bet · GY01TU12 · 2011-03-07 00:00:00 — Utskottet har därför förståelse för de synpunkter som framförs i motion T434 (KD) och är inte heller omedvetet om att ett handikapptillstånd kan ha ett värde på den svarta marknaden. Utskottet noterar att enligt Transportstyrelsens föreskrifter TSFS 2009:73 1 kap 3 § ska ett handikapptillstånd för rörelsehindrade placeras i fordonets främre del så att det är väl synligt och läsbart utifrån. För att helt komma bort från synliga handikapptillstånd i vindrutan krävs att Transportstyrelsen upprättar ett centralt register där rörelsehindrade registreras. Frågan har varit föremål för utredning (SOU 2010:76 Transportstyrelsens databaser på vägtrafikområdet integritet och effektivitet). I utredningen, som överlämnades till regeringen för vidare behandling , föreslås att ett centralt register inte upprättas. Anledningen är bl.a. att det finns problematiska integritetsaspekter vid registerföring över handikapp. Eftersom frågan är under beredning i ser utskottet ingen anledning att ta något initiativ i ärendet. Miljöfrågor aktualiseras även i parkeringssammanhang och det är därför enligt utskottet viktigt att parkeringsplatser utformas och regleras på lämpligt sätt. Enligt lagen (1957:259) om rätt för kommun att ta ut avgift för vissa upplåtelser av offentlig plats, m.m. får en kommun ta ut ersättning i form av en avgift för rätten att parkera. Grunderna för beräkning av avgiften beslutas av kommunfullmäktige. För näringsidkare och andra med särskilda behov av att parkera i sitt arbete eller för dem som bor i ett visst område att parkera inom området får avgifter tas ut efter särskilda grunder av dem som beslutet gäller. Rörelsehindrade får befrias från avgiftsskyldighet. Det kan konstateras att något särskilt om miljöhänsyn, t.ex. lägre avgifter för bilpoolsbilar som efterfrågas i en motion, inte uttryckligen nämns i lagen. har utskottet uppgifter om att vissa kommuner tolkar lagen på så vis att det är tillåtet att ta ut lägre avgifter för bilpoolsbilar och miljöbilar. Utskottet kan även konstatera att regeringen, som nämnts ovan, har beslutat att göra det möjligt att reservera laddplatser för elbilar. Utskottet finner att rättsläget i vissa delar är oklart och att frågan inte kommer att vara klargjord förrän den prövats i högre instans. Det synes olämpligt att föregå en rättslig prövning av frågan genom en lagändring. Utskottet är mot denna bakgrund inte berett att ta några initiativ i ärendet. När det gäller tillåten parkering kan utskottet konstatera att den s.k. 24-timmarsreglen återfinns i trafikförordningen. Denna ger också kommunerna möjligheten att genom lokala trafikföreskrifter meddela undantag för regeln. Vidare framgår det att det finns vissa möjligheter till undantag från utmärkningsskyldigheten för meddelade lokala trafikföreskrifter. Förutom de undantag som finns uppräknade i förordningen har Transportstyrelsen möjlighet att meddela undantag från utmärkningsskyldighet. Transportstyrelsen har vid prövning av denna typ av ärenden funnit att ett omfattande gatunät inte är ett särskilt skäl som motiverar undantag. Motionsyrkandet gäller frågan om utmärkningsskyldighet och berör inte i sig frågan om längden på tillåten parkering. Utskottet kan konstatera att frågan torde kunna regleras på förordningsnivå som ett angivet undantag eller av Transportstyrelsen under myndighetens allmänna prövning av undantag. Utskottet ser därför för sin del ingen anledning att ingripa i frågan. Att trafikanter genom utmärkning hålls väl underrättade om vilka trafikregler som gäller är enligt utskottet positivt även om utskottet har förståelse för de ekonomiska incitament och dylikt som kan ligga bakom önskemål om en mindre tät utmärkningsflora. Vid en eventuell tvist som gäller huruvida en felparkering ägt rum är det enligt svenska principer slutligen en domstol som ska avgöra om den påstådda handlingen, en felparkering, har begåtts av svaranden, fordonsägaren. Det är, anser utskottet, inte lämpligt att föreskriva hur någon part ska säkra bevisning inför ett eventuellt domstolsförfarande. Utskottet menar också att det är olämpligt med en särskild reglering av rättegångskostnader i samband med tvister i parkeringsärenden utan att frågan bäst löses genom de regler som finns i (1 kap. 3 d § ), som reglerar rättegångskostnader där tvisteföremålets värde inte torde överstiga ett halvt basbelopp. Med hänvisning till pågående beredning i och till vad som i övrigt framförts avstyrker utskottet motionsförslag 2010/11:T434 av (KD), 2010/11:T449 av Per (M), 2010/11:T450 av (M), 2010/11:T502 av m.fl. (MP) yrkande 19, 2010/11:T504 av m.fl. (MP) yrkande 14 och 2010/11:T507 av de (M). Utskottets förslag i korthet När det gäller utformningen av registreringsskyltar för entusiastfordon hänvisar utskottet till att denna fråga lämpligast bereds på myndighetsnivå. I motion 2010/11:T217 framhåller (KD) att fordonshobbyn i har en lång historia bakom sig och har bevarat och berikat svensk fordonshistoria och trafikkultur. Motionären belyser att en rad förändringar som är negativa för fordonsentusiaster har införts. meddelade regler som påverkade tillämpning. Enligt de nya reglerna anses inte alla fordon års modell och tidigare vara intressanta och därmed kunna betecknas vara av samlarintresse. Detta påstående bygger, enligt motionären, på ren okunskap då praktiskt taget alla originalfordon och bakåt i tiden måste anses unika. Motionären yrkar att regelverket ska göras rimligt och klart och tydligt och att man behåller villkor som främjar en fungerande import. Det yrkas också att den s.k. samlarimportstaxan på måste behållas för bilar som uppfyller 30-årsregeln samt att tar ställning mot propåer från andra EU-länder som strävar efter en kraftig begränsning av fordonsimport. Slutligen yrkas att den rullande 30-årsgränsen för svenska fordon behålls. I motion 2010/11:T480 av (S) framhålls att 30-årsregeln om skattefrihet för veteranbilar har varit bra ur ett motorkulturhänseende och bidragit till att en ny kreativ näring kunnat börja blomstra som mycket krångel för den enskilde har kunnat undvikas. Det är viktigt, anser motionären, att skilja välvårdade s.k. entusiastfordon från gamla, rostiga bilar som körs i dagligt bruk. Därför borde entusiastfordon ha en viss typ av nummerskyltar, med en stor frihet att sätta text på dem. Det finns ett antal entusiastförsäkringar för bilar och motorcyklar som begränsar fordonsinnehavet. Man får bara ha en viss körsträcka och fordonet ska vara i gott skick. Motionären yrkar att en lämplig myndighet, i samråd med motorhistoriska märkesklubbar, ska ta fram en skylt som är anpassad för fordon som klarar motorklubbarnas kriterier som värda att bevara och berörs av 30-årsregeln. Tillvaratagandet av äldre fordon har, enligt utskottet, en kulturhistorisk betydelse och kan dessutom vara en givande hobby för den enskilde. Mot denna bakgrund är det enligt utskottets mening viktigt att regelverket kring fordonshobbyn utformas på ett smidigt sätt som gör att denna verksamhet kan vidareutvecklas i goda former som inte står i konflikt med trafiksäkerhet och miljöhänsyn. Avseende samlarimportstaxa och rullande 30-årsgräns kan utskottet, i likhet med motionären, konstatera att yrkandena redan synes tillgodosedda av gällande regler. För att klassificeras som samlarfordon, som ger tullfrihet och i moms, måste fordonet uppfylla vissa EU-harmoniserade krav. Ett förslag om att ändra skattebefrielsen för veteranfordon till att gälla fordon av 1975 eller tidigare års modell ingick i redovisning av ett regeringsuppdrag om entusiast- och veteranfordon (N2007/9644/TR), daterad . Förslaget har dock inte lett fram till något beslut. Utskottet noterar att det redan finns möjlighet att, inom bestämda ramar, utforma en personlig fordonsskylt. Frågan om utformningen av registreringsskyltar handlades tidigare av . Verkets principiella inställning var att man skulle vara restriktiv med varianter av fordonsskyltar. är det Transportstyrelsen som ansvarar för hithörande frågor. Enligt utskottets uppfattning bereds frågan om fordonsskyltars utformning lämpligast på myndighetsnivå. Med anledning av det sagda avstyrker utskottet motionerna 2010/11:T217 av (KD) och 2010/11:T480 av (S). Utskottets förslag i korthet Utskottet är medvetet om att s.k. hastighetskameror inte registrerar motorcyklar då dessa saknar registreringsskylt fram. Dock torde problemet kvarstå även vid en registreringsskylt fram eftersom ansvar för hastighetsöverträdelse kräver att ägaren identifieras. Vidare kan ett svenskt införande av krav på registreringsskyltar fram uppfattas som ett handelshinder inom EU. När det gäller utformningen av registreringsskyltar anser utskottet att denna fråga lämpligast bereds på myndighetsnivå. Jämför reservation 8 (S, V). I motion 2010/11:T243 påpekar (FP) att från krävs inget skattekvitto baktill på fordons registreringsskylt. Många motorcyklister vill fästa en reflekterande dekal på den platsen där kontrollmärket tidigare satt. Ett vanligt fel vid kontrollbesiktning är nämligen att den bakre reflexen saknas. Ett enkelt sätt att lösa problemet med avsaknad av bakre reflex på motorcyklar och öka säkerheten för motorcyklister genom ökad synbarhet bakåt är att tillåta en reflekterande dekal på registreringsskylten. Ett argument emot detta har varit att det skulle kunna minska läsbarheten vid kameraövervakning. Eftersom det är den främre skylten som avläses är inte detta ett godtagbart skäl. Motionären yrkar således att det ska bli tillåtet att fästa en reflekterande dekal på registreringsskylten i en storlek som motsvarar det tidigare kontrollmärket samt i ett material som uppfyller krav på reflektion i EU-direktiv och ECE-reglementen. I motion 2010/11:T289 påpekar (S) att hög hastighet i trafiken orsakar många svåra olyckstillbud på landets vägar. Därför har satt upp hastighetskameror på olycksdrabbade vägavsnitt. Ett problem med hastighetskamerorna är att de är beroende av att registreringsskylten sitter fram. Motorcyklar däremot saknar registreringsskylt fram, vilket i de flesta fall omöjliggör identifiering av fordonet i en hastighetskamera. Motionären yrkar att registreringsskyltar ska sitta fram på motorcyklar. I motion 2010/11:T506 påpekar (M) att polisen använder olika medel för att säkerställa att trafikanter håller t.ex. tillåten hastighet. En effektiv metod är hastighetsövervakningskameror. Motorcyklar har inte en registreringsskylt framtill utan bara på baksidan. Detta innebär att foto inte kan användas för att koppla en mc och en förare till en hastighetsöverträdelse. hade motorcyklar registreringsskyltar både fram och bak. Införandet av hastighetsövervakningskameror aktualiserar frågan. anser det rimligt att jämföra motorcyklar med bil när det gäller möjligheten att identifiera fordonet och vill se en utredning där frågan om teknisk lösning och utformning klargörs. Det yrkas att frågan om registreringsskylt fram på motorcyklar ska utredas. Utskottet vill inledningsvis betona vikten av att fordons- och registreringsskyltar utformas på ett lämpligt sätt. Inte minst är detta viktigt ur trafiksäkerhetssynpunkt. Trafikövervakning är enligt utskottets mening ett viktigt och effektivt verktyg i arbetet för en förbättrad trafiksäkerhet. Den automatiska hastighetsövervakningen är ett betydelsefullt komplement, som möjliggör ett effektivare utnyttjande av polisens resurser. Utskottet är medvetet om att s.k. hastighetskameror inte registrerar motorcyklar då dessa saknar registreringsskylt fram. Dock torde problemet kvarstå även vid en registreringsskylt fram eftersom ansvar för hastighetsöverträdelse kräver att ägaren identifieras. Ett eventuellt krav på registreringsskyltar fram på motorcyklar kan bli problematiskt såtillvida att det kan uppfattas som handelshinder. Det finns reglerat inom EU vilket utrymme som ska finnas på motorcyklar för att dessa ska få tillträde till EU-marknaden. Denna reglering utgår från att skylten sitter baktill på fordonen. När det gäller skyltarnas närmare utformning hänvisar utskottet till Transportstyrelsen som är den myndighet som ansvarar för utformningen av fordonsskyltar. Utskottet finner sammanfattningsvis att det inte i främsta ledet åvilar att besluta hur skylten bör utformas. Närmare beslut om detta bör i stället fattas av behörig myndighet. Det förtjänar även i detta sammanhang att nämnas att registreringsskyltar i sig är reflekterande och att ett reflekterande klistermärke fäst på skylten inte torde ha någon märkbar effekt. Med hänvisning till vad som sagts ovan avstyrker utskottet motionerna 2010/11:T243 av (FP), 2010/11:T289 av (S) och 2010/11:T506 av de (M). Grön registreringsskylt för miljöbilar Utskottets förslag i korthet Utformningen av registreringsskyltar är enligt utskottet en fråga som lämpligast bereds på myndighetsnivå. I motion 2010/11:T258 framför (M) att alliansregeringen på många sätt arbetar för att få fler att byta till miljövänligare bilar. Om registreringsskyltarna på miljöbilar var gröna skulle det, enligt motionären, låta dem som kör miljöbilar visa upp sitt val som ett gott exempel, tydliggöra variationerna av miljöbilar, synliggöra det växande antalet miljöbilar och underlätta för bilägarna att få miljöförmåner. Med anledning av detta yrkar motionären att möjligheten att låta registreringsskylten på miljöbilar vara grönfärgad bör ses över. Frågan om utformningen av registreringsskyltar handlades tidigare av . Verkets principiella inställning var att man skulle vara restriktiv med varianter av fordonsskyltar. är det Transportstyrelsen som ansvarar för dessa frågor. Utskottet bedömer att Transportstyrelsen bör vara väl skickad att ta ansvar för fordonsskyltars utformning och anser inte att färgen på skyltarna är en fråga för att närmare besluta om. Med anledning av det sagda avstyrker utskottet motion 2010/11:T258 av (M). Utskottets förslag i korthet avslår motionerna med förslag om utbyggd vägskyltning. Utskottet framhåller att det numera finns möjlighet att använda ett vägmärke som upplyser om vägnära service. Utskottet utgår från att det nya vägmärket kommer att tillgodose både trafikanters och andra gruppers intressen. Jämför reservation 9 (S, MP, V). I motion 2010/11:T304 anför m.fl. (M) att konsumtionen från den utländska turismen genererar stora inkomster till såväl svenska företag som staten och tillför hundratusentals jobb till näringen. Det är därför, enligt motionären, viktigt med en internationalisering av skyltningen och den information som finns tillgänglig i anslutning till våra kommunikationsmedel. Detta skulle öka tillgängligheten för utländska besökare. Motionären yrkar att det ska ses över hur informationen om och tillgängligheten till svenska besöksmål kan förbättras för utländska besökare. I motion 2010/11:T356 framför m.fl. (S) att och kommunernas policy och reglementen ständigt ger upphov till nya frågor som handlar om hur vägvisningen stöder, eller inte stöder, den regionala utvecklingen i glesbygden. Där är det ofta långt mellan service och näringsidkare, och för många mindre företag är tillfälliga besökare och turister helt avgörande för möjligheten att bedriva verksamhet. och kommuner som väghållare i glesbygden bör därför, i samråd med de boende och lokala näringsidkare, utarbeta en differentierad policy som är mer generös till sin karaktär mot glesbygden och som genom vägvisning stöder en regional utveckling. Motionärerna yrkar att en differentierad vägvisningspolicy som verkar för regional utveckling i glesbygden ska införas. Inledningsvis vill utskottet framhålla att det är väsentligt att vägskyltningen genomförs i former som främjar trafiksäkerhet och tillgänglighet. är det önskvärt att man försöker tillgodose önskemål från det lokala näringslivet och turismen. Regeringen beslutade om en ny vägmärkesförordning som innebär en anpassning till det internationella regelverk som kommit till uttryck genom en om vägmärken och signaler. Vissa frågor har därmed flyttats från förordning till myndighetsföreskrifter. Utskottet har tidigare framhållit att det är positivt att den nya vägmärkesförordningen innebär en minskad grad av detaljstyrning på förordningsnivå och att de nuvarande kraven på trafiksäkerhet uppfylls. Det finns möjlighet att använda ett vägmärke som upplyser om vägnära service för att tydligt och informera om service som är belägen i nära anslutning till vägen. Ambitionen är att i ökad omfattning tillmötesgå krav och önskemål om utmärkning och vägvisning. Utskottet utgår från att användningen av det nya vägmärket kommer att bidra till en mer enhetlig hantering från ansvariga väghållare så att både trafikanternas och andra gruppers intressen tillgodoses. Därför avstyrker utskottet motionerna 2010/11:T304 av m.fl. (M) och 2010/11:T356 av m.fl. (S). Utskottets förslag i korthet Utskottet lyfter fram att , , , , snöskoterorganisationer m.fl. har träffat en överenskommelse om samarbete kring snöskoterfrågor. Visionen för samarbetet är att snöskotertrafiken ska bedrivas utan att människor, djur, miljö och egendom skadas eller störs. Jämför reservation 10 (S, V). I motion 2010/11:T457 framhåller och (båda S) att politiken bör understödja den frihet som fordonet skotern ger. Det som krävs av regeringen är att man skapar en miljö där samverkan mellan politiker och skoterorganisationer stärks. är skoterklubbarna en folkrörelse i de regioner där skotertrafiken är etablerad. Motionärerna anför att ett av de viktiga målen med den framtida skoterpolitiken bör vara en tydlig finansiering av säkra och turistvänliga skoterleder. Det krävs breda och natursköna leder. Säkerheten på lederna handlar om säkra överfarter över vattendrag och vägar. Det yrkas att samverkan mellan politiker och skoterorganisationer ska stärkas, säkra och turistvänliga skoterleder ska anläggas samt att en myndighet ska få det samlade uppdraget för hela terrängtrafiken. I motion 2010/11:C311 framhåller (KD) att snöskoteråkning under har blivit alltmer populär. Många skoterföreningar och ledbolag har knappa resurser för att klara av underhåll och preparering av leder. Motionären framhåller att det finns ett behov av en långsiktig finansiering för att snöskoterleder ska kunna upprättas och underhållas. Med anledning av det sagda yrkar motionären att en långsiktig finansiering av snöskoterlederna ska säkerställas (yrkande 8). Utskottet ser med tillfredsställelse på att , , , , snöskoterorganisationer m.fl. har träffat en överenskommelse om samarbete kring snöskoterfrågor. För att styra och följa upp arbetet kring överenskommelsen har ett nationellt snöskoterråd tillsatts. Syftet med överenskommelsen är att utveckla en hållbar snöskotertrafik genom att förena näringsverksamhet och allas naturupplevelser. Visionen för samarbetet är att snöskotertrafiken ska bedrivas utan att människor, djur, miljö och egendom skadas eller störs. Med hänvisning till detta avstyrker utskottet motionerna 2010/11:C311 av (KD) yrkande 8 och 2010/11:T457 av m.fl. (S). Utskottets förslag i korthet Utskottet konstaterar att det pågår ett aktivt arbete för att minska användningen av vägsalt. Vidare förutsätter utskottet att regeringen vidtar de åtgärder som krävs för att inte formella hinder ska begränsa möjligheterna till miljöhänsyn vid halkbekämpning på vägarna. Jämför reservation 11 (MP, V). Vinterväghållning består av snöröjning, saltning och sandning. Salt smälter snö och is ned till . Saltet kan därmed göra vägen fri från snö och is, även när det är minusgrader. Oavsett vilket medel som används för att töa upp isen på vägbanan, kommer det i kombination med dubbdäck att ge upphov till den slaskiga massa som smetar ned vindrutor och bidrar till allmän otrivsel i vägmiljön. Är medlet som används dessutom ett salt, leder det också till ökade rostangrepp på bilarna. Förebyggande saltning är en mycket effektiv metod. Den innebär att små mängder saltlösning eller fuktat salt sprids på vägen alldeles innan halka uppstår. Halka kan förutses med hjälp av olika övervakningssystem. Det finns medel som kan ersätta salt. Att helt övergå till dessa skulle dock, enligt , öka statens kostnader för vinterväghållning dramatiskt. Dessutom skulle andra negativa konsekvenser uppstå; vissa medel leder t.ex. till att vägbanan hålls fuktig. har fört statistik på sin saltspridning . /77 spreds ca salt. var spridningen uppe i drygt vägsalt , med ett maximum /94 på drygt . /94 /97 minskade saltanvändning med . har varit snörika. Det har lett till att den totala användningen av vägsalt ökat något. /09 användes och /10 användes . har även ett index för att kunna mäta saltanvändningen i förhållande till väderlek m.m. Indexet utgår från siffran 1,0, och om saltningen på grund av andra åtgärder har kunnat minskas blir siffran lägre än 1,0. /09 var indextalet 0,805 och /10 var indextalet 0,807. I motion 2010/11:T266 framför och (båda C) att det sprids stora mängder salt på våra svenska vägar för att öka trafiksäkerheten. Saltanvändningen har många negativa aspekter, framhåller motionärerna. Den leder till stora miljöproblem där klorider sprids okontrollerat i vår natur, den orsakar en ökad användning av lösningsmedel för att rengöra fordon, den leder till en ökad risk för olyckor då vilda djur lockas upp på vägarna samt bidrar också till omfattande rostangrepp på bilar. Saltanvändningen skulle kunna minskas genom, informationsspridning och med rätt sorts däck. Man kan också pröva andra, mer miljövänliga halkbekämpningsmedel än salt. Motionärerna yrkar att en strategi ska tas fram för minskad saltanvändning på vägarna i områden med vinterväglag och att denna ska kombineras med ökad användning av väghyvlar, sand och sandningsgrus. I motion 2010/11:T302 anför (M) att vägsalt har varit det främsta medlet för halkbekämpning på våra vägar. medför användningen av vägsalt många oönskade effekter. Motionären anför att det skadar växtlivet längs vägarna, förorenar vattendrag, lockar ut vilda djur på vägbanorna med påföljande risk för viltolyckor, ger dålig luft i tätbebyggda områden samt medför korrosion på fordon, broar och andra konstruktioner. Det yrkas i motionen att mer forskning ska bedrivas om alternativ till vägsalt. Utskottet noterar att , och tidigare , arbetar för att minska användningen av salt vid halkbekämpning. Detta framgår inte minst av det ovan presenterade indexet där användningen av vägsalt understeg indextalet 1,0. Strategin för att minska saltanvändning i vinterväghållningen välkomnas av utskottet mot bakgrund av de miljöstörningar, främst i grundvattnet, som saltningen ger upphov till. Vidare ser utskottet positivt på att kontinuerligt arbetar för att utveckla vinterväghållningen. Enligt utskottets uppfattning är det viktigt att olika metoder och lösningar utvecklas för olika delar av landet eftersom förutsättningarna kan variera så starkt dem emellan. Utskottet har erfarit att har prövat en metod där en salt-sockerblandning används i stället för rent salt. uppger att blandningen ur miljösynpunkt är positiv och ur trafiksäkerhetssynpunkt likvärdig. Det går att ersätta av saltet med socker. Ett problem är att inte har fått tillåtelse att importera råsocker eftersom EU-lagstiftningen inte känns vid import av socker med halkbekämpning som syfte. I stället har vitt socker använts, vilket är dyrare. Det vita sockret är sex gånger så dyrt som salt. Om halkbekämpning skulle klassas som verksamhet som tillåts använda industrisocker, skulle kostnaden bli lägre. Sammanfattningsvis är det , enligt , alltför kostsamt att använda socker-saltblandningen till större sträckor. Utskottet kan konstatera att det pågår ett aktivt arbete för att minska användningen av vägsalt. ser utskottet att vissa formella hinder kan leda till att miljöhänsyn inte kan tas fullt ut i den utsträckning som skulle vara önskvärt. Med anledning av det förutsätter utskottet att regeringen vidtar de åtgärder som krävs för att underlätta användningen av miljövänliga halkbekämpningsmetoder.