· GY01SfU6 · 2011-05-04 12:11:45 — Men det är klart att det gynnar de intressen man har från sida att försöka skrämmas med en massinvandring som de facto inte finns.Återigen kanske det är så att i spannet mellan på ena kanten, som är livrädda för allt vad migration heter, och på den andra, där man säger att det pågår någon typ av massavvisning, har Alliansen och hittat rätt i den linje som vi har där vi arbetar för att förbättra de saker som inte fungerar väl.Jag tycker också att det är slående att man ser människor som en belastning från sida. Man säger att det är ett problem att människor permanent får veta att de har rätten att stanna i . Har man asylskäl så har man asylskäl. De kommer inte att försvinna. Är det så att det blir fred och lugn och ro i det område man kommer ifrån har man säkerligen byggt sig en framtid här. Då är man nästan hela vägen till att vara inne på arbetsmarknaden. Men då tycker att man ska ut. När man börjar tjäna pengar, när man börjar kunna bygga sig ett liv här ska man kastas ut ur landet. Det är ingen politik som Alliansen tillsammans med kommer att föra, snarare tvärtom. Vi vill göra det möjligt för fler att få en framtid i . Kartläggningen som presenterades av begreppet synnerligen ömmande skäl tycker jag väldigt tydligt visar att antalet asylsökande som får stanna i på grund av synnerligen ömmande omständigheter blir allt lägre sedan den nya lagen infördes.Riksdag & Departement skriver att "var det 3 938 personer eller totalt av alla uppehållstillstånd, som beviljades asyl på den grunden. hade den siffran sjunkit till 860 personer eller av alla beviljade ansökningar." Min fråga till är: Tycker ni att det är en bra utveckling som ni i står upp för? Ett ärligt tack till för frågan! Jag valde att inte gå in i de här detaljerna i mitt anförande eftersom jag kände att jag hade lite annat att göra när jag kom in i kammaren. Men jag tar dem gärna . Det är inte så himla enkelt.Siffrorna som redogör för är helt korrekta. Det som är den stora skillnaden i det här skiftet är att vi har fått flera skyddsgrunder i den ordinära lagstiftningen, vilket gör att till exempel gruppen politisk-humanitära skäl omfattar många av dem som tidigare hamnade under kategorin särskilt ömmande skäl. Därför är det otroligt svårt att veta om antalet har ökat eller minskat.I direkta siffror ser vi att det är en radikal minskning till ungefär en tredjedel. Däremot har den andra kategorin, alltså den skyddsgrund som egentligen är en starkare skyddsgrund än synnerligen ömmande omständigheter ökat. är vi inne på juridisk semantik, men tidigare fanns inte den konkreta skyddsgrunden politisk-humanitära skäl och den var inte så bred som den är . Tillräckligt många fick inte stanna av det skälet.När socialdemokraterna var med om att införa denna förändring var det för att man ville stärka de egentliga skyddsgrunderna. Det kan tänkas vara intressant att få en översyn och se om den kategorin har ökat som annars skulle ha fallit under den gamla lagstiftningen. Problemet är att jag tror att vi får ett mångårigt arbete. Varje dom måste gås igenom, läsas i detalj och sedan jämföras med de exakta skälen. Det finns också en sammanfogning av olika skäl som gör att man kan hamna under politiskt humanitära skäl i stället för under synnerligen ömmande skäl. Det är inte helt lätt att utvisa detta.Av det jag har läst mig till kan jag säga att det fungerar ungefär som vi har tänkt oss, men att bara fokusera på synnerligen ömmande skäl ger oss missvisande siffror. Vi måste också väga in politiskt humanitära skäl. , och reserverade sig i betänkandet över propositionen 2004/05:170 om en ny utlänningslag för att det skulle räcka med särskilt ömmande omständigheter i ärenden där det fanns barn. Varför inte stå fast vid detta? Varför inte yrka bifall till reservation 7, som vi har lagt fram, som handlar om att göra den förändringen? Vad är det som gör att ni har ändrat uppfattning? Den frågan svarar jag också gärna på. Den kartläggning jag diskuterade i mitt förra replikskifte visar att man tar särskild hänsyn till barnens skäl. Barnens skäl har en betydligt lägre grad än vad vuxnas har. Det finns klart redovisat. Jag tror att detta besvarar sig självt. Uppenbarligen fungerar detta, kanske inte alltid tillräckligt tillfredsställande men åtminstone i tillräcklig grad för att vi inte ska behöva reservera oss. Jag är väl medveten om att Migrationsöverdomstolen har beviljat prövningstillstånd för något som kallas betydelsen av dna-analys. Det finns fortfarande mål i domstolen som inte är avslutade där prövningstillstånd beviljades 2009. Om det kommer svar på frågan vore det bra men kanske också lite överraskande om det skulle gå fort i just det fallet eftersom det finns mycket som ligger.Ibland måste förändringar ske skyndsamt, speciellt när det gäller barn i en riskfylld situation. Det är vi överens om. Då är frågan varför det inte sker någon typ av förändring.På Brännpunkt skriver , ordförande i , och , ordförande i , en artikel om att barns olika rättigheter inte ska ställas mot varandra. Vi har hört migrationsminister säga att en av huvudanledningarna till att det inte går att genomföra en skyndsam förändring är att det finns risk för att kravet på identitet kan utnyttjas av människosmugglare och i barnsexhandel.Barn har rätt att skyddas mot sexuell exploatering och att återförenas med sin familj. De två sakerna får inte stå mot varandra, speciellt inte i en rättsstat som där vi faktiskt har resurser. Hur ställer sig till migrationsministerns resonemang, och vad avser att göra för att barns rättigheter inte ska ställas mot varandra? Det var kanske dagens svåraste fråga, , men jag är tacksam för den.Om det visar sig att vi får ett bra slut snart - en del i detta är att Migrationsöverdomstolen kanske kan komma att skynda på ärendet - kan det bero på att det pågår ett brett arbete över hela landet. Det har varit manifestationer i och på en lång rad andra platser. Vi för debatten i kammaren, och det här var en av huvudpunkterna hos nästan alla talarna . Man bör alltså lyssna på att frågan ska hanteras skyndsamt.Vi gjorde en ramöverenskommelse med där detta är en av punkterna. börjar arbetet med att bereda hur vi ska gå vidare. Vi sitter inte bara och väntar på domslutet, vilket kan komma att dröja. Men förhoppningsvis kommer det snart. Ett beredningsarbete har påbörjats.Jag anser, och jag ansåg redan innan vi hade kommit så långt, att dna-tester är något som borde ha övervägts tidigare. Det här är en situation som inte fanns . Den har kommit att bli allt värre. För del ser det inte ut som att vi kommer att komma till en situation där det finns fungerande myndigheter som kan utfärda pass.Vi följer frågan. Den har börjat beredas på departementet. Men jag tror inte att det här kommer att gå alldeles snabbt utan det kommer att ta sin tid. Det finns en del juridiska aspekter.Vi ska också minnas att rättschefen på har skrivit en ovanligt lång text om hur bedömningar kan göras som ger öppningar åt båda hållen. Det är också ett steg i rätt riktning, även om jag absolut inte är nöjd med att man inte har gått hela vägen. Om rättschefen där gör bedömningen att det inte finns en rättsgrund för att använda dna-tester fullt ut, och domstolen inte säger så, är min bestämda uppfattning att vi bör gå lagstiftningsvägen. Som det är just nu står vi i den märkliga situationen att det för vuxna räcker med att göra sin identitet sannolik, men när man väl är här och har fått sitt uppehållstillstånd ökar bevisgraden för barnen. Det är en fullständigt bisarr situation. Eftersom vi alla verkar vara överens förutsätter jag att det sker en skyndsam beredning, att vi inte på något sätt väntar på domen. Vi träffar alla dessa människor, och vi ser alla den förtvivlan som finns. Jag kräver och förväntar mig att vi inte ska stå här en enda gång till och diskutera frågan. Precis som önskar jag att nästa gång vi står här och diskuterar - det måste vi göra åtminstone en gång till - ska vi ha ett konkret förslag på en lösning på bordet. Det är vad jag tror att avsåg.Däremot finns det vissa vägar som lagstiftningsprocessen måste gå. Frågan måste beredas och fungera. Jag kan inte lova till nästa gång, men jag hoppas att det inte ska bli betydligt mer än en gång. Jag har ingen som helst annan önskan. Precis som menar jag att vi bör lösa frågan skyndsamt. när jag med familjen turistade kom vi in i en bokhandel. Där tittade vi på något som man inte så ofta brukar titta på, nämligen en guidebok över . Ofta köper vi en guidebok över det land vi ska åka till, men jag har sällan tittat på hur en guidebok över ser ut. Den här guideboken var prydd med en bild av en livboj. De guideböcker vi har hemma i bokhyllan är prydda av olika kända byggnader i huvudstaden eller annat som verkligen symboliserar det land guideboken gäller. Den svenska guideboken pryddes av en livboj.Först kände jag mig lite nedslagen och tänkte att det är trygghetsnarkomanin som symboliserar - vår överdrivna rädsla för faror. Men jag kom fram till att livbojen är en de bästa symbolerna för vårt land. Den symboliserar inte bara vår längtan efter trygghet utan den symboliserar också hur vi ser på vår skyldighet som människor, att vi faktiskt är skyldiga att sträcka ut något, att hjälpa en människa i nöd. Det är grunden för och migrationspolitik.Det är otroligt viktigt att vi står fast vid principerna, nämligen att jag inte frågar efter ditt namn innan jag kastar i livbojen när du är i nöd. Jag frågar inte efter vad dina föräldrar heter innan jag ger dig en flytväst på ett sjunkande skepp. Ambulanspersonalen frågar inte efter dina ID-handlingar eller ditt lönebesked innan man bestämmer om du ska få hjärt- och lungräddning. Vi har ett ansvar för våra medmänniskor, och det ansvaret ska vi stå upp för.Det här är en del av den svenska folksjälen och någonting som vi har burit med oss ut i det internationella samarbetet. Men här säger stopp. Vi ska inte hjälpa någon som kommer hit om den som knackar på har oförskämdheten att inte ha sina papper i ordning. Vi ska inte ens låta en människa få sin rätt till asyl prövad om man inte kan visa ett pass, en identitetshandling, ett bevis på vilket land man kommer ifrån. Se att verkligheten inte ser ut så runt om i världen att man kan ha papper av den karaktär som vi i trygghetsnarkomanins tycker ska vara givet. Vi har växt upp i ett land där det första klädesplagg vi hade på oss hade en snygg stämpel: Tillhör . Vi fick direkt en prydnad runt handleden där det står alla siffror som identifierar oss och visar tydligt vilka vi hör ihop med. Där är det givet att när någon dör skrivs det ut ett tydligt ordentligt papper på när och var och vid vilket klockslag personen omkom. Så fungerar det inte ute i länder i krig. Vi kan inte förvänta oss att människor som flyr från de omständigheterna alltid kan ha bevis på exakt vem de är och var de kommer ifrån. Vi kan inte hjälpa alla, men vi kan hjälpa väldigt många. Det allra minsta vi kan göra är att leva upp till de internationella konventioner som vi inte bara har skrivit under utan där vi har varit drivande till att de över huvud taget existerar. Vi ska ge alla människor som kommer hit möjligheten att få sin rätt prövad på ett rättssäkert sätt.Det är väldigt enkelt att säga: Om vi bara gör på ett annat sätt kan pengarna räcka så mycket längre. Om vi bara ger pengarna till UNHCR räcker hur långt som helst. Det hörde vi i ett tidigare anförande här. Man kan fundera på: Är det tillräcklig hjälp som kan ges med dessa ? Är det skydd man får i en gigantisk flyktingförläggning i ett grannland, i ett land som har varit i krig , tillräckligt? Är det sådana förhållanden vi trycker är tillräckligt för hur långt vår hjälp ska sträcka sig?Framför allt klingar det otroligt falskt när det kommer från . Om vi förverkligade deras politik skulle det innebära att vi ens kunde ge skydd till de kvotflyktingar som UNHCR har plockat ut. Man har föreslagit att anslaget för migrationspolitiska åtgärder ska sänkas från 405 miljoner till 6 miljoner. Då skulle vi inte ens kunna ta emot kvotflyktingarna. Det är otroligt svagt!Jag är uppväxt på trygga svenska innergårdar som omges av hyreshus och radhus. För mig är det väldigt svårt att fullt ut sätta mig in i den oro och den vånda som man känner när man väljer att lämna allt för att söka sin tillflykt i . Vi ska inte lura oss att tro att alla människor tycker att just är världens absolut bästa plats. Det finns ställen som har roligare klimat än ett klimat där det snöar i maj.Det är en djup rädsla och oro som gör att man lämnar allting bakom sig, att man lämnar det trygga och invanda, att man är beredd att skicka sitt eget barn på en livsfarlig resa inte med garanti om ett bättre liv utan för att den lilla, lilla skärvan av hopp ska vara lite större.Människor som flyr till vårt land är människor i mycket stor nöd. Jag är mamma till två flickor. Jag har varit utsatt för små omständigheter i vardagen som gör att jag kan känna kanske en föraning av vad en del av de människor som flyr till vårt land utsätts för. Jag var med en gång om att vår yngsta dotter sprang bort inne på ett köpcentrum när vi var utomlands. Jag visste att hon inte kan göra sig förstådd. Jag visste att det kunde hända att någon skulle föra bort henne. De minuter det handlade om - det tog inte många minuter innan vi hittade henne - och den ångest, den klump i magen och den skräck jag kände då är bara en liten, liten del av den fruktansvärda situation alla de föräldrar lever i som finns här och som har sina barn i ett flyktingläger, på gatan i en stor stad.Den lilla föraning av skräck som jag kunde känna när vår dotter var bortsprungen får mig att stå upp varje minut för att vi måste göra allt vi kan för att familjer ska kunna återförenas när de har kommit till vårt land. Vi måste se till det. Jag kan inte utlova att vi gör det eller eller ens , men jag kan lova att vi arbetar för att det här ska lösas.Vi kristdemokrater arbetar för en generös och human flyktingpolitik, och det gör vi därför att vi menar att det är vår skyldighet som medmänniskor. Överenskommelsen mellan allianspartierna och är ett viktigt steg mot en mer generös och bra flyktingpolitik. Vi har tidigare hört talas om rätten till sjukvård, rätten till skolgång. Det borde vara givet i ett land som , och kommer att vi att ordna det. Vi ska inte hymla, vi ska inte låtsas som att vi inte har en ganska lång väg kvar. Bara den rapport som kom visar att det finns saker som måste åtgärdas för att vi ska kunna ha en så pass rättssäker process som vi vill ha och vi har en ambition att ha. Det krävs mycket mer. De siffror som presenterades och som visar att staten har blivit bättre på att anställa personer med utländsk härkomst är väldigt glädjande. De har kommit till på kristdemokratiskt initiativ under kristdemokratisk ledning under förra mandatperioden. Det som gör det så glädjande är att det visar att om man gör ett medvetet strategiskt arbete för att få in människor på arbetsmarknaden når man framgång. Den framgången är oerhört viktig, för det är avgörande för att vårt samhälle ska kunna hålla ihop, för att alla människor som söker sig en bättre framtid i vårt land faktiskt ska få möjligheten, inte bara få skydd, att hjälpa oss att fortsätta bygga vårt samhälle.Det är solidariteten som är grunden för kristdemokratisk migrations- och flyktingpolitik. Vi skulle kunna prata mycket om hur mycket ni som kommer hit bidrar till vårt samhälle, men jag väljer i den här debatten att inte göra det. Det viktigaste är inte vad ni kan göra oss, utan vad vi kan göra för er. Jag tycker att det är lite fascinerande hur budgetposten för migrationspolitiska åtgärder slängs i vårt ansikte. Samtliga övriga partier här menar, har i alla fall menat tidigare, att flyktingmottagning och flyktinginvandring medför en ekonomisk tillgång för samhället, åtminstone . Då undrar jag varför man motiverar att vi ska avsätta stora summor för att muta kommuner att ta emot flyktingar.Vår bedömning är så klart att det är en kostnad. Även de statliga utredningar som har gjorts visar på att invandringen är det, vilket och nationalekonomer och många andra också har kommit fram till. I och med att vi vill minska invandringen kraftigt - för att i stället satsa på en effektiv flyktinghjälp genom framför allt UNHCR - bedömer vi att vi inte har samma behov av att muta kommuner längre när det rör sig om mycket mindre kvantitet som ska ut till kommunerna och kommunerna dessutom har bättre beredskap, i och med att de redan har etablerade system för att ta emot flyktingar och det blir mindre kostsamt när det rör sig om färre människor.Det är svaret på varför vi vill dra ned på den budgetposten.Emma pratar mycket om problemen med att strama åt regelverken för vilka kriterier man ska ha för att någon ska kunna få uppehållstillstånd. Om man utgår från att vi skulle ha öppna gränser och fri invandring, som vill, då kanske man någonstans skulle kunna ta bort alla krav. Men med den budget vi har och de resurser som vi har kan vi ta emot ett begränsat antal människor, i alla fall om vi vill göra det på ett ekonomiskt lönsamt sätt, så att vi har råd att satsa på riktig flyktinghjälp i andra delar av världen. Då måste vi också göra ett urval.Vår mening är att det bästa så klart är att göra ett urval där de som verkligen har starka skäl för att få asyl i första hand får asyl. Annars urholkar vi systemet. Det är väldigt intressant att anser att när staten ger summor till kommunerna för att de ska utföra ett uppdrag, då är det att beteckna som en muta. Att muta är något brottsligt i vårt samhälle.Såvitt jag känner till genom mina erfarenheter från finansutskottet finns det något i vår lagstiftning som kallas finansieringsprincipen. Den innebär att varje gång som staten ålägger kommunerna att göra något, då är staten också skyldig att föra till medel till kommunerna för det.Menar att tycker att den principen är dålig, att det är att betrakta som en muta när kommunerna får den ersättning som de enligt lagen har rätt att få för den verksamhet som de ska bedriva, eller är det något som gäller bara om det råkar handla om människor med utländsk härkomst?Jag skulle vilja komma tillbaka till de siffror som florerade under ett tidigare replikskifte, där siffrorna från togs upp. sade då att det bara är att kolla upp siffrorna. Med den teknik och de trådlösa nätverk som finns gick det ganska snabbt att kolla upp det nu.Det var 101 171 personer som var invandrare . Utvandringen var 45 294 personer. 17 843 var återvändare. Från EU/EES-länderna kom det 23 800 - den siffran var inte exakt utan ungefärlig. Antalet asylsökande med uppehållstillstånd var 11 000.Står du fast vid det du hävdade, att majoriteten skulle vara det du kallar invandrare? Majoriteten av de som har kommit till , i alla fall , har varit antingen anhöriginvandrare eller asylanter. tog upp vad gäller anhöriginvandringen och påstod att det skulle ha varit 10 000 som hade fått uppehållstillstånd av asylskäl det året och 20 000 på anhörigskäl. Det stämde inte. Jag kollade själv upp siffran. Det var över 33 000 som hade fått uppehållstillstånd av anhörigskäl - inga 20 000.Jag tycker att borde gå en runda till på utbildningen om hur det fungerar med det kommunala stödet för att ta emot flyktingar. Ingen kommun åläggs att ta emot flyktingar. Det är upp till varje kommun att avgöra om man ska ta emot eller inte.Problemet har varit att allt färre kommuner har velat ta emot den mängd som krävs för att man ska kunna hantera den omfattande och ansvarslösa invandringspolitisk som bedrivs härifrån. Därför har man varit tvungen att först införa och sedan öka anslaget till kommunerna, för att de ska vara villiga att ta emot invandrare som har kommit som asylanter. Det är också något som det från kommunalt håll ges uttryck för vid ett stort antal tillfällen - man motiverar flyktingmottagningen med att man får ett ekonomiskt tillskott från staten.Därmed menar i alla fall jag att det är mer eller mindre att se som en muta. Det är kommuner som egentligen inte ser någon bäring i politiken, vi ser hur svenska folket över lag är negativt inställt till den stora invandringen av flyktingar, och ska staten införa och höja ett ekonomiskt tillskott till kommunerna för att de över huvud taget ska vara villiga ställa upp på politiken.Jag tycker att det är mer eller mindre att betrakta som en muta. Det är väldigt intressant att anser att bidrag till kommunerna för att utföra uppgifter som staten i huvudsak har ansvar för är att betrakta som muta - det kan vi säkert komma tillbaka till i andra debatter.Faktum kvarstår: tycker att vårt ansvar inte sträcker sig längre än till där vi har ekonomisk , att vårt ansvar inte sträcker sig längre än till att vi ska hjälpa bara dem som har alla papper i ordning och har sådana bevis på vilken identitet de har att det inte råder några tvivel, att vår solidaritet inte ska sträcka sig längre än dit vi vet exakt vem som är i behov av hjälp.Det är helt främmande för mig som kristdemokrat. För mig som kristdemokrat är mitt medmänskliga ansvar helt och hållet beroende av vilka möjligheter jag har att hjälpa en annan människa och vilka behov den människan har. Vi kommer aldrig någonsin att kunna hjälpa alla människor. Men vi har en skyldighet att hjälpa de människor som vi kan hjälpa och göra det i så stor utsträckning som vi bara förmår.Det gör vi genom att är en av de absolut största bidragsgivarna till UNHCR:s verksamhet. Men vi gör det också genom att de människor som står här och knackar på på vår farstubro, de människorna ska vi hjälpa, och framför allt ska vi ge dem möjlighet att få sin sak prövad på ett rättssäkert sätt. Jag ska ta upp vår reservation 30, som jag yrkar bifall till. Den reservationen tar upp något som borde vara uppenbart i svensk politik och i men tyvärr inte är det, på grund av de sju partier som har suttit här i kammaren alltför - nästan en tredjedel - av alla som sitter i våra fängelser är utlänningar, det vill säga har inte svenskt medborgarskap. En väldigt stor andel av dem som har kommit till vårt land har valt att begå sådana brott att de sitter i svenskt fängelse.Den fråga som man måste ställa sig är: Vad gör de här? Vad gör de fortfarande i vårt land? Varför har valt att i hög utsträckning behålla de brottslingarna? Varför har folk i denna kammare - undantaget, så klart - utformat regler som gör att de kan tillåtas stanna här i landet? Varför vill övriga partier se dem här över huvud taget?Det är inte rimligt att en utlänning som har begått en våldtäkt, ett mord eller något annat grovt våldsbrott ska belönas med uppehållstillstånd och med svenskt medborgarskap. Tyvärr är det dock så att utlänningar i får stanna i landet trots att de har begått grova brott, som jag precis nämnde. Jag ska ta några exempel på det för att konkretisera det lite och visa precis vad jag pratar om.En utlänning hade upprepade samlag med sin underåriga dotter , på totalt 19 månader. Hon blev gravid av det. Han fick i fängelse för våldtäkt mot barn, men han blev inte utvisad.En 78-årig dam dog som en följd av ett överfall av en 23-årig utlänning på en parkeringsplats i . Han blev inte utvisad. Jo, åklagaren menade att det inte var ett tillräckligt grovt brott för att han skulle bli utvisad.En utländsk man knivhögg en annan 27-åring man, som dog. Utlänningen fick i svenskt fängelse - men ingen utvisning.Under 2010 begick en irakier en våldtäkt mot en tjej som vid tillfället var . Han fick visserligen utvisning som dom men endast , det vill säga ingen livstidsutvisning, vilket är helt uppåt väggarna.Ett annat exempel är en man från , som valde att trotsa utvisningsbeslutet, men inte nog med det: Han hade 19 punkter i belastningsregistret som gällde hot och våld, och han har suttit i svenskt fängelse i tre olika omgångar.