bet · GY01JuU10 · 2011-03-29 00:00:00 — 2010/11:JuU10 Kriminalvårdsfrågor I betänkandet behandlar utskottet ett tjugotal motionsyrkanden som väcktes under den allmänna motionstiden . Motionerna rör bl.a. frågor om utslussning och samverkan, utbildning för kriminalvårdare och tillsyn över kriminalvården. Utskottet föreslår att avslår samtliga motionsyrkanden. Utskottet hänvisar bl.a. till pågående utrednings- och beredningsarbete. I betänkandet finns 11 reservationer. Utskottets förslag till riksdagsbeslut avslår motion 2010/11:Ju408 yrkande 6. Reservation 1 (S, MP, V) avslår motionerna 2010/11:Ju293 yrkandena 19 och 20 samt 2010/11:Ju408 yrkandena 35. Reservation 2 (S, MP, V) avslår motion 2010/11:Ju408 yrkande 2. Reservation 3 (V) avslår motion 2010/11:So239 yrkande 2. Brott som begås på anstalt avslår motion 2010/11:Ju213. avslår motionerna 2010/11:Ju341, 2010/11:Ju408 yrkande 1 och 2010/11:Ju423. Reservation 4 (SD) Reservation 5 (V) Avtjänande av straff efter utvisning avslår motion 2010/11:Ju419 yrkande 8. Reservation 6 (SD) avslår motion 2010/11:Ju408 yrkande 7. Reservation 7 (S, V) avslår motion 2010/11:Ju408 yrkande 8. Reservation 8 (V) avslår motionerna 2010/11:Ju364 och 2010/11:Ju408 yrkande 10. Reservation 9 (S, MP, V) avslår motion 2010/11:Ju293 yrkande 22. Reservation 10 (S, MP, V) avslår motion 2010/11:Ju408 yrkande 9. Reservation 11 (V) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (C), (M), (M), (S), (M), (S), (FP), (S), Arhe Hamednaca (S), (M), (KD), (SD), (V), (M), (S) och (MP). Ärendet och dess beredning I betänkandet behandlar utskottet ett tjugotal motionsyrkanden som väcktes under den allmänna motionstiden . Motionerna rör bl.a. frågor om utslussning och samverkan, utbildning för kriminalvårdare och tillsyn över kriminalvården. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om kvinnor i kriminalvård. Jämför reservation 1 (S, MP, V). I motion Ju408 (V) yrkande 6 begärs ett tillkännagivande om kvinnors situation inom kriminalvården. Motionärerna anför att frågan om kvinnors situation inom kriminalvården bör prioriteras högre än . Motionärerna hänvisar till justitieutskottets rapport av kvinnor intagna i kriminalvårdsanstalt (2008/09:RFR9), i vilken utskottet anförde att det krävs ett helhetsgrepp för att kriminalvården i alla delar ska kunna svara mot kvinnornas behov. uppföljningsgrupp uttalade i sin rapport av kvinnor intagna i anstalt (2008/09:RFR9) att det framkommit att kvinnornas situation inom kriminalvården har fått större uppmärksamhet . Flera betydelsefulla steg har tagits för att åstadkomma en bättre anpassning av kriminalvården till de intagna kvinnornas behov. Enligt uppföljningsgruppens uppfattning är dessa insatser emellertid inte tillräckliga. Dessutom krävs enligt gruppens mening ett helhetsgrepp för att kriminalvården i alla delar ska kunna svara mot kvinnors behov. En kriminalvård som är bättre anpassad för kvinnor kräver att frågan om kvinnornas situation ges ännu högre prioritet än . Vidare framgick av rapporten att många av de intagna kvinnorna har utsatts för fysiska, psykiska eller sexuella övergrepp och att den fysiska och psykiska hälsan hos många är dålig. När det gällde säkerhet på anstalt anförde gruppen vidare att insatserna alltid måste ställas i relation till de inskränkningar som de medför för de intagna kvinnorna som grupp och på individnivå. Säkerhetsbetingade åtgärder får aldrig bli större än vad som är nödvändigt på respektive anstalt eller avdelning och heller inte för den enskilda kvinnan, anförde gruppen. har ställt sig bakom uppföljningsgruppens rapport. Regeringen beslutade att ge Kriminalvården i uppdrag att genomföra en försöksverksamhet riktad till kvinnor som varit utsatta för människohandel eller befunnit sig i prostitution. Försöksverksamheten ska pågå 20082010. Av den handlingsplan som Kriminalvården utarbetat med anledning av uppdraget (dnr 11 2009-001340) framgår att målgruppen för försöksverksamheten är kvinnor som befunnit sig i prostitution och människohandel eller som av andra orsaker kan betraktas som brottsoffer eller genom sin utsatthet upplevt traumatiska händelser. Försöksverksamheten kommer att innefatta bl.a. terapeutisk bearbetning av traumatiska upplevelser, utveckling av påverkansprogram riktade till kvinnor och förbättrade utslussningsmöjligheter. Särskild uppmärksamhet kommer att riktas mot kvinnors hälsa och utveckling av nätverksarbete. Uppdraget delredovisades till regeringen . Enligt delredovisningen har projektledningen bl.a. besökt samtliga kvinnoanstalter och intervjuat chefer och personal som har olika uppdrag enligt handlingsplanen. Vidare framgår det av delredovisningen att de flesta intagna känner till försöksverksamheten redan innan de kommit till anstalterna och att många frågar efter vilka stödjande åtgärder de kan få möjlighet att delta i. Utskottet har också fått information från Kriminalvården om att en enkätundersökning har genomförts . En slutredovisning av försöksverksamheten ska lämnas till . I Kriminalvårdens årsredovisning anförs (s. 68) att försöksverksamheten har gett möjlighet till stora förbättringar för intagna kvinnor. Som exempel kan nämnas anpassad programverksamhet, ökad insats från Arbetsförmedlingen, fler möjligheter att kunna få samtala med psykolog, friskvårdssatsningar som yoga och hälsokontroller och forskningsinsatser från Kriminalvårdens FoU-grupp gällande prostitution. Kriminalvården planerar att fortsätta de satsningar som gjorts inom projektet. De delar som främst är aktuella är en fortsatt forskningsinsats för att öka kunskaperna om denna grupp kvinnor. Aktuellt är också att fortsätta arbetet med de intagnas hälsa genom informationssamtal med sjuksköterska eller barnmorska och individualterapi. Av årsredovisningen framgår också (s. 6869) att alla kvinnoanstalter förutom Färingsö har arbetsmarknadsutbildning finansierad av Arbetsförmedlingen. Anstalterna och Hinseberg har fått förstärkta insatser från Arbetsförmedlingen via ovan nämnda regeringsuppdrag. Förhoppningen är att insatserna kan kvarstå och utökas till övriga anstalter. Anstalterna är också med i den extra satsning som startats genom att Kriminalvårdens och Arbetsförmedlingens huvudkontor via den s.k. Nationella samverkansgruppen besöker alla anstalter med arbetsmarknadsutbildning för att stödja en utveckling och förbättring. Utskottet behandlade motioner om kvinnor i kriminalvård (bet. 2009/10:JuU21 s. 21). Utskottet konstaterade att Kriminalvården arbetar aktivt med frågorna om kvinnors särskilda behov och att det därför saknades anledning för att ta något initiativ. Som utskottet tidigare gett uttryck för i sitt uppföljningsarbete är kvinnor i anstalt en grupp intagna som på flera sätt har särskilda behov. Utskottet vill också påpeka att det är Kriminalvårdens ansvar att utforma verkställigheten så att kvinnors särskilda behov så långt det är möjligt kan tillgodoses under verkställigheten i anstalt och att kvinnor ges förutsättningar till en individuellt utformad utslussning från livet i anstalt till livet i frihet. Utskottet kan konstatera att Kriminalvården arbetar aktivt med frågorna om kvinnors särskilda behov. Det saknas därför anledning för att ta något initiativ. Motion Ju408 yrkande 6 avstyrks. Utslussning och frågor om samverkan Utskottets förslag i korthet avslår motioner om utslussning, samverkan och neuropsykiatriska funktionshinder. Jämför reservationerna 2 (S, MP, V) och 3 (V). I motion Ju293 (S) yrkande 19 anförs att det krävs ökade ansträngningar för att placera fler intagna i halvvägshus. Ett liknande yrkande framförs i motion Ju408 (V) yrkande 4. I motion Ju293 yrkande 20 framförs vidare ett yrkande om utslussningsstöd. Motionärerna anför att det är viktigt att kommunerna har en god beredskap för att kunna erbjuda det stöd och den vård som behövs efter frigivandet. Det bör utredas hur alla de resurser som finns inom missbruksvården, , Arbetsförmedlingen etc. kan samordnas för att ge varje enskild individ ett relevant stöd i samband med frigivningen. Ett liknande yrkande framförs i motion Ju408 yrkande 5. I motion Ju408 yrkande 2 anförs att fler bör ges möjlighet till kontraktsvård och vårdvistelse. I yrkande 3 föreslås att förändrade villkor för utökad frigång utreds. I motion So239 (KD) yrkande 2 påpekas behovet av att mer aktivt beakta neuropsykiatriska funktionsnedsättningar i frågor som bl.a. rör kriminalvårdspolitik. De utslussningsåtgärder som kan beviljas en intagen är frigång, vårdvistelse, vistelse i halvvägshus och utökad frigång (5558 §§ lagen (1974:203 om kriminalvård i anstalt [t.o.m. ] samt 11 kap. 25 §§ fängelselagen [fr.o.m. ]). I budgetpropositionen (prop. 2010/11:1 utg.omr. 4 Rättsväsendet) anför regeringen följande (s. 4445). infördes nya regler i lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt om utökade möjligheter till utslussning. En av målsättningarna med de nya reglerna var att åstadkomma en förbättrad och mer strukturerad övergång från livet i anstalt till livet i frihet. De förändrade reglerna innebär bland annat att två nya utslussningsalternativ införts, utökad frigång och vistelse i halvvägshus. har på regeringens uppdrag utvärderat de förändrade reglerna om utslussning. I rapporten frigång och återfall, Slutrapport om 2007 års reform av utslussning i Kriminalvården, Rapport 2010:8 konstaterar rådet bland annat att långtidsdömda som slussas ut med fotboja återfaller i lägre utsträckning än personer som inte får sådan utslussning. Resultaten visar att individer med något högre risk för återfall kan ha nytta av att slussas ut från ett fängelsestraff med utökad frigång. rapporter har också visat att andelen som missköter sin utslussning med utökad frigång är låg. Regeringen har vidare gjort det möjligt för fängelsedömda att redan under utslussning delta i arbetsmarknadsåtgärder. Hur samverkan mellan ser ut samt i vilken utsträckning möjligheten utnyttjas har utvärderats av . I slutrapporten av arbetsmarknadsutbildning för intagna i fängelse, Rapport 2010:14 pekar rådet på att arbetsmarknadsutbildning har en positiv inverkan på deltagarnas arbetssituation. Resultaten ger därutöver stöd för att det finns ett samband mellan förbättrad arbetssituation och minskat återfall. Det är därför angeläget att samverkan mellan fortsätter utvecklas så att fler intagna kan få kunskap om och del av dessa åtgärder. Antalet utslussningsåtgärder som inletts har ökat jämfört med . Ett ökat antal klienter har slussats ut genom såväl utökad frigång som vårdvistelser och via halvvägshus. Av Kriminalvårdens årsredovisning 2009 framgår dock att andelen klienter som friges från sluten anstalt utan föregående utslussningsåtgärd ändå ökar. 2009 frigavs av klienterna från sluten anstalt utan föregående utslussning. Motsvarande siffra var . I 1 kap 5 § fängelselagen (2010:610), som träder i kraft , stadgas att verkställigheten ska planeras och utformas efter samråd med den intagne och i samverkan med berörda myndigheter. Utskottet anförde i samband med bestämmelsens införande att utskottet i likhet med regeringen ville understryka att ett effektivt återfallsförebyggande arbete och meningsfulla frigivningsförberedelser förutsätter en målinriktad och effektiv samverkan mellan Kriminalvården och berörda myndigheter, framför allt , hälso- och sjukvården, Arbetsförmedlingen och . Likaså framhöll utskottet vikten av att Kriminalvården samverkar med organisationer i den ideella sektorn, näringslivet och andra resurser i det omgivande samhället (bet. 2009/10:JuU21 s. 3031). Utskottet behandlade i betänkande 2009/10:JuU21 även styrelses framställning om Kriminalvårdens arbete med att förebygga återfall i brott (2009/10:RRS21). Till grund för framställningen låg rapporten med att förebygga återfall i brott Verkställighetsplanering och samverkan inför de intagnas frigivning (RiR 2009:27). Utskottet anförde att man såg allvarligt på de brister som pekade på i sin framställning när det gällde Kriminalvårdens samverkan med andra myndigheter och organisationer. Utskottet utgick dock från att regeringen vidtar de åtgärder som krävs för att komma till rätta med problemen samt att regeringen, senast i samband med budgetpropositionen skulle återrapportera till vilka åtgärder som vidtagits. I det ovan nämnda betänkandet (2009/10:JuU21) behandlade utskottet ett motionsyrkande om behovet av att mer aktivt än beakta de neuropsykiatriska funktionsnedsättningarna, främst adhd, i frågor som rör bl.a. kriminalvårdspolitik. Utskottet utgick från att Kriminalvården i samverkan med kommuner och landsting, med den begränsning som den s.k. normaliseringsprincipen innebär, aktivt verkar för att de intagnas behov i dessa avseenden identifieras och så långt det är möjligt tillgodoses. Samtliga nu aktuella motioner i betänkande 2009/10:JuU21 avstyrktes. Av Kriminalvårdens årsredovisning framgår (s. 25) att totalt 1 701 utslussningsåtgärder inleddes , vilket var en minskning jämfört med föregående år då motsvarande utfall var 1 911 utslussningsåtgärder. Antalet utslussningsåtgärder som avbröts var 116, vilket innebar en ökning med 36 och med en (1) . Av de avbrutna gällde 105 avbrutna vårdvistelser. När det gäller de olika utslussningsåtgärderna framgår beträffande frigång att antalet påbörjade ärenden minskade från 2008 och 205 till 140 . Vidare påbörjades vårdvistelse i 712 ärenden vilket var en minskning med 49 jämfört med och en ökning med 29 jämfört med . placerades 81 personer på halvvägshus och fyra av vistelserna avbröts. Motsvarande siffra för var 102 och för var det 76 placeringar. Vad slutligen gäller utökad frigång påbörjades 768 vistelser vilket är 75 färre än de vistelser som började men 78 fler än siffror. I årsredovisningen anförs vidare (s. 26) att alla intagna av olika skäl inte kan beviljas utslussningsåtgärd. Som skäl för detta nämner Kriminalvården bl. a misskötsamhet under verkställigheten, psykisk ohälsa, svårigheter att hitta sysselsättningsplatser, kort verkställighet i anstalt, bristande motivation hos klienten och beslut om utvisning i dom eller avvisning enligt utlänningslagen. Vidare påpekar att, vid sidan av utslussningsåtgärderna, kan andra sätt att slussas ut i samhället erbjudas klienterna. Som exempel nämns en successiv förflyttning till öppnare förhållanden med hjälp av andra kontakter och med hjälp av riskreducerande åtgärder som exempelvis program. Dessutom spelar permissioner en stor roll för att förbereda en ordnad social situation utanför anstalten, anför Kriminalvården. Av årsredovisningen framgår också (s. 40) att Kriminalvården och Psykiatrisamordningen inledde ett samarbete med som ledde fram till att två vetenskapliga studier inleddes om behandling av intagna med adhd, dels på anstalten Håga, dels på anstalten . Adhd (Attention Deficit Hyperactivity Disorder) är ett neuropsykiatriskt funktionshinder som debuterar i barndomen, men som konstaterats kunna kvarstå i stor omfattning i vuxen ålder. Utifrån den första vetenskapliga artikel som publicerats från Norrtäljestudien beträffande adhd hos intagna är det känt att av långtidsdömda män beräknas ha adhd. För kvinnor är siffran osäker, men i en undersökning som Kriminalvården publicerade angavs att av de undersökta och intervjuade kvinnorna hade symtom på adhd. Utifrån de positiva resultat som ett projekt på anstalten inneburit för Kriminalvårdens eget brottsförebyggande arbete programarbete, utbildning, sysselsättning och drogförebyggande har en handlingsplan antagits för hur det fortsatta utrednings- och behandlingsarbetet ska genomföras. Eftersom den möjliga målgruppen kan vara mycket stor blir en satsning i full bredd mycket resurskrävande. Därför börjar arbetet på de avdelningar som kan antas ha högre andel intagna med adhd. Detta är ungdoms- och SRI-avdelningarna där psykiater, psykologer och sjuksköterskor har utbildats i diagnostik och utredning av adhd. Av Kriminalvårdens regleringsbrev framgår att Kriminalvården fortlöpande ska vidta åtgärder för att öka andelen intagna som blir föremål för frigivningsförberedelser. Arbetslinjen är ett centralt inslag i detta. Att komma till rätta med brister i verkställighetsplaneringen är en förutsättning för förbättringsarbetet. Arbetet ska bl.a. ha sin utgångspunkt i granskning Kriminalvårdens arbete med att förebygga återfall i brott Verkställighetsplanering och samverkan inför de intagnas frigivning (RiR 2009:27) Enligt regleringsbrevet ska Kriminalvården redovisa åtgärder som vidtagits med anledning av de brister i kvalitet, dokumentation och uppföljning av verkställighetsplaneringen som påtalats av åtgärder som vidtagits för att säkerställa en fullgod kontroll av verkställigheten vid placeringar i behandlingshem och familjehem samt avseende klienter som i övrigt verkställer fängelsestraff utanför anstalt åtgärder som i övrigt vidtagits för att säkerställa ett enhetligt och strukturerat arbetssätt i frivården åtgärder som vidtagits för att öka kunskapen om och förbättra genomslaget för reformen med ökade möjligheter för fängelsedömda att ta del av arbetsmarknadsåtgärder när de är under utslussning eller står under övervakning. Redovisningen ska omfatta såväl åtgärder som Kriminalvården vidtagit, som åtgärder som vidtagits i samverkan med andra. Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn av den psykiatriska tvångsvårdslagstiftningen (dir. 2008:93, 2009:93, 2010:88). I direktiven anförs bl.a. att det inom i vissa fall kan förutses uppstå ett akut behov av psykiatrisk tvångsvård som behöver tillgodoses innan patienten kan föras över till vård som ges av . Utredaren ska bl.a. analysera lämpligheten och behovet av att i sådana och liknande undantagsfall kunna bedriva psykiatrisk tvångsvård inom och hur det behovet kan förväntas påverkas av att rättspsykiatrisk vård utmönstras som straffrättslig påföljd. Uppdraget ska redovisas . Vidare gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn av missbruks- och beroendevården (dir. 2008:48, 2010:120). Utredningen har antagit namnet . Av utredningens direktiv framgår bl.a. att utredaren ska belysa Kriminalvårdens roll och möjlighet att i samverkan med huvudmännen inom missbruks- och beroendevården kunna stärka samarbetet för att klienterna ska erbjudas en adekvat behandling. Utredningen lämnade delbetänkandet Missbruket, Kunskapen, Vården (SOU 2011:6) som innehåller forskningsunderlag för utredningens kommande förslag. Utredningen ska lämna sitt förslag . En förutsättning för ett effektivt återfallsförebyggande arbete är att Kriminalvårdens klienter kan erbjudas en placering under verkställigheten som motsvarar den enskilda klientens behov och motivation. I det sammanhanget är det också viktigt att framhålla att utslussningen ska anpassas till vad varje intagen behöver för att förbättra förutsättningarna för att han eller hon ska klara sig i samhället efter frigivningen utan att återfalla i brott. Utskottet vill därför understryka vikten av att Kriminalvården fortlöpande vidtar åtgärder för att öka andelen intagna som blir föremål för frigivningsförberedelser. Utskottet noterar också att , som enligt sina direktiv ska behandla samverkansfrågor där Kriminalvården är en av aktörerna, kommer att presentera sitt förslag. Sammanfattningsvis bör inte ta något initiativ med anledning av motionerna Ju293 yrkandena 19 och 20 och Ju408 yrkandena 25. Utskottet ser positivt på att Kriminalvården arbetar aktivt med frågor om adhd och att myndigheten tagit fram en handlingsplan. bör inte ta något initiativ med anledning av motion So239 yrkande 2. Brott som begås på anstalt Utskottets förslag i korthet avslår en motion om brott som begås av intagna på anstalt. I motion Ju213 (M) behandlas frågan om brott som begås av intagna i anstalt. Enligt motionären finner åklagarna det i många fall inte mödan värt att åtala någon som redan är omhändertagen för längre straff. Motionären anför att det krävs en skärpt tillsyn och uppföljning av de polisanmälningar som görs på landets anstalter. Justitieministern anförde i ett frågesvar (fr. 2008/09:301) bl.a. följande: Åklagare är skyldig att väcka åtal om denne bedömer att det finns tillräckliga skäl för åtal mot den misstänkte. En åklagare ska dessutom vid sin åtalsprövning bedöma vilket straff brottet kan komma att medföra för den misstänkte. Utgångspunkten är att åklagaren, med hänsyn till reglerna om förundersökningsbegränsning och åtalsunderlåtelse, inte ska vidta lagföringsåtgärder avseende brott som inte kommer att innebära något ytterligare straff för en person som till exempel redan verkställer ett fängelsestraff. En grundförutsättning för ett beslut om åtalsunderlåtelse eller om att lägga ned förundersökning är att något väsentligt allmänt eller enskilt intresse inte åsidosätts genom beslutet. Det är också viktigt att det tillräckligt tydligt motiveras varför det fattas beslut om åtalsunderlåtelse eller att en förundersökning läggs ned. Om åklagaren bedömer att ett brott kommer att föranleda ytterligare straff ska åtal väckas. Varken Kriminalvårdens personal eller intagna i anstalt ska riskera att utsättas för hot, misshandel eller andra brott. Olika former av misskötsamhet ska leda till konsekvenser för den intagne som har misskött sig, antingen genom att åtal väcks eller till exempel genom att tidpunkten för den villkorliga frigivningen kan komma att skjutas upp. Avgörande för tryggheten på en anstalt är inte bara ett högt säkerhetstänkande och en väl fungerande underrättelseverksamhet utan även ett humant och professionellt omhändertagande. Ett brett och varierat sysselsättnings- och programutbud är tillsammans med ledningens och personalens förhållningssätt mycket viktiga. Det är viktigt att skapa ett klimat som motverkar våld och hot, varvid personalens arbetssätt och professionalitet är de viktigaste arbetsinstrumenten. I Riksåklagarens riktlinjer (RåR 2008:2) ges vägledning för åklagarnas tillämpning av regler om förundersökningsbegränsning och åtalsunderlåtelse. Frågan om brott som begås på anstalt behandlas särskilt i riktlinjerna (s. 2223). Av riktlinjerna framgår bl.a. följande: Ett praktiskt vanligt fall av nytt brott gäller brott på anstalt, såsom våld mot personal eller medintagna eller innehav eller bruk av narkotika. Sådana gärningar sker ofta på bekostnad av medintagna och personal som är särskilt utsatta. Det får anses vara en åklagaruppgift att bevaka att den typen av försvårande moment beaktas vid domstolarnas prövning, och det är också så att domstolarna ofta dömer till särskild påföljd vid sådana förhållanden. Även vid brott på anstalt ska dock åklagaren överväga att förundersökningsbegränsa det nya brottet vid en underbyggd prognos om att det inte motiverar något tilläggsstraff till det gamla, förutsatt att inte några väsentliga intressen talar emot ett sådant beslut. I sammanhanget finns det skäl att notera att misskötsamhet på anstalt kan ha verkningar för verkställigheten av straffet, främst genom att tidpunkten för villkorlig frigivning skjuts upp, och för möjligheten att omvandla ett livstidsstraff till en tidsbestämd påföljd. Utgångspunkten är att kriminalvården ska utreda de förhållanden som kan ha betydelse vid dessa typer av prövningar. När misskötsamheten avser misstänkt brottslighet kan det dock emellanåt i praktiken vara nödvändigt att brottsligheten utreds inom ramen för en förundersökning. Det kan därför i vissa fall finnas skäl för åklagaren att efter kontakter med kriminalvården få underlag för bedömningen av möjligheterna att begränsa förundersökningen. Det är i sammanhanget också viktigt att känna till att kriminalvården inte kan grunda ett beslut om att skjuta upp tidpunkten för villkorlig frigivning på sådan misskötsamhet som har föranlett en brottmålsdom eller som är föremål för polisutredning. Däremot kan ett sådant beslut grundas på en händelse som har brottsanmälts, men där anmälan har skrivits av på annan grund än bristande bevisning. Det förutsätter dock att avskrivningsbeslutet har fattats före den ordinarie tidpunkten för villkorlig frigivning.