bet · GY01KU23 · 2011-02-17 00:00:00 — Regeringen meddelade 2007 att den avsåg att påskynda utvecklingen och stärka styrningen av e-förvaltning. Regeringen inrättade dels en statssekreterargrupp för e-förvaltning som har till uppgift att samordna arbete med e-förvaltning, dels en departementsövergripande arbetsgrupp för e-förvaltning (dnr Fi2007/1981). Regeringen fastställde en handlingsplan för elektronisk förvaltning (dnr Fi2008/491) vars syfte är att ge en gemensam målbild som skapar förutsättningar för alla aktörer att agera i samma riktning. Det övergripande målet för e-förvaltningen är att det ska vara så enkelt som möjligt för så många som möjligt att fullgöra sina skyldigheter samt att ta del av förvaltningens service. I handlingsplanen identifieras följande fyra insatsområden: regelverk för myndighetsövergripande samverkan och informationshantering, tekniska förutsättningar och IT-standardisering, gemensamma verksamhetsstöd, kompetensförsörjning och samlad uppföljning samt förvaltningens kontakter med medborgare och företag (se prop. 2009/10:175 s. 66 f.). I propositionen (prop. 2010/11:1 utg.omr. 2 s. 32) omnämns en rapport (RiR 2009:18) i vilken bedömer bl.a. att regeringen behöver bli tydligare i sin styrning, finansiering och uppföljning av samverkande myndigheters IT-investeringar eftersom staten annars inte har förutsättningar att bedriva sin verksamhet med fullt kapacitetsutnyttjande. rekommenderar regeringen att överväga ett antal åtgärder i syfte att underlätta myndigheternas genomförande av IT-investeringar. noterar dels att E-delegationen har redovisat nya former för hur viktiga samverkansprojekt ska rapportera hinder för IT-investeringar, vilket kan ge E-delegationen och regeringen bättre förutsättningar att få till stånd den tvärsektoriella samordning som krävs för att hantera hinder i strategiska IT-projekt, dels att E-delegationen uppmärksammat problemet med att en myndighet inte gör en IT-investering om nyttan med investeringen tillfaller någon annan. I takt med att e-förvaltningen utvecklas kommer det enligt bli allt viktigare att hantera denna investeringsparadox. Att IT-investeringar i myndighetssamverkan görs är enligt en viktig förutsättning för att utveckla e-förvaltningen. I propositionen (s. 40) föreslogs att anslaget 1:17 Gemensamma e-förvaltningsprojekt av strategisk betydelse under utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och finansförvaltning skulle uppgå till . biföll regeringens förslag (bet. 2010/11:FiU2, rskr. 2010/11:139). Anslagets ändamål är att finansiera dels e-förvaltningsprojekt som är av strategisk betydelse för statsförvaltningens utveckling, t.ex. elektroniska legitimationer och beställningar samt gemensamma verksamhetsstöd m.m., dels analys av kostnader och effekter av de e-förvaltningsprojekt som E-delegationen föreslagit eller avser driva. Genom att nu tillföra resurser för att genomföra e-förvaltningsprojekt av strategisk betydelse anser regeringen att förutsättningar har skapats för att säkerställa myndighetsövergripande IT-investeringar. 2006/07:KU12 s. 20 f.) avstyrkte utskottet en motion rörande användarvänlig teknik hos myndigheter och offentlig service med hänvisning till regeringens fortsatta arbete gällande utvecklingen av den elektroniska förvaltningen. Utskottet konstaterar att resurser för att genomföra e-förvaltningsprojekt av strategisk betydelse tillförts och att regeringens arbete avseende utvecklingen av den elektroniska förvaltningen fortsätter, bl.a. genom tilläggsuppdrag till E-delegationen. Utskottet noterar även att SCB:s webbaserade myndighetsregister underlättar medborgarnas överblick över den statliga förvaltningsstrukturen. Mot bakgrund av det ovannämnda avstyrker utskottet motionerna 2010/11:K319 (M), 2010/11:K395 (KD) och 2010/11:T505 (KD) yrkande 12. Utskottets förslag i korthet Utskottet föreslår att avslår motioner med hänvisning till den pågående remissbehandlingen av ett utredningsförslag. I motion 2010/11:K266 av och (båda M) föreslås att tillkännager för regeringen vad som anförs i motionen om att en gemensam standard för e-legitimation hos myndigheter införs och att en nationell e-legitimation införs som säkerställer att det är den behöriga nyttjaren som använder legitimationen. Ett problem är, enligt motionen, att myndigheterna inte har någon enhetlig standard och lösning när det gäller identifikation utan använder sig av olika lösningar. (M) föreslår i motion 2010/11:K317 att möjligheten att utveckla en standardisering för e-legitimationer ses över. I motionen anges att minimikrav på säkerhet och funktionalitet bör ställas även om utrymme för olika tekniska lösningar måste kvarstå. Vidare bör enligt motionären en ansvarig myndighet, förslagsvis , kontrollera krav på standard för e-legitimationer. I en rapport (RiR 2009:19) beslutad redovisar sin granskning av om systemet för e-legitimation är rättssäkert, tillgängligt, kostnadseffektivt och teknikneutralt samt om regeringen och ansvariga myndigheter har agerat i enlighet med intentioner på området. bedömning är att systemet för e-legitimationer har haft en positiv effekt på utvecklingen av e-förvaltningen och att det till stora delar uppfyller de krav på rättssäkerhet, tillgänglighet, kostnadseffektivitet och teknikneutralitet som har uttalat. framhåller dock att det finns mindre brister i nämnda avseenden, bl.a. att den valda upphandlingsmodellen medfört inlåsningseffekter och att den tekniska utvecklingen därför inte stimulerats på ett sätt som hade varit möjligt. Vidare framhålls det att användningen av e-legitimationer kunde ha främjats genom en mer aktiv marknadsföring. I budgetpropositionen (prop. 2010/11:1 utg.omr. 2 s. 32) anges att regeringen delar bedömning att flera av de påpekade bristerna kan avhjälpas genom att genomföra E-delegationens förslag. Utredningen om bildande av en e-legitimationsnämnd m.m. Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare för att förbereda och genomföra bildandet av en nämndmyndighet för samordning av statens och kommunernas hantering av metoder och tjänster för elektronisk identifiering och signering (e-legitimationer). lämnade utredningen sitt slutbetänkande (SOU 2010:104) till regeringen. Betänkandet remissbehandlas och remisstiden löper ut . Utredningen konstaterar att dagens lösning för e-legitimationer fungerar relativt väl även om systemet uppvisar vissa brister. Enligt utredningen finns t.ex. ingen sammanhållen och enhetlig infrastruktur för identifiering, vilket försvårar och sannolikt hämmar utvecklingen av e-tjänster. Vidare anför utredningen att dagens system inte öppnar upp för möjliga nya aktörer att komma in på marknaden och därigenom bidra till en mångfald. Den i utredningen föreslagna modellen för Svensk e-legitimation med en federation skapar en sådan sammanhållen och förenklad infrastruktur och bidrar till en fortsatt utveckling av e-legitimationer i på ett antal områden. Inom infrastrukturen för Svensk e-legitimation ska alla e-legitimationer som uppfyller uppställda krav kunna användas av medborgare och anställda i organisationer för åtkomst till förvaltningens e-tjänster. I betänkandet beskrivs hur en sådan infrastruktur kan skapas och regleras. Syftet med infrastrukturen är inte att förhindra några existerande identitetslösningar utan att skapa förutsättningar, regelverk, m.m. för användning av existerande och tillkommande lösningar för identifiering. Utredningen föreslår även en ny lag enligt vilken får inrätta valfrihetssystem för Svensk e-legitimation. ska fastställa reglerna för infrastrukturen men det är olika aktörer på marknaden som ska ta fram och erbjuda identifieringstjänster och andra tjänster, t.ex. e-legitimationer. Mot bakgrund av att det kan antas att det inom ramen för Svensk e-legitimation kommer att erbjudas olika alternativ av e-legitimationer och att det är väsentligt att användarna får en valmöjlighet mellan olika alternativ, föreslår utredningen att det inrättas ett valfrihetssystem baserat på reglerna i lagen (2008:962) om valfrihetssystem. Utredningen bedömer att inrättandet av valfrihetssystemet ska anses vara en tilldelning av avtal genom tjänstekoncession. I betänkandet redovisas även ett förslag till regelverk för den föreslagna infrastrukturen. Regelverket avses styra parternas civilrättsliga mellanhavanden genom att föras in i de avtal som ingår med dem som ansluts till infrastrukturen för Svensk e-legitimation. Regelverket specificerar villkoren för de olika tjänster som kommer att tillhandahållas. Utredningen föreslår vidare att en förordning om infrastrukturen för Svensk e-legitimation skapas. Förordningen syftar till att etablera infrastrukturen för svensk e-legitimation inom den offentliga förvaltningen och att samordna och förenkla e-tjänsteleverantörernas användning av funktioner för elektronisk legitimering och elektronisk underskrift. Förordningen ska bl.a. definiera de centrala begrepp som används inom infrastrukturen. En infrastruktur för identifiering bör enligt utredningen ta sin utgångspunkt i ett tillitsramverk byggt på internationell standard och medge den flexibilitet som den föreslagna infrastrukturen för Svensk e-legitimation och internationell samverkan kräver. Regeringen utfärdade förordningen (2010:1497) med instruktion för samt beslutade om tvååriga förordnanden till sex ledamöter (inklusive ordföranden) i nämnden (Fi2010/5409). Både förordningen och förordnandena gäller fr.o.m. . E-delegationen lämnade delbetänkandet Strategi för myndigheternas arbete med e-förvaltning (SOU 2009:86). Delegationen föreslår bl.a. att en enhetlig svensk e-legitimation för hela den offentliga sektorn skapas som i förlängningen även ska kunna användas av den privata sektorn. Utredningen har remissbehandlats. I sin förvaltningspolitiska proposition (prop. 2009/10:175 s. 70 f.) bedömer regeringen dels att statens långsiktiga försörjning av e-legitimationer bör bygga på lösningar som utvecklas av marknaden, dels att e-legitimationer bör uppfylla krav på hög säkerhet och tillgänglighet samt teknisk samverkansförmåga, dels att myndigheternas hantering av e-legitimationer bör samordnas och styras i större utsträckning än vad som varit fallet. De exakta formerna för denna styrning får enligt regeringen bestämmas med utgångspunkt i utfallet av remissbehandlingen av E-delegationens förslag och med beaktande av utformningen av den statliga inköpssamordningen. I propositionen anges att den hittillsvarande utvecklingen visar att marknaden förmår tillhandahålla säkra, tillgängliga och fungerande lösningar som möter statens behov. Senast utskottet behandlade en motion rörande gemensam standard inom statlig förvaltning för e-legitimation var (bet. 2009/10:KU29 s. 15). Utskottet avstyrkte motioner med hänvisning till pågående beredning. Utskottet noterar att Utredningen om bildande av en e-legitimationsnämnds slutbetänkande är under remissbehandling. Utskottet som inte vill föregripa beredningen av utredningens förslag avstyrker motionerna 2010/11:K266 och 2010/11:K317 (båda M). Regelförenkling i offentlig sektor Utskottets förslag i korthet Utskottet föreslår att avslår en motion med hänvisning till det pågående arbetet om regelförenkling. I motion 2010/11:K282 av och (båda M) föreslås att den offentliga sektorn bör genomgå samma regelförenkling som näringslivet och företagsvärlden nu gör. I motionen anges bl.a. att ett effektivare regelverk minskar den administrativa bördan och frigör tid och resurser som i stället kan användas i verksamhetens utveckling. Av budgetpropositionen (prop. 2010/11:1 utg.omr. 1 s. 50) framgår vad gäller regelförenkling på lokal och regional nivå att i har fått i uppdrag att i samverkan med övriga länsstyrelser utarbeta ett förslag om hur länsstyrelsernas arbete med regelförenkling bör utformas. Uppdraget redovisades till regeringen . I rapporten föreslås bl.a. att framtida insatser i regelförenklingsarbetet ska tydliggöras i framtida regleringsbrev, att regeringen ska utse en samordnande länsstyrelse samt tillhandhålla resurser för länsstyrelsernas arbete med regelförenkling för företag. överlämnade regeringen till en skrivelse med redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen (skr. 2009/10:75). I skrivelsen redovisas bl.a. information om regelbeståndet samt arbetet med regelförenkling. Av skrivelsen framgår att antalet gällande grundförfattningar per var 3 816, en minskning med 84 samt att antalet rubriker i myndigheternas regelförteckningar har beräknats till ca 7 200, en minskning med ca 500 sedan föregående årsskifte. Därtill framgår av skrivelsen att det i budgetpropositionen (prop. 2006/07:1 utg.omr. 24 avsnitt 3.10.2) angavs som mål att de svenska företagens administrativa kostnader för samtliga statliga regelverk ska minska med . fick regeringens uppdrag att ta fram underlag för en handlingsplan för regelförenkling, och ett femtiotal myndigheter fick i uppdrag att bistå i detta arbete. Det första steget i handlingsplanen presenterades , det andra steget i en skrivelse (skr. 2007/08:131) till och det tredje steget lanserades och redovisades till (skr. 2008/09:206). lanserades det fjärde steget i handlingsplanen, i vilket 39 myndigheter bistår i arbetet med att ta fram nya åtgärder. Regeringen redovisade det fjärde steget i en skrivelse (skr. 2009/10:226). Av skrivelsen framgår att det fjärde steget inneburit att det sammanlagt finns ca 1 150 förenklingsåtgärder som antingen genomförts, planerades eller utreddes, varav drygt 590 har genomförts under 20072009 (s. 31). Skrivelsen kommer att behandlas av näringsutskottet (bet. 2010/11:NU8). inrättade regeringen ett rådgivande organ för regeringen och förvaltningsmyndigheter under regeringen, (nedan rådet). Detta råd ska bistå regeringen och myndigheterna i arbetet med regelförenklingar för företagen (dir. 2008:57 och 142). Regeringen beslutade om en förlängning av rådets mandat till 2014 (dir. 2010:96). Genom förordningen (2008:530) om myndigheters inhämtande av yttrande från rådet och en statssekreterarskrivelse med riktlinjer för överlämnande av underlag till rådet (dnr N2008/5954/MK) finns det numera en skyldighet att överlämna konsekvensutredningar till rådet. Det framgår av riktlinjerna när konsekvensutredningar inte behöver lämnas över till rådet. Regeringen bedömer att rådets arbete kan antas förbättra kvaliteten på regelgivning och konsekvensutredningar och därmed medverka till att målet för regelförenklingsarbetet uppfylls (se skr. 2009/10:226 s. 29). Utskottet har behandlat motioner om regelförenkling, (bet. 2005/06:KU7). Utskottet konstaterade därvid bl.a. att det inom utförs ett löpande arbete om regelförenkling avseende alla författningar. Utskottet avstyrkte då motioner om regelförenkling med hänvisning till detta arbete. I den årliga granskningen av statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning (bet. 2005/06:KU10) genomförde utskottet en genomgång av det arbete som pågick bl.a. i med att få fram enklare och klarare regler inom den offentliga sektorn och att få en bättre överblick över det statliga regelbeståndet. Utskottet konstaterade bl.a. att ansvaret för att de statliga regler som de enskilda har att följa uppfyller kraven på enkelhet, klarhet och överblickbarhet i hög grad vilar på regeringen. Utskottet ansåg också att det yttersta konstitutionella ansvaret likväl vilar hos och att är oförhindrad att fatta beslut om föreskrifter också i sådana ämnen som regeringen är behörig att reglera. Utskottet som konstaterar att det inom och vid länsstyrelserna pågår ett löpande arbete om regelförenkling avstyrker motion 2010/11:K282 (M). Hbt-kompetens hos offentligt anställda Utskottets förslag i korthet Utskottet föreslår att avslår motioner med hänvisning till diskrimineringslagens bestämmelser och regeringens åtgärder. I motion 2010/11:K223 föreslår och (båda S) ett tillkännagivande till regeringen avseende Hbt-kompetensen hos offentligt anställda. I motionen anges att det för att intentionerna i diskrimineringslagstiftningen ska få genomslag är viktigt att även de som arbetar inom stat, kommuner och landsting har kunskap och insikt i Hbt-frågor så att man kan bemöta människor med både kunskap och respekt. (FP) anför i motion 2010/11:K307 att insikterna om Hbt-personers livsvillkor bör ökas hos nyckelgrupper inom stat, landsting och kommun, bl.a. rättsväsendet, utbildningen, hälso- och sjukvården samt . I motionen anges bl.a. att många homosexuella, bisexuella och transpersoner känner tvekan inför att ta kontakt med rättsväsendet när de utsatts för brott eftersom de är rädda för ett negativt bemötande. Enligt 1 kap. 9 § regeringsformen gäller att domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör offentliga förvaltningsuppgifter i sin verksamhet ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. gäller att regeringsformens skydd mot diskriminering i 2 kap. 12 § utvidgas till att även omfatta ett minoritetsskydd mot diskriminering på grund av sexuell läggning. Diskrimineringslagen (2008:567), som gäller , har till ändamål att motverka diskriminering och på andra sätt främja lika rättigheter och möjligheter oavsett kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionshinder, sexuell läggning eller ålder. Enligt 1 kap. 5 § diskrimineringslagen avses med könsöverskridande identitet eller uttryck att någon inte identifierar sig som kvinna eller man eller genom sin klädsel eller på annat sätt ger uttryck för att tillhöra ett annat kön (p. Med sexuell läggning avses homosexuell, bisexuell eller heterosexuell läggning (p. Diskrimineringsförbuden gäller på tio i lagen angivna samhällsområden, bl.a. offentlig anställning. Av 2 kap. 17 § första stycket 12 följer att diskriminering är förbjuden även i andra fall än som avses i 5 eller 915 §§ när den som helt eller delvis omfattas av lagen (1994:260) om offentlig anställning bistår allmänheten med upplysningar, vägledning, råd eller annan sådan hjälp, eller på annat sätt i anställningen har kontakter med allmänheten. Regeringen uttalade i propositionen (prop. 2007/08:95) att ett diskrimineringsförbud som särskilt tar sikte på hur anställda i offentlig verksamhet bemöter enskilda är en viktig markering av det allmännas avståndstagande från diskriminering samt att det också kunde antas ha stor praktisk betydelse och bidra till ökat förtroende för det allmänna och ökad samhörighet i samhället. Av förarbetena framgår att avsikten är att diskrimineringsförbudet ska ta sikte på formella eller informella kontakter mellan myndigheternas anställda och enskilda fysiska personer, t.ex. vid telefonsamtal eller besök vid en myndighet (s. 285), och att anställda i skilda typer av och landstingskommunal verksamhet och hos olika statliga myndigheter omfattas av diskrimineringsförbudet. Vidare framhölls att avsikten är att diskrimineringsförbudet ska gälla den anställdes uppträdande och språkbruk, men inte sådant som hur han eller hon tolkar och tillämpar en bestämmelse (s. 286). Tillsyn över att lagen följs ankommer på som har rätt att i domstol föra talan för en enskild person som anser sig ha blivit diskriminerad. I propositionen (prop. 2010/11:1 utg.omr. 17 s. 160) anges att redovisade på regeringens uppdrag rapporten Hon hen han En analys av hälsosituationen för homosexuella och bisexuella ungdomar samt för unga transpersoner (2010:2). Av rapporten framgår att många homo- och bisexuella ungdomar samt unga transpersoner (unga Hbt-personer) upplever osynliggörande, diskriminering, mobbning, hot om våld och våld, vilket påverkar deras hälsa negativt. Mot bakgrund av rapporten anser regeringen (s. 165) att det är angeläget att rikta insatser till dem som möter unga i sin yrkesroll i syfte att öka kompetensen i Hbt-frågor. Regeringen gav i uppdrag att utforma ett metodmaterial om mötesplatser för homosexuella och bisexuella ungdomar samt unga transpersoner, vilket ska riktas till tjänstemän och personal som är verksamma inom fritidsverksamhet. Enligt regleringsbrev för ska myndigheten genomföra utbildningsinsatser för personal som arbetar inom fritidsverksamheter för unga i syfte att öka deras kompetens att skapa öppna och fördomsfria miljöer för unga Hbt-personer. För uppdragets genomförande får myndigheten disponera . Uppdraget ska redovisas till . Senast utskottet behandlade myndigheternas kompetens i Hbt-frågor var (bet. 2008/09:KU13). Vid det tillfället behandlade utskottet i förenklad ordning två motionsyrkanden avseende kompetens i Hbt-frågor hos personal vid statliga myndigheter samt införandet av en särskild Hbt-förordning som innehöll konkreta och utvärderingsbara mål för att avskaffa diskrimineringen av Hbt-personer i statsförvaltningen. Motionsyrkandena avstyrktes med hänvisning till utskottets ställningstagande (bet. 2006/07:KU12). Utskottet hänvisade då till sin behandling av närliggande motionsyrkanden i ämnet (bet. 2005/06:KU7) samt (bet. 2004/05:KU14) då utskottet vidhöll sin bedömning såsom den redovisats i betänkande 2003/04:KU11. I detta betonade utskottet att förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen i sin verksamhet, enligt regeringsformen, ska beakta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Myndigheter och deras personal får således inte låta sig påverkas av en önskan att gynna eller missgynna vissa enskilda intressen, och de får inte ta hänsyn till ovidkommande omständigheter. Vidare anförde utskottet att det i regeringsformen finns uttryckliga bestämmelser om att myndigheter ska motverka diskriminering på grund av kön, hudfärg, nationellt eller etiskt ursprung, språklig eller religiös tillhörighet, funktionshinder, sexuell läggning, ålder eller annan omständighet som gäller den enskilde som person. Myndigheterna ska hjälpa enskilda att ta till vara sin rätt i förvaltningsärenden, och de har ett ansvar för att se till att ärenden blir tillräckligt utredda. Utskottet ansåg dock att det trots dessa grundläggande bestämmelser ibland kunde finnas skäl att vidta vissa riktade åtgärder avseende myndigheters kontakt med och sätt att behandla olika grupper i befolkningen. För att personal vid olika myndigheter ska handlägga ärenden på ett sätt som svarar mot de grundläggande bestämmelserna kan kompetenshöjande insatser vara nödvändiga. Utskottet konstaterade att regeringen hade tagit initiativ eller avsåg att ta initiativ som riktar sig mot olika delar av den offentliga förvaltningen. Enligt utskottets mening fanns det tills vidare därför inget behov av ett uttalande från för att fästa regeringens uppmärksamhet på behovet av åtgärder. Även arbetsmarknadsutskottet har behandlat motioner i frågan (bet. 2009/10:AU8 s. 27 f.). Utskottet avstyrkte motioner med likalydande yrkanden som de här aktuella mot bakgrund av bl.a. den nya diskrimineringslagens diskrimineringsförbud på området offentlig anställning och den bakomliggande tanken om att det allmänna ska föregå med gott exempel när det gäller icke-diskriminering. Införandet av ett diskrimineringsförbud på området offentlig anställning innebär enligt arbetsmarknadsutskottet att all offentlig verksamhet där företrädare för det allmänna har kontakt med eller på annat sätt agerar i förhållande till enskilda omfattas av diskrimineringslagen. Utskottet noterar att diskrimineringslagens bestämmelser bl.a. innebär ett diskrimineringsförbud för anställda i offentlig verksamhet när dessa bistår allmänheten med upplysningar, vägledning, råd eller annan sådan hjälp, eller på annat sätt i anställningen har kontakter med allmänheten. Därutöver konstaterar utskottet att regeringen har tagit initiativ och genomfört åtgärder som riktar sig till tjänstemän och personal i den offentliga förvaltningen och som syftar att höja kompetensen i Hbt-frågor. Mot denna bakgrund finner utskottet inga skäl att tillstyrka de här föreslagna motionsyrkandena. Därmed avstyrks motionerna 2010/11:K223 (S) och 2010/11:K307 (FP). Utskottets förslag i korthet