserna med tredjeländer. I de fall stater insisterar på att behålla dödsstraffet är det viktigt att miniminormerna följs. Dessa anges i EU-riktlinjerna om dödsstraff och innebär i korthet följande: Dödsstraff får endast utdömas för mycket allvarliga brott (inte vid exempelvis ekonomiska brott, religionsutövning eller sexuella förbindelser mellan samtyckande vuxna). Dödsstraff får endast utdömas för ett brott som var belagt dödsstraff när det begicks. Dödsstraff får inte utdömas mot personer som var gamla när brottet begicks, havande kvinnor, nyförlösta mödrar eller mentalt störda personer. Dödsstraff får utdömas endast när den åtalade personens skuld klart och tydligt slagits fast. Dödsstraff får endast verkställas efter en slutlig dom av en oberoende och opartisk behörig domstol och efter en rättvis rättegång som inkluderat rätten till adekvat rättsligt bistånd. Varje person som har döms till döden ska ha faktisk rätt att överklaga domen. Dödsdomen får inte verkställas så länge ett överklagande är under behandling. Varje person som har dömts till döden ska ha rätt att begära nåd eller ändring av domen. Amnesti, nåd eller ändring av dödsdomen ska kunna beviljas i alla fall med dödsstraff som påföljd. När dödsstraff tillämpas ska det verkställas på ett sätt som innebär minsta möjliga lidande. Det får inte verkställas offentligt eller på något annat förnedrande sätt. Dödsstraff får inte utdömas som politisk hämnd i strid med miniminormerna, t.ex. mot kuppmakare. Utskottet välkomnar att agerandet från EU:s och medlemsstaternas sida enligt de gemensamma riktlinjerna har bidragit till att intensifiera unionens arbete med att påverka andra länder att avskaffa dödsstraffet eller begränsa dess användning. EU ska regelbundet se över riktlinjerna och kan komma att genomföra en översyn . EU verkar både i bilaterala relationer med tredjeländer och i multilaterala forum för dödsstraffets avskaffande. På bilateral nivå tas dödsstraffet systematiskt upp i människorättsdialoger och överläggningar med tredjeländer. Dessutom utfärdar EU offentliga uttalanden, gör allmänna uttalanden och ingriper i enskilda fall i linje med unionens riktlinjer om dödsstraff. I årsrapporten om EU:s agerande vad gäller de mänskliga rättigheterna och demokrati (Human rights and democracy in the world report) redovisas åtgärder som unionen vidtagit för att främja dödsstraffets avskaffande. Av årsrapporten , som avser perioden juli 2008december 2009 (publicerad , nedan benämnd EU:s ), framgår att EU genomfört allmänna uppvaktningar i frågan i ett antal angivna länder och gjort uttalanden i mer än 30 enskilda fall samt vidtagit mer än 30 andra åtgärder till förmån för individer som löpte risk att bli avrättade. EU ger också finansiellt stöd till icke-statliga organisationer som verkar för ett avskaffande av dödsstraffet. Projekt som får stöd kan avse granskning av dödsstraffets användning, stöd till fångar, stöd till konstitutionell reform, utbildning, försvar och opinionsbildande kampanjer. instiftade såväl som EU mot dödsstraffet som högtidlighålls . Utskottet konstaterar att delegation vid i sin redogörelse till för dess verksamhet redovisar följande uppgifter om agerande för dödsstraffets avskaffande. Där framgår att har bidragit till att är en zon där dödsstraffet avskaffats, med ett undantag: , som står utanför och är det sista landet i som fortfarande verkställer dödsstraff. Förekomsten av dödsstraff i några av observatörsländer har varit föremål för intensiv bevakning i församlingen som kontinuerligt kritiserat tillämpningen av dödsstraff i observatörsländerna och . Redogörelsen från behandlas av utskottet i betänkande 2010/11:UU12. /11 hade 46 av 47 medlemsstater ratificerat tilläggsprotokoll nr 6 till som förbjuder dödsstraff (CETS 114). Det är enbart som inte ratificerat protokollet. Inga avrättningar har dock genomförts i . Den frist för moratoriet som infördes har förlängts av den ryska . Genom tilläggsprotokoll 13 till om avskaffande av dödsstraffet under alla omständigheter (CETS 187) har dödsstraffet förbjudits även i krigstid och när det råder fara för krig. Tilläggsprotokoll nr 13 kompletterar det förbud mot dödsstraff i fredstid som funnits . Situationen vad gäller dödsstraff i några enskilda länder lyfts fram i aktuella motioner. Nedan kommenterar utskottet situationen vad gäller dödsstraffet i dessa länder. Utskottet konstaterar att EU:s ovan redovisade instrument och initiativ för MR-främjande används av unionen i dess arbete för ett globalt avskaffande av dödsstraffet, vilket äger rum såväl i multilaterala forum som i bilaterala kontakter. EU:s MR-riktlinjer om dödsstraff utgör grund för unionens agerande såväl beträffande de länder som tas upp i motionerna som i fråga om andra berörda tredjeländer. Som framgått driver på i bilaterala kontakter, inom EU och i internationella forum, för dödsstraffets avskaffande. Agerandet för dödsstraffets avskaffande kan också inkludera uttrycklig kritik som förs fram i multilaterala forum mot enskilda stater, vilket exempelvis var fallet i när användning av dödsstraffet särskilt togs upp i anförande. har även i andra sammanhang i tagit upp frågan om och dödsstraffet. lämnar också bistånd på rättsutvecklingsområdet för utbildning om mänskliga rättigheter och rättsstatens principer. Som framgått ovan bedömer Amnesty att tusentals personer sannolikt avrättades i . Av EU:s framgår att unionen under den aktuella rapporteringsperioden välkomnat att gjort framsteg vad gäller medborgarnas ekonomiska rättigheter och att landet gjort åtaganden om att reformera rättsväsendet. Men EU har också uttryckt allvarlig oro över situationen i vad gäller de mänskliga rättigheterna och djupt beklagat de begränsade framstegen på en rad områden, däribland den fortsatta omfattande användningen av dödsstraffet.