bet · GY01KU20d3 · 2011-01-01 00:00:00 — Det andra rimlighetskravet var av politisk art. och alliansregeringen fruktade att ett sådant utslag skulle kunna drabba somliga av de 16 hushållen om man då gjorde en ännu mer generös definition av vad rimlig är. Tack för frågan, Skånberg! Jag kan bekräfta mycket av det Skånberg angav. Frågeställandet här blir en mix av vad lagen står för, lagen om elektronisk kommunikation, kontra regeringens självständigt fattade beslut om att tillföra resurser så att de människor som var på väg att bli utan sin telefon de facto fick behålla den. Vi, regeringen och jag, ansåg inte att det var rimligt att de skulle bli utan telefon. Sedan har vi en lagstiftning; alla har rätt att utifrån sin uppkomna situation begära att få en USO-tjänst. Men den rimlighetsbedömningen är inget som hitintills prövats, och inte . Skånberg (KD): Herr ordförande! En sista fråga: Det var enstaka händelser 20082010. 16 hushåll berördes. Hur många av de här 16 hushållens behov löstes genom regeringens initiativ? : Det var de 16 som då fick lösningen via det här initiativet och via uppdraget till PTS och genom de resurser som regeringen tillförde PTS. (S): bara två frågor. Vad jag förstått av den här utfrågningen anser att det är rimligt att människor ska ha telefon. Borde det inte då ha varit lämpligt att också ge ett direktiv till om vad regeringen ansett var rimligt så att man slapp hamna i situationen att man inte vet vad som är rimligt, som säger? Jag vill också fråga: Tycker inte att hon själv har bidragit till en ökad rättsosäkerhet genom att runda den lagstiftning som finns och i stället ha fattat politiska beslut det ska göras bedömningar när det i botten faktiskt finns en väldigt tydlig lagstiftning som föreskriver vilken rätt en enskild person har när det gäller just den här kommunikationen med tele? Tack för frågeställningen, ! Nej, den enskilda människan till exempel i eller de 16 personerna tycker nog att regeringens och mitt ställningstagande har varit oerhört tydligt, för det har inneburit att de behållit telefonen eller fått tillbaka telefon som de blev av med. Det är oerhört tydligt. LEK återkommer jag till. Jag tror att också kan förstå när jag säger att LEK inte är absolut. Ska den lagstiftning som är gälla är det en rimlighetsprövning och detta drar ut . I det sammanhanget, även om det ligger vid sidan om, är det ett antal glest bebyggda områden som vi nu har så att säga upphandlat telefon till. I de bedömningarna, kopplat till LEK, vet vi inte om det hade varit rimligt att via LEK få till stånd en telefon. Här är det två skilda områden. LEK, lagstiftningen, är inte absolut. Regeringens ställningstagande är mycket tydligt. (S): Allra sist: Om jag tolkar rätt anser att det är rimligt att ha telefon. Vid en annan bedömning är det orimligt att ha telefon. Det är ju det som i praktiken inträffar för enskilda personer eftersom bedömningen görs av om det är rimligt och av att man ska ha rätt till telefon vid ett annat tillfälle; då får man inte det. Då anser att det är orimligt för en annan person att få det på samma ort och i samma bostad. : Nej, det tycker jag inte. Jag tror att vi återigen ska gå tillbaka till det akuta läge som var för de enskilda människorna; det var den situation som var, och det var den situation som vi hade att ta ställning till. Då är det oerhört tydligt för regeringen att det inte är rimligt att de ska gå in i en process och att det ska göras en rimlighetsbedömning. Vi tyckte att det var rimligt att människor som haft telefon i fortsättningen ska ha den. I övrigt arbetar regeringen ständigt med regleringsbreven till PTS. Man ska arbeta med täckning, ständigt utveckla täckningsgraden runt om i landet, så att det de facto blir bättre och bättre tillgänglighet även om det är i de mest glesbefolkade områdena. Ordföranden: passar på att tacka för det här första avsnittet. Vi har ytterligare ett ärende som berör . Därför är det bra om ni kan vara kvar till. Vi har ett ärende som handlar om regeringens agerande kring avtal om svavelutsläpp i och som har kommit att handla om vem som egentligen förhandlade och vem som är ansvarig och om när avtalet blir giltigt och hur det ska hanteras. Vi har tidigare haft den berörda myndigheten, , här för att diskutera frågan. ger jag möjlighet att beskriva den frågan utifrån sin bild av läget. : Tack, herr ordförande! Låt mig börja med att förklara mot vilken historisk bakgrund de aktuella förhandlingarna sker. Frågan om utsläpp av svaveldioxid kom i medialt fokus då professor visade att utsläppen av svaveldioxid ledde till ett betydande nedfall av surt regn över mycket stora landområden med omfattande skador på mark, vatten, växtlighet och byggnader som följd. Regeringen handlade snabbt och beslöt att halterna av svavel i eldningsoljor skulle sänkas under den första delen av . Det stod tidigt klart att problemet var gränsöverskridande. var, och är fortfarande, ett av de länder som drabbats mest av försurande nedfall. drev vidare försurningsfrågan under i och var en av de viktigaste aktörerna när Unecekonventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar antogs 1977. drev även frågan i EU genom att svenska experter arbetade med det så kallade takdirektivet för luftföroreningar. En mängd olika åtgärder har bidragit till en minskning av utsläppen, och samtliga har genomförts på land. Åtgärderna har lett till att utsläppen har minskat från till . Att inga åtgärder genomfördes till sjöss berodde länge på att ingen förrän förstod hur stora utsläppen var. tog därför upp frågan i IMO, vilket resulterade i att de första IMO-kraven antogs . tog tillsammans med andra stater initiativ till att svavelkontrollområdet inrättades i , och Engelska kanalen. har godkänt regeringens proposition Svenska miljömål ett gemensamt uppdrag som den dåvarande socialdemokratiska regeringen fattade beslut om och där en skärpning av utsläppen av svaveldioxid föreslås. Syftet med skärpningen var just att markera att takten i utsläppsminskningen fortsatt bör vara hög. I samma proposition skriver regeringen att den internationella sjöfarten släpper ut betydande mängder av svaveldioxid eftersom den fortfarande utnyttjar svavelrikt bränsle. Utsläppen av försurande ämnen från sjöfart på europeiska vatten beräknas vara nästan lika stora som utsläppen från alla landbaserade källor . Åtgärder inom sjöfarten för att minska utsläppen till luft bedöms också vara mycket kostnadseffektiva jämfört med nya åtgärder för att minska utsläppen från landbaserade källor. I propositionen uttalas vidare tydligt vikten av att EU-länderna får genomslag i IMO för att svavelhalterna i fartygsbränsle och utsläppen av kväveoxider sänks. Arbetet med att minska sjöfartens miljöpåverkan har varit och är mycket angeläget för , och principen om att förorenaren betalar för sin miljöpåverkan är mycket väl etablerad. Låt mig nu gå vidare till de aktuella reglerna. Sjöfartens utsläpp till luft regleras i en konvention som kallas Marpolkonventionen. enades om skärpta regler för svavelhalter i marint bränsle. Medlemsstaterna blev folkrättsligt bundna av de nya reglerna . De nya reglerna är resultatet av intensiva internationella förhandlingar avseende fartygs utsläpp till luft och är en del av en paketlösning för att minska utsläppen av både svaveldioxid och kväveoxider. Det är viktigt att i sammanhanget känna till att beslutet fattades enhälligt av sjöfartsnationerna. Beredningen av ärendet skedde enligt gängse rutiner och gick till på följande sätt. Inför mötena i kallade myndigheter, intresseorganisationer och departement till ett förmöte för att inhämta underlag inför framtagandet av svenska ståndpunkter. skickade därefter ett utkast med förslag till svenska ståndpunkter till . Eftersom frågorna som behandlas inom IMO i de flesta fall berör flera departement är dessa ståndpunkter alltid föremål för gemensam beredning inom . Det här skedde också i det förevarande fallet. förhandlade vid mötet för räkning. Den svenska delegationen agerade med stöd av nämnda instruktioner som alltså gemensamt beretts inom . Inför mötena hade utrikesministern dessutom utfärdat kreditivbrev för den svenska delegationen. Det är då riktigt att inte hade ett särskilt bemyndigande att förhandla för räkning i form av ett regeringsbeslut. deltog i förmöten inför mötena i och ingick i den svenska delegationen. skrev rapporter från mötena i och skickade till . förhandlade alltså för räkning, men det var regeringen som ingick överenskommelsen genom att inte protestera inom en given tidsfrist. I det aktuella fallet gick fristen för att protestera mot ändringen ut . Regeringen valde i enlighet med de instruktioner som funnits inför mötena i miljöskyddskommittén att inte protestera mot ändringen. blev därmed folkrättsligt bundet av de nya reglerna . Tack, herr ordförande! Jag är beredd att svara på ytterligare frågor. Ordet går till , Socialdemokraterna. i (S): Tack! Detta är ett ärende som har haft ganska mycket frågetecken kring. Om beslutet var bra eller inte är inte vår fråga att avgöra här, utan det är hur frågan har handlagts och regeringens ansvar i handläggningen. Min första fråga till är: Vem är det som har ingått avtal om svavelutsläppen i , alltså det ärende vi nu granskar? : Det är regeringen. i (S): Det är en mycket betydelsefull fråga för svensk basindustri. Om det nu är regeringen som har ingått avtalet, varför har det då inte fattats något regeringsbeslut med instruktionerna till inför förhandlingarna? : Då får jag beskriva detta lite längre. IMO-arbetet är ett arbete som har pågått under oerhört många årtionden och som har arbetats fram i , naturligtvis, med långvariga relationer med det arbetssättet kopplat till IMO. Det finns ett standardförfarande där det är ett passivt godkännande, eller möjlighet att protestera, men annars är det passivt godkännande inom en viss tidsfrist. Så var det här, och det är ganska vanligt inom IMO. i (S): Statsrådet sade själv här att beredde ärendet inför mötet och hade träffar med olika organisationer. Utkastet med ståndpunkter skickades till , sade . Varför finns det ingen dokumentation på och i frågan? : Den frågeställningen bygger på att jag utgår ifrån och har tillit till att tjänstemannaorganisationen hanterar IMO-ärenden precis som man har hanterat dem . Detta är inte första gången man har ett IMO-ärende, och det hanteras på gängse sätt. Som sagt, det är när ställer frågan som jag blir uppmärksam på att det inte finns registrerat. Jag har alltså utgått ifrån att detta har skett enligt gängse rutiner på departementet, och så har också skett. i (S): Tog själv del av de ståndpunkter som kom från ? : Själva beredningen är så att när det är en gemensam beredning går det till de olika departementen. Vad gäller beredningen av instruktionerna för det 57:e mötet, marsmötet, drogs de för statssekreterarna medan jag själv inte var involverad. De drogs inte på någon beredning för mig. i (S): Som nu säger var det både och som dessa förändringar diskuterades, på båda dessa möten. Vilken återrapportering fick före detta statsrådet efter de båda mötena? : Ordföranden får ursäkta; nu är detta . Jag gör allt för att återta vad som skedde . Jag har troligen fått genomgång av ärendet , av den anledningen att miljöministern och jag hade en hearing om sjöfartsfrågorna . På det mötet diskuterades och togs svavelnivåerna upp. Det var alltså i mitten av våren jag blev involverad i själva ärendet och diskussionerna om svavelnivåerna. i (S): Var det en muntlig återrapportering? Var det inga skriftliga dokument? : Inför hearingen fick jag ett talunderlag eller den form av underlag vi genomarbetade innan själva hearingen. Där fanns information om svavelfrågan som hade varit uppe på IMO. i (S): Även här har vi inte lyckats hitta någon dokumentation i i denna fråga. Kände statsrådet till att avtalet vann laga kraft om inte den lämnade in någon aktiv protest? : Herr ordförande! är väldigt bra, och jag kan nästan Ni får ursäkta mig, men jag måste le eftersom det i allra högsta grad var en fråga som diskuterades i samband med oktobermötet och efter oktobermötet, där det var inspel eller diskussioner med mig som minister med anledning av att man hänvisade till att skulle lämna in en not innan . Jag var alltså i allra högsta grad Jag kunde inte ens ha missat att det var en sådan hantering på detta eller för den här frågeställningen. Så, ja, jag var införstådd med detta. i (S): Även här har vi inte hittat någon form av dokumentation i samband med sådana här diskussioner. Varför fattades det inget regeringsbeslut kring frågan om att protestera eller inte om det var sådana diskussioner kring det? : Det låter kanske lite tråkigt att hänvisa tillbaka. Som sagt är det inte första gången som IMO-ärenden hanteras; vi är en sjönation som har lång erfarenhet, och detta är gängse arbetsmetoder och gängse arbetssätt som är etablerat på detta sätt i . Så skedde också i detta ärende. Sedan finns det även ett antal, om jag bara får fylla på Om jag har en hearing eller ett möte med anledning av en hearing och jag har talepunkter till detta är det i sig inte en dokumentation som på det sättet diarieförs tillbaka i . i (S): Vi har genom den förra utfrågningen av och fått veta att förhandlingarna föregicks av en internationell utredning och konsekvensanalys. Den svenska konsekvensanalysen som har gjorts efter det att avtalet trätt i kraft visar dock att en lägre nivå påverkar konkurrensförutsättningarna för den svenska industrin på ett väldigt påtagligt sätt. Varför gjordes inte denna utredning innan avtalsförhandlingarna och avtalet trädde i kraft? Hade det inte varit lämpligt att det kanske hade ingått som en del i underlaget i regeringens instruktioner till ? Det är en mycket relevant fråga, och jag tycker att den är bra. Jag vill återigen bara visa på hela processen i ett sådant här internationellt beslut och internationellt ärende. Det är inga frågor som fattas hastigt, utan det är långa ställtider. När då ärendet som sådant med en skärpning av svavelnivåerna kom till stånd var det . 2007 tillsattes ju analysutredningen av IMO, och där fanns med. Där fanns också industrin, alltså sjöfartsnäringen, med allt i syfte att, som IMO alltid gör, arbeta på ett brett sätt. Det var för del eftersom ställde frågan om detta egentligen inga diskussioner om , utan den kom i samband med närmandet av det 58:e mötet . Jag hade ett möte med sjöfartsnäringen och redarna, och då blev det en rejäl diskussion om denna nivå. Det framkom önskemål om att man borde göra en konsekvensutredning av svenska förhållanden, eller svenska kostnader. Den är också rimlig att göra eftersom det parallellt med detta sker en översyn av EU:s svaveldirektiv eftersom man hänvisar till konkurrenssnedvridningen i EU. Då är det rimligt att den konsekvensanalys som sätter i gång att göra också är en del av vårt underlag för att skapa förutsättningar för att i EU-sammanhang driva igenom gemensamma regler. Det är två olika processer här, dels IMO och dels EU. På så sätt är det alltså rimligt att vi har denna konsekvensanalys och att vi med anledning av diskussionen om snedvriden konkurrens inom EU också genomför analysen och överför den till EU. Då lämnar jag ordet till från . (M): Tack, herr ordförande! Jag skulle först bara vilja försäkra mig om att jag har förstått allting rätt så här långt. Regeringen fattade alltså inte ett formellt beslut om att skulle ingå denna överenskommelse? (M): Och det går alltså alltid till på detta sätt? Om vi tittade på ett tidigare ärende av samma slag skulle vi inte heller hitta några formella regeringsbeslut. Är det så jag ska tolka det? : Om vi nu förhåller oss till IMO och dessa internationella överenskommelser. (M): Just det. Beslut i , fattas de enhälligt eller med någon form av kvalificerad majoritet eller så? : De fattas med två tredjedelars majoritet. (M): Okej. Detta ärende har varit föremål för gemensam beredning. Vilka departement på är det som har varit inblandade på ett eller annat sätt, och vilken roll har respektive departement spelat i beredningen av detta? : För själva svaveldiskussionen i sig är det framför allt och , även om IMO hanterade ni har ju sett hela protokollet ärenden som också involverar Försvarsdepartementet, eftersom det är så många olika ärenden som hanteras. (M): Jag har en sista fråga för tillfället. I UD:s riktlinjer nämns ingen möjlighet att ingå avtal passivt, utan att fatta ett formellt regeringsbeslut. Var dåvarande regeringens position ändå att det är enligt regelverket att ingå avtal på detta sätt? : Ja, absolut. Dessutom, herr ordförande, är det precis som säger riktlinjer, men de för inte upp alla olika former. Absolut anser regeringen att detta är enligt de regler som gäller. (FP): Jag skulle vilja fråga lite mer kring dokumentationen i ärendet, alltifrån instruktioner till återrapportering. Jag har förstått att det mesta av dokumentationen i det här ärendet ligger på . Varför finns det på och inte i ? : Herr ordförande! Det här var inte första IMO-ärendet, och man har hanterat detta på ett gängse sätt. I dåvarande finns alla dokument och underlag registrerade. Det är ett gängse arbetssätt som man har hanterat det på tidigare, och det fanns för mig ingen anledning att vare sig fundera på eller fördjupa mig i var och vem som diarieförde vad. (FP): Då har jag en uppföljningsfråga kring instruktionerna till förhandlingsdelegationen. Här i KU har vi fått anteckningar, en briefingssammanställning, där det står att den utgör instruktionen för den svenska delegationen inför ett förmöte. Är det den som utgör instruktionen, eller finns det ytterligare instruktioner från regeringen till delegationen? : Det finns en renodlad instruktion. Jag vet inte riktigt vilken som hänvisar till, men det finns en renodlad instruktion. Förmötet är, som jag beskrev det, ett möte där man fångar upp synpunkter som sedermera ska ligga som underlag för instruktionen och som är en del av det arbete där man arbetar fram en instruktion. (C): Enligt vad som uppgavs av vid utfrågningen av företrädarna för tidigare rapporterades resultatet av IMO-förhandlingarna till . Eftersom det var som lämnade kreditivbrev för som förhandlingsledare för den delegation som arbetade vid IMO-förhandling- arna borde, som jag ser det, förhandlingsresultatet ha registrerats hos och tagits in i förteckningen över internationella överenskommelser. Vi har sett i hanteringen att det inte har skett. Det som är viktigt är att hitta rutiner för framtiden. Här uppfattar jag att det finns en brist. Vore det inte rimligt att man har en formell hantering som registreringsmässigt innebär att den som har gett den här formen av delegation till någon att förhandla också är den som får tillbaka resultatet, registrerar det och publicerar resultatet? Hade det inte varit en rimlig hantering av detta? Borde man inte i fortsättningen rätta till de här bristerna? Vad som är rimligt eller inte hänvisar jag till ställningstagande. Jag återkommer till att jag som statsråd och sittande med information om IMO-ärenden, ett ärende som inte var någonting nytt för och inte nytt för våra tjänstemän, naturligtvis inte hade någon anledning att ifrågasätta eller fundera på om man hade ändrat rutiner eller hur man skulle göra. Jag hade tilltro till att detta sköttes enligt gängse rutiner som man har gjort , och så har också skett. Återrapporteringen skedde till , men den har inte diarieförts där. Det kan nog tyckas att det var som skulle ha sett till att den kom till UD. Men det är enligt gängse rutiner som detta har hanterats, och jag har tilltro till att detta har skett enligt konstens alla regler. (SD): Herr ordförande! Vi har hört att negativ avtalsbindning betecknas som gängse arbetssätt. Då vill jag fråga om detta gängse arbetssätt enligt uppfattning stämmer väl överens med beskrivning av hur internationella överenskommelser ingås. För att gå tillbaka till att IMO-ärenden inte är något nytt för vi är en sjöfartsnation är det en vanligt förekommande beslutsordning i IMO, och så har det skett även . (V): Herr ordförande! Jag har också ytterligare frågor om dokumentationen och hanteringen av ärendena. Jag blir lite förundrad. Jag uppfattade det som att menar att dokumentation inte har gjorts i enligt gällande rutiner och att det dessutom är okej, vilket jag kan tycka är lite märkligt. Jag kanske har missuppfattat det. För mig verkar det rimligt att på något sätt dokumentera de avtal man ingår. Min egentliga fråga är om ministern känner till om internationella avtal ingås utan dokumentation i och utan beslut i regeringen och utan att överenskommelsen publiceras inom andra områden. Är det här ett gängse beteende, eller gäller det enbart IMO, eller känner till några fler områden? : Herr ordförande! Den frågan kan jag inte svara på. Däremot kan jag fördjupa resonemanget om sjöfartsnäringen, kontra eller kontra departement, svenska departement och den svenska förvaltnings- och departementsstrukturen. Vi har små departement. Sjöfartsnäringen och sjöfartsfrågorna är extremt tekniska. Det tror att jag ledamöterna har kunnat se när de studerat underlaget. Det är oerhört mycket miljöteknik och säkerhetstekniska lösningar. Den kompetensen finns inte på departementet. Det är alltså myndigheten som har den kompetensen, och det ligger i sakens natur att det också är myndigheten som har varit delegationsledare i de här sammanhangen och har uppdrag att vara de som har internationella kontakter. Det är så att säga svaret på frågan kopplat till IMO, sjöfartsnäringen och kontra departementet och den svenska förvaltningskulturen kontra hur stora myndigheter vi har och var kompetensen ofta ligger. (V): Jag uttryckte mig säkert väldigt otydligt, för jag förstår att man inte har all kompetens på departementen. Det är självklart att man samverkar med de myndigheter som finns. Men det jag frågade om gällde dokumentationen inom departementen. Det har ändå kommit en återrapportering, och det borde finnas dokumentation eftersom vi har fått uppgift om att den har skickats till departementet. Det var dokumentationen jag frågade om, inte om kompetensen i sak. Den andra fråga jag ställde var om ministern känner till om internationella överenskommelser inom andra områden kan gå till på det här sättet. Den fick jag inget svar på, eller sade att hon inte kan svara. Men känner du till eller känner du inte till? Det var min fråga. : Herr ordförande! Nej, jag känner inte till, och därmed kan jag inte svara. Vad gäller dokumentation tror jag, , att jag svarade på detta. Det är inte dokumenterat på departementet, och jag hade inga större funderingar på att ställa frågan om det var dokumenterat. inte ett nytt ärende, utan det är ett traditionellt arbetssätt som departementet känner till utifrån hur IMO-ärenden brukar vara. Därför har det skett enligt gängse arbetsmetoder. Det fanns ingen anledning för mig att ställa frågan: Har du diariefört detta? Skånberg (KD): Herr ordförande! Den bild som utskottet får är att det inte är ett enskilt statsråd som har handlat fel eller rätt, utan det här är något som har funnits , många årtionden uppenbarligen. Det är inte bara i utan kanske också i många andra länder så att man formellt inte tar ett regeringsbeslut, utan det är en passiv avtalsbildning. har ju rollen som den gode revisorn och kommer att landa i ett ställningstagande om hur vi vill se en framtid. Skulle vilja ge sin uppfattning om det är önskvärt för framtiden med ett formellt regeringsbeslut i IMO-frågorna, eller vill hon hellre avstå? Jag har en sådan respekt för arbete med den här frågan att jag överlämnar till avgörande om detta bör ske på annat sätt, och jag avstår, även om jag är ledamot i . Ordföranden: Jag tycker att det finns en oklarhet här kring hur beslutet fattas. Det tycks vara alldeles klart att regeringen inte har fattat något beslut om avtalet. Ändå är det regeringen som ingår avtal förhandlar, regeringen ingår avtal.