bet · GY01SoU16 · 2011-04-18 00:00:00 — I yrkande 5 begärs ett tillkännagivande om att tillsätta en utredning med uppgift att ta fram nya metoder för att bekämpa spridningen av hiv i . I motion So467 av och (båda S) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att överväga om anslagsgivningen till insatser mot hiv/aids och andra smittsamma sjukdomar bör ta hänsyn till den epidemiologiska situationen. I yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att stödja frivilligorganisationernas insatser. I motion So459 av (M) begärs ett tillkännagivande om att öka kunskapen om hiv. I motion So555 av m.fl. (MP) begärs ett tillkännagivande om att avskaffa informationsplikten för hivpositiva i smittskyddslagen. I motion So347 av (C) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om en översyn av smittskyddslagen. Motionären anför att smittskyddslagen innehåller en rad svåra situationer som bör ses över, t.ex. informationsplikten och tvångsisoleringen. I yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om ett borttagande av informationsplikten. Insatser mot hiv/aids Målet för samhällets smittskydd är enligt 1 § smittskyddslagen (2004:168) att tillgodose befolkningens behov av skydd mot spridning av smittsamma sjukdomar. Regeringen konstaterade i propositionen Myndigheterna inom smittskyddsområdet (prop. 2009/10:123, bet. 2009/10:SoU14, rskr. 2009/10:259) att det behövs en rad förändringar av den verksamhet som bedrivs vid myndigheterna för att långsiktigt hantera de utmaningar som finns inom smittskyddsområdet. För att ge ett bredare uppdrag för kunskapsuppbyggnad och kunskapsspridning inom smittskyddsområdet har en ombildning av myndigheten genomförts . inordnades Nationella rådet för samordning av insatser mot hiv/aids och och minskad antibiotikaresistens i linjeorganisation. ska även fortsättningsvis ha ett övergripande ansvar för den statliga styrningen av de smittskyddsåtgärder som vidtas inom hälso- och sjukvårdens ram. Av budgetpropositionen utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg (prop. 2010/11:1, bet. 2010/11:SoU1, rskr. 2010/11:124 och 125) framgår följande (s. 103). Ökningen av antalet inhemska fall av hivinfektion i avspeglar dels den globala hivepidemins utveckling, dels ett ökat sexuellt riskbeteende. Att förebygga sexuell ohälsa i större grupper handlar om att skapa en ökad medvetenhet om sexuella risker och om förändringar av riskbeteenden. Ett sådant arbete behöver huvudsakligen bedrivas genom bredare insatser. Det finns skäl att bibehålla den breda inriktning som finns för samhällets insatser mot hiv/aids. Det långsiktiga förebyggande arbetet bör förbli grunden i den statliga verksamheten inom området. Det förebyggande arbetet behöver fokusera på fyra områden: risktagande avseende män som har sex med män, ungdomars medvetenhet om hiv/aids, hälsounderökningar och hälsosamtal för nyanlända invandrare från högendemiska områden för hiv/aids och insatser för de tyngsta missbrukarna. Regeringen avser att även fortsättningsvis avsätta medel till insatser mot hiv/aids och andra sexuellt överförbara och blodburna sjukdomar. Inom ramen för befintlig verksamhet måste förebyggande av sexuellt överförbara sjukdomar och oönskade graviditeter bli än mer integrerat i det allmänna hälsofrämjande och förebyggande folkhälsoarbetet, särskilt i de insatser som riktas till ungdomar. Det hivförebyggande arbetet bör även fortsättningsvis införlivas i de lokala huvudmännens ordinarie arbete. Ett sätt att stimulera till intensifierat arbete mot hiv/aids på lokal nivå är de medel som regeringen avsätter för att fördela enligt en årlig överenskommelse mellan regeringen och Kommuner och Landsting. Anslaget 2:8 Insatser mot hiv/aids och andra smittsamma sjukdomar är främst avsett att användas för bidrag enligt förordningen (2006:93) om statsbidrag till verksamhet inriktad mot hiv/aids och vissa andra smittsamma sjukdomar samt bidrag som fördelas enligt en årlig överenskommelse mellan staten och Kommuner och Landsting om vissa ersättningar inom folkhälsoområdet. har avsatts till anslaget (prop. 2010/11:1, utg.omr. 9, bet. 2010/11:SoU1, rskr. 2010/11:124 och 125). Av regleringsbrevet för avseende framgår att institutet har i uppdrag att ta fram underlag för anslaget 2:8 Insatser mot hiv/aids och andra smittsamma sjukdomar. Förslag till bidragets fördelning 2012 ska inkomma till () . Institutet har även i uppdrag att redovisa underlag angående fördelning av statsbidraget 2:8 och den övergripande inriktningen av arbetet med start . I underlaget ska också redovisas utredningsuppdrag, bl.a. framtagande av underlag inför framtida överenskommelser och plan för fortsatt genomförande av den nationella kommunikationsstrategin. Av 2 kap. 2 § första stycket smittskyddslagen (2004:168) framgår att den som vet eller har anledning att misstänka att han eller hon bär på en smittsam sjukdom är skyldig att vidta de åtgärder som krävs för att skydda andra mot smittrisk. Av andra stycket framgår att den som vet att han eller hon bär på en allmänfarlig sjukdom är skyldig att lämna information om smittan till andra människor som han eller hon kommer i sådan kontakt med att beaktansvärd risk för smittoöverföring kan uppkomma. Av 4 kap. 2 § första stycket framgår att den behandlande läkaren ska besluta om individuellt utformade förhållningsregler i syfte att hindra smittspridning för den som bär på eller misstänks bära på en allmänfarlig sjukdom. Förhållningsreglerna får bl.a. avse skyldighet att informera sexualpartner om smittbärarskap och skyldighet att vid sexuella kontakter iaktta ett beteende som minimerar risken för smittspridning. I andra stycket anges att förhållningsreglerna ska meddelas skriftligt så snart det är möjligt samt tas in i den undersöktes patientjournal. Läkaren ska så långt det är möjligt se till att förhållningsreglerna följs. Ett motionsyrkande om en utvärdering av smittskyddslagens (2004:168) regler om informationsplikt behandlades av utskottet i betänkande 2008/09:SoU1 Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg m.m. (prop. 2008/09:1, rskr. 2008/09:127 och 128). Utskottet uttalade då följande (s. 56, 1 reservation V): Den nuvarande smittskyddslagen (2004:168) trädde i kraft . Mot bakgrund av den förhållandevis korta tid som lagen varit i kraft anser utskottet inte att det finns tillräckliga skäl att göra en utvärdering av lagens regler om informationsplikt. Ett motionsyrkande om isolering av hivpositiva behandlades av utskottet i betänkande 2009/10:SoU1 Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg m.m. (prop. 2009/10:1, rskr. 2009/10:131). Utskottet uttalade då följande (s. 62, ingen reservation): När det gäller tillämpningen av reglerna om isolering av hivpositiva konstaterar utskottet att motion i huvudsak rör samma fråga som utskottet behandlade under föregående i sitt av godkända betänkande 2008/09:SoU1 Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg m.m. (rskr. 2008/09:127, 128). Utskottet ser ingen anledning att göra en annan bedömning av den fråga som är föremål för behandling. Genom det anförda får motion anses i huvudsak tillgodosedd. och har publicerat skriften Hiv, STI och juridik i (STI står för sexually transmitted infections, dvs. sexuellt överförda infektioner). Publikationen belyser juridiska aspekter som rör hivinfektion och STI och sätter dem i relation till andra smittsamma infektioner som upptas i smittskyddslagen. Den tar t.ex. upp hur individens rättigheter och skyldigheter i fråga om hiv och STI beaktas i olika lagrum. Informationsplikten tas upp i ett särskilt kapitel. Där anges bl.a. att varje enskild person själv måste få avgöra huruvida hon eller han vill utsätta sig för en infektionsrisk, och därför har den som känner till sin hivstatus ett särskilt ansvar för att informera sin sexpartner. Tillsammans kan de sedan identifiera risksituationerna och skydda varandra för att undvika fortsatt smittspridning. Som svar på en skriftlig fråga (fr. 2010/11:126) om den svenska smittskyddslagen uttalade socialminister följande: har frågat mig om jag är beredd att göra en grundlig översyn av smittskyddslagen och rättstillämpningen i brottmål som rör överföring eller risk för överföring av hiv. För det första vill jag säga att jag tar denna sjukdom på stort allvar. Hiv går ännu inte att bota och utan behandling är den dödlig. finns behandlingar som har möjliggjort en betydligt bättre livskvalitet för dem som är smittbärare. Det är viktigt att vi bemöter denna epidemi med så effektiva medel som möjligt. Både för att minska smittspridning men också för att underlätta för dem som är bärare. Detta gäller inte minst bemötande i samhället och stigmatiseringen. Den nuvarande smittskyddslagen trädde 2004 och var resultatet av en översyn inom området som påbörjades . I arbetet med utformningen av den nya lagen framhölls dels vikten av att tillgodose de mänskliga rättigheterna, dels att inkludera hiv som en sjukdom bland andra för att minska en särbehandling och därigenom motverka stigmatisering av sjukdomen. Alla tvångsåtgärder måste vara proportionerliga mot de risker som föreligger vid bedömningen av en sjukdoms smittsamhet. I smittskyddslagen slås också fast att de som är smittade ska få det stöd och den vård som behövs från smittskyddssynpunkt. I smittskyddslagen finns inga sanktioner för de fall då en smittbärare inte efterlever de skyldigheter som följer av smittskyddslagen. Däremot kan domstolarna döma till ansvar i enlighet med bestämmelser för bland annat misshandel om man utsätter andra människor för risk att smittas av eller faktiskt överför en smittsam sjukdom. och är de myndigheter som ansvarar för smittsamma sjukdomar på nationell nivå. Båda myndigheterna har till uppgift att inom sitt ansvarsområde följa och vidareutveckla smittskyddet. har en löpande dialog med båda myndigheterna om hur arbetet med smittskyddet fortlöper. Jag har inte för avsikt att genomföra en sådan översyn som efterfrågar. Målet för samhällets smittskydd är enligt 1 § smittskyddslagen (2004:168) att tillgodose befolkningens behov av skydd mot spridning av smittsamma sjukdomar. Målet för samhällets insatser enligt den nationella strategin mot hiv/aids och vissa andra smittsamma sjukdomar är att begränsa spridningen av hivinfektion och andra sexuellt överförbara och blodburna sjukdomar samt att begränsa konsekvenserna av dessa infektioner för samhället och för den enskilde (prop. 2005/06:60, bet. 2005/06:JuSoU1). Utskottet ser mycket positivt på regeringens satsningar på insatser mot hiv/aids och andra smittsamma sjukdomar. Det är viktigt att det förebyggande arbetet mot hiv och sexuellt överförda infektioner, STI, sker på bred front i samhället, såväl nationellt som regionalt och lokalt. Utskottet konstaterar att åtgärder har vidtagits för att långsiktigt hantera de utmaningar som finns inom smittskyddsområdet, bl.a. har en ombildning av genomförts för att ge institutet ett bredare uppdrag för kunskapsuppbyggnad och kunskapsspridning inom smittskyddsområdet, och Nationella rådet för samordning av insatser mot hiv/aids har inordnats i institutets linjeorganisation. Utskottet anser inte att bör ta något initiativ med anledning av motionerna So438 (S), So441 (S) yrkandena 15, So459 (M) och So467 (S) yrkandena 1 och 2. När det gäller frågan om ett eventuellt behov av en översyn av smittskyddslagen, t.ex. vad avser reglerna om informationsplikt och tvångsisolering, konstaterar utskottet att smittskyddslagen trädde i kraft . Enligt 4 § ska smittskyddsåtgärder bygga på vetenskap och beprövad erfarenhet och får inte vara mer långtgående än vad som är försvarligt med hänsyn till faran för människors hälsa. Åtgärderna ska vidtas med respekt för alla människors lika värde och enskildas integritet. Den som är verksam inom smittskyddet ska värna både om skyddet för osmittade och om dem som bär på en smittsam sjukdom. De smittade ska få det stöd och den vård som behövs från smittskyddssynpunkt (6 §). ansvarar för samordning av smittskyddet på nationell nivå och ska ta de initiativ som krävs för att upprätthålla ett effektivt smittskydd. ska följa och vidareutveckla smittskyddet. ska som expertmyndighet följa och analysera det epidemiologiska läget nationellt och internationellt och föreslå åtgärder för att landets smittskydd ska fungera effektivt (7 §). Utskottet konstaterar att det gått smittskyddslagen trädde i kraft och utgår från att regeringen noga följer utvecklingen och lagens tillämpning. Mot denna bakgrund anser utskottet att inte bör ta något initiativ. Motionerna So347 (C) yrkandena 1 och 2 samt So555 (MP) avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om självmordsprevention. Jämför reservationerna 7 (S, MP) och 8 (V). I motion So581 av m.fl. (V) yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om att ge och i uppdrag att utreda hur samhällets fördomar och heteronormativiteten påverkar självmordsfrekvensen för hbt-personer samt komma med förslag till verktyg som kan förebygga självmord inom denna grupp. I motion So220 av (S) begärs ett tillkännagivande om behovet av ökad kunskap och snabba insatser när det gäller självmord och självmordsförsök. I motion So369 av och (båda M) begärs ett tillkännagivande om haveriutredningar vid självmord. I motion So430 av (FP) begärs ett tillkännagivande om ett åtgärdsprogram för en folkbildningssatsning i psykisk livräddning. I motion Kr279 av (FP) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om en utveckling av interaktiv rådgivning på nätet för att förhindra suicid. I motion So482 av (KD) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att utreda hur antalet självmord och självmordsförsök ska minskas. I yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att synliggöra unga mäns självmord. I yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att använda ordet självmordsprevention snarare än suicidprevention för att synliggöra och tydliggöra. Regeringen tillsatte en särskild utredare med uppdrag att klargöra och analysera förutsättningarna för att inom hälso- och sjukvårdens och område utveckla och förbättra händelseanalyser av inträffade självmord (S 2009:06). presenterade delbetänkandet Första hjälpen i psykisk hälsa (SOU 2010:31) med förslag om att genomföra pilotförsök av självmordsförebyggande utbildningsprogram (S2010/3655/FH). Regeringen har gett , Nationell prevention av suicid och psykisk ohälsa (NASP), i uppdrag att genomföra en pilotstudie på det australiska självmordsförebyggande programmet The Mental Health First Aid Training and Research Program (MHFA) med tillägg av de skrivningar kring psykisk hälsa, kriser och självdestruktivt beteende samt självmord som utvecklats inom ramen för det finska . Utgångspunkten för studien är att ge kunskap om förutsättningarna för ett genomförande av programmet på rikstäckande nivå. NASP ska i alla delar av uppdraget samverka med och den aktör som beslutar ska genomföra utvärderingen av pilotförsöket samt även samråda med Kommuner och Landsting, och . Därutöver ska NASP även i relevanta delar av uppdraget samråda med såväl studieförbunden som ideella organisationer med verksamhetsinriktning och målgrupper, t.ex. ungdomar och äldre, som överensstämmer med uppdraget. ska inkomma med redovisning till () . har fått i uppdrag att ansvara för genomförandet av en utvärdering av pilotstudien och ska inkomma med en redovisning av uppdraget till () . överlämnade slutbetänkandet Händelseanalyser vid självmord inom hälso- och sjukvården och (SOU 2010:45) . Utredningen föreslår att dagens skyldighet för hälso- och sjukvården att göra en händelseanalys vid självmord utmönstras från lex Maria-systemet och att en motsvarande skyldighet införs i en ny lag. Skyldigheten att göra en händelseanalys föreslås gälla även . Därutöver föreslår utredningen att får rätt att genomföra en egen samlad händelseanalys i det fall den avlidne haft kontakt med både hälso- och sjukvården och eller flera verksamheter inom samma sektor och verksamheterna därför gjort var sin händelseanalys beträffande ett och samma självmord. Rapporteringsskyldigheten för respektive verksamhets personal m.fl. ska kompletteras med en underrättelseskyldighet för och polismyndigheterna. Alla självmord som inträffat efter kontakt med hälso- och sjukvården eller föreslås bli föremål för en händelseanalys. Slutbetänkandet bereds inom . Samhällets förmåga att förebygga självmord måste förbättras. Ett effektivt självmordspreventivt arbete grundar sig på insikten att självmord och självmordsförsök går att förebygga. Ingen människa ska behöva hamna i en situation där den enda utvägen upplevs vara att ta sitt liv. Utskottet noterar att slutbetänkande bl.a. innehåller förslag om att dagens skyldighet för hälso- och sjukvården att göra en händelseanalys vid självmord utmönstras från lex Maria-systemet och att en motsvarande skyldighet införs i en ny lag. Skyldigheten att göra en händelseanalys föreslås gälla även . Eftersom betänkandet bereds bör inte ta något initiativ. Utskottet välkomnar uppdrag att genomföra en pilotstudie på ett australiensiskt självmordsförebyggande program. Med det anförda avstyrks motionerna So220 (S), So369 (M), So430 (FP), So482 (KD) yrkandena 13, So581 (V) yrkande 4 och Kr279 (FP) yrkande 2. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om spelberoende och ändring av socialtjänstlagen. Jämför reservationerna 9 (S) och 10 (S, MP, V). I motion So387 av och (båda S) begärs ett tillkännagivande om spelberoendet. Motionärerna anför bl.a. att spelbolagen och andra spelarrangörer borde vara med och finansiera den behandling som spelberoende behöver och att problemet med utländska spelbolag borde lösas med hjälp av gemensamma regler inom EU. I motion So332 av och (båda M) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att se över de ekonomiska resurserna för arbetet mot spelberoende. I motion Kr251 av och (båda M) yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om åtgärder i samband med en omreglering av spelmarknaden. Motionärerna anför att åtgärder bör vidtas i samband med en omreglering av spelmarknaden för att öka forskningen om spelberoende och säkerställa stöd till spelberoende. I motion So333 av m.fl. (S) begärs ett tillkännagivande om att se över möjligheten att låta socialtjänstlagen även omfatta spelmissbrukare. Ett liknande yrkande finns i motion So602 av m.fl. (S). I motion So332 av och (båda M) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om ändring av socialtjänstlagen angående spelberoende. Ett liknande yrkande finns i motion So433 av och (båda FP). Målet för samhällets insatser mot spelberoende är att minska skadeverkningarna av överdrivet spelande (prop. 2002/03:35). Av budgetpropositionen utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg (prop. 2010/11:1, bet. 2010/11:SoU1, rskr. 2010/11:124 och 125) framgår följande (s. 82). De större svenska aktörerna på spelmarknaden samarbetar genom det s.k. spelrådet och har antagit etiska riktlinjer för sin reklam och marknadsföring. Ombuden för och har genomgått utbildning och bolagen kräver numera att nya ombud har gått igenom utbildningen. har utvecklat självtest och verktyget Spelkoll vilka underlättar för spelarna att bedöma sina egna spelmönster. Det förebyggande arbetet har bestått av tre huvudsakliga insatser; drift av Stödlinjen för spelare och anhöriga, föreningsstöd samt utbildningsverksamhet. En Internetsjälvhjälp för vuxna har utvecklats av i samarbete med företaget . finansieras verksamheten av . Internetsjälvhjälpen för vuxna har varit föremål för en vetenskaplig studie, som påbörjades . Utvärderingen förväntas vara klar . Öppenvårdsbehandling för spelberoende vuxna har erbjudits i regi i och samt på och Par- och familjeenheten i . Behandlingsverksamheterna inom öppenvården har ingått i en vetenskaplig studie i vilken två behandlingsmetoder för spelberoende vuxna har utvärderats. avslutades utvärderingen som visar goda resultat. inleddes utvärderingsfasen av ett utvecklingsprojekt med spelberoendebehandling för unga, som genomförs av Spelberoendeteamet på i med finansiering av . Utvärderingen planeras vara avslutad . lämnade rapporten självhjälpsprogram för spelberoende Slutrapport. Av rapporten framgår att utvecklingsarbetet har inneburit att en självhjälpsmanual har anpassats till användning via Internet och att en webbplats har byggts för användarna. Personligt stöd till användarna har erbjudits via e-post och/eller telefon av KBT-utbildade terapeuter. har 800 personer genomgått självhjälpsprogrammet med goda behandlingsresultat. Rapporten bereds inom . Motionsyrkanden om spelberoende behandlades senast av utskottet i betänkande 2008/09:SoU1 Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg m.m. (prop. 2008/09:1, rskr. 2008/09:127 och 128). Utskottet uttalade då följande (s. 51 f., 1 reservation S, V, MP): Utskottet har tidigare tagit ställning till motioner om spelberoende och krav på ändring i socialtjänstlagen (se bet. 2007/08:SoU11 s. 85 och 2007/08:SoU1 s. 46) och har då gjort bedömningen att spelberoende personer redan med stöd av nuvarande bestämmelser torde kunna erbjudas hjälp. Utskottet ser ingen anledning att nu göra någon annan bedömning. Utskottet konstaterar i detta sammanhang att den av regeringen tillsatta bl.a. ska lämna förslag till hur behovet av vård för spelberoende kan tryggas och finansieras (dir. 2007:79). Utredningens arbete ska vara klart . Utskottet anser att resultatet av detta arbete bör avvaktas. Mot denna bakgrund anser utskottet inte att bör ta något initiativ med anledning av motionerna ... Motionerna avstyrks. Frågan om spelberoende behandlades av utskottet i betänkande 2005/06:SoU1 Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg m.m. (prop. 2005/06:1, rskr. 2005/06:111 och 112). Utskottet uttalade då följande (s. 66 f., 1 reservation FP, KD, C): Utskottet anser såväl det arbete som gjorts som det arbete som pågår för att förebygga och motverka spelberoende värdefullt. Såvitt utskottet erfarit skall den särskilde utredaren (dir. 2004:76) med uppgift att se över lagstiftningen inom spel- och lotteriområdet presentera sitt förslag . Detta arbete sammantaget med de effekter som fortsatt kan förväntas med anledning av Statens folkhälsoinstituts (FHI) förslag till handlingsprogram mot spelberoende och ökningen av anslaget som föreslås innebär förhoppningsvis betydande åtgärder i arbetet mot spelberoende. Utskottet välkomnar att branschrådet OSS, oberoende spelsamverkan, har antagit etiska riktlinjer för reklam och marknadsföring när det gäller spel samt inrättat ett spelråd. Det är också positivt att den interna kontrollen av att åldersgränser och förbud mot kreditspel följs har skärpts. Likväl konstaterar utskottet att det finns stora utestående behov att möta när det gäller spelberoende. Spelmarknaden har vuxit både vad gäller utbud och tillgänglighet såväl i som internationellt. Med ökat spelande riskerar också spelberoendet att tillta. Även givet de satsningar som gjorts ser utskottet ett behov i att ytterligare stärka det förebyggande arbetet mot spelberoende. Det finns därför nu anledning att överväga hur finansieringen av insatser mot spelberoende långsiktigt kan stärkas. Utskottet konstaterar att FHI i sitt förslag till handlingsplan föreslår att särskilda ekonomiska medel avsätts ur överskottet från spelverksamheten för att motverka spelberoende och minska de skadliga effekterna av överdrivet spelande. I den mån detta förslag inte lyfts av den särskilda utredaren anser utskottet det angeläget att regeringen skyndsamt prövar denna modell. Vad utskottet nu anfört bör med delvis bifall till motionerna som sin mening ge regeringen till känna. I slutbetänkande En framtida spelreglering (SOU 2008:124) lämnas bl.a. förslag att de ur spelberoendesynpunkt mest problematiska spelen endast ska få anordnas av AB , att det ska ställas krav på att anordnare av lotterier tillhandahåller information om bl.a. risken för spelberoende och att anordnare även utvecklar handlingsprogram mot spelets risker samt att får en särskild uppgift att stödja utveckling och utvärdering av vård- och behandlingsprogram för spelberoende.