bet · GY01UU3 · 2011-05-13 00:00:00 — Direktiv /43/EG om förenkling av villkoren för överföring av försvarsrelaterade produkter inom gemenskapen, punkt 4 (MP, V) av (V) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2010/11:U12 yrkandena 6 och 11, 2010/11:U15 yrkandena 6 och 8 samt 2010/11:U220 yrkande 1. I delas krigsmateriel upp i två kategorier: krigsmateriel för strid (KS) och övrig krigsmateriel (ÖK). Som övrig krigsmateriel räknas en lång rad olika typer av krigsmateriel, från avancerade radarsystem och helikoptrar till jaktgevär och minröjningsutrustning. I ett par av dessa fall, t.ex. när det gäller minröjningsutrustning, kan det finnas goda skäl att ha mindre restriktiva riktlinjer än för krigsmateriel som kan användas i strid. Därför anser vi att det bör göras en uppdelning mellan KS och ÖK och att dessa ska omfattas av olika riktlinjer. anser vi att det finns ett stort behov av en översyn av vad som räknas som ÖK. Vi ser i flera fall goda skäl för att produkter som räknas som ÖK i stället borde klassificeras som KS och omfattas av mer restriktiva riktlinjer. Ett sådant exempel är radarsystemet Erieye, som räknas som ÖK och som är ett vapensystem som tydligt kan användas som en del i krigföring. Vi anser därför att en översyn bör göras av riktlinjerna för vad som räknas som krigsmateriel för strid och övrig krigsmateriel. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Trots våra farhågor om att EU-direktivet om förenkling av villkoren för överföring av försvarsrelaterade produkter inom gemenskapen ska urholka den svenska vapenexportlagstiftningen inser vi att det inom EU krävs vissa gemensamma regler för kontroll av militär teknik och krigsmateriel. Det är dock viktigt att dessa regler utformas som minimiregler där de enskilda medlemsstaterna har möjlighet att gå före och ha striktare nationella regelverk. finns det en bindande politisk uppförandekod inom EU, vilket är ett steg i rätt riktning. Men vi anser att det behövs ett förtydligande och en utveckling av kriterierna för prövning av ansökningar om exporttillstånd för varor som finns upptagna i EU:s gemensamma militära förteckning. Kriteriet som rör respekten för mänskliga rättigheter är särskilt viktigt, och vi vill att ett nytt kriterium införs i fråga om mottagarlandets utvecklingsnivå. Detta stämmer väl med politik för en global utveckling som en enig riksdag 2003 beslutade ska genomsyra alla politikområden. Ett gemensamt certifieringsförfarande inom EU kan vara positivt i den mån de strikta bedömningskriterier som redan finns fastställda i lagen om krigsmateriel får styra. Det framkommer i propositionen att även efter det att EU:s militära lista har ersatt den nuvarande svenska förteckningen över krigsmateriel bör förteckningen vid behov kunna kompletteras med materiel som kan ha anledning att vilja kontrollera, t.ex. kärnladdningar. Det är däremot inte tillfredsställande att EU från fall till fall kommer att avgöra om ett sådant tillägg utgör ett otillåtet hinder för den fria rörligheten inom EU. Kärnvapen kan under inga omständigheter vara en del av den fria rörligheten inom EU, anser vi. Vi ser med stor oro på det ökade samarbetet inom EU på krigsmaterielområdet. Vi värnar en oberoende och militärt alliansfri utrikespolitik, och därför anser vi att ska avbryta allt samarbete som bidrar till en vidare militarisering av EU. Vi menar att , En strategi för en starkare och mer konkurrenskraftig försvarsindustri i EU, innebär att ännu större fokus riktas mot lösningar som gynnar marknadskrafter och ekonomiska aktörer. Strategin var ännu ett steg mot ett gemensamt militärt samarbete inom EU, med målet att bygga upp ett gemensamt försvar. Detta är en utveckling som vi i grunden motsätter sig. Ett ökat samarbete när det gäller upphandling av krigsmateriel torde försvåra möjligheterna att skärpa den svenska regleringen av krigsmaterielimporten, något som vi kräver. ska vara en föregångare genom sin lagstiftning om svensk export och import av vapen och krigsmateriel. Vårt övergripande mål måste vara att den totala vapenhandeln i världen minskar. Vi anser därför att ska motsätta sig alla riktlinjer eller regelverk inom EU som kan leda till att möjligheter att reglera vapenhandel begränsas. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Enskilda länder och regioner, punkt 5 (MP, V) av (V) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2010/11:U9 yrkande 4, 2010/11:U258 yrkande 6 och 2010/11:U319 yrkande 4. Alltsedan stora vapenaffär med som kantades av mutor och korruption då sålde ett stort antal fälthaubitsar till , har fått sälja kanoner, men under benämningen följdleveranser. Att det inte bara handlar om underhåll, reservdelar och ammunition till de kanoner som redan sålts utan även om helt nya kanoner gör att tilltron till den svenska vapenexportlagstiftningen är kraftigt försvagad. som sålt kanoner och moderna fälthaubitsar har enskilt största vapenexportör sålt avancerad radarutrustning (Erieye) till grannlandet . Saabs ägare Investor hoppas även få sälja stridsflygplanet 39 E/F till . Att det ens är möjligt att sälja vapen till dessa båda länder, med tanke på ländernas långvariga konflikt om gränsområdet Kashmir, är något som vi ifrågasatt . Detta gör vi speciellt med tanke på att båda länderna är kärnvapenstater. Genom att vi beväpnar båda länderna bidrar aktivt till en upprustningsspiral i en av världens mest explosiva regioner. Den främsta anledningen till vårt motstånd till Saabs inblandning i kontrakten om att få leverera 126 39 Gripen-plan till det indiska flygvapnet är problemet att flygplanet med största sannolikhet kommer att anpassas för att kunna bära landets kärnvapen. En affär som inbegriper att JAS 39 blir kärnvapenbärare borde inte vara möjligt enligt gällande vapenexportlagstiftning. Det kan inte heller vara ett svenskt utrikespolitiskt mål att göda en potentiell kärnvapenkonflikt. Regeringen borde därför ge tydliga signaler om att det är en affär som omöjligen kan stå bakom. Det är också ett problem att det är svenska staten som står som ekonomisk garant vid vapenaffärer. Det är inte heller rimligt att svenska biståndsmedel ska garantera svenska vapenaffärer om t.ex. länder som av någon anledning skulle ställa in betalningen för radarsystemet Erieye. , som drabbats hårt av naturkatastrofer, skulle mycket väl kunna göra detta om landet återigen skulle drabbas av en naturkatastrof. Om det händer, garanterar svenska staten i form av biståndsmedel att får igen sina pengar. Ett sådant system är inte hållbart. Den burmesiska juntan har ingen förankring hos folket. Den har inget stöd att luta sig mot, utan den upprätthåller sin makt med vapen. Det är därför otroligt angeläget att dess tillgång till vapen stryps. och EU måste arbeta för att FN antar ett globalt vapenembargo mot . måste och EU i sina bilaterala relationer med länder som och försöka förmå dem att upphöra med sin vapenexport till generalerna. En ny krigsmateriellagstiftning, politik för global utveckling (PGU), ett demokratikriterium, punkt 6 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2010/11:U9 yrkandena 13 och 5, 2010/11:U11, 2010/11:U12 yrkandena 15 och 7, 2010/11:U13, 2010/11:U15 yrkandena 15 och 7, 2010/11:U220 yrkandena 25 och 710, 2010/11:U276, 2010/11:U298 yrkande 3 och 2010/11:U306 yrkande 44 och avslår motion 2010/11:U14. Lagen om krigsmateriel är drygt . Världen har förändrats och förutsättningarna för svensk vapenexport är inte längre desamma. Vi har dessutom sett hur lagstiftningen steg för steg omtolkats och dess begränsningar urholkats. anser därför att det är hög tid att regelverket ses över. Den tidigare socialdemokratiska regeringen påbörjade ett arbete med en ny lagstiftning genom den s.k. . var starkt kritiskt till inriktningen på utredningen och anser att alltför gått sedan denna utredning presenterades. Vi anser därför att en ny krigsmaterielutredning bör tillsättas med syftet att en ny lagstiftning för svensk krigsmaterielexport ska presenteras . Följdleveranser avser kompletteringar till en tidigare genomförd export. Ursprungligen avsågs endast reservdelar, men begreppet har successivt utvidgats till att bestå av ett tiotal kategorier, exempelvis ammunition, uppgraderingar och besläktad materiel. Åtskilliga fall har uppmärksammats där har fortsatt att exportera vapen i form av följdleveranser trots att situationen i det berörda landet har förändrats i grunden. Enligt den praxis som utvecklats i stoppas följdleveranser endast om internationella vapenembargon införs. Vi anser att det är ett alldeles för generöst förhållningssätt till följdleveranser; vi anser att följdleveranser måste kunna avbrytas i händelse av väpnad konflikt, om brotten mot de mänskliga rättigheterna tydligt ökar eller om en auktoritär regim tar makten i det berörda landet. vill därför att en ny krigsmaterielutredning ska se över riktlinjerna för följdleveranser av svensk krigsmateriel så att ett avtal kan brytas om förhållandena ändras betänkligt i ett mottagarland. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Vi vill att framtidens regelverk för svensk krigsmaterielexport ska utformas så att det utesluter möjligheterna för att exportera krigsmateriel till länder som begår grova och omfattande brott mot de mänskliga rättigheterna. Detta bör som sin mening ge till känna. Den svenska lagstiftningen förbjuder export till krigförande stater. Dock visar regeringens skrivelse hur exporterar vapen till en rad stater som deltar i väpnade konflikter eller som befinner sig i inbördeskrig. är svårt att beteckna som något annat än ett land som befinner sig i krig genom sin militära närvaro i och . Både och har blodiga inbördeskrig inom sina gränser. Vi vill att framtidens regelverk för svensk krigsmaterielexport ska utformas så att det utesluter möjligheten för export av krigsmateriel till krigförande stater. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. beslutade en enig riksdag om en politik för global utveckling. Genom beslutet fastställdes att alla politikområden, inklusive handel med krigsmateriel, ska främja mänskliga rättigheter och bidra till fattigdomsbekämpning. I skrivelse 2007/08:89, politik för global utveckling (PGU), konstaterade regeringen att väpnade konflikter utgör det allvarligaste hindret för utveckling i många fattiga länder. Detta till trots exporterar krigsmateriel till länder som brottas med enorma utvecklingsproblem, exempelvis , och . Som nämnts tidigare tillhör och fortfarande några av de största enskilda mottagarländerna för svensk krigsmateriel. Som vi visat tidigare är dessutom listan lång på länder där det förekommer grova och omfattande brott mot de mänskliga rättigheterna och där regimen köpt vapen från . Vi anser inte att den svenska vapenexporten står i överensstämmelse med politiken för global utvecklings tydliga utgångspunkt: att alla politikområden ska präglas av ett rättighetsperspektiv och kännetecknas av de fattigas perspektiv på utveckling. Vi välkomnade politik för global utveckling men konstaterar tyvärr att arbetet med att omsätta PGU går alldeles för sakta. Den svenska vapenexporten är ett tydligt exempel på detta; regeringen gör få referenser till PGU i sin skrivelse. Vi anser att det borde vara en självklarhet att man genomför obligatoriska konsekvensanalyser utifrån PGU:s målsättningar varje gång man beviljar tillstånd för export av krigsmateriel. anser att den svenska krigsmaterielexporten ska stämma överens med politiken för global utveckling och inte motverka en hållbar utveckling. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Trots att demokrati är ett utmärkande drag i svensk utrikespolitik säljer vapen till en rad diktaturer. Genom bl.a. bistånd och politiska insatser har på olika sätt sökt understödja demokratiska krafter och en demokratisk utveckling i olika delar av världen. Demokrati är en hörnsten i politik för global utveckling. Politiken ska präglas av ett rättighetsperspektiv. I detta perspektiv ingår demokrati och mänskliga rättigheter. Trots denna skrivning har svensk praxis möjliggjort att vapenexport tillåtits till flera icke-demokratiska länder. skickar och har skickat vapen till en rad länder som inte är demokratiska. Detta gäller såväl den nuvarande borgerliga regeringen som den förra socialdemokratiska regeringen. Det är därför positivt att utskottsmajoriteten föreslår en ny lagstiftning som ska stämma bättre överens med PGU och som ska göra exporten till icke-demokratier mer restriktiv. Vi anser dock att det hade varit bättre med en parlamentariskt tillsatt utredning i syfte att ge alla partier möjlighet att delta i framtagandet av den nya lagen. Det vill vi ge regeringen till känna. har haft ett principiellt förbud mot utförsel av krigsmateriel . Krav på tillstånd för tillverkning av krigsmateriel infördes , medan krav på tillstånd för tillhandahållande av krigsmateriel infördes . regleras tillverkning, tillhandahållande och utförsel av krigsmateriel i lagen (1992:1300) om krigsmateriel och förordningen (1992:1303) om krigsmateriel. noterar att det finns en kraftig opinion för att ha en restriktiv svensk vapenexportlagstiftning även i fortsättningen. I stället för att ta en öppen och grundlig debatt om vapenexporten väljer regeringen att låta EU driva utvecklingen i en mer exporttillvänd riktning, med stöd av industrin. saknas EU-rättsliga bestämmelser om exportkontroll av försvarsmateriel. har vapenhandeln varit undantagen från den fria rörliga marknaden inom EU, enligt artikel 296 i EG-fördraget, med avsikt att skydda medlemsstaternas väsentliga säkerhetsintressen. har kommissionen ändrat uppfattning och arbetat för att harmonisera den europeiska vapenindustrin och underlätta handeln av krigsmateriel inom EU. Vi ser med oro på denna utveckling. Risken är stor att denna harmonisering på EU-nivå steg för steg urholkar den svenska restriktiva vapenexportpolitiken utan att regeringen vågar föra en grundlig och öppen debatt om vapenexportpolitiken. Kommissionens förslag till direktiv syftar till att minska hindren vid överföring av försvarsmateriel (inkluderande försvarsmaterieltjänster) inom EU och därmed förbättra den samlade europeiska försvarsindustrins konkurrenskraft. För att uppnå detta föreslår kommissionen att villkoren och förfarandet för tillstånd vid överföring av försvarsmateriel inom unionen förenklas och harmoniseras. Beslut om tillstånd till överföring av försvarsmateriel inom EU ska även fortsättningsvis fattas av medlemsstaterna. Kommissionen föreslår ett system med generella, globala och individuella tillstånd. Vid användande av generella tillstånd sker ingen prövning av varje enskild överföring. Ansvaret för exportkontroll av försvarsmateriel kommer även fortsättningsvis att ligga på de enskilda medlemsstaterna, och exportkontrollen utförs med utgångspunkt i nationell lagstiftning. Rent principiellt handlar frågan om huruvida man anser att vapen hör hemma på den fria rörliga marknaden inom EU eller inte. Det anser inte vi. Vapen är inte vilken vara som helst. Ett regelverk för handel med krigsmateriel måste även fortsättningsvis utgå från ett principiellt förbud mot en sådan export. Försvarsindustrins exportintressen får aldrig ges företräde framför humanitära, demokratiska, människorättsliga och utvecklingsmässiga bedömningskriterier vid tillståndsprövningen. Vi har under en följd av år sett att det har skett en tyngdförskjutning i den nuvarande praxisen för handel med krigsmateriel, så att främjandet snarare än begränsandet av svensk export förordas i tillståndsbedömningsprocessen. Ett exempel på detta är den nya myndighet, , som har till enda syfte att främja svensk vapenexport. Denna tyngdförskjutning strider, anser vi, mot de specifika riktlinjer för vapenexport som säkerställer att krigsmateriel inte i något fall kan komma att säljas till länder som allvarligt kränker de mänskliga rättigheterna samt mot politik för global utveckling (PGU). Vi vill se att rättighetsperspektivet får ett mycket tydligare genomslag i det svenska regelverket för krigsmaterielexport. Vi har sett flera exempel där och andra EU-länder försett diktaturer i och med vapen som vänds mot den egna befolkningen. Om EU nu skaffar sig gemensamma regler för överföring av krigsmateriel måste syftet vara att stå upp för EU:s grundvärderingar, där respekten för mänskliga rättigheter, jämställdhet och främjandet av demokrati sätts i första rummet. bör vara pådrivande inom EU för att ett demokratikriterium införs även på EU-nivå. Vi menar att EU åter riskerar att hamna fel om fokus i stället sätts på att förenkla och underlätta överföring av krigsmateriel. Regeringen vill införa tre olika typer av tillstånd: generella, globala och individuella. Regeringen föreslår att denna lagstiftning om tillståndstyper ska vara tillämplig inte bara på den inre marknaden utan också i relation till tredjeländer. Enhetliga och överblickbara regler för att säkerställa en strikt kontroll av vapenexporten är något positivt, men det är en rimlig hållning att en förändring som omfattar export också till tredjeländer måste föregås av en utförligare analys för att säkerställa att exportreglerna inte luckras upp. Svenska vapen säljs till länder med stor fattigdom där vapenköpen kan direkt motverka arbetet mot fattigdom. Det är ett grundläggande problem att världen väljer att prioritera militära satsningar i stället för att lösa problemen med fattigdom. För varje krona som läggs på bistånd i världen läggs ytterligare på militära utgifter. När beslutade om politiken för global utveckling var huvudpunkten att politik måste vara samstämmig: Det säger och gör i ett sammanhang måste stämma med svenskt agerande i ett annat. Alla politikområden ska sträva mot samma mål. Målet är att bidra till en rättvis och hållbar global utveckling. Politiken ska präglas av ett rättighetsperspektiv och kännetecknas av de fattigas perspektiv på utveckling. Det innebär att de fattiga människornas behov, intressen och förutsättningar ska vara utgångspunkt i stävandena mot en rättvis och hållbar utveckling. Om ska leva upp till detta bör vapenexporten i varje enskilt fall föregås av en problematiserande granskning av huruvida vapenexporten riskerar att motverka en hållbar utveckling. En försiktighetsprincip bör anges i samband med vapenexport som innebär att om det finns en risk för en målkonflikt så bör fattigdomsbekämpningen få företräde. En tydlig konsekvensanalys ska redovisas för det land eller de länder som krigsmateriel ska säljas till. sålde krigsmateriel till flera länder som dras med allvarliga fattigdomsproblem. liksom är och bland de främsta mottagarländerna av svenska vapen. av vapenexport går till fattiga länder. I skrivelsen har regeringen valt statistik från där och beskrivs som övre medelinkomstländer, men i sanning bör dessa länder beskrivas som utvecklingsländer. Båda länderna har en väldigt ojämn inkomstfördelning. Enligt , , lever av befolkning på per dag. lever på per dag. Enligt är utvecklingsindikatorer t.o.m. sämre än andra jämförbara länders. Detta blir särskilt tydligt när det gäller kvinnornas situation. har dessutom en högre barnadödlighet än andra sydasiatiska länder. Enligt UNDP-chefen har den snabba tillväxten i inte haft några positiva effekter på fattigdomsnivån. är ett av världens mest ojämlika länder när det handlar om inkomstfördelning. , dit och Investor hoppas få sälja stridsflygplanet 39 E/F, passerades 2009 av som ett av världens allra mest ojämlika länder. Problemet som ser det är att vi har en regering som inte för en konsekvent politik. Regeringen säger sig verka för fattigdomsbekämpning men gör stora satsningar på export av krigsmateriel till fattiga länder, som och . Stora delar av nordvästra drabbades av kraftiga översvämningar. Enligt FN:s uppskattning drabbades uppemot 20 miljoner människor. Situationen för 67 miljoner människor är fortfarande akut och behovet av humanitär hjälp är alltjämt stort. UNDP lyfter i sina rapporter fram problemet med att militära investeringar i fattiga länder hämmar livsviktiga satsningar på rent vatten och sanitet. dör ca 120 000 människor till följd av diarrésjukdomar på grund av brist på rent vatten och sanitet. Efter översvämningarna väntas dödstalen stiga. är ett av få länder i världen som lägger mer pengar på försvaret än på utbildning och hälsa tillsammans. Krigsmaterielexporten till är större än Sidas hela bistånd till humanitära insatser och konfliktrelaterad verksamhet för alla länder i söder om . Svenska vapen säljs till länder med stor fattigdom där vapenköpen kan direkt motverka arbetet mot fattigdom. Det är ett grundläggande problem att världen väljer att prioritera militära satsningar i stället för att lösa fattigdomsproblemet. Man brukar säga att för varje krona som läggs på bistånd i världen läggs ytterligare på militära utgifter. En tydlig analys ska göras av hur de mänskliga rättigheterna skyddas i landet innan försäljning av krigsmateriel kan godkännas till landet. Vad som i denna reservation har anförts bör som sin mening ge regeringen till känna. En ny krigsmateriellagstiftning, politik för global utveckling (PGU), ett demokratikriterium, punkt 6 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2010/11:U14 och avslår motionerna 2010/11:U9 yrkandena 13 och 5, 2010/11:U11, 2010/11:U12 yrkandena 15 och 7, 2010/11:U13, 2010/11:U15 yrkandena 15 och 7, 2010/11:U220 yrkandena 25 och 710, 2010/11:U276, 2010/11:U298 yrkande 3 och 2010/11:U306 yrkande 44. Regeringens förslag om att införa direktivet om överföring av krigsmateriel innebär på flera sätt en förbättring av möjligheterna till ett realistiskt regelverk i . Det finns dock ingen anledning att inte redan nu förbättra möjligheterna till export av krigsmateriel till stabila länder i som vi redan har goda relationer med. I likhet med och flera andra remissinstanser instämmer i att generella tillstånd borde kunna utfärdas också till vissa länder utanför EES. Vi menar att det redan nu borde vara möjligt att utforma lagen på ett sådant sätt att den inkluderar samtliga länder i Efta. Den föreslagna ändringen i lagförslaget får som praktisk följd att möjligheterna att utfärda generella tillstånd för export utsträcks till att också omfatta . Det är svårt att se att en sådan förändring skulle vara problematisk på något avgörande sätt som den skulle ge möjligheter för industrin. En ytterligare fördel med en sådan skrivning är att det skulle underlätta för eventuella lagändringar i samband med ett framtida utträde ur Europeiska unionen och återinträde i Efta. Vidare instämmer i regeringens ståndpunkt att export av försvarsmateriel är en förutsättning för en kostnadseffektiv materielförsörjning till det svenska försvaret och att exportfrämjande verksamhet därför utgör en del av svensk försvars- och säkerhetspolitik. Det existerar redan ett heltäckande regelverk för krigsmaterielexport som bl.a. särskilt framhåller den vikt som vid den utrikespolitiska bedömningen av varje utförselärende ska fästas vid respekten för de mänskliga rättigheterna i mottagarlandet. De krav på att införa ett demokratikriterium som framförts i en motion av Socialdemokraterna och som utskottsmajoriteten har anslutit sig till är till stora delar redan tillgodosett dels genom den av antagna politiken för global utveckling, dels genom EU:s likaledes detaljerade och långtgående uppförandekod, vilken har förbundit sig att iaktta.