bet · GY01MJU20 · 2011-04-15 00:00:00 — Vid genomgången av forskningsmaterial har det framkommit områden som är i behov av förändring, såsom utformning av burar, miljöberikning och utfodring. bedömning är att detta behöver regleras i föreskrifter. Enligt pågår detta arbete, och förslag till föreskrifter kommer att presenteras för att kunna gå på remiss. När det gäller forskning hänvisar till följande projekt m.m. Den internationella organisationen () har 2009 startat ett projekt kallat . Projektet genomförs i samarbete med flera olika universitet och experter. Syftet är att ta fram välfärdsparametrar för pälsdjur. Välfärd för de viktigaste farmuppfödda pälsdjuren, mink, räv och mårdhund, har vetenskapligt studerats . Man gör jämförelser med det EU-finansierade Welfare som utvecklat generella principer och kriterier för djurvälfärdsparametrar på gårdsnivå: bra utfodring, bra inhysning, bra hälsa och djurens beteende. Detaljerade checklistor för välfärdsbedömning som har vetenskaplig grund har tagits fram för flera lantbruksdjur. Det allmänna målet för är att för farmuppfödda pälsdjur ta fram ett projekt liknande EU:s Welfare Quality. Det viktigaste resultatet kommer att vara checklistorna för välfärdsbedömning för mink och räv i en första fas och för mårdhund i den andra fasen. Projektet räknar med att kunna publicera resultaten . Utskottet noterar att det inte är möjligt att dra några slutsatser då projekt pågår för fullt. Enligt upplysningar avser att återkomma till projektets slutsatser och följa upp dessa. Från har utskottet också fått veta att den forskning som bedrivits avseende mink har gjorts inom flera olika områden, t.ex. fodersammansättning och utfodring, gruppstorlek, utformning av burar, miljöberikning, stereotypier och behov av vatten som miljöberikning. När det gäller simvatten nämner bl.a. en komparativ studie av användningen av simvatten och springhjul som visade att minkar använder båda resurserna och att användandet styrs av olika motivationer. Springhjulet användes framför allt , medan simvatten i första hand nyttjades vid påfyllning av vatten och när djuren hade utfodrats. Simvatten och springhjul verkar därför inte kunna ersätta varandra (och 2006 a, b). hänvisar vidare till ett antal studier som behandlat frågan om nödvändigheten av simvatten för mink. En genomgång och granskning av dessa artiklar och litteratur har gjorts av en grupp forskare, och flera slutsatser har framförts: användande av vattenbad verkar i första hand relaterat till födosöksbeteenden. Frånvaro av simvatten, utan tidigare erfarenhet av detta, leder inte till betydande förändringar av nivån av stereotypa beteenden eller förväntade reaktioner. När mink har erfarenhet av vattenbad kan borttagande av denna resurs framkalla kortvarig stress. Minkar är lika starkt motiverade att få tillgång till vattenbad som springhjul. Andra burberikningar såsom tunnlar (t.ex. rör) och föremål som djur kan bita i är också viktiga för miljöberikningen. Det finns individuella skillnader i hur mycket simvatten uppskattas. Simvatten är troligen inte ett medfött behov utan snarare en stimulans som framkallar en egen drivkraft. Det konstateras att leken hos unga minkar ökar när de har tillgång till simvatten. Resultaten tyder på att tillgången till simvatten erbjuder djuren stimulans och påverkar utvecklingen av djurens beteende att leka. Lek framställs som en positiv indikator på djurvälfärd (et al ). Utskottet erinrar även om Lagrådets yttrande 2006 över förslaget till lag om ändring i djurskyddslagen (1988:534) där bl.a. följande sägs. Enligt 2 § djurskyddslagen skall djur behandlas väl och skyddas mot onödigt lidande och sjukdom. Enligt 4 § skall de hållas på ett sådant sätt att deras hälsa främjas och att de har möjlighet att bete sig naturligt. Proportionalitetsprincipen får anses innebära att ingrepp i djurhållningsnäringen för att tillgodose djurens behov i dessa hänseenden är acceptabla; längre gående ingrepp t.ex. sådana som avser att tillgodose mera än behovet av naturligt beteende kan anses gå alltför långt. I den föreslagna bestämmelsen anges att minkars behov av att röra sig, klättra, utöva jaktbeteende dock enligt motiveringen utan att få tillgång till levande bytesdjur och ägna sig åt annan sysselsättning samt att vara ensamma skall tillgodoses; dessutom skall minkar ha tillgång till vatten att simma i. Det är detta sistnämnda krav som, enligt vad som upplysts vid föredragningen, kommer att medföra de största problemen när det gäller möjligheten att bedriva minkuppfödning. Av betänkande Djurens välfärd och pälsdjursnäringen framgår att det dåvarande forskningsläget inte gav stöd för en slutsats om att simning är ett biologiskt beteendebehov hos (SOU 2003:86 s. 134). I lagrådsremissen framhålls att åsikterna om minkars behov av tillgång till vatten för simning går vitt isär, något som också framgår av remissvaren. Det kan enligt Lagrådets mening inte anses vara klarlagt att det föreslagna kravet om sådan tillgång är tillräckligt välgrundat för att kunna anses vara ett proportionerligt ingrepp, inte minst med hänsyn till den relativt korta övergångstid som föreslås för pågående verksamheter. Mot bakgrund av det som anförts och med hänvisning till pågående utredning föreslår utskottet att motionerna MJ217 (MP), MJ244 (V), MJ282 (S) yrkandena 1 och 2 och MJ429 (M) yrkandena 1 och 2 i berörd del lämnas utan vidare åtgärd. Förvildade och övergivna djur Utskottet konstaterar att det i direktivet till den ovan nämnda utredningen (dir. 2009:57) särskilt nämns att uppdraget för den tillsatta omfattar åtgärder mot förvildade och övergivna djur och även en översyn av reglerna om omhändertagande av djur i djurskyddslagen. Djurskyddslagen reglerar vård och behandling av husdjur och försöksdjur samt andra djur om de hålls i fångenskap. Så som påpekas i direktivet har det blivit tydligt att det inte sällan förekommer att djur som människan har haft i sin vård överges eller kommer bort. När sådana djur får avkommor kan populationer av förvildade djur uppstå. Det förekommer också att djurhållare inte fullt ut tar ansvar för i vilken omfattning som deras djur parar sig, vilket också kan leda till att det bildas grupper av djur som står helt eller delvis utanför djurhållarens omsorg. Som framhålls i direktivet är katten ett särskilt utsatt djur i dessa sammanhang, och det finns ett stort antal förvildade katter i . Utskottet noterar att det saknas en tydlig avgränsning av termerna vård och behandling samt husdjur och att det bl.a. mot den bakgrunden råder en viss osäkerhet om i vilken utsträckning som övergivna, borttappade och förvildade djur omfattas av djurskyddslagens bestämmelser. Vidare saknas det ett enhetligt sätt att hantera dessa djur. För djur som inte är vana vid eller är anpassade till ett liv i det vilda, kan denna tillvaro innebära allvarliga djurskyddsproblem. Utskottet delar därför regeringens uppfattning att det bör utredas vilka åtgärder som behöver vidtas för att komma till rätta med problemen med övergivna och förvildade djur och ser fram emot att få ta del av resultatet av den pågående utredningen. Mot bakgrund av det anförda föreslår utskottet att motionerna MJ424 (M) yrkandena 1 och 2, MJ211 (FP), MJ281 (S), MJ299 (S), MJ303 (S) och MJ356 (MP) yrkande 30 lämnas utan vidare åtgärd. Sexuella övergrepp på djur Utskottet noterar att den nuvarande djurskyddslagen inte omfattar sexuella övergrepp på djur som inte kan kopplas till misshandel av eller fysisk skada på djuret. Ingen har i modern tid blivit åtalad för sexuella handlingar mot djur, trots att djurskyddslagstiftningen ska skydda djuren i dessa fall. I finns en bestämmelse om djurplågeri som innebär att den som utsätter djur för lidande kan straffas för det. Men det krävs då att åklagare kan bevisa att det varit fråga om djurplågeri, dvs. att övergreppet inneburit fysiskt eller psykiskt lidande för djuret. Att bevisa att djuret lidit är emellertid mycket svårt, och därmed har det visat sig nästan omöjligt att få någon fälld för sexövergrepp enligt lagen mot djurplågeri. Det rättsliga skyddet för djur är således otillräckligt. En lagstiftning som uttryckligen förbjuder sexuella övergrepp på djur bör därför införas. Utskottet anser att det finns ett behov av att se över vilka åtgärder inom ramen för djurskyddslagstiftningen som kan vara lämpliga för att förtydliga och stärka skyddet för djur i detta avseende. Det ingår i den översyn av djurskyddslagstiftningen som regeringen beslutade om 2009 (dir. 2009:57). ska enligt tilläggsdirektiv 2011:11 redovisa sitt uppdrag för regeringen . Enligt utskottet bör regeringen efter att den har tagit del av utredningen skyndsamt återkomma med ett förslag inom ramen för djurskyddslagstiftningen om ett förbud mot sexuellt utnyttjande av djur. Vad utskottet anfört med anledning av motionerna MJ213 (S) och MJ316 (S) bör ges regeringen till känna. Motion MJ308 (S) kan därmed lämnas utan åtgärd. När det gäller förbud mot djurpornografi erinrar utskottet om att motioner om förbud mot djurpornografi även har behandlats av , bl.a. i betänkande 2008/09:KU18, där det framhölls att inte hade anledning att bedöma frågan från andra utgångspunkter än rent yttrandefrihets- och tryckfrihetsrättsliga, medan djurs behov av skydd mot misshandel och andra övergrepp måste bedömas inom ramen för lagstiftningen om djurskydd. upprepade även vad som anförts i tidigare sammanhang, dvs. att det inte var berett att föreslå några ytterligare inskränkningar i yttrande- och tryckfriheten i det avseende som var i fråga och avstyrkte motionen. När det gäller djurskyddet noterar utskottet att ser över frågan om vilka åtgärder som inom ramen för djurskyddslagstiftningen kan vara lämpliga för att förtydliga och stärka skyddet för djur mot att användas för sexuella ändamål (dir. 2009:57). Mot bakgrund av det anförda och med hänvisning till ovannämnda tillkännagivande föreslår utskottet att motion MJ356 (MP) yrkande 29 avslås. Utrustning som orsakar lidande Grundläggande bestämmelser för att förhindra att djur lider finns bl.a. i 2, 5 och 17 §§ djurskyddslagen (1988:534). Enligt lagen ska djur behandlas väl och skyddas mot onödigt lidande och sjukdom, vidare får djur inte agas eller drivas på med redskap som lätt kan såra eller på annat sätt skada djuret. I Statens jordbruksverks föreskrifter och allmänna råd om träning och tävling (SJVFS 2010:45) med djur sägs vidare att utrustning, hjälpmedel eller metoder inte får användas på ett sådant sätt att det medför skada eller annat fysiskt eller psykiskt lidande för djuret. Så som påpekas i direktivet till den pågående (dir. 2009:57) föreskrivs i 17 § djurskyddslagen att djur inte får tränas för eller användas vid tävling på ett sådant sätt att de utsätts för lidande. Utskottet noterar att denna formulering är strängare än den i 2 § djurskyddslagen där det står att djur inte får utsättas för onödigt lidande. Lagstiftaren har alltså ansett att det inte finns skäl att acceptera någon form av lidande hos djur i samband med träning och tävling. Utskottet är medvetet om att en särskild problematik i sammanhanget är att det i en del tävlingar kan finnas stora prispengar involverade. Olika krav på åtgärder för att förbättra djurskyddet har förts fram, t.ex. att åldersgränser bör införas för när djur får börja tävla, utrustningskrav, förbud mot spödrivning m.m. Med anledning av de problem och förslag till åtgärder som har diskuterats välkomnar utskottet att det görs en allmän översyn av djurskyddet i samband med träning och tävling med djur inom ramen för . Med det anförda och med hänvisning till pågående utredning anser utskottet att motion MJ356 (MP) yrkande 31 kan lämnas utan vidare åtgärd. Utskottet erinrar om att det i 19 a § djurskyddsförordningen (1988:539) finns bestämmelser som innebär att det är förbjudet att inneha eller genom avel frambringa hundar som har extremt stor kamplust, lätt blir retade och biter, bara med svårighet kan förmås avbryta ett angrepp och som har en benägenhet att rikta sitt kampintresse mot människor eller andra hundar. Utskottet konstaterar vidare att hundägares ansvar regleras i lag 2007:1150 om tillsyn över hundar och katter (tillsynslagen). I den lagen slås det bl.a. fast att hundar ska hållas under en sådan tillsyn och skötas på ett sådant sätt som med hänsyn till deras natur och övriga omständigheter behövs för att förebygga att de orsakar skador eller avsevärda olägenheter. Om någon brister i tillsynen över eller skötseln av en hund, får polismyndigheten meddela de förelägganden och förbud som behövs för att förebygga skada eller avsevärd olägenhet. För att hindra att en hund orsakar skada eller avsevärd olägenhet får polismyndigheten, om inte andra, mindre ingripande åtgärder anses tillräckliga, besluta att hunden ska omhändertas. får även meddela förbud att ha hand om hund (hundförbud) för den som allvarligt brister eller har brustit i tillsynen över en hund. Vid bedömningen av om ett hundförbud bör meddelas ska särskilt beaktas om den mot vilken förbudet avses gälla har begått brott där han eller hon har använt hund som vapen eller vid upprepade tillfällen har varit föremål för föreläggande eller förbud eller har haft hand om hund som har omhändertagits. När det gäller kopplingstvång konstaterar utskottet att kommuner och länsstyrelser kan meddela lokala föreskrifter enligt ordningslagen med regler om när och var hundar ska vara kopplade. Avslutningsvis kan även nämnas att det är hundägarens ansvar att se till att hunden inte utgör en fara för andra och att hundägaren har ett strikt skadeståndsansvar för de skador som hunden orsakar. Mot bakgrund av det anförda föreslår utskottet att motionerna MJ291 (M) och MJ369 (KD) lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet bifaller ett motionsyrkande (MP) om att regeringen bör förbjuda kastrering av smågrisar utan bedövning så snart det finns alternativa metoder för att säkerställa kvaliteten på griskött och god djurhållning. En motion (M) om kastrering av smågrisar avslås. Jämför reservation 8 (M, FP, C, KD). Enligt motion MJ317 (M) bör regeringen överväga om bör gå samma väg som och lagstifta om krav på bedövning före kastrering av smågrisar. Även i motion MJ356 (MP) yrkande 9 framhålls det att kastrering utan bedövning medför stor smärta för grisen och att kastrering utan bedövning bör förbjudas. Utskottet konstaterar att det pågår arbete på området och att ändringsföreskrifterna som gör det möjligt för veterinärer att förskriva lokalbedövningsmedel till djurhållare för villkorad läkemedelsanvändning i samband med kastrering av smågrisar trädde i kraft . Enligt uppgifter från Landsbygdsdepartementet håller på att organisera den utbildning som är nödvändig för djurhållarna, och föreskrifterna kan därför förväntas börja användas i praktiken . Utskottet noterar att genom samtal och möten kommer att bistå slakt- och charkbranschen och detaljhandeln för att överbrygga de eventuella problem som kan uppstå vid hantering av grisar som behandlats enligt de alternativa rutinerna. Utskottet uppmärksammar även arbete med att ta fram en handlingsplan för att obedövad kastrering av smågrisar ska upphöra inom EU och utgår från att fortsätter att följa utvecklingen av de övriga alternativ till obedövad kastrering av smågrisar som kan vara praktiskt tillämpbara i . är det också möjligt att använda s.k. immunovaccinering av grisar, en metod som enligt bedömningar är både effektiv och har stora djurskyddsmässiga fördelar jämfört med kirurgisk kastrering. Utskottet vill betona att obedövad kastrering av smågrisar ska förbjudas så snart det finns alternativa metoder för att säkerställa kvaliteten på griskött och god djurhållning. I kastreras cirka en och en halv miljoner hangrisar. Det görs innan grisen blivit , helt utan bedövning. Grisen riskerar att få infektioner och bråck av ingreppet. Att den känner smärta är säkert, eftersom nervsystemet är fullt utvecklat även hos en liten gris. Kastreringen görs för att av de könsmogna hangrisarna utvecklar ämnen (skatol, androstenon m.fl.) som ger ett illaluktande kött. Från djurskyddssynpunkt är detta naturligtvis inte acceptabelt. Det gör ont på grisen att bli skuren i utan bedövning. Kastrering utan bedövning bör därför förbjudas. Detta bör ges regeringen till känna. Därmed tillstyrks motion MJ356 (MP) yrkande 9. Motion MJ317 (M) kan därmed lämnas utan åtgärd. Utskottets förslag i korthet bifaller två motionsyrkanden (S, MP) om att regeringen, nationellt och inom EU, bör ta initiativ i det fortsatta arbetet med att förkorta djurtransporterna. Ett motionsyrkande (KD) om djurhälsan och djurskyddet när det gäller transporter avslås. Jämför särskilt yttrande (M, FP, C, KD). I motion MJ309 (S) anförs att regeringen bör ta initiativ till att djurtransporter blir kortare. Enligt motion MJ356 (MP) yrkande 15 har en viktig roll att fylla när EU:s djurtransportsförordning ska ses över då bl.a. bör kräva åtta timmars maxgräns för transporter inom EU och att ett förbud mot att transportera sjuka djur införs. Utvecklingen av lokala eller mobila slakterier bör vidare stödjas för att minska transporttiderna och stressen vid i- och urlastning bör minskas. Det anförs också att formella brister vid djurtransporter bör leda till åtal och att sanktionsavgifter bör införas för slaktdjurstransporter med höga dödlighetstal. I motion U269 (KD) yrkande 13 delvis framhålls det att de långa och ofta plågsamma djurtransporterna som förekommer inom EU är oacceptabla och att djurhälsan och djurskyddet därför måste stärkas. Enligt motion MJ422 (KD) yrkande 3 anförs att alla subventioner till transport av levande djur bör upphöra. Transporter av levande djur är stressande för djuren på flera sätt: dels själva transporten, dels i- och urlastningen. Djurskyddet samlade in 25 000 namnunderskrifter, som kräver kortare djurtransporter och bättre förhållanden under transporten. Det finns få frågor som har så hög prioritet från djurskyddssynpunkt och som engagerar så många. Det räcker inte med djurskyddskonferenser utan nu krävs handling. Det finns redan många förslag på hur ska driva djurtransportfrågorna framåt. När EU kommer att se över djurtransportsförordningen har en viktig roll när det gäller att kräva åtta timmars maxgräns också för transporter inom EU, som kan vara mycket långa. Därutöver bör ytan som varje djur har till förfogande under transporten ses över och förbudet mot transport av sjuka djur implementeras. För transporter inom är det önskvärt att stödja utvecklingen av lokala och/eller mobila slakterier för att på så sätt kunna minska transporttiderna. Reglerna för nödslakt kan också behöva ses över. Än viktigare är att minska stressen vid i- och urlastning. När formella brister vid djurtransporter upptäcks, ska detta leda till åtal och för att ge transportörerna ekonomiska incitament att förbättra djurens villkor vid transporter bör sanktionsavgifter införas för slaktdjurstransporter med höga dödlighetstal. Det anförda bör ges regeringen till känna. Därmed tillstyrks motionerna MJ309 (S) och MJ356 (MP) yrkande 15. Motion U269 (KD) yrkande 13 delvis kan därmed lämnas utan åtgärd. När det gäller att stoppa subventioner till transport av levande djur erinrar utskottet om att landsbygdsminister som svar på en skriftlig fråga om exportbidrag för levande djur (2007/08:581) framhöll att det betalas exportbidrag för levande djur i enlighet med EU-förordningar som är direkt tillämpliga i alla medlemsstater. Exportbidragen minskar dock alltmer till följd av marknadsutvecklingen. Han påminde vidare om att ett villkor för att exportbidrag för levande nötkreatur ska betalas ut är att enligt kommissionens förordning (EG) 639/2003 är uppfyllda. Förordningen anger vilka krav på djurskydd under transport som måste uppfyllas för att exportbidrag ska beviljas. har arbetat för att kraven i förordning (EG) 639/2003 ska skärpas så att det ska ställas högre krav på djurskyddet för att exportbidrag ska beviljas. fick dock inget gehör för sina synpunkter men arbetar vidare för att djurskyddet under transport ska skärpas. Ministern framhöll vidare att regeringen anser att samtliga exportbidrag bör avvecklas och att den därför har drivit denna fråga aktivt t.ex. i samband med arbetet med översynen av den gemensamma jordbrukspolitiken, även kallad hälsokontrollen. Med det anförda anser utskottet att motion MJ422 (KD) yrkande 3 kan lämnas utan vidare åtgärd. Djurslakt utan föregående bedövning Utskottets förslag i korthet avslår en motion (S) om förbud mot djurslakt utan föregående bedövning. Enligt motion MJ307 (S) riskerar att förlora självbestämmanderätten om djurskyddskrav vid religiös slakt med hänvisning till en omröstning om en ny slaktförordning i . Det framhålls därför att en översyn av lagstiftningen bör göras i syfte att förbjuda djurslakt utan föregående bedövning. Utskottet påminner om att en politisk överenskommelse inom EU nåddes vid jordbruksrådet om den nya förordningen om skydd av djur för avlivning som omnämns i motionen. Därvid fick gehör för kraven som innebär möjlighet för medlemsstater att kräva bedövning före slakt samt möjlighet att behålla mer långtgående bestämmelser. var endast rådgivande i frågan om en ny slaktförordning eftersom Lissabonfördraget inte hade trätt i kraft fullt ut. Överenskommelsen resulterade i rådets förordning (EG) nr 1099/2009 av om skydd av djur för avlivning. Förordningen trädde i kraft och ska tillämpas fr.o.m. . Med de nya reglerna kommer således de medlemsländer som har strängare regler om slakt att få behålla dem. Enligt den svenska djurskyddslagen är det förbjudet att slakta djur utan bedövning. Utskottet utgår från att kan behålla detta förbud . Utskottet noterar också att EU arbetar för en utveckling av de bedövningsmetoder som används . Rådet har uppmanat kommissionen att lämna en rapport om detta som ska föreläggas och rådet . Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att motion MJ307 (S) kan anses tillgodosedd. Motionen bör därmed lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden (M, MP, V) om en handlingsplan för att minska antalet djurförsök och mot onödiga djurförsök, om klassificering och registrering av djurförsök, om föreskrifter för att försöksdjur inte ska utsättas för obegränsat lidande, om handläggare vid de djurförsöksetiska nämnderna, om möjlighet att överklaga dessa nämnders beslut, om avgiften för ansökningar om djurförsöksetisk prövning, om att stoppa djurförsök i utbildningar till yrken där djurförsök inte ingår, om veterinärers rätt att ingripa när försöksdjur lider och om användning av genmodifierade djur. Jämför reservation 10 (MP, V). I motion MJ318 (M) efterfrågas en handlingsplan mot onödiga djurförsök. Enligt motion MJ295 (V) yrkande 6 bör regeringen ta fram en handlingsplan för hur antalet djur i djurförsök ska minskas. bör vidare verka för att alternativ till djurförsök tas fram. Även i motion MJ356 (MP) yrkande 20 efterfrågas en handlingsplan. bör få i uppdrag att ta fram en handlingsplan för hur antalet djurförsök ska minskas och berörda myndigheter bör få i uppdrag att minska djurförsöken inom sina områden. Enligt samma motion bör få i uppdrag att kvalitetssäkra klassificeringen av djurförsök utifrån lidandets svårighetsgrad (yrkande 21) och att modernisera föreskrifterna om djurförsök så att försöksdjur inte kan utsättas för obegränsat lidande (yrkande 23). I motionen efterfrågas också att ett register och arkiv över ansökningar om att få utföra djurförsök upprättas och att antalet utförda djurförsök redovisas i statistik fördelat på djurart och svårighetsgrad (yrkande 22). När det gäller de djurförsöksetiska nämnderna yrkas i motion MJ356 (MP) att det ska anställas handläggare vid dessa nämnder (yrkande 26) och att djurskyddsorganisationer ska ges möjlighet att överklaga besluten i nämnderna (yrkande 27).