bet · GY01KU20 · 2011-06-01 00:00:00 — Förutom det arbete som utförts av , , , och länsstyrelserna har även andra aktörer arbetat med information, bl.a. Viltskadecenter och Rovdjurscentret De 5 Stora i och Rovdjurscentrum Grönklitt i . Viltskadecenter arbetar på uppdrag av och är ett servicecenter för myndigheter, organisationer, djurägare, markägare och allmänhet med målet att förebygga viltskador. Viltskadecentrum driver utvecklingsprojekt och informerar myndigheter, djurägare, markägare och allmänhet om allt som rör viltskador orsakade av fredat vilt. Avsikten är att Informationscentrumen i och ska kompletteras med ett tredje informationscentrum. kunde rovdjurscentrumen, intresseorganisationer och länsstyrelser ansöka om bidrag hos (totalt ) för informationsprojekt som bidrar till ökad kunskap om förvaltningen av stora rovdjur och minskar konflikter kring rovdjuren. påbörjades en fyraårig försöksverksamhet med rovdjursakutgrupper i och med inriktning på att snabbt kunna hantera frågor kopplade till både angrepp och förekomst av rovdjur. Länsstyrelserna kunde besluta om bidrag till stängsel som skulle hindra rovdjur från att komma in till betesdjur. Ett ersättningssystem för rennäringen innebar att samebyarna fick fast ersättning för förekomst av rovdjur inom renskötselområdena. I varje län i fanns viltförvaltningsdelegationer med representanter för naturvård, skogs- och markägare, jägare, renskötsel m.fl. var indelat i tre rovdjursförvaltningsområden med samverkansråd som hade som uppgift att ta fram och samverka kring riktlinjer och principer för olika delar av rovdjursförvaltningen. Utskottet höll en offentlig utfrågning med miljöminister (bilaga B11). Statsrådet framhöll att det finns en bred uppslutning i kring att det ska finnas vargar i och i de svenska skogarna, men att man också måste ha respekt för att konsekvenserna framför allt bärs av de människor som bor i varglänen. Regeringens och beslut om vargpolitiken innebär att ska ha en långsiktigt livskraftig vargstam med god genetisk status, och det målet viker man inte ifrån. En nödvändig förutsättning för att nå det målet är att den genetiska mångfalden i den svenska vargstammen ökas. Detta förutsätter en acceptans för de åtgärder som ökar den genetiska mångfalden. Det är därför som har fattat ett beslut om en helhet i rovdjurspolitiken som innefattade att flytta ned beslut närmare de människor som är berörda och som också innebär åtgärder för att öka den genetiska mångfalden och innefattar möjligheten till licensjakt. Självklart har målet ännu inte nåtts och det återstår att genomföra det som krävs för att nå målet. Alla delar av beslut ska genomföras. När det gäller förstärkningen av den genetiska variationen gavs ett uppdrag till berörda myndigheter att både förbereda och inleda åtgärderna. Statsrådet pekade på att åtgärder har genomförts. Vargar har flyttats. Det pågår ett samarbete med djurparker både i och i berörda grannländer. som har beslutat om ska åtgärderna genomföras steg för steg. Statsrådet framhöll att regeringen direkt efter beslut gav i uppdrag att tillsammans med och förbereda och inleda de åtgärder som behövs just för den genetiska förstärkningen. Myndigheterna inledde arbetet som har inneburit kontakter med grannländer, inte minst med i olika steg. Det har också inneburit att man har tagit fram de åtgärder som man vill genomföra, och man har inlett arbetet med det. Två vargar ha också flyttats och skulle valpar flyttas mellan djurparker. Det finns således goda förutsättningar att uppnå det mål som satt upp, formulerat som just högst 20 vargar. Det är alltså inte fråga om det antal som minst skulle uppnås utan om det antal vargar som det högst kan bli fråga om att flytta in eller genom naturlig invandring. När det gäller omfattningen av licensjakten är utgångspunkten beslut om etappmålet och den tillfälliga begränsningen. Myndigheterna har föreslagit sex olika vägar för att förstärka den genetiska statusen, bl.a. flytt av vargar, utflyttning av valpar från djurparker och flytt av valpar eller vuxna vargar från länder som har en vargstam med östligt ursprung. Myndigheterna ska fortsätta arbetet enligt de vägarna. De första flyttningarna har genomförts. Regeringen har följt beslut om jakten. Enligt riksdagsbeslutet bör licensjakten inriktas på områden där det finns individer som har låg genetisk variation. Det var forskarna som pekade ut de revir som undantogs från jakt . Vid den senaste jakten, den andra jakten, var det inte bara ett revir som undantogs utan först två revir, av samma skäl, också då med forskarstöd och forskarbedömning som grund. När det sedan visade sig att det fanns genetiskt värdefull avkomma i ytterligare ett revir undantogs också det. Sammanlagt undantogs tre revir. Forskarbedömningar ligger till grund för riktlinjer för jakten och kravet har varit att genetiskt viktiga vargindivider måste undantas från jakt. De uppföljningar som har gjorts visade att inga genetiskt värdefulla individer har fällts utan det var genomgående vargar med antingen inavlade anlag eller vargar som dessutom haft medfödda defekter som fällts. DNA-analyser har visat att alla skjutna vargar hade inavlade anlag. Det är dock ett missförstånd att tro att inavel leder till omedelbara skador eller effekter. När inaveln gått mycket långt leder det för eller senare till mycket allvarliga synliga skador. Ett par av de skjutna vargarna hade skador. Statsrådet framhöll att art- och habitatdirektivet är helt genomfört i svensk lag, också de undantagsmöjligheter som direktivet innefattar. Det som har beslutat och den vargpolitik som genomförts är enligt statsrådet helt i linje med art- och habitatdirektivet så som det är genomfört i den svenska rätten. Målet för vargpolitiken är att uppnå en gynnsam bevarandestatus, ett mål som regeringen och kommissionen delar. Kommissionen delar också uppfattningen att man enligt direktivet kan genomföra licensjakt i utpekade situationer. Miljöministern är övertygad om att regeringen ska skingra kommissionens tvivel. De förutsättningar som kommer att gälla i varje läge ska enligt statsrådet avgöra vilka åtgärder som kan genomföras först. Det blev möjligt att först genomföra flytt av vuxna vargar. har djurparkerna samarbetat om att flytta valpar mellan sig för att förbereda en utflyttning . Det blir fråga om fler valpar än om det hade skett en utflyttning . beslut innebar att förstärkningen av den genetiska mångfalden skulle inledas, vilket också gjorts. Beslutets innebörd var inte att flyttning skulle ske . Det är enligt statsrådet mycket kontroversiellt att genomföra åtgärder som ökar den genetiska statusen och den genetiska mångfalden. Det är därför som besluten flyttats ned närmare berörda människor, och möjligheterna till delaktighet i förvaltningen av vargstammen förstärkts genom att den strängt kontrollerade och begränsade jakten finns. De stora organisationer som organiserar över 700 000 berörda människor, jägarorganisationerna, , , , m.fl., ställer upp på åtgärder som ökar den genetiska variationen i vargstammen och den absoluta förutsättningen för den acceptansen är att licensjakt tilläts. Från länsstyrelserna i berörda län ser man en förändrad attityd. Förutsättningen för att kunna genomföra åtgärderna för att förstärka den genetiska statusen är att också ha licensjakt. Man måste enligt statsrådet vara medveten om att det tar mycket att påverka eller förändra attityder, inte minst till varg. Bedömningen har gjorts att acceptansen utvecklats när det gäller inställningen till vargförvaltningen och vargpolitiken. Statsrådet framhöll att har haft huvuduppdraget att utforma riktlinjerna som utformats efter utförliga forskarbedömningar. Länsstyrelserna har haft uppgiften att samarbeta mycket nära med de jaktlag som är aktiva och att ha mycket stränga regler för hur jakten ska genomföras. Det har bl.a. inneburit mycket tydliga krav på rapportering. Man har vetat hur många vargar som har fällts och hur mycket som återstått av kvoten. Under de två jaktomgångarna skedde en överskjutning första året, vilket naturligtvis inte var bra. Å andra sidan uppfylldes inte kvoten helt andra året, utan då fälldes en varg mindre. Den utvärdering som gjordes efter första årets vargjakt visade att det fanns anledning att göra ytterligare en del skärpningar andra året, vilket också skedde. Det har således i varje steg varit viktigt att lära av gjorda erfarenheter och att se till att utveckla förvaltningen och åtgärderna så att de anpassas till de erfarenheter som vunnits. Efter varje jakt gjordes en utvärdering av själva jakten men också en bedömning av vargstammens utveckling. Man har sett en utveckling med höga tal för föryngring. Det är fråga om en mer omfattande reproduktion i vargstammen än i . Inriktningen är naturligtvis att genomföra licensjakt också , men detta grundar sig på utvärderingen av den jakt som förekommit, på bedömningen av hur vargstammen utvecklas och på forskarnas bedömningar. Det är som ska fatta det beslutet. När det gäller skyddsjakten bygger den på bestämda regler och det är som gör bedömningarna. Det är fråga om åtgärder som sedan genomförs av länen. Stegvis ska det ske en delegation av besluten ut till viltförvaltningsdelegationerna. Statsrådet underströk att det i varje läge gäller att se till att jakten aldrig går över möjligheten att åstadkomma en gynnsam bevarandestatus för vargen eftersom detta är det övergripande målet för vargpolitiken. Det är enligt statsrådet mycket viktigt att komma till rätta med tjuvjakten. I minskar vargstammen kraftigt och man har där gjort bedömningen att detta beror på tjuvjakten. Granskningen föranleder inte något uttalande från utskottets sida. 2.5 Förhandsprövning av nya programtjänster I en anmälan som inkom till begärs en granskning av regeringens beslut om förhandsprövning av nya programtjänster från (), () och (), bilaga A2.5.1. Anmälaren anför att regeringen beslutade att införa ett system med förhandsprövning av nya tjänster från SR, SVT och UR. Anmälaren anför att Myndigheten för radio och tv ska pröva de tjänster som bolagen anmäler och göra en förhandsgranskning av de tjänster som public service vill tillhandahålla. Detta förfarande måste, enligt anmälaren, anses strida mot yttrandefrihetsgrundlagens krav och public service ställning som oberoende medieföretag. De formella grunderna är tydliga, anför anmälaren. Vårt främsta skydd för oberoende och yttrandefrihet i public service ligger i det grundlagsfästa skyddet enligt 1 kap. 3 § yttrandefrihetsgrundlagen (YGL). införs en innehållsprövning som ligger helt vid sidan av den ordning som föreskrivs i yttrandefrihetsgrundlagen, anför anmälaren. Kravet på prövning är grundlagsstridigt. Fortsättningsvis ska public service-bolagen begära regeringens tillstånd för att göra nya och slagkraftiga satsningar. Myndigheten för radio och tv ska skicka ut verksamhetsidén på remiss till de kommersiella aktörerna på marknaden innan public service-bolagen kan lansera nya tjänster. Detta är, enligt anmälaren, så klart nyhetsskadligt för public service som kommer i en mycket dålig ställning i förhållande till marknadsdrivna bolag. Regeringen hävdar att grunden för beslutet är ett utslag i och de minimiregler som detta beslut grundar sig på. För att tillgodose gällande EU-rätt torde dock de fleråriga sändningstillstånden som reglerar public service vara tillräckliga. Anmälaren anser att bör granska regeringens och kulturministerns hantering av ärendet och beslutets överensstämmelser med grundlagarna, i synnerhet 1 kap. 3 § YGL. Till grund för granskningen har bl.a. legat en promemoria som har upprättats inom , bilaga A2.5.2. Därutöver har en offentlig utfrågning ägt rum med och , vd respektive vice vd, , bilaga B1. Utfrågning har även hållits med kulturminister , bilaga B5. Yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) ger den enskilde rätt att offentligen uttrycka tankar, åsikter och känslor och i övrigt lämna uppgifter i vilket ämne som helst i bl.a. ljudradio och television (1 kap. 1 §). Denna grundlag bygger på samma grundläggande principer om bl.a. etableringsfrihet och förbud mot censur som återfinns i tryckfrihetsförordningen. Förbudet mot censur innebär enligt 1 kap. 3 § YGL att det inte får förekomma att något som är avsett att framföras i ett radioprogram eller en teknisk upptagning först måste granskas av myndigheter eller andra allmänna organ. Inte heller är det tillåtet för myndigheter och andra allmänna organ att utan stöd i yttrandefrihetsgrundlagen, på grund av det kända eller väntade innehållet i ett radioprogram eller en teknisk upptagning, förbjuda eller hindra dess offentliggörande eller spridning bland allmänheten. Undantag görs dock bl.a. för rörliga bilder i filmer som ska visas offentligt. Av yttrandefrihetsgrundlagen framgår att med radioprogram avses i grundlagen såväl ljudradio- som tv-program (1 kap. 1 § tredje stycket). Etableringsfriheten innebär att det står var och en fritt att inleda och driva verksamhet för spridning av information till allmänheten i de former som skyddas av grundlagarna. Något krav på tillstånd får inte ställas upp, och möjligheten att driva verksamheten får inte begränsas av villkor som inte har stöd i grundlagarna. Regeln om etableringsfrihet för trådsändningar finns i 3 kap. 1 § YGL. Enligt bestämmelsen har varje svensk medborgare och svensk juridisk person rätt att sända radioprogram genom tråd. Etableringsfriheten för trådsändningar är emellertid inte helt oinskränkt. I 3 kap. 1 § andra stycket YGL anges vilka undantag som får göras i lag. På grund av det begränsade frekvensutrymmet råder inte samma starka etableringsfrihet när det gäller rätten att sända ljudradio- eller tv-program på annat sätt än genom tråd (genom etern). Denna rätt får enligt 3 kap. 2 § första stycket YGL regleras genom lag som innehåller föreskrifter om tillstånd och villkor för att sända. Sådana regler finns i radio- och tv-lagen (2010:696). I 3 kap. 4 § YGL finns en bestämmelse som skyddar det redaktionella oberoendet. Enligt denna bestämmelse avgör den som sänder radioprogram självständigt vad som ska förekomma i programmen. Enligt radio- och tv-lagen (2010:696) ger regeringen tillstånd att sända tv om sändningsverksamheten finansieras med radio- och tv-avgiften. Myndigheten för radio och tv ger tillstånd i övriga fall (4 kap. 3 §). Ett tillstånd som har beviljats av regeringen gäller för som bestäms av regeringen, medan ett tillstånd som beviljats av Myndigheten för radio och tv som regel gäller . Tillstånd att sända ljudradioprogram meddelas av regeringen om sändningsverksamheten finansieras med radio- och tv-avgiften (11 kap. 1 §). Ett sådant tillstånd ska gälla för som bestäms av regeringen. Enligt radio- och tv-lagen får ett tillstånd att sända tv-program förenas med villkor som innebär att sändningsrätten ska utövas opartiskt och sakligt samt med beaktande av att en vidsträckt yttrandefrihet och informationsfrihet ska råda i tv (4 kap. 8 §). Ett tillstånd för att sända andra ljudradioprogram än närradio och kommersiell radio får också förenas med sådana villkor (11 kap. 3 §). Vidare får ett sändningstillstånd för tv- eller andra ljudradioprogram än närradio och kommersiell radio förenas med villkor om skyldighet att t.ex. sända program till hela landet eller att använda en viss sändningsteknik, att sända genmälen eller att sända ett mångsidigt programutbud (4 kap. 9 § och 11 kap. 3 §). Ett sändningstillstånd får också förenas med förbud mot och villkor för att sända reklam, annonser, sponsrade program och program där produktplacering förekommer (4 kap. 10 § och 11 kap. 3 §). Innan ett beslut om tillstånd fattas ska den sökande ges tillfälle att ta del av och yttra sig över de villkor som regeringen eller Myndigheten för radio och tv avser att förena med tillståndet. Beslut om tillstånd får inte innehålla andra programrelaterade villkor än dem som den sökande godtagit (4 kap. 14 § och 11 kap. 5 §). Som ett allmänt krav för den som tillhandahåller tv-sändningar och ljudradioprogram som sänds med tillstånd av regeringen gäller vidare att programverksamheten ska präglas av det demokratiska statsskickets grundidéer, principen om alla människors lika värde och den enskilda människans frihet och värdighet (5 kap. 1 § och 14 kap. 1 § radio- och tv-lagen). SR, SVT och UR har var sitt sändningstillstånd som gäller för . Inför varje tillståndsperiod fattar beslut om inriktningen på programföretagens uppdrag. beslut ligger till grund för hur regeringen utformar sändningstillstånden. Villkoren måste, som tidigare nämnts, godtas av public service-företagen och ha stöd i radio- och tv-lagen. Enligt sändningstillstånden för , SVT och UR för tiden ska programföretagens verksamhet präglas av oberoende och stark integritet och bedrivas självständigt i förhållande till såväl staten som olika ekonomiska, politiska och andra intressen och maktsfärer i samhället. När det gäller innehållet i programföretagens sändningar sägs i tillstånden att sändningsrätten ska utövas opartiskt och sakligt samt med beaktande av att en vidsträckt yttrandefrihet och informationsfrihet ska råda i ljudradion och televisionen. Före sändning av program ska företagen så noggrant som omständigheterna medger kontrollera sakuppgifter i programmen. Ämnesval och framställning ska ta sikte på vad som är relevant och väsentligt. Den enskildes privatliv ska respekteras i programverksamheten om inte ett oavvisligt allmänt intresse kräver annat. Hänsyn ska tas till ljudradions och televisionens särskilda genomslagskraft när det gäller programmens ämnen och utformning samt tiden för sändning av programmen. SR, SVT och UR ska erbjuda ett mångsidigt programutbud där hög kvalitet och nyskapande form och innehåll ska utmärka programverksamheten. Programmen ska utformas så att de genom tillgänglighet och mångsidighet tillgodoser skiftande förutsättningar och intressen hos befolkningen i hela landet. Programutbudet ska som helhet präglas av folkbildningsambitioner. Företagen ska beakta programverksamhetens betydelse för den fria åsiktsbildningen, och utrymme ska ges åt en mångfald av åsikter och meningsyttringar. För SR och SVT gäller att programutbudet ska spegla förhållanden i hela landet och omfatta allt från det breda anslaget till mer särpräglade programtyper. UR ska koncentrera sin programverksamhet till utbildningsområdet. Sändningstillstånden för alla tre programföretagen innehåller villkor om ansvar för det svenska språket, program för barn och unga, att beakta behoven hos personer med funktionsnedsättning samt språkliga och etniska minoriteters intressen, liksom att verka för mångfald i programverksamheten genom en variation i produktionsformer. SR:s och SVT:s tillstånd innehåller därutöver villkor om nyheter och samhällsbevakning liksom om kulturutbudet. För SR finns ett särskilt villkor om programmen för sändning till utlandet. SR och SVT ska kostnadsfritt sända meddelanden som är av vikt för allmänheten om en myndighet begär det. I övrigt innehåller sändningstillstånden villkor om genmäle och beriktigande, beredskaps- och säkerhetsfrågor samt om reklam och sponsring. SR, SVT och UR får inte sända reklam. Sponsring är som huvudregel förbjuden, men under vissa förutsättningar får sponsrade program sändas. Lagen om radio- och tv-avgift Radio och tv i allmänhetens tjänst finansieras genom radio- och tv-avgifter i enlighet med lagen (1989:41) om finansiering av radio och tv i allmänhetens tjänst. Radio- och tv-verksamhet i allmänhetens tjänst och verksamhet som är direkt anknuten till den ska finansieras med en radio- och tv-avgift enligt lagen under förutsättning att sändningstillstånd har meddelats den som bedriver sändningsverksamheten och att tillståndet innehåller ett förbud mot att sända reklam (1 §). Avgiftsskyldigheten i lagen är kopplad till innehavet av en tv-mottagare. Radio- och tv-avgiften betalas till Radiotjänst i som ansvarar för uppbörden av avgifterna samt avgiftskontroll, och placeras på det s.k. rundradiokontot i Riksgälden. beslutar om medelstilldelningen från rundradiokontot till SR, SVT och UR. Medlen ställs därefter till programföretagens förfogande genom anslag och kan förenas med anslagsvillkor. Medlen överförs löpande från till företagen i enlighet med riksdagsbeslutet och anslagsvillkoren. Programföretagens medelstilldelningar är förenade med vissa villkor som beslutas av regeringen. Dessa beslut om medelstilldelningar benämns anslagsvillkor. Anslagsvillkoren har beskrivits som verksamhetsmässiga kompletteringar till villkoren i sändningstillstånden. Anslagsvillkoren innehåller bl.a. villkor om ekonomiska och organisatoriska förutsättningar för programföretagens verksamhet. I likhet med sändningsvillkoren måste anslagsvillkoren ha stöd i de allmänna riktlinjer för public service-företagens programverksamhet som beslutas av . Kommittén om radio och tv i allmänhetens tjänst gjorde i sitt betänkande (SOU 2005:1 s. 44) följande bedömning om anslagsvillkor. I princip är regeringens möjligheter omfattande när det gäller vilka frågor som kan regleras i anslagsvillkoren. Villkoren måste dock ha stöd i de allmänna riktlinjer för verksamheten som beslutats av för den aktuella tillståndsperioden. Villkoren ska i princip gälla för hela tillståndsperioden, men beslut fattas, till skillnad från sändningstillstånden, i samband med medelstilldelningen . Utredningen om finansiering m.m. av radio och tv i allmänhetens tjänst gjorde i sitt betänkande (SOU 2005:2 s. 88) bedömningen att regeringens möjlighet att styra verksamheten genom anslagsvillkoren är mer omfattande än genom sändningstillstånden, för vilka det i radio- och tv-lagen direkt regleras vilka villkor som får ställas. Eftersom staten inte är ägare av programföretagen kan inte något egentligt ägarinflytande utövas från statens sida. Detta är också ett syfte med den organisationsstruktur som har valts. Genom att det är och regeringen som beslutar om medelstilldelning respektive ställer medel till företagens förfogande, har dock statsmakterna ändå härigenom möjlighet att påverka verksamhetens inriktning genom att förena medelstilldelningen med anslagsvillkor. I det följande kommer att redogöras för vissa förarbetsuttalanden för att söka klargöra vilka villkor som kan ställas i anslagsvillkor. I betänkandet Ny lagstiftning om radio och tv (SOU 1994:105 s. 272 f.) anfördes följande i fråga om tillståndsvillkor och det som i betänkandet kallades statsbidragsvillkor, och som torde motsvara det som kallas anslagsvillkor. Regeringen kan antingen förena själva sändningstillståndet med villkor. Följer inte tillståndshavaren villkoren kan tillståndet återkallas. Regeringen kan också ställa villkor på programföretaget för att detta skall erhålla statsbidrag. Om inte tillståndshavaren följer villkoren får detta inte några återverkningar på själva tillståndet. Däremot kan statsbidraget dras in. Det måste framgå i lag att regeringen har rätt att ställa den förstnämnda sortens villkor. Detta framgår av YGL. Däremot behöver inte statsbidragsvillkor anges i lag. Sådana villkor har nämligen inte med själva sändningsrätten att göra utan endast med rätten att erhålla statsbidrag. Det är en fördel om lagens villkorsuppräkning kan begränsas så långt detta är möjligt. Tillståndsvillkor som även bör kunna ställas på sådana helt reklamfinansierade företag som TV4 bör finnas med i lagen. Det kan däremot ifrågasättas om de tillståndsvillkor som endast gäller för statsfinansierad verksamhet som bedrivs av SVT, SR och UR inte kan ersättas av statsbidragsvillkor. Villkoren bör i så fall inte framgå av lagen. Tanken är alltså att lagens villkorsuppräkning skall vara uttömmande. För det fall att regeringens vill ställa ytterligare krav på verksamheten bör detta endast kunna knytas till rätten att få statsbidrag. I propositionen (1995/96:160 s. 84 f.) till radio- och tv-lagen (1996:844) gjorde regeringen följande uttalande.