bet · GZ01FiU3 · 2011-12-13 00:00:00 — Och när kommunerna tvingas betala försörjningsstöd går det ut över andra verksamheter.Man ser hur regeringen genomför en gymnasiereform och skär ned på stödet till kommuner och landsting på grund av det. Många bedömare, inte minst Kommuner och Landsting, säger att det snarare kommer att öka kostnaderna och att kommunerna kommer att få en försämrad ekonomi på grund av regeringens politik - inte en förbättrad. Det är något som jag verkligen beklagar.Från sida har vi precis motsatt inställning. Vi ser att ekonomin är på väg att försämras, och då vill vi gå in med stöd som gör att kommunerna kan behålla anställda och behålla sin välfärdsverksamhet. Det här blir en ganska intressant debatt. Det blir närmast teoretisk ekonomi - förmågan att bedöma konjunkturer.Det är klart att om man är en renodlad keynesian, bokstavstrogen och teoretisk, då kan man tro att det går att sitta någonstans på och göra de här bedömningarna och dessutom se så långt fram att man hinner före med hela riksdagsbehandlingen, med vår budgetprocess, den hanteringen, med beslut i och ned till kommunerna och att alla beslut skulle kunna komma så att när man i har klubbat igenom detta i kommunfullmäktige, då finns pengarna där precis för att möta den svängande konjunkturen.Om man har den förmågan är man mycket användbar som rådgivare i . Och jag tror att man skulle kunna tjäna väldigt mycket pengar på finansmarknaden om man har den förmågan att förutse.Det är tyvärr så att teorierna möter en praktikens bistra verklighet. Saker blir inte alltid så lättbedömda och möjliga att prognostisera.Därför är det mycket viktigt att inte lägga besluten för högt upp. Det är mycket bättre att göra så som utredningen säger, ge befogenheter längre ned, så att den som också har att stå i skiten, när det inträffar, är den som har beslutanderätten över pengarna.Flytta inte beslut uppåt i organisationen! För samma politik i riksdag som ni för när ni talar om EU! Så ska vi ha't! Men var ska vi ta't? Det är den grundläggande frågan för all verksamhet.En annan grundläggande fråga är: Kan den kommunala ekonomin och landstingsekonomin utvecklas på ett avgörande annat sätt än den svenska ekonomin i dess helhet?Man behöver inte vara Nobelpristagare i ekonomi för att kunna svara på den frågan, för svaret är nej. Det helt avgörande för den kommunala sektorns ekonomi är själva sysselsättningsgraden. Det är väldigt lätt att se det. Hur får kommuner och landsting sina pengar? Jo, till två tredjedelar är det skatteintäkter från de arbetande människorna.Vi tar ut väldigt höga kommunala och landstingskommunala skatter i landet. På varje tjänad hundralapp tar kommunerna numera ut , och landstingen tar ut , något höjt, för skatterna höjs just på ett par ställen. Det är alltså uppåtriktat.Sammanlagt är det , ända , som man får betala i någon kommun. Det är väldigt hög skattebelastning för vanliga medborgare som inte tjänar så mycket. Då ska man veta att kommunerna tar en väldigt stor del av det.Samtidigt, fru talman, får vi väldigt mycket för de pengarna. Välfärden, i den mening som de flesta människor upplever den, är verksamhet. Det är sjukvård, skola, förskola, vägar och vad det nu är - alla dessa olika kostnadsposter.Dess bättre är de svenska kommunerna genomgående mycket välskötta med högkompetenta medarbetare över lag. Det finns få undantag. Jag tycker att man ska säga att antalet kommuner som inte är välskötta här i landet är väldigt få. De medborgare som väljs till de kommunala församlingarna - och kommunfullmäktige - har alla ett gemensamt: De ska sköta den kommunala ekonomin så gott det någonsin går inom de ramar som inte minst vi i ställer upp för deras möjligheter att göra det.Under förra året, fru talman, var det bara 17 kommuner i landet eller till och med 16 som gick med underskott. Ungefär 160 kommuner visade bättre resultat är . När man har så goda resultat är det klart att det går nedåt, och det kommer det säkert att göra för många kommuner, beroende på statsbidragsändringar och annat som kommer.Men totalt sett - här måste jag något polemisera mot - kan man se, om man läser den fina skrift som säkert också har läst, nämligen Om kommunernas och landstingens ekonomi - , som man måste säga är en rafflande skrift, att prognoserna för , trots alla de bekymmer som finns, ändå är att i stort sett alla kommuner och landsting kommer att klara sig med överskott av icke betydande omfattning. Överskottet är inte alls så stort som , som det var , men det är ändå , och det är ganska mycket i de här sammanhangen.Fru talman! Under detta år har två viktiga utredningar om kommunernas ekonomi presenterats. Den ena, som jag själv hade tillfälle att sitta i, var . Den bereds , som så mycket annat, i för att kunna träda i kraft 2013.I den kommittén var vi eniga i många avseenden, möjligen eftersom vi var bundna av direktiven, att det inte fanns mer pengar, som alla oppositionspartier just nu anslår hej vilt, mest naturligtvis , som anslår 19,6 miljarder utöver vad regeringen har föreslagit.Det betyder inte att det inte kommer att ske stora saker i utjämningssystemet. Men jag tror att det viktigaste som föreslog var att vi ska slå fast att man ska kunna bo var som helst i landet även och kunna räkna med god social service. Vi ska också ha ett utjämningssystem när det gäller intäkter som gör att människor kan känna trygghet.Jag tycker att vi i på en punkt lyckades visa att det finns en skillnad mellan statistiken och verkligheten. Det är att ganska många välmående förortskommuner har väldigt höga inkomster - det gäller faktiskt också kommuner som har höga inkomster från industrier, som och . Det är höga inkomster, men kostnaderna ligger någon annanstans.Detta är någonting som vi inte fullt ut kunde beakta med hänsyn till realiteten. Man ser nu också kommuner som får väldigt höga kostnader för till exempel trafikinvesteringar som har gått upp . Detta är en oformlighet i själva utjämningssystemet som regeringen bör fundera på.Den andra utredning som kom, fru talman, heter Spara i goda tider. Det handlar om balanskravet. Det är viktigt för många kommuner att de kan se till att spara överskott och hantera dem på ett klokt sätt. Det nuvarande balanskravet är alltför snävt för många kommuner i det avseendet. Också denna utredning är under beredning, och man kommer säkert att komma fram till klokare förslag än vi har för närvarande.Jag ska inte ta upp gymnasiereformen, för den har Kommuner och Landsting rett ut på ett bra sätt med hänsyn till demografin. Det som sägs här från talarstolen tar inte hänsyn till den demografiska utvecklingen. Det gör däremot Kommuner och Landsting, för det måste man göra i varje kommun och landsting. Man måste se hur antalet elever utvecklas. Det är avgörande på den punkten. Det gäller också de äldre.Men jag ska läsa vad Kommuner och Landsting har skrivit . Rubriken är: Kommunsektorn klarar skuldkrisen. Sedan står det:Kommuner och landsting har förutsättningar att klara omvärldens ekonomiska oro relativt väl. Resultatet faller visserligen kraftigt jämfört med , men det förklaras till stor del av engångskostnader och minskande statsbidrag. Totalt beräknas kommunsektorn få ett överskott på 2 miljarder.Jag menar att det är det viktigaste, att vi kommer att kunna klara den allmänna välfärden också 2012, under förutsättning att vi klarar sysselsättningen, och det finns goda förutsättningar för det. började sitt anförande med att säga: Så ska vi ha't! Men var ska vi ta't? Det är en bra fråga när det gäller kommunernas ekonomi.Gunnar hänvisar till de prognoser som Kommuner och Landsting har tagit fram men glömmer eller bortser från de förutsättningar som ligger till grund för de prognoserna. Kommuner och Lansting påpekar själva tydligt att de bygger på att eurokrisen kan hanteras snabbt och utan att det blir vidare problem. Det är svårt att sia om, men det finns, hävdar jag, ganska mycket som pekar på att det inte kommer att bli det här positiva utfallet utan att det kommer att fortsätta att vara en negativ påverkan på den europeiska ekonomin och därmed också på ekonomi framöver. Därmed tror jag att man kanske ska rusta lite grann för sämre tider än vad som förutsägs i Kommuner och Landstings prognoser.Men frågan tycker jag ändå landar i hur mycket kommunerna och landstingen ska tvingas skära i sina verksamheter för att kunna hålla budgeten. Det finns krav på kommuner och landsting att de ska hålla budgeten - de ska inte gå med underskott. Har man då försämrade intäkter kommer det att gå ut över verksamheterna.Vi såg hur vi förlorade 22 000 arbetstillfällen i kommuner och landsting till följd av krisen . Då såg vi också tyvärr att regeringens insatser i form av konjunkturstöd kom för sent för att kunna ha verkan och för att man skulle kunna bevara många av de arbetstillfällena. Det tycker jag är väldigt tråkigt.Frågan till är: Hur mycket tycker att det är lämpligt att man skär ned den här gången, om konjunkturen viker vidare? Ställer man frågan på det sättet måste man få ett enfaldigt svar. Det är klart att ingen i alliansregeringen eller i allianspartierna eller i något annat parti vill skära ned välfärden. Det är en fråga. Jag har inget svar, för jag vill inte skära ned välfärden. Jag vill gå den andra vägen, . Vi ska upprätthålla god kvalitet och god service.Det finns väl inget parti som har en ambition att skära ned för nedskärandets egen skull? Jag fattar inte frågan över huvud taget. Jag tycker uppriktigt sagt att det är oförskämt att ställa den till mig, som om jag skulle vilja skära ned. Det är upp till hur han uppfattar det, om han tycker att det är en oförskämd fråga eller inte. Jag tycker att den i allra högsta grad är relevant.Även om man inte har ambitionen att skära ned på välfärden - jag välkomnar om inte har den ambitionen - kan de handlingar som man utför och den ekonomiska politik som man har faktiskt påverka kommunsektorn på det sättet att de tvingas skära ned. Om 22 000 personer förlorar sin anställning i kommuner och landsting är det inte avgörande om man har haft andemeningen att skära ned eller om man hoppats på att det inte skulle bli några nedskärningar. Resultatet blir detsamma i alla fall. Det blir försämringar i välfärden.Om man nu har ambitionen, som säger, att man inte vill göra nedskärningar undrar jag: Är det inte rimligt att man lär sig av tidigare misstag?Vi har ganska gått igenom en försämrad konjunktur, en ekonomisk kris, 2008-2009. Vi såg vilka effekter det fick i form av försämrad ekonomi för kommuner och landsting. Regeringen ansåg sig till slut så pressad att man gick in med ett tillfälligt konjunkturstöd på . Men de flesta bedömare är eniga om att det stödet kom alldeles för sent för att kunna ge en verklig effekt.Har man ambitionen, som ganska upprört nu säger att han har, undrar jag: Är det inte lämpligt att man lär sig av det misstaget och inte väntar tills konjunkturen har blivit alltför dålig med att gå in med konjunkturstöd? Det handlar om att man försöker gå in tidigt när konjunkturen börjar vika, precis som vi föreslår i vår budgetmotion, med stöd till kommunerna för att de ska kunna rusta sig för en sämre ekonomisk situation och för att de ska kunna undvika uppsägningar, som faktiskt blev följden av den förra konjunkturnedgången 2008-2009.Även om upprört hävdar att han inte alls har ambitionen att skära ned i kommunernas och landstingens verksamhet blev det följden förra gången. Då är det faktiskt en befogad fråga, om det inte är lämpligt att göra någonting annorlunda den här gången för att inte göra samma misstag en gång till. Jag reagerade mot den insinuanta frågan. Det är det enda jag har reagerat mot i det här sammanhanget. Per får ställa vilka frågor han vill.Sedan ska jag gå över till sakfrågan. Man kan naturligtvis alltid diskutera hur man ska sätta in ett extra stöd. Det var behövligt. Och som Per sade kom det , som har gjort att landstingen och kommunerna tillsammans hade ett överskott av betydande mått, i samma storleksordning.Det finns väl ingen vetenskaplig sanning om exakt när man bör göra detta. Men man kan ändå konstatera att välfärden i har klarats av en anledning. Det handlar inte om de 17 miljarderna, utan om att vi lyckades hålla uppe sysselsättningen totalt sett i ekonomi. Det är det som har gjort att vi har kunnat klara den kommunala ekonomin så bra.Och det var det här som min fråga handlade om. Kan den kommunala ekonomin avvika mycket från ekonomin totalt sett? Jag tror att Per och jag i grunden är ganska eniga om att det inte går. Men det är klart att det är viktigt hur man sköter olika delar av ekonomin, inklusive kommunerna. Per har som före detta borgarråd stora insikter till exempel om att har väldiga överskott. Andra kommuner har det väldigt svårt. Vi i den kommunalekonomiska utjämningskommittén hade verkligen anledning att fundera kring hur vi ska klara välfärden i dessa kommuner.Stockholms stad har andra problem.Man kan säga att det var ett misstag förra gången. Men jag tror att man nästan måste vara minst Nobelpristagare i ekonomi för att veta exakt när man ska sätta in olika åtgärder för den kommunala sektorn. Kommunsektorn med över 1 miljon anställda är av avgörande betydelse för vår dagliga välfärd och har därmed en central roll i det svenska samhället. Det är kommuner, landsting och regioner som bär upp välfärdens kärna - vård, skola och omsorg. ger det kommunala utjämningssystemet förutsättningar för en likvärdig och god grundservice i hela , utjämning av skillnader i skattekraft och medverkan till kostnadsutjämning.Grunden för den kommunala ekonomin är ökad sysselsättning genom fler och växande företag. När allt fler jobbar och driver företag ökar skatteintäkterna som behövs för att bedriva välfärd runt om i landet. Alliansregeringens fokus på arbetslinjen och företagarlinjen ökar skatteintäkterna som behövs för att bedriva välfärd. När man läser oppositionspartiernas skuggbudgetar kan man konstatera att alternativet hade varit betydligt sämre.Finanskrisen och den djupa lågkonjunkturen som följde i dess spår drabbade kommunsektorn ganska hårt. Med 1990-talskrisen i färskt minne, då 150 000 jobb försvann i kommuner och landsting, blev det en av alliansregeringens främsta prioriteringar att värna kvaliteten i vård, skola och omsorg och förhindra uppsägningar. Under den förra mandatperioden tillförde vi en historiskt stor satsning. Enbart handlade om extra till kommunsektorn.Minskningen i den kommunfinansierade sysselsättningen blev också begränsad. Man beräknar att ca 5 000 "försvann" . har dock antalet arbetade timmar ökat och ohälsotalet sjunkit. Det är en mycket positiv utveckling som innebär att vi , trots krisen, får mer kommunfinansierad välfärd för pengarna.I slutet av 2012 bedömer regeringen att den kommunalt finansierade sysselsättningen är tillbaka på samma nivå som före finanskrisen. Detta står i skarp kontrast till situationen i många av våra europeiska grannländer, där stora besparingar sker i den offentliga sektorn som de offentliganställdas löner sänks. uppgår de tillfälliga bidragen till kommunsektorn till 3 miljarder. Dessa ska ju fasas ut, men den permanenta höjningen på 5 miljarder uppväger detta vilket kommer att gynna kommunsektorn även framöver.Nu kan vi tydligt se resultaten av regeringens kraftfulla politik. I återhämtningens spår och i takt med att sysselsättningen tog fart stärktes kommunsektorns ekonomi , och skatteunderlaget återhämtar sig. Denna positiva utveckling har fortsatt även . Detta är viktigt att konstatera, särskilt eftersom av kommunsektorns intäkter ju kommer just från skatt och upptag av skatt. Ju fler arbetade timmar i fler växande företag, desto mer skatteintäkter och mer pengar till vår gemensamma välfärd.Det här är ett självklart samband, men det tål att upprepas, inte minst eftersom Socialdemokraternas representant i den här diskussionen hävdade att det som gjorde skillnad var statsbidrag.Fru talman! Finanskrisen gick snabbt över i en skuldkris. står vi återigen på tröskeln till bistrare ekonomiska tider och därmed en försvagning av ekonomin. I sin prognos från räknar dock SKL med att skatteunderlaget, trots lägre tillväxt och vikande sysselsättning, kommer att ligga på en högre nivå 2012 än vad som bedömdes i prognosen . Till viss del motverkas de ökade skatteintäkterna av högre priser och löner, men sammantaget är det goda nyheter.Även bedömer att kommunernas skatteintäkter förbättras och 2012. Eftersom konsumtionsutgifterna väntas utvecklas mer återhållsamt tror KI att balanskravet för kommunsektorn som helhet kommer att uppfyllas båda dessa år.Detta är prognoser. Vi har talat om prognoser i den här diskussionen, och även detta är så klart kvalificerade gissningar. Det gäller att följa utvecklingen noga och vara öppna för att skjuta till ytterligare statsbidrag om det blir en långvarig konjunkturavmattning.Fru talman! har debattens vågor om kvalitet i välfärden gått höga. Det här är en mycket angelägen fråga. Den vårdinrättning, det äldreboende, den skola eller det dagis som inte lever upp till medborgarnas rättmätiga krav på god omsorg och kvalitet ska självklart inte få bedriva verksamhet. Den ska stängas.De lärdomar vi kan och bör dra av den vanvård som har uppdagats, inte minst i Caremafallet, är att det är oerhört viktigt med tillståndsgivning, kontroll och uppföljning. Här finns det helt uppenbart mycket att göra, och vi kan inte vara nöjda förrän vi med så stor säkerhet som möjligt kan lita på att barn, sjuka och äldre bemöts med professionalitet, värme och respekt.Med detta sagt vill jag också understryka vad vårdskandalerna inte betyder. De betyder inte att den privata vården per definition är undermålig och att den därmed borde begränsas eller kanske till och med, som vissa här inne tycker, förbjudas. Tvärtom menar jag att ökad valfrihet och fler utövare är ett viktigt led i att förbättra kvaliteten inom välfärdssektorn. Regeringens valfrihetsreformer i välfärden har öppnat upp kommunsektorn för företagare och entreprenörer. Det har lett till att inte minst kvinnor har fått fler arbetsgivare och till och med kunnat starta eget. Det har underlättat livspusslet för många. När fler vårdgivare etablerar sig ökar konkurrensen och kvaliteten. Det blir bättre service, och vi får mer valuta för skattepengarna.Mellan 2006 och 2009 ökade antalet anställda i privata företag med över 30 000. arbetar ungefär 120 000 personer i 14 000 privata vårdföretag runt om i landet. Konstateras kan att 13 999 av dessa inte är Carema.Det kommunala självstyret, fru talman, är en central del i ideologi: att demokrati och beslutsmakt ska byggas underifrån. Vi vill att det kommunala självstyret ska värnas och stärkas, och vi välkomnar den princip om självstyrelse som ges en tydligare markering i den reformerade grundlag som trädde i kraft i år.Vi vill också understryka vikten av att varje kommun, landsting och region i grunden ansvarar för att finansiera välfärden åt sina egna medborgare. Vi tycker också att det är viktigt att den så kallade finansieringsprincipen upprätthålls. Staten ska ansvara för sina beslut. Kommuner och landsting ska så långt det är möjligt ansvara för sina.För att ytterligare stärka det kommunala självstyret anser vi i att det är viktigt att in i det längsta undvika specialdestinerade statsbidrag, detta i kontrast till många av oppositionspartierna i dagens debatt där en stor del av de extra pengar man vill lägga till skjuts till just specialdestinerade, riktade, styrande bidrag. Det här tycker vi är synd, för det nedgraderar förmågan att själva prioritera hos dem som är förtroendevalda på kommun- och landstingsnivå.Det kommunala skatteutjämningssystemet, i kombination med den kommunala självstyrelsen, är också centralt. Ett väl fungerande system ska stärka det kommunala självstyret, skapa villkor för en likvärdig och god grundservice i hela landet, ge incitament för både ekonomisk tillväxt och ökad skattekraft och skapa förutsättningar för utjämning av skillnader.Den parlamentariska utredning som gjort en översyn av den kommunala ekonomiska utjämningen presenterade sitt enhälliga förslag . Vi i ser positivt på förslaget, inte minst för att det har en tydlig landsbygdsprofil och bidrar till att modernisera och förenkla utjämningssystemet. Vi hoppas därför att förslagen kan bli verklighet . slår sig nästan för bröstet över den fantastiskt kraftfulla politik som den här regeringen har bedrivit. Han hänvisar till förra årets historiska överskott som kommunsektorn de facto gav men utan att för den skull försöka förklara vad det beror på. I stället ondgör sig denne över den hemska oppositionens politik och den skuggbudget som vi har lagt fram och menar att den på något sätt skulle vara ett sänke för arbetslinjen.Det här förstår jag inte någonting av, men det är möjligt att kan förtydliga det.Jag undrar bara: Är nöjd med de insatser som regeringen har gjort under de här fem åren när det gäller att förstärka arbetslinjen? Är du nöjd med att så många som 60 000 gymnasieelever inte har fullständiga betyg? Är du nöjd med att 400 000 personer i det här landet fick ekonomiskt bistånd ? Är du nöjd med en arbetslöshet som ligger på ?Är det kraftfull politik från Alliansen som stärker arbetslinjen? Jag bara undrar.Sedan nämner något om den viktiga finansieringsprincipen. I det sammanhanget vill jag bara nämna att det inte finns någon uppgörelse med Kommuner och Landsting när det gäller den nya gymnasiereformen. De förhandlingarna strandade . Ett statligt beslut som innebär att man undandrar kommunerna pengar finns det alltså ingen uppgörelse kring. Så mycket för den finansieringsprincipen.Till sist är det bra att lyfter fram vikten av utjämningssystemet. Jag delar verkligen din åsikt att behöver ha det. Men med tanke på de motioner som väckts av vissa kolleger i Alliansen finns det anledning att känna att frågan kanske inte riktigt är utklarad . är ju medlem och engagerad i ett parti som en gång gick till val på en slogan som hette Stolt men inte nöjd. När du frågar om jag är nöjd med en mängd olika aspekter av välfärd kan jag svara med att jag är stolt över att vara en del av ett regeringsunderlag som har lotsat genom den värsta krisen sedan depressionen och gjort det med bibehållen välfärd för medborgare, om vi jämför med tidigare kriser. Jag är nöjd med att vi har en så säker ekonomi, en så stabil ekonomisk situation att vi kan låna pengar billigt. Det får ju konsekvenser för statens kostnader, för kommunernas ekonomi och för oss som har studielån. Vi fick veta att vi får sänkt ränta. Det är jag stolt över.Sedan är jag inte nöjd med allt det du räknar upp, det vi måste bli bättre på. Vi har fortfarande en massa steg att ta, inte minst på skolområdet så att vi får fler som går ut gymnasiet med fullständiga betyg och kan söka vidare till högskolan. Där har vi ett jättejobb med att gå ifrån en negativ trend som har pågått . Där har vi tagit viktiga steg.Du anmärkte på att jag anmärkte på att oppositionspartierna har budgetar som skulle gå ut över en arbetslinje och en företagarlinje. Det är helt korrekt noterat. Det jag ser när jag läser era förslag är nya skatter, mer krångel och nya avgifter som skulle få ett med färre arbetade timmar, med färre startade företag och med mindre välfärd. Det kan ju inte jag vara nöjd med. Det är klart att jag måste anmärka på detta. En stolt centerpartist är . Han är stolt över den höga arbetslösheten. Han är stolt över att det är så många som behöver ekonomiskt bistånd i ett som styrs av en allians där ekonomin ska var närmast tigerlik. Det är mycket märkligt.Bibehållen välfärd, pratade om. Menar du verkligen allvar? Hur kan man säga det när utanförskapet inte har gjort någonting annat än att öka, trots löften från dig och dina kolleger om att utanförskapet skulle minska till vilket pris som helst.Vi ser att det är över 400 000 personer som får någon form av bistånd. Vi ser den höga arbetslösheten. Vi ser den höga ungdomsarbetslösheten.