bet · GZ01SfU2 · 2011-12-01 00:00:00 — I motion 2011/12:Sf330 (M) begärs tillkännagivanden om att alla barn måste få möjlighet att delta i svenskundervisning (yrkande 5) och om att se över möjligheterna att begränsa polisens befogenheter att ingripa när s.k. gömda barn uppsöker vård och skola (yrkande 6). I kommittémotion 2011/12:Sf311 (S) begärs tillkännagivanden om vård och skola på lika villkor för alla barn (yrkande 20) och om behovet av att utforma gemensamma riktlinjer för landstingen när det gäller vård till papperslösa (yrkande 21). I motion 2011/12:Sf302 (S) begärs ett tillkännagivande om alla barns rätt till sjukvård, även om de är gömda eller papperslösa. I motion 2011/12:Sf317 (S) begärs ett tillkännagivande om att se över möjligheten till en ändring av lagstiftningen så att alla barn kan få vård på lika villkor. I kommittémotion 2011/12:Sf240 (V) begärs förslag om hur barn till papperslösa ska kunna gå i skolan på samma villkor som andra barn. I kommittémotion 2011/12:Sf325 (V) begärs tillkännagivanden om möjligheten att införa skolplikt även för asylsökande barn (yrkande 8) och om att regeringen omgående bör skicka utredningen om rätt till vård på remiss (yrkande 9). I samma motion begärs att regeringen lägger fram förslag om full sjukvård och tandvård för asylsökande och papperslösa (yrkande 10) och att regeringen ger i uppdrag att ta fram information om landstingens skyldigheter att tillhandahålla hälsoundersökningar för asylsökande m.fl. (yrkande 11). I motion 2011/12:Sf254 (KD) begärs förslag om hur rätt till rimlig vård för gömda och papperslösa människor kan införas. I motion 2011/12:Sf268 (KD) begärs förslag om hur en rätt till skolgång för gömda och papperslösa barn kan införas. I kommittémotion 2011/12:Sf311 (S) yrkande 18 begärs ett tillkännagivande om behovet av att alla landets kommuner solidariskt tar ansvar för mottagandet av ensamkommande flyktingbarn. I motion 2011/12:Sf216 (S) begärs ett tillkännagivande om att alla kommuner bör ta ansvar för mottagandet av ensamkommande flyktingbarn. I motion 2011/12:Sf276 (S) begärs ett tillkännagivande om förändring av socialtjänstlagen när det gäller tillsyn och kontroll av hem för mottagande av ensamkommande flyktingbarn. I motion 2011/12:Sf232 (MP) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att kommuner inte ska kunna neka att ta emot ensamkommande barn. I kommittémotion 2011/12:Sf325 (V) yrkande 17 begärs ett tillkännagivande om särskild lagstiftning som gör alla kommuner skyldiga att ha beredskap för att ta emot ensamkommande barn. I samma motion, yrkande 18, begärs ett tillkännagivande om att ett barn som blir myndigt innan ansökan om uppehållstillstånd slutgiltigt prövats inte bör flyttas från kommunalt ungdomsboende till ett anläggningsboende för vuxna eller till eget boende. I yrkande 19 begärs ett tillkännagivande om handläggningen av ärenden som rör ensamkommande barn. Motionärerna menar exempelvis att beslut om dessa barn alltid bör fattas och att beslut om avvisning med omedelbar verkställighet aldrig bör fattas. I motion 2011/12:Sf222 (KD) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att samtliga kommuner ska vara skyldiga att ta emot ensamkommande barn och ungdomar. Utskottet redogör under anslag 1:1 för skäl till att avfärda förslag till en kraftigt reducerad budget för anslagen under utgiftsområdet. Av samma skäl avvisar utskottet förslag om att minska utgifterna på anslaget 1:2. Vad gäller förslag om minskade utgifter för förvar hänvisar utskottet till pågående beredning inom av slutbetänkande Förvar (SOU 2011:17) som har remissbehandlats. När det gäller dagersättning har utlänning som saknar egna medel rätt till sådant bistånd för sin dagliga livsföring. Nivån på dagersättningen fastställs i kronor. Som framgår av betänkande Aktiv väntan asylsökande i (SOU 2009:19) fick reglerna för dagersättning sin nuvarande utformning . beräknades det dåvarande dagbidraget i procent av basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring. Det fanns också en koppling mellan rekommenderade norm för socialbidrag och nivån på dagbidraget för invandrare. Förändringen motiverades med att det kan vara rimligt att asylsökande ges en lägre ekonomisk standard än dem som är stadigvarande bosatta i landet. Att asylsökande mer sällan är bundna av ekonomiska åtaganden på och som regel inte har så stora ekonomiska förpliktelser, ansågs i propositionen tala för att socialbidrag inte borde vara utgångspunkten för att fastställa dagersättningen. I samband med dessa förändringar sänktes också dagbidraget till barnfamiljer. Inte heller anser att det bör finnas någon direkt koppling mellan denna ersättning och riksnormen för försörjningsstöd. Skälet är att ersättningarna inte avser att täcka exakt samma behov och att grundersättningen dessutom ska lämnas till personer med en osäker längd på vistelsen i och inte så stora ekonomiska förpliktelser. Utredningen föreslår att ett nytt ersättningssystem införs som består av grundersättning, aktivitetsbonus och särskild ersättning samt att ersättningen för barn inte minskar beroende på antalet barn. Utskottet avvaktar regeringens beredning i fråga om de nämnda ersättningarna. Bostadsersättning vid eget boende ges i särskilda fall. I utskottets betänkande 2004/05:SfU7 anfördes en rad skäl till att avskaffa bostadsersättning för eget boende i övriga fall. Utskottet har i denna fråga inte ändrat ståndpunkt. Mot bakgrund av vad som ovan anförts föreslår utskottet inga ändringar av anslaget 1:2 i förhållande till regeringens förslag med anledning av motionerna 2011/12:Sf355 (SD) och 2011/12:Sf326 (V) i denna del samt 2011/12:Sf325 (V) yrkandena 4 och 5. Under utskottets ställningstagande för anslaget redogörs för bakgrunden till dagens ersättningssystem för asylsökande samt huvuddragen i de förslag lämnat i sitt betänkande. Dagersättningen till asylsökande som saknar egna medel är för ensamstående och för sammanboende, förutsatt att man ordnar sin egen mathållning. Ersättningen för barn är per dag, beroende på ålder. Om asylsökande har fler än två barn lämnas hel ersättning för de två äldsta barnen och halv ersättning för övriga. föreslår att asylsökande som saknar egna medel för sin försörjning ska få en grundersättning med per dag för ensamstående, per dag för sammanboende samt per dag per barn oavsett antal. Därtill föreslås en aktivitetsbonus på per dag för den som deltar i kommunalt anordnad sysselsättning utöver svenskundervisning. Som framgår av utskottets ställningstagande vad gäller anslaget avvaktar utskottet regeringens beredning av utredningens förslag och avstyrker därför motionerna 2011/12:Sf232 (MP) yrkande 1, 2011/12:Sf325 (V) yrkande 6 samt 2011/12:So658 (MP) yrkande 6. I betänkande behandlas vissa principiella frågor och motstående intressen vad gäller asylsökandes boende såsom frågan om tvång kontra frivillighet angående var och hur de ska få bo, behovet att avlasta vissa kommuner i storstadsregionerna kontra målet om sysselsättning och egen försörjning samt anläggningsboende kontra eget boende. Utredningen föreslår att den som avböjer ett erbjudande om ankomstboende och bor i eget boende inte ska ha rätt till grundersättning. Vidare ska den som avböjer ett erbjudande om ordnat boende och bor i eget boende ha rätt till halv grundersättning. Vad gäller asylsökandes boende m.m. hänvisade utskottet i betänkande 2010/11:SfU2 till beredning av förslag i dessa frågor. Utskottet avvaktar den fortsatta beredningen och anser därför att något tillkännagivande från sida inte är motiverat . Därmed avstyrker utskottet vad som anförts i motionerna 2011/12:Sf330 (M) yrkande 1, 2011/12:Sf311 (S) yrkande 13, 2011/12:Sf206 (S), 2011/12:Sf306 (S) yrkande 2, 2011/12:Sf323 (S), 2011/12:Sf346 (SD), 2011/12:Sf325 (V) yrkande 7 samt 2011/12:Sf219 (C). Vissa insatser inom mottagandet av asylsökande har kommuner och landsting ansvar för. Exempelvis ansvarar kommunerna för förskoleverksamhet, skolbarnsomsorg och skola för asylsökande barn samt vissa insatser enligt socialtjänstlagen. Landstingen ansvarar för hälso- och sjukvård för asylsökande m.fl. enligt lagen (2008:344) om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl. Statlig ersättning lämnas till kommuner och landsting. Barn till asylsökande har samma rätt till sjukvård och tandvård som alla andra barn i . Detta gäller även för barn som håller sig undan verkställighet av ett avvisnings- eller utvisningsbeslut. Utlänningar som har fyllt ska erbjudas vård som inte kan anstå, mödrahälsovård, vård vid abort samt preventivmedelsrådgivning. Vidare ska , om det inte är uppenbart obehövligt, erbjuda utlänningar som omfattas av lagen en hälsoundersökning. Regeringen tillsatte 2010 en utredning som fick i uppdrag att lämna förslag om hur den reglering som avser hälso- och sjukvård åt asylsökande och papperslösa personer kan göras mer ändamålsenlig än den är . En viktig utgångspunkt för utredningen är att de samlade förslagen inte har en negativ inverkan på asylprocessen inklusive asylmottagandet eller att tillgången till sjukvård bidrar till att fler personer uppehåller sig och arbetar här utan nödvändiga tillstånd för att vistas i landet. Utredningen presenterade sitt betänkande Vård efter behov och på lika villkor en mänsklig rättighet (SOU 2011:48) . Förslagen avseende sjukvård innebär bl.a. att asylsökande och papperslösa personer oavsett ålder ska erbjudas subventionerad hälso- och sjukvård av det landsting inom vars område de bor eller vistas. Vården ska erbjudas i samma omfattning och på samma villkor som den som erbjuds bosatta personer. Utredningens förslag har inte remissbehandlats, men utskottet noterar att ambitionen i regeringens och migrationsöverenskommelse är att rätten till subventionerad hälso- och sjukvård ska utvidgas för vissa grupper som saknar tillgång till densamma. Utskottet avvaktar därför regeringens beredning av frågan. Asylsökande barn och ungdomar har inte skolplikt, men de har tillgång till utbildning på i princip samma villkor som barn som är bosatta här i . Ett barn har rätt att studera alla ämnen och få studiehandledning på sitt eget språk. Barn ska inte behöva vänta tills de lärt dig svenska för att fortsätta utveckla sina kunskaper. Det är kommunen barnen bor i som ska se till att de får börja skolan. Undervisningen ska bedrivas med hänsyn till den enskilda elevens behov och förutsättningar, vilket innebär att barnen kan undervisas i särskilda förberedelseklasser. Utredningen om rätt till skolgång m.m. för barn som vistas i landet utan tillstånd har haft i uppdrag att komplettera förslagen i betänkandet Skolgång för barn som ska avvisas eller utvisas (SOU 2007:34). Utskottet noterar att regeringen och med utgångspunkt i de förslag som lämnats av utredningen i betänkandet Skolgång för alla barn (SOU 2010:5) avser att utöka rätten till skolgång för barn som vistas i landet utan tillstånd. I direktiven för utredningen anges också att målgruppen barn ska utökas jämfört med målgruppen i den förra utredningen. Utredningens förslag är att alla barn som vistas i landet ska ha rätt till utbildning, förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg. Detta gäller även för barn och ungdomar som saknar tillstånd för sin vistelse här, oavsett av vilken anledning tillstånd saknas. Undantag från denna huvudregel får dock anses vara motiverat för barn och ungdomar vars vistelsetid i landet (med eller utan tillstånd) kan förväntas bli helt tillfällig, eftersom det för dessa personer inte kan antas föreligga ett behov av att få sin utbildning m.m. tillgodosedd här. Genom att rätten till skolgång för den berörda målgruppen författningsregleras får såväl barnen och deras föräldrar som personal och beslutsfattare klara och tydliga regler att förhålla sig till. Detta medför ökad rättssäkerhet för den enskilda individen och att skollagens mål allas rätt till lika tillgång till utbildning samt rätt till en likvärdig utbildning kan uppnås. Utredningen menar att en sådan reglering leder till att den svenska lagstiftningen på ett bättre sätt överensstämmer med bestämmelserna i och de intentioner som ligger till grund för den. Även frågan om polisingripande i skolor och vårdinrättningar har behandlats i utredningen och frågan har även mer utförligt beskrivits i betänkande 2010/11:SfU2. Utredningens betänkande har remissbehandlats och förslagen bereds inom . Utskottet anser att resultatet av detta arbete bör avvaktas. Mot bakgrund av det anförda avstyrker utskottet motionerna 2011/12:Sf330 (M) yrkandena 5 och 6, 2011/12:Sf311 (S) yrkandena 20 och 21, 2011/12:Sf302 (S), 2011/12:Sf317 (S), 2011/12:Sf240 (V), 2011/12:Sf325 (V) yrkandena 811, 2011/12:Sf254 (KD) samt 2011/12:Sf268 (KD). ansvarar kommunerna för mottagandet av asylsökande ensamkommande barn, vilket bl.a. innebär att kommunerna ska ombesörja deras boende och omvårdnad. ska ingå överenskommelser med kommunerna om mottagande av barnen. Det har kommit fler ensamkommande barn till än vad som beräknades inför reformens genomförande. Enligt budgetpropositionen gjorde man i samband med reformen bedömningen att ca 400 ensamkommande barn skulle söka asyl . uppgick denna grupp sökande till närmare 2 400. Regeringen tillkallade en särskild koordinator för ensamkommande barn i syfte att snabbt öka antalet platser i kommunerna. Som ett resultat av koordinatorns insatser kunde ingå överenskommelser om drygt 600 platser för asylsökande ensamkommande barn och ensamkommande barn med uppehållstillstånd. Det råder dock fortsatt brist på platser i kommunerna. Regeringen aviserade i budgetpropositionen att den avsåg att följa upp genomförandet av reform om ökat kommunalt ansvar för mottagandet av ensamkommande barn. övertog ansvaret för den operativa tillsynen över och tillståndsprövningen från länsstyrelserna. Det innebär bl.a. att prövar frågor om tillstånd för enskilt drivna hem för vård eller boende för ensamkommande barn samt utövar tillsyn över dem. En översyn av mottagandet av asylsökande ensamkommande barn samt en översyn av ersättningssystemet för mottagande av ensamkommande barn har initierats. Enligt utredningen ensamkommande barn (SOU 2011:64 s. 85) har aviserat att en översyn ska göras av de föreskrifter som reglerar hem för vård och boende. Översynen av den statliga ersättningen till kommuner för mottagande av ensamkommande barn presenterades i Ds 2011:34. Vidare har länsstyrelserna getts i uppdrag att under ledning av verka för att det finns beredskap och kapacitet att ta emot asylsökande ensamkommande barn och ensamkommande barn som har beviljats uppehållstillstånd. Utskottet konstaterar att regeringen genomfört ett antal åtgärder för att förbättra mottagandet av ensamkommande barn. Utskottet ser även positivt på att ansvariga myndigheter fortsätter att se över viktiga frågor för att säkerställa goda förhållanden för dessa barn. När det gäller 18-årsgränsen delade utskottet i betänkande 2005/06:SfU12 regeringens uppfattning att den som blivit myndig ska behandlas på samma sätt som andra myndiga personer och ansåg inte att det är befogat att skapa särskilda regler för den som tidigare haft ställning som ett ensamkommande barn, men som sedermera blivit myndigt. Utskottet var medvetet om att konsekvensen kan bli att syskon måste skiljas åt när ett av dem uppnått myndighetsåldern. Det är naturligtvis olyckligt, och utskottet förutsatte att kommunen i den situationen på sätt som föreskrivs i 1 kap. 2 § socialtjänstlagen kommer att beakta vad hänsynen till det omyndiga syskonets bästa kräver. Mot bakgrund av det anförda kan utskottet inte se något skäl för att göra något uttalande om mottagandet av ensamkommande barn och avstyrker därför motionerna 2011/12:Sf311 (S) yrkande 18, 2011/12:Sf216 (S), 2011/12:Sf276 (S), 2011/12:Sf232 (MP) yrkande 2, 2011/12:Sf325 (V) yrkandena samt 2011/12:Sf222 (KD) yrkande 1. Utskottets förslag i korthet bifaller regeringens förslag till medelsanvisning och avslår därmed förslag om annan medelsanvisning. avslår vidare motionsyrkanden om vidarebosatta m.m. Jämför reservationerna 17 (S) och 18 (V). Anslaget används för att finansiera organiserad överföring av flyktingar m.fl. och ersättning till de kommuner som tar emot dessa personer samt bidrag till vissa hjälpinsatser för flyktingar utanför . Under anslaget finansieras även bidrag till utlänningars resor från för bosättning i annat land och bidrag till flyktingar för kostnader för anhörigas resor till . Därutöver bekostas statsbidrag till efterforskningsverksamhet av anslaget, liksom internationell samverkan inom ramen för flykting- och migrationspolitiken m.m. samt vissa studier och analyser inom det migrationspolitiska området. Av propositionen framgår att regeringen verkar för en gemensam asylpolitik inom EU. Den övergripande målsättningen är att asylpolitiken inom EU ska vara human, rättssäker och effektiv. En grundläggande del i arbetet är att ytterligare harmonisera EU:s asylpolitik och att medlemsstaterna ska dela på ansvaret att erbjuda skydd. Ett framtida gemensamt asylsystem måste vara grundat på en gemensam lagstiftning med ett mer likvärdigt skydd inom EU. Enskilda medlemsstater ska dock inte förhindras att ha en i förhållande till den enskilde mer generös inställning än vad EU som helhet har. Arbetet med det gemensamma europeiska asylsystemet är mycket viktigt och kommer att intensifieras ytterligare . ska även bidra till utvecklingen av stöd till flyktingmottagande i regioner utanför EU. Regeringen föreslår att till anslaget 1:3 Migrationspolitiska åtgärder anvisar . Motion som rör anslaget 2012 I kommittémotion 2011/12:Sf355 (SD) i denna del begärs att anvisar mindre än regeringen. Som motivering anför motionärerna att den politik de förespråkar förväntas leda till färre asylansökningar. Förändringarna beräknas få full effekt på utgifterna först under andra budgetåret med en delvis effekt . Motioner som inte rör anslaget 2012 I kommittémotion 2011/12:Sf311 (S) yrkande 15 begärs ett tillkännagivande om ett kraftfullt svenskt agerande på hög nivå inom EU för ett solidariskt mottagande av vidarebosatta. I kommittémotion 2011/12:Sf241 (V) yrkande 45 begärs ett tillkännagivande om att FN:s flyktingkommissariats samtliga sju kriterier bör tillämpas vid uttagning på flyktingkvoten. Motionärerna menar att endast tar ut flyktingar i den första av de sju vidarebosättningskategorierna. I samma motion begärs tillkännagivanden om en återgång till tidigare praxis vad gäller krav på att lämna in ansökan om familjeåterförening till svensk beskickning (yrkande 46), att ta nödvändiga mänskliga hänsyn vid uttagning av familjemedlemmar som fyllt på flyktingkvoten (yrkande 47) samt om att regeringen bör ta initiativ till treåriga planeringsperioder för uttagningar på flyktingkvoten, så att outnyttjade platser kan överföras till nästkommande år (yrkande 48). I motion 2011/12:Sf237 (KD) begärs tillkännagivanden om att ska verka för att alla EU-länder tar emot kvotflyktingar och att EU-länderna sammantaget tar emot fler kvotflyktingar än (yrkande 4) och om att ska verka för att den europeiska flyktingfonden görs permanent och att fonden får större resurser (yrkande 5). fortsätter att vara ett av de länder i som ger flest människor skydd undan förföljelse. tar också ett stort ansvar för att i samarbete med () ge skydd, genom vidarebosättning, till personer som befinner sig på flykt utanför sitt hemland och som inte har tillgång till varaktigt skydd. Regeringen verkar för att fler EU-medlemsstater, i likhet med , ska erbjuda vidarebosättning. Målet är att ett europeiskt vidarebosättningssystem ska utgöra en del av det framtida gemensamma asylsystemet. Utskottet konstaterar att förslaget i motion 2011/12:Sf355 (SD) innebär att alla medel för anslaget 1:3 tas bort från budgeten 2012. Mot bakgrund av det anförda tillstyrker utskottet regeringens förslag om medelsanvisning för anslaget 1:3 och avstyrker motionen i denna del. Enligt 5 kap. 2 § utlänningslagen ska uppehållstillstånd beviljas en utlänning som tagits emot i inom ramen för ett beslut som regeringen har meddelat om överföring av skyddsbehövande till (vidarebosättning). De utlänningar som beviljas uppehållstillstånd med stöd av denna bestämmelse brukar benämnas kvotflyktingar. Inriktningen på uttagningarna liksom det faktiska antalet kvotplatser bestäms av regeringen. ska på uppdrag av regeringen vidta åtgärder för att genom vidarebosättning i erbjuda skydd för flyktingar och andra skyddsbehövande. beviljar uppehållstillstånd till utlänningar för vidarebosättning antingen efter delegationsresa eller dossieruttagning efter framställan från UNHCR. kan enbart tillåta vidarebosättning av personer som efter en utredning kan klassas som flyktingar, skyddsbehövande i övrigt eller alternativt skyddsbehövande enligt utlänningslagen 4 kap. 12 §§. Däremot tar emot personer från samtliga vidarebosättningskategorier UNHCR har definierat, förutsatt att det föreligger ett skyddsbehov enligt utlänningslagen. gjorde delegationsresor till , och . organiserar resorna till för de personer som tas emot för vidarebosättning. Regeringen anvisade i regleringsbrevet medel för överföring och mottagande av 1 900 personer. överfördes 1 799 personer. Av regeringens skrivelse 2010/11:29 framgår det att det numera finns elva medlemsstater inom EU som förutom regelbundet erbjuder vidarebosättning. verkar för att fler länder ska bli permanenta vidarebosättningsländer och har också varit drivande för att inrätta ett gemensamt vidarebosättningsprogram för EU. lade kommissionen fram ett förslag om att inrätta ett gemensamt vidarebosättningsprogram för EU (KOM(2009) 447) samt ett förslag till finansieringsmekanism för detta genom förändringar i Europeiska flyktingfonden (KOM(2009) 456). Förslaget förhandlades inom rådet under det svenska EU-ordförandeskapet, vilket utmynnade i en i huvudsak överenskommen text mellan medlemsstaterna. Det finns dock fortfarande en utestående fråga mellan rådet och avseende beslutsförfarandet för de gemensamma årliga prioriteringarna (se rådspromemoria ). vill ha ett annat beslutsförfarande än rådet och kommissionen för att fastställa de gemensamma årliga prioriteringarna för vidarebosättningsprogrammet. Parlamentet vill ha ett förfarande som ger parlamentet och rådet större inflytande än vad som har föreslagits. Det skulle dock ge en längre beslutsprocess och därmed försvåra det praktiska användandet av programmet. Det ungerska ordförandeskapet presenterade ett nytt kompromissförslag . Därefter har inga förhandlingar ägt rum. Med hänsyn till det arbete som redan pågår inom EU och pådrivande roll med att inrätta ett vidarebosättningsprogram saknas det skäl för att göra ett uttalande i frågan. Mot bakgrund av vad som anförts ovan avstyrker utskottet motionerna 2011/12:Sf311 (S) yrkande 15, 2011/12:Sf241 (V) yrkandena 45 och 47 samt 2011/12:Sf237 (KD) yrkandena 4 och 5. Utskottet avstyrker även motionen 2011/12:Sf241 (V) yrkandena 46 och 48. 1:4 Domstolsprövning i utlänningsärenden Utskottets förslag i korthet bifaller regeringens förslag till medelsanvisning och avslår därmed förslag om annan medelsanvisning. Anslaget används för migrationsdomstolarnas och Migrationsöverdomstolens förvaltningskostnader för överprövning av utlännings- och medborgarskapsärenden. Från anslaget finansieras även Högsta förvaltningsdomstolens handläggning av resningsansökningar i utlännings- och medborgarskapsärenden. För att korta vistelsetiderna inom mottagandeprocess uttrycker regeringen i propositionen att det är viktigt att korta handläggningstiderna inte bara i första instans utan även i samtliga involverade myndigheter och domstolar. Regeringens mål i migrationsdomstolarnas regleringsbrev var att medianåldern för avgjorda migrationsmål inte borde överstiga . För Migrationsöverdomstolen var motsvarande mål . En av de tre migrationsdomstolarna uppnådde målet 2010. Även Migrationsöverdomstolen uppnådde sitt mål. Jämfört med budgetpropositionen bedöms migrationsdomstolarna behöva avgöra fler asylmål än vad anslaget är dimensionerat för . Anslaget beräknas därför öka med 2013.