bet · GY01NU13 · 2011-03-31 00:00:00 — 2010/11:NU13 Vissa handelspolitiska frågor I detta betänkande behandlar utskottet 21 motionsyrkanden om olika handelspolitiska frågor. Samtliga yrkanden avstyrks av utskottet. I det inledande avsnittet om frihandel betonar ett enhälligt utskott betydelsen av att motverka olika protektionistiska tendenser och värna den globala frihandeln. Vidare pekar utskottet på vikten av att de pågående handelsförhandlingarna inom () slutförs. Ett enhälligt utskott framhåller även att EU:s förbud mot försäljning av snus inte är förenligt med principen om den fria rörligheten av varor på den inre marknaden, och att förbudet bör avskaffas. När det gäller WTO:s utformning och uppgift anser utskottet att en diskussion om organisationens funktionssätt bör anstå till dess att förhandlingarna inom Doharundan är avslutade. Utskottet ser inte heller att de motionsyrkanden i övrigt som behandlas, däribland om förhandlingarna med handelsorganisationen , om digitala handelshinder och om exportfrämjande, bör föranleda något riksdagsuttalande. Ställningstagandena från utskottet har föranlett totalt tre reservationer. Utskottets förslag till riksdagsbeslut avslår motion 2010/11:N250. WTO:s utformning och uppgift avslår motion 2010/11:N438 yrkandena 19. Reservation 1 (MP, V) avslår motionerna 2010/11:MJ268 yrkande 3 och 2010/11:MJ393 yrkande 3. Reservation 2 (S, MP, V) Övrigt om handelspolitiska prioriteringar avslår motionerna 2010/11:U269 yrkandena 9 och 10 samt 2010/11:MJ422 yrkande 5. avslår motionerna 2010/11:N297 och 2010/11:N306. avslår motionerna 2010/11:N391 och 2010/11:N419. Reservation 3 (S, MP, V) motiveringen avslår motion 2010/11:N285 yrkandena 1 och 2. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (M), (S), (M), (S), (M), (S), (S), (M), (SD), (V), (S), (S), (FP), (C), (MP) och (KD). Ärendet och dess beredning I detta betänkande behandlas 21 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden som rör olika handelspolitiska frågor. Företrädare för och exportråd () har inför utskottet lämnat upplysningar och synpunkter i ärendet. Som medlem i EU ingår i en tullunion med en gemensam tulltaxa och omfattas av EU:s gemensamma handelspolitik. Att EU är en tullunion innebär att tullar och andra handelshinder har avskaffats mellan medlemsländerna. Vidare har EU gemensamma tullar mot länder som inte är med i unionen. Den gemensamma handelspolitiken avser dels reglerna för handel inom EU (den inre marknaden), dels EU:s yttre handelspolitik (den gemensamma handelspolitiken mot länder utanför unionen). EU:s yttre handelspolitik omfattar bl.a. gemensamma handelsavtal med tredjeland och gemensamma förhandlingspositioner i internationella organisationer som (). I handelsfrågor är det således kommissionen som sköter förhandlingarna med länder utanför unionen. Kommissionen förhandlar på mandat av medlemsländerna i ministerrådet. EU:s inre marknad omfattar EU:s 27 medlemsländer samt, enligt reglerna i , även , och . Målet är att uppnå fri rörlighet för varor, tjänster, kapital och personer på den inre marknaden. I syfte att modernisera och effektivisera den inre marknaden presenterade kommissionen i meddelandet På väg mot en inre marknadsakt (KOM(2010) 608) 50 olika åtgärdsförslag inom tre huvudsakliga områden. Meddelandet var föremål för ett s.k. offentligt samråd t.o.m. . Utskottet har behandlat meddelandet i ett utlåtande (utl. 2010/11:NU10). Inom ramen för EU:s gemensamma handelspolitik pågår frihandelsavtalsförhandlingar med ett stort antal länder. EU har slutit frihandelsavtal med , , och . Förhandlingarna med , , och är långt framskridna, och förhandlingarna med de sydamerikanska ländernas handelsorganisation har återupptagits. godkände frihandelavtalet mellan och . Huvuddelen av avtalet kommer att börja tillämpas provisoriskt från . För att underlätta utvecklingsländernas export har EU inrättat ett s.k. generellt preferenssystem (GSP). Systemet innebär att ett antal utvecklingsländer kan exportera industri- och jordbruksvaror till EU till lägre tullar än vad industriländerna kan. Tullnedsättningens storlek är beroende av produktionen inom EU. Vidare gäller att de länder som av FN betecknas som världens minst utvecklade (ca 50 stycken) får exportera alla varor utom vapen och ammunition tullfritt till EU. I WTO är EU medlem både som helhet och genom de enskilda medlemsländerna. WTO bildades efter Uruguayrundans avslutande och tog då över roll som institutionellt forum för de olika regelverk som utgör det multilaterala handelssystemet. WTO består av dels multilaterala avtal som omfattar alla medlemsländer (avtal om varor, tjänster respektive immaterialrätt), dels plurilaterala avtal som omfattar ett begränsat antal medlemmar (t.ex. om offentlig upphandling). , vid WTO:s fjärde ministerkonferens, enades medlemsländerna om att inleda en ny förhandlingsrunda, den s.k. Doharundan. Förhandlingsrundan pågår fortfarande. presenterade kommissionen ett meddelande om en ny handelsstrategi för EU (KOM(2010) 612). Den nya handelsstrategin ersätter föregångaren Global Europe . I meddelandet framhålls bl.a. att förhandlingarna i Doharundan måste slutföras. Parallellt med detta fortsätter arbetet med frihandelsavtal och ett fördjupat ekonomiskt samarbete med de stora ekonomiska aktörerna. I det följande behandlas 21 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden som rör olika handelspolitiska frågor. Utskottets förslag i korthet avslår en motion vari förordas ett riksdagsuttalande om att stödja global frihandel. Utskottet har ingen annan uppfattning än motionärerna när det gäller att värna den globala frihandeln, men ser inget behov av ett riksdagsuttalande. Ett riksdagsuttalande om vikten av att stödja global frihandel förordas i motion 2010/11:N250 (M), och det framhålls att en aktiv politik för mer frihandel är en effektiv politik mot fattigdom. Enligt motionärerna bör vara pådrivande för att motverka de isolationistiska tendenser som ibland gör sig gällande i den ekonomiska krisens spår. Utskottet vill inledningsvis framhålla att det inte har någon annan uppfattning än motionärerna när det gäller betydelsen av att motverka olika protektionistiska tendenser och värna den globala frihandeln. Utskottets inställning i denna fråga bottnar i uppfattningen att ökad handel genererar tillväxt som i sin tur skapar bättre ekonomiska förutsättningar för länder och deras medborgare. Frihandel kan således vara en stark välståndsskapande kraft för såväl världens fattigaste länder som de mer utvecklade länderna. Mot denna bakgrund har varit och måste även i fortsättningen vara en tydlig röst inom såväl EU som andra forum för en fri och öppen handel. Med anledning av den här aktuella motionen vill utskottet även framhålla betydelsen av att de pågående handelsförhandlingarna inom (), den s.k. Doharundan, kan slutföras. Detta då det bästa sättet att öppna handeln globalt är genom multilaterala överenskommelser. Bilaterala och regionala frihandelsavtal är viktiga komplement till multilaterala handelsliberaliseringar, men endast genom multilaterala överenskommelser kan ett rättvist, stabilt och förutsägbart internationellt handelssystem tryggas. Det är därför av hög prioritet att regeringen understöder ett ambitiöst avslut på Doharundan. Till skillnad från motionärerna ser utskottet emellertid ingen nödvändighet av ett riksdagsuttalande i denna fråga. Motionen avstyrks följaktligen. WTO:s utformning och uppgift Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om WTO:s utformning och uppgift med hänvisning till att diskussionen om organisationens funktionssätt bör anstå tills de pågående förhandlingarna i Doharundan är avslutade. Jämför reservation 1 (MP, V). I motion 2010/11:N438 (MP) efterlyses en reformering av () och flera riksdagsuttalanden förordas. Motionärerna anser bl.a. att WTO:s ansvarsområde bör avgränsas och att organisationen bör avlastas några av dess nuvarande arbetsuppgifter. Bland annat förordas att uppgiften som mäklare för handelsliberaliseringar ska tas bort från organisationen. Likaså skulle WTO främjas av att avhändas en del mer specifika områden såsom immaterialrätt (TRIPS) och, eventuellt, även handel med livsmedel då mat är att betrakta som en mänsklig rättighet. Därtill bör regeringen, enligt motionärerna, driva frågan om att WTO bör tillämpa principen att länder själva får välja vilka avtal de vill ansluta sig till i stället för att WTO, som , tvingar medlemsländerna att ansluta sig till samtliga avtal för att kunna ta del av ett enskilt avtal. Regeringen bör också driva frågan om att förhandlingarna inom WTO:s olika avtalsområden ska ske område för område och i sin egen takt. Enligt motionärerna svarar ett sådant arbetssätt bättre mot kravet på ett effektivt multilateralt handelssystem än dagens breda förhandlingsrundor. Vidare bör regeringen, anförs det i motionen, arbeta för att ministermöten i hålls mer regelbundet, då detta skulle öka transparensen och borga för allas delaktighet i förhandlingsprocessen. Regeringen bör även verka för att WTO ska få en utökad roll när det gäller att utvärdera handel och en stärkt ställning som tillsynsansvarig. Motionärerna förordar även ett riksdagsuttalande med innebörden att möjligheterna bör utökas när det gäller att göra undantag från det gemensamma regelverket för specifika länder för att ge dessa manöverutrymmen att hantera olika problem. Därutöver bör regeringen arbeta för att olika internationella organisationer ges observatörsstatus i WTO. Regeringen bör också verka för att WTO:s konfliktlösningsmekanism reformeras till förmån för utvecklingsländerna, t.ex. skulle WTO kunna utdöma böter och flera utvecklingsländer skulle kunna föra gemensam talan mot ett industriland. Slutligen bör regeringen agera för att det tas fram internationella regler för transnationella företag. WTO fick då det grundades två huvuduppgifter: dels att administrera och övervaka tillämpningen och genomförandet av de olika avtal, beslut och överenskommelser som slutits och som kommer att slutas mellan medlemmarna, dels att verka som forum för multilaterala handelsförhandlingar. WTO fungerar som institutionell ram för de avtal som utgör det multilaterala handelssystemet inom områdena varuhandel (), tjänstehandel (GATS) och immaterialrätt (TRIPS). Därtill administrerar WTO ett tvistlösningssystem som är gemensamt för de olika områdena. WTO har drygt 150 medlemmar, och ytterligare ett trettiotal länder har inlett anslutningsprocesser. WTO:s medlemmar svarar för av världshandeln. Beslut i WTO fattas med konsensus, vilket ska ge alla medlemmar möjlighet att utöva inflytande på processen. Enligt sina statuter ska WTO anordna reguljära ministerkonferenser . Sedan WTO:s tillkomst har sju ministerkonferenser sammankallats (1996), (1998), (1999), (2001), (2003), (2005) och (2009). Mellan ministerkonferenserna är det högsta beslutande organet det allmänna rådet. Inom WTO väljer varje medlemsland självt om landet ska klassas som ett industri- eller utvecklingsland. Klassificeringen kan variera för enskilda medlemsstater inom olika förhandlingsområden. Som tidigare nämnts enades medlemsländerna 2001, vid WTO:s fjärde ministerkonferens, om att inleda en ny förhandlingsrunda, den s.k. utvecklingsdagordningen från . Doharundan förhandlas utifrån utgångspunkten om att en slutlig överenskommelse ska omfatta samtliga förhandlingsområden (såsom jordbruk, industrivaror, tjänster, fiskesubventioner, handelsprocedurer, nya regler för antidumpning etc.). Ursprungligen var målet att nå ett avtal före . Doharundan har dock tagit än planerat och förhandlingarna är fortfarande inte avslutade. Den senaste reguljära ministerkonferensen, den sjunde i ordningen, genomfördes i . gjordes heller inga större framsteg i förhandlingarna. Redan kända positioner upprepades, men inga sakfrågor avancerade. De flesta länderna ställde sig dock bakom målet att nå en avslutning av Doharundan . Vidare beslutades att WTO:s nästa ministerkonferens ska hållas 2011. gick förhandlingarna på sparlåga, men enades ledarna på G20-mötet i om att intensifiera förhandlingarna i syfte att nå ett avslut . har de intensifierade förhandlingarna framskridit väl, och det finns en vilja från alla parter att nå ett avslut i förhandlingarna . WTO:s tvistlösningsmekanism kan kortfattat beskrivas enligt följande. Om handelstvister som rör åtaganden inom WTO uppstår, kan en WTO-medlem inleda ett samråd med ett annat medlemsland. Om det inte leder till framgång har ett medlemsland rätt att begära att en s.k. panel tillsätts av , för att avgöra om motparten har brutit mot sina avtalsåtaganden. Medlemsländerna har även möjlighet att överklaga ett panelbeslut till överprövningsorganet. Om en panel slår fast att ett land brutit mot sina åtaganden, måste den förlorande parten antingen rätta sig efter panelens rekommendationer eller inleda förhandlingar om kompensation. Om ett land varken rättar sig efter ett utslag eller erbjuder kompensation, har den klagande parten rätt att införa motåtgärder. Förhandlingen om WTO:s tvistlösningssystem, som pågår parallellt med Doharundan, syftar till att förbättra och klargöra tvistlösningsmekanismen. Utskottet vill med anledning av motionsyrkandena om WTO:s funktionssätt inledningsvis tydliggöra sin uppfattning att WTO fungerar relativt väl och uppfyller sitt syfte. De långvariga och komplexa förhandlingarna som sker inom ramen för Doharundan visar emellertid att det framöver finns behov av att se över organisationens funktionssätt. En sådan översyn bör man dock vänta med till dess att de pågående förhandlingarna inom ramen för Doharundan är avslutade. Enligt utskottets mening bör fokus ligga på att klara av den pågående förhandlingsrundan. En informell diskussion pågår om hur man skulle kunna stärka WTO och skapa bättre förutsättningar för en mer resultatorienterad organisation och ett effektivare beslutsfattande. Såvitt utskottet erfarit synes det dock råda samstämmighet bland WTO:s medlemmar om att diskussionen om WTO:s funktionssätt bör anstå till dess att Doharundan är avslutad. behandlade utskottet (bet. 2009/10:NU13) en motion som innefattade yrkanden som motsvarar de här aktuella i motion 2010/11:N438 (MP). Utskottet vill, i likhet med vad som då anfördes, betona betydelsen av största möjliga öppenhet inom WTO. Alla medlemmars fulla insyn i det pågående arbetet i WTO samt deras oinskränkta möjligheter att delta aktivt i WTO-arbetet är viktiga principer att värna. Det gäller också alla medlemmars rätt att göra sin åsikt hörd och att få denna respekterad av övriga medlemmar. Att flera utvecklingsländer inte deltar i möten eftersom de saknar resurser eller expertis är ett problem. Enligt utskottets uppfattning är det därför angeläget att på olika sätt fortsätter att stödja utvecklingsländernas möjlighet att delta i WTO. I Dohadeklarationen slogs det fast att WTO:s medlemmar har ett gemensamt ansvar för att garantera intern öppenhet och deltagande av samtliga medlemsländer, att arbetssättet inom organisationen ska bli mer öppet genom snabbare och effektivare delgivning av information samt att dialogen med allmänheten bör förbättras. WTO har, enligt utskottets uppfattning, successivt blivit mer transparent och dialogen med det civila samhället har stärkts. Enligt utskottets mening är det angeläget att denna utveckling fortsätter. När det gäller motionsyrkandena i övrigt vill utskottet hänvisa till vad som anfördes i ovan nämnda betänkande i samband med att utskottet senast hanterade dessa frågor. Det sagda innebär att utskottet inte har någon annan uppfattning än när motsvarande yrkanden behandlades . Motion 2010/11:N438 (MP) avstyrks således i här berörda delar. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att regeringen ska uppmanas att lyfta frågan om nyttjande av bekämpningsmedlet parakvat i de pågående förhandlingarna med den sydamerikanska handelsorganisationen . Utskottet konstaterar att regeringen redan har tagit upp denna fråga med kommissionen. avslår även övriga motionsyrkanden om handelspolitiska prioriteringar. Jämför reservation 2 (S, MP, V). Enligt vad som anförs i de båda motionerna 2010/11:MJ268 (MP) och 2010/11:MJ393 (V) är det angeläget att EU i samband med handelsförhandlingar mellan EU och andra länder lyfter fram problemen med användningen av parakvat som bekämpningsmedel vid produktion av livsmedel och foder. Det kan exempelvis göras inom ramen för de pågående förhandlingarna med de sydamerikanska ländernas handelsorganisation . Motionärerna, som förordar ett riksdagsuttalande med denna innebörd, anser att och EU bör ge stöd och hjälp att upprätthålla ett förbud mot parakvat riktat särskilt mot de länder som exporterar sojafoder till EU. I motion 2010/11:U269 (KD) framhålls att de fattiga ländernas möjligheter att bygga upp sin livsmedelsproduktion måste värnas inom WTO. Enligt motionären bör utvecklingsländerna ges möjlighet att ha ett tullskydd för att kunna bygga upp det inhemska jordbruket. EU bör därför i internationella förhandlingar hävda utvecklingsländernas rätt att själva välja i vilken utsträckning de vill skydda sitt jordbruk. Vidare bör avvecklingen av industriländernas exportsubsidier för jordbruksprodukter inledas i enlighet med vad som beslöts vid i . Därtill anser motionären att frågan om exporthinder måste uppmärksammas mer inom WTO, då exporthinder kan vara minst lika skadliga för världshandeln som importhinder. Frågan om exporttullar bör tas upp i handelsförhandlingarna, och överenskommelser om begränsningar av exporthinder bör åtföljas av program för direkt konsumtionsstöd till fattiga där industriländerna bör stå för en del av kostnaden. Ett riksdagsuttalande om att EU i det pågående arbetet inom WTO måste ställa mer bestämda krav utifrån de miljö- och djurskyddskrav som ställs på svenskt och europeiskt jordbruk förordas i motion 2010/11:MJ422 (KD). Bekämpningsmedlet parakvat har varit förbjudet i . , , och vann 2007 en prövning i om detta förbud. Detta ledde till att parakvat kunde förbjudas inom EU. I enlighet med WTO:s avtal om sanitära och fytosanitära åtgärder kan ställa krav på att produkter som importeras till landet inte är skadliga för människors, djurs eller växters liv och hälsa. har däremot inte några möjligheter att ställa krav på hur en vara har producerats, så länge själva produkten inte är skadlig vid importtillfället. EU förhandlar om frihandels- och associeringsavtal med ett stort antal länder och regioner, inklusive handelsorganisationen . Enligt uppgift från har framfört till kommissionen att man vill ha frågan om parakvat och bekämpningsmedel med i förhandlingarna. Regeringen ser nu över möjligheterna att föra en dialog med i frågan, och är också öppen för ett samarbete kring regelutveckling, t.ex. på kemikalieområdet. Från EU:s sida drivs också att frihandelsavtal ska innehålla kapitel om hållbar utveckling. När det gäller jordbruksförhandlingarna inom WTO kan nämnas att det i ministerdeklarationen från , som ligger till grund för förhandlingarna, slås fast att målsättningarna är att skapa betydande marknadsöppningar för jordbruksprodukter, att kraftigt minska handelsstörande internstöd samt att minska och avskaffa alla former av exportstöd, inklusive exportsubventioner. Vidare kan omtalas att det på förhandlingsbordet ligger åtaganden om att industriländerna sänker sina genomsnittliga tullar på jordbruksprodukter, att handelsstörande stöd sänks och att alla former av exportstöd avskaffas . Utvecklingsländerna kommer också att ges möjlighet att skydda jordbruksprodukter som är av särskild vikt för livsmedelsförsörjning och landsbygdsutveckling. I detta sammanhang kan påpekas att de minst utvecklade länderna (MUL) och de s.k. AVS-länderna redan har tull- och kvotfritt tillträde till EU:s marknad för alla produkter utom vapen. Olika former av exportrestriktioner omfattas av WTO:s jordbruksavtal. Det innebär dock inte några begränsningar i tillämpning även om länder som inför exportrestriktioner på livsmedelsområdet ska ta hänsyn till effekterna på livsmedelsförsörjningen i importerande länder. Vidare ska informeras om exportrestriktionernas löptid och utformning. Inom ramen för Doharundan finns förslag på tillämpningsperiod för exportrestriktioner . Utskottet tar först ställning till motionerna som rör förhandlingarna med handelsorganisationen och därefter till de övriga här aktuella motionerna om handelspolitiska prioriteringar. När det gäller vad som anförs i motionerna 2010/11:MJ268 (MP) och 2010/11:MJ393 (V) om att regeringen inom EU bör driva frågan om att användningen av bekämpningsmedlet parakvat ska tas upp inom ramen för de pågående förhandlingarna med den sydamerikanska handelsorganisationen kan utskottet konstatera att regeringen, som i det föregående redovisats, redan tagit upp denna fråga med kommissionen. Mot denna bakgrund ser utskottet inget behov av ett riksdagsuttalande i frågan. Med hänvisning till det anförda avstyrks de här aktuella motionerna i berörda delar. Övrigt om handelspolitiska prioriteringar Diskussionerna inom WTO om jordbruket, vilka berörs i motion 2010/11:U269 (KD), är på många sätt en nyckelfråga i förhandlingarna. Utskottet kan konstatera att den svenska synen, dvs. att EU:s jordbrukspolitik försvårar utvecklingsländernas konkurrenssituation och leder till högre livsmedelskostnader, återspeglas i den svenska målsättningen när det gäller förhandlingarna inom ramen för WTO. I ett flertal avseenden skiljer sig dock de svenska målsättningarna från EU:s förhandlingsmål. Regeringen bör enligt utskottets uppfattning fortsätta att verka för att jordbruksförhandlingarna ska genomsyras av utvecklingsländernas intresse. I detta inbegrips att bör fortsätta att arbeta för en reell sänkning av industriländernas interna stöd, en snabb utfasning av exportsubventioner och en tydlig nedmontering av tullar och kvoter, såväl inom som utanför EU-kretsen. Liksom motionären anser utskottet att det är angeläget att ge utvecklingsländerna tid och möjligheter till nödvändiga strukturanpassningar i syfte att förbättra produktionsförutsättningarna. Utskottet förutsätter att regeringen fortsätter att driva denna linje, utan att det behöver tydliggöras genom ett riksdagsuttalande. Vad gäller djurskyddskrav som tas upp i motion 2010/11:MJ422 (KD) vill utskottet framhålla att det inte har någon annan uppfattning än motionären när det gäller att verka internationellt för djurs välbefinnande. bör det påpekas att det inom ramen för WTO har visat sig svårt att driva på för hårdare djurskyddskrav. Framför allt har utvecklingsländerna varit skeptiska till att införa sådana krav i . En av hörnstenarna i det internationella regelverket är att varje land har rätt att bestämma över sina egna produktions- och processmetoder och att importhindrande åtgärder inte får vidtas om inte den slutliga produkten påverkas eller det inte finns fara för hälsan bland djur och människor i det importerande landet. Många utvecklingsländer är därför oroade för att krav på att inkludera djurskydd kan användas i protektionistiska syften. Utskottet ser det därför inte som realistiskt att uppmana regeringen att verka för att inkludera djurskydd i större utsträckning i . vill utskottet betona betydelsen av att i andra sammanhang verkar för dessa frågor. deltar bl.a. i den internationella djurhälsoorganisationens (OIE) arbete med att ta fram internationella standarder för djurvälfärd. Sådana standarder gör det enklare för inte minst utvecklingsländer att utforma nationell lagstiftning på området. Vidare driver att EU inom ramen för sina bilaterala handelsavtal ska ta upp djurvälfärdsfrågor. Det handlar då om att EU och motparten ska samarbeta och utbyta erfarenheter kring dessa frågor. I vissa fall kan samarbetet även gälla standarder som båda parter kan tillämpa. Det första avtalet som innehöll en sådan skrivning var avtalet mellan och som ingicks 2002. Med hänvisning till det anförda avstyrks nämnda motioner i berörda delar. Utskottets förslag i korthet