bet · GY01KU20 · 2011-06-01 00:00:00 — Av dessa prognoser framgick att kostnaderna för att producera och avveckla insatsstyrkan skulle bli i storleksordningen i stället för de tidigare angivna , som en konsekvens av att den nordiska insatsstyrkan vuxit till nära dubbel storlek.Detta var sannolikt också den viktigaste anledningen till att den då nytillträdde försvarsministern efter att budgetpropositionen lämnades gav i uppdrag till att tillsammans med Försvarsmakten kraftigt stärka ekonomistyrningen i Försvarsmakten. Enligt ministern själv i samband med vår utfrågning var det vid det laget tydligt att de ekonomiska problem på förbandsanslaget som Försvarsmakten ställdes handlade specifikt om att kostnaderna för ökningen av nordiska insatsstyrkan då började märkas.Enligt vår uppfattning är det från denna tidpunkt regeringen på allvar började ta tag i frågan. I budgetpropositionen , som avlämnades , framgick att förberedelsearbetet för insatsstyrkan fortskred och att styrkans beredskapsperiod som planerat inletts . I propositionen menade regeringen att erfarenheterna av arbetet med insatsstyrkan visade på ett behov av förstärkt förmåga att planera för de krav och kostnader som uppgifter i ett insatsförsvar ställer, vilket mycket väl kan tolkas som en bekräftelse på att en sådan förmåga inte hade funnits tidigare.Vi menar också att stärker vår uppfattning att regeringen tog fasta på att det tidigare hade rått brister både i den interna kostnadsbedömningen och i redovisningen till . Enligt uppfattning medförde den redovisningsmodell som dittills tillämpats, den så kallade särutgiftsmodellen, att den faktiska belastningen på statsbudgeten av en insats med insatsstyrkan inte framgick fullt ut. samlade bedömning var att återrapporteringen var sen, otydlig och otillräcklig och att därmed inte fått en rättvisande bild. lämnade dock inga rekommendationer i sin granskningsrapport, vilket man normalt brukar göra om man anser att bristerna kvarstår. Vi anser att det framgår av såväl som de svar på utskottets frågor som lämnats i svarspromemorior och vid utfrågningen av försvarsministern att brister både i kostnadsredovisningen och i informationen till åtgärdats , och vi tycker därför att det är orimligt att också rikta kritik mot regeringen för perioden efter hösten 2007.Majoriteten säger att det inte ens , då regeringen återkom till med information om att utformningen av styrkan förändrats kraftigt, gavs någon precis och fullständig information. Det är riktigt, men skälet är - och det anges av försvarsministern - att inte ens regeringen i det läget hade en klar bild av situationen. Vad gäller antalet deltagande soldater gavs en exakt redovisning , medan den kostnadsbedömning som presenterades angavs vara behäftad med osäkerhet, bland annat till följd av insatsstyrkans flexibla, så kallade skalbara, utformning. Det var också detta som enligt försvarsministern var en av anledningarna till att han efter sitt tillträde gav i uppdrag till att tillsammans med Försvarsmakten kraftigt stärka ekonomistyrningen i Försvarsmakten. Sammanfattningsvis anser vi att regeringarnas information till brast i tydlighet fram . Däremot anser vi inte att det finns skäl att framföra kritik mot hanteringen därefter. Jag ska hålla mig kort. Vad kommer fram till i granskningen av Nordic Battlegroup, den nordiska insatsstyrkan, är att informationen om kostnaderna och omfattningen av denna verksamhet har kommit alldeles för sent till . Det är inte bara lite för sent utan . Detta är väldigt allvarligt. När vi från början, 2004, tog beslut om den försvarspolitiska propositionen talade regeringen om en kostnad på 1,1 miljarder. Sedermera visade det sig att den blev fyra gånger så stor. Kostnaden blev mer än man hade uppskattat den till från början. Det kan till och med vara så att man aldrig hade tagit detta beslut om man hade känt till hur stora kostnaderna var. Man kanske hade tagit ett helt annat beslut och gjort helt andra överväganden, haft andra samarbetsformer eller övervägt att lägga upp dessa frågor på andra sätt. Det visade sig också senare att Nordic Battlegroup inte har använts i någon större utsträckning, utan vi har fått använda andra organisationer även för internationella insatser.Detta berör i grunden flera regeringar. Mellan 2004 och satt en socialdemokratisk regering och var ansvarig för dessa frågor, med en socialdemokratisk försvarsminister. Efter valet kom en ny regering, med en moderat försvarsminister. byttes denna försvarsminister ut. I grunden berör detta ärende alltså tre försvarsministrar och två olika regeringar. Utskottet anser att alla berörda borde ha agerat bättre och på ett annat sätt. Inte ens , när det egentligen hade stått klart för alla och envar att kostnaderna skulle överskridas ordentligt och när regeringen till slut kom med uppgifter, var det fullständiga och heltäckande uppgifter. Jag tycker att det framstår som pinsamt för de berörda regeringarna och även för att vi får de riktiga uppgifterna genom och dess granskning i stället för ordentligt från regeringen från början. Jag tycker att man ska komma ihåg att budgetlagens bestämmelser om regeringens redovisningsskyldighet är väldigt grundläggande och centrala för att ska kunna fatta beslut, för att vi ska kunna ha en debatt som fungerar och där vi tar riktiga ställningstaganden samt för att informationen mellan regering och riksdag fungerar. Detta är alltså en skyldighet och ett åliggande för regeringen som flera regeringar och flera försvarsministrar har brustit i. Sedan kan man säga att det beror på att Försvarsmakten inte har haft koll på sin verksamhet , att man inte har haft ordning på ekonomin och allting sådant.Det är i grunden riktigt. Då är det ytterligare ett skäl för att man ska ha det. Det är inte acceptabelt att låta det gå så långa tider innan politiken ställer krav på myndigheter att ha kontroll över ekonomin i sina verksamheter. Eftersom Försvarsmakten ansvarar för så mycket pengar gäller det i ännu större utsträckning än när det gäller små myndigheter med lite resurser.Informationen har varit sen, otydlig och otillräcklig. Det säger vi med samma ord som gjorde tidigare. Det finns, tycker jag, ingen anledning att undandra som den senaste ministern ansvaret även om man, som vi skriver i betänkandet, har tagit itu med frågan under den senaste försvarsministern. Det är helt riktigt, och det ska han ha kredd för. Men informationen har kommit alltför sent, även från den senaste ministern, till . Detta granskningsärende om den nordiska stridsgruppen 2008 är ett ärende som jag hade förväntat mig att vi skulle kunna vara överens om, inte minst med utgångspunkt från att har granskat ärendet tidigare och riktat kritik mot att regeringarna inte har redovisat för kostnaderna för att producera, beredskapshålla eller avveckla Nordic Battlegroup 2008. Vad gäller den tidigare socialdemokratiska regeringen hade den all möjlighet att komma med information . Inte heller den borgerliga regeringen informerade fullt ut, oavsett vilken försvarsminister som hade ansvaret. Inte redovisades antalet soldater till 2 100. konstaterade dock att de insatskostnader som redovisades för avvek väsentligt från Försvarsmaktens bedömning. Regeringens kostnadsuppgifter för 2 100 soldater motsvarar Försvarsmaktens kostnadsuppgifter för 1 100 soldater. fick på så sätt inte en fullständig bild av kostnaderna. 400 miljoner av 1 500 miljoner framgick inte av redovisningen till . slår fast att regeringen styrde Nordic Battlegroup 2008 så att kostnaderna skulle rymmas inom de ekonomiska ramarna för Försvarsmakten. Kostnaderna blev på det sättet en del av den ordinarie verksamheten, och det blev svårt att redovisa de totala kostnaderna för produktionen av Nordic Battlegroup 2008.I budgetpropositionen framgår dock att ambitionsnivån blev högre än vad som förutsattes i det försvarspolitiska inriktningsbeslutet , vilket medförde att kostnaderna blev högre än vad som ursprungligen planerades. Men mer precis än så är inte regeringen och har inte varit det fortsatt heller när det gäller att bygga upp och beredskapshålla förbandet, detta trots att det i propositionen framgick att regeringen skulle återkomma med en redovisning av de bedömda kostnaderna när styrkans närmare utformning var klarlagd, vilket även framgick av riksdagsbeslutet. Det är först när granskning läggs på bordet som alla kostnader klarläggs. Under KU:s granskning har styrkt att man inte har andra siffror än dem som har redovisat.Herr talman! Ytterligare en anledning till att vi borde ha varit ett enigt utskott är att enhälligt har kommit fram till att regeringen inte gav en rättvisande bild av uppbyggnaden av den nordiska stridsgruppen 2008. Styrelsen förutsätter att regeringen och Försvarsmakten beaktar och tar till vara iakttagelser från granskningen och i kommande projekt utvecklar sin information och redovisningen till . Med andra ord tog man allvarligt på den kritik som framförde. Dessutom har försvarsutskottet enhälligt delat uppfattning att informationen till kunde ha varit bättre. Man påpekar bland annat i utskottets ställningstagande att ursprungligen godkände regeringens förslag att få sätta upp en stridsgrupp mot bakgrund av att den skulle få kosta ca . Regeringen har därefter angett i budgetpropositionen att utgifterna blivit avsevärt större än planerat, men inte hur mycket. lyfter däremot fram att i sin rapport redovisat att kostnaderna för stridsgruppen blev fyra gånger dyrare än vad regeringen angav i propositionen 2004.Herr talman! I både budgetlagen och regeringsformen finns bestämmelser som tydligt anger att regeringen inte kan använda statens medel på annat sätt än vad har bestämt och att regeringen måste lämna en fullständig redovisning över alla medel man avser att förbruka . Detta faktum tas på fullt allvar av , av samtliga ledamöter i och av försvarsutskottet. Inte någonstans i deras ställningstagande har man ansett att redovisningen ökade i tydlighet 2007. Inte heller har man ansett att det funnits fullgod information till om val av en kostnadsmodell med stor osäkerhet. Tvärtom är det just det som kritiserat regeringen för.Att nuvarande regering tagit initiativ till att stärka ekonomistyrningen i försvaret genom uppdrag till och Försvarsmakten när kostnaderna började synliggöras i verksamheten är vällovligt, men det är ingen ursäkt för att inte informera om de ökade kostnaderna.Vi socialdemokrater bedömer likt , och försvarsutskottet att regeringen inte gav en rättvisande bild av uppbyggnaden av den nordiska stridsgruppen 2008. Återrapporteringen kom , var otydlig och otillräcklig bland annat avseende kostnaderna och stridsgruppens storlek. För det finns inga förmildrande omständigheter; där delar vi helt uppfattning.Herr talman! Jag vill med detta sagt yrka på godkännande av utskottets anmälan i denna del. beslutade regeringen att införa ett system med förhandsprövning av nya programtjänster i public service-företagen, alltså , och Utbildningsradion. Detta beslut bygger bland annat på ett meddelande från som handlar om tillämpning av regler för statsstöd till public service.Regeringen meddelade i propositionen Utveckling för oberoende och kvalitet - Radio och TV i allmänhetens tjänst 2010-2013 att man tänkte ta fram en modell för hur förhandsprövningen skulle kunna ske. I propositionen, som antogs av utan någon reservation i den delen, föreslogs som nytt villkor för den kommande sändningsperioden att nya permanenta programtjänster eller andra tjänster av större betydelse inom ramen för kärnverksamheten som de tre företagen vill lansera ska anmälas till regeringen för godkännande.I regeringsbeslutet från finns en modell för förhandsprövning som anger vem som ska utföra prövningen - Myndigheten för radio och TV - vad prövningen ska innefatta och ett remissförfarande med öppen konsultation, där myndigheten ska inhämta synpunkter på den anmälda tjänsten.Vad har då detta för konstitutionell relevans? Ja, det är en bra fråga. Anmälaren hävdar att regeringens beslut om förhandsprövning kan utgöra en överträdelse av yttrandefrihetsgrundlagens censurförbund. Utskottets utredning visar tydligt att så inte är fallet, och jag vill ta tillfället i akt och påpeka att inte ens utskottsmajoriteten hävdar att regeringens beslut innebär en sådan överträdelse.I majoritetens ställningstagande finns förvisso en skrivning om att det kan ifrågasättas om det som man kallar för detaljstyrning via anslagsvillkoren i förlängningen är förenlig med tankegångarna bakom yttrandefrihetsgrundlagen, vilket är en ganska vag formulering. Det handlar nämligen inte om programinnehåll, utan det handlar om programtjänster, och det är en helt annan sak. Det kan exempelvis röra sig om start av en helt ny kanal, det kan röra sig om start av en ny tjänst på Internet etcetera. Programinnehållet ska inte prövas. Det är dessutom public service-företagen själva som avgör vilka tjänster som ska anmälas för förhandsprövning.Varför är vi då ändå oense? kan man fråga sig. Jo, det är huvudsakligen, tror jag, därför att det här granskningsärendet ganska snabbt har kommit att handla om andra saker än de som anmälaren egentligen tar upp. Det har kommit att handla om skillnader i synen på public service-företagens uppdrag och deras ansvar. Det handlar om att vi i grunden har ganska olika bild av hur verkligheten på medieområdet ser ut. Jag kommer tillbaka till det om . Och det handlar också om skillnader i synen på EU och de konsekvenser medlemskapet i EU har.Herr talman! För är detta rätt enkelt. De är emot EU och de beslut som fattas inom de europeiska organisationerna, och ett meddelande från kommissionen är inte direkt rättsligt bindande för medlemsstaterna. Därför tycker att kan strunta i det. har de skrivit ihop sig i ett ställningstagande med Socialdemokraterna, som inte innehåller ett ord om EU, men det får de stå för själva i debatten.Men för de andra partierna i utskottsmajoriteten är det lite mer komplicerat. Det är lite grann som om det inte har hänt så mycket i medievärlden . Man tycks mentalt fortfarande befinna sig i en situation där vi har en eller två och möjligen till och med tre statliga tv-kanaler, public service-kanaler. Vi har några public service-radiokanaler, och vid sidan om har vi en eller annan uppstickare som bedriver tv- och radioverksamhet på kommersiell grund. Det är verksamheter som inte betyder särskilt mycket som man tvingas acceptera, fastän man egentligen inte riktigt gillar dem och gärna vill avfärda som marginella. För en del debattörer - ingen i utskottet vill jag påpeka - räcker det med att använda ordet kommersiell för att ha definierat ut någonting ur debatten. Men det är den avgiftsfinansierade public service-verksamheten som står i centrum. Det är den som är viktig och den som är relevant.Med det perspektivet blir det naturligtvis otroligt svårt att acceptera en ordning där de kommersiella aktörerna har inflytande på processer som rör public service-företagen - processer där kommersiella medieföretag i en öppen konsultation kan få ha synpunkter på de programtjänster som , och Utbildningsradion vill starta för radio- och tv-avgiftspengar. Jag återkommer med viss ihärdighet till detta, för det är nämligen det som är kärnan i ärendet. Det handlar om regler för statsstöd och vad man får lov att göra för sådana pengar.Herr talman! Utskottets majoritet förefaller dessutom vara av uppfattningen att regeringen i allmänhet och kulturministern i synnerhet är mot public service och försöker montera ned den. Den uppfattningen saknar helt stöd i verkligheten, vilket kulturministern visade rätt tydligt när hon utfrågades i utskottet och fick denna fråga ganska direkt.Majoriteten i utskottet kritiserar också beredningen av ärendet i . Den kritiken har vi svårt att förstå, eftersom regeringen har gjort exakt det den lovade att göra i den proposition som antog , nämligen återkomma med förslag på hur förhandsprövningen ska se ut i praktiken.Herr talman! Public service, radio och tv i allmänhetens tjänst, är någonting otroligt viktigt. Där finns det möjlighet att göra sådant som inte får utrymme i andra kanaler. Man behöver inte ängsligt snegla på tittarsiffror och lyssnarsiffror. Man kan producera smala program som inte är kommersiellt gångbara. Det här är en enormt viktig uppgift. Och för att kunna utföra den uppbär public service-företagen offentligt stöd, i i form av en, som det heter, frivillig avgift, men den betraktas lika fullt som statsstöd enligt EU:s regler.Med denna privilegierade ställning följer också ett betydande ansvar. Regeringen får förena beslut om medelstilldelning till public service-företagen med vissa villkor, de så kallade anslagsvillkoren. Och det är det som kommissionens meddelande egentligen handlar om. De medieföretag som uppbär statligt stöd måste se till att de inte genom sin särställning begränsar och förvanskar konkurrensen på marknaden. Det är grundläggande principer för statsstöd om vilka vi, åtminstone tidigare, har varit hyfsat eniga tvärs över parti- och blockgränserna. Men så förefaller det inte vara längre, och jag beklagar det.Därmed vill jag ansluta mig till den tidigare gjorda anmälan av betänkandet. Låt mig först säga att alla partier har uttalat att ordningen med förhandsprövning av nya programtjänster inte strider mot yttrandefrihetsgrundlagen. Förhandsprövningen handlar inte om prövning av programinnehåll eller vilket program som sänds när eller i vilken kanal. Vad det handlar om är att en prövning kan bli aktuell om public service-bolagen vill starta en ny tjänst, finansierad med skattebetalarnas pengar, som kan komma att påverka marknaden.För att försöka vara konkret, låt mig ge ett hypotetiskt exempel. Skulle SVT:s nyhetsprogram också börja tryckas som tidning skulle det kunna påverka marknaden. En förhandsprövning skulle kunna behöva göras innan en sådan tjänst kan starta.Även har det funnits krav på prövning av nya tjänster inom public service. För sedan utfärdade EU ett meddelande om tillämpningen av reglerna om statligt stöd till radio och tv i allmänhetens tjänst. Vi i har att förhålla oss till detta meddelande. Därmed har reglerna om förhandsprövning ändrats något.Även företrädare för har i KU:s utfrågning sagt att regeringen i ljuset av meddelandet säkerligen gjort den svenska regleringen så lite långtgående som möjligt. De svenska reglerna anger exempelvis att det är public service-bolagen som själva ska avgöra när de ska anmäla en tjänst för prövning.Vi i menar att regeringens beslut är rimligt avvägt för att hitta en balans mellan public service, det vill säga de skattefinansierade mediebolagen, och de privata mediebolagen som ska verka utan skattemedel. Vi i kommer att följa hur praxis i anmälningar och beslut blir. Visar det sig att den myndighet som genomför prövningen skulle vara klåfingrig och besluten onödigtvis hindra utvecklingen av public service får vi återuppta diskussionen. ser vi emellertid inte att det finns anledning att befara problem med dagens ordning.På tal om klåfingrighet och oppositionens påstående att Alliansen alltmer skulle vilja detaljstyra public service tog jag fram kulturutskottets senaste betänkande om mediefrågor. Där behandlas motionsyrkanden om radio och tv i allmänhetens tjänst, och någon större opposition mot förda mediepolitik kunde inte iakttas då det var dags att visa korten.Hur var det då med detaljstyrningen? Jo, Socialdemokraterna hade en enda reservation i betänkandet, och den handlade inte om mer frihet för public service utan yrkade i stället på mer sport- och landslagsevenemang i SVT.I veckan kommer direktiv till en utredning om framtida public service. Den utredningen förtjänar debatt och diskussion. Public service spelar en viktig roll i medielandskapet och ska så göra i framtiden.Inom det område som KU har att ta ställning till, nämligen om regeringens beslut om förhandsprövning av nya programtjänster strider mot grundlagen, kan vi i lämna klart besked . Förhandsprövningen strider inte mot censurförbudet, och redaktionernas oberoende kan inte anses ha trätts förnär. Regeringen förtjänar ingen anmärkning för hanteringen av förhandsprövningar av nya programtjänster. Bakgrunden till detta granskningsärende är en anmälan där det hävdas att införandet av ett system med förhandsprövning av nya tjänster från , SVT och UR skulle strida mot yttrandefrihetsgrundlagens krav på public services ställning som oberoende medieföretag.KU har vid granskningen, såväl från regeringspartiernas som från oppositionens sida, funnit att denna förhandsprövning inte kan anses strida mot yttrandefrihetsgrundlagens krav och censurförbud. Prövningen rör inte innehållet i radio- och tv-program utan enbart om nya tjänster som en ny tv-kanal eller, som vi hörde, tidning ska bekostas med offentliga medel. Utskottet är alltså enigt om att förhandsprövningen inte kränker den redaktionella friheten.Sedan delar utskottet sig i två särskrivningar, där oppositionen inte helt oväntat gör en annan bedömning av regeringens bristfällighet i beredningen av ärendet. Man ogillar detaljstyrningen av anslagsvillkoren och gör bedömningen att en sådan utveckling kan diskuteras liksom om den är önskvärd.Jag medger att en utveckling alltid kan diskuteras, och man kan ha olika mening om huruvida den är önskvärd. Det är dock inte uppgift i granskningen. Vi talar inte om vad som är önskvärt eller vilken utveckling vi gärna vill se. Det får våra kolleger göra i andra utskott eller så får vi göra det här i kammaren i andra ärenden. KU:s granskning handlar inte om en önskvärd utveckling politiskt sett utan om regeringen har brustit, och det är vi överens om att regeringen inte har gjort vad gäller förhållandet till yttrandefrihetsgrundlagen.Det finns inget av konstitutionellt intresse i anmälan eller i oppositionens önskan om en annorlunda framtida utveckling. Oppositionens gemensamma text innehåller, såvitt jag kan se, inget av konstitutionellt intresse. Detta ärende betraktar jag som ett av de viktigaste i årets granskning. De slutsatser som regeringsrepresentanterna kommer med är förvånande och förbryllande. Det är synd att vi inte har kunnat enas, för det skulle stärka KU:s roll i denna fråga. Framför allt skulle det hedra regeringspartierna om de erkände att regeringen här har lagt fram förslag och vidtagit åtgärder på ett sätt som man inte borde ha gjort.Vad regeringen gör i ärendet om förhandsgranskning av public service är att runda , radio- och tv-lagen och yttrandefrihetsgrundlagen. I stället för att värna en oberoende public service och en självständighet och integritet för public service-företagen har vi fått en förhandsprövning av nya tjänster - inte enskilda program men nya tjänster - som riskerar att långsiktigt påverka och skada public services möjligheter att fungera som en oberoende, fri och självständig medieaktör. Det gäller både och Television.Medielandskapet ändrar sig snabbt . Vapnet att förhandsgranska nya tjänster kan på en mediemarknad i förändring ganska fort påverka stort. Unga människor ändrar sitt beteende från till ett annat och använder ny teknik för att ta till sig nyheter, lyssna på musik med mera. Om inte public service får följa med i denna utveckling kan det ganska snabbt skapa en helt annan marknad, och jag tror att det är syftet. Framför allt ser i regeringen detta som en möjlighet att stärka den kommersiella mediemarknaden på bekostnad av public service.Det man kan ta som intäkt för detta påstående är att regeringen när den gjorde denna förändring inte gick till , vilket borde ha varit en självklarhet vid införandet av en så stor förändring som en förhandsgranskning av nya tjänster, utan man gick genom ett kryphål som kallas anslagsvillkor. Anslagsvillkor infördes i samband med den nya radio- och tv-lagen för ganska länge sedan och kom till för att regeringen ska kunna ställa krav på ekonomisk redovisning och revision och vid uppbyggnad av nya lokalstationer med mera.