bet · GY01KU19 · 2011-02-07 00:00:00 — 2010/11:KU19 arbetsformer m.m. I betänkandet behandlas 29 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden . Motionerna gäller bl.a. begränsningar av det antal motioner som en riksdagsledamot får väcka, avskaffande av den allmänna motionstiden, riksdagsledamöternas tjänsteresor, teckentolkning vid frågestunder, riksdagsledamöternas placering i kammaren, öppna sammanträden i utskotten och , riksdagsledamöternas möjlighet till ledighet från uppdraget, avskaffande av extraarvoden för uppdrag inom , införande av ett framtidsutskott i , solpaneler på tak, en rökfri arbetsmiljö och alkoholfri representation i . Utskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden. I betänkandet finns två reservationer (MP och V). Utskottets förslag till riksdagsbeslut avslår motionerna 2010/11:K220, 2010/11:K312, 2010/11:K315, 2010/11:K326, 2010/11:K333 och 2010/11:K349. avslår motionerna 2010/11:K253, 2010/11:K255, 2010/11:K262, 2010/11:K293 och 2010/11:K299. Riksdagsledamöternas arvode och inkomstgaranti avslår motionerna 2010/11:K214, 2010/11:K289 yrkandena 15 och 2010/11:K419 yrkandena 1 och 2. Reservation 1 (V) avslår motionerna 2010/11:K213 och 2010/11:K371. avslår motionerna 2010/11:K252 och 2010/11:K425. Reservation 2 (MP, V) avslår motionerna 2010/11:K241 och 2010/11:K356. En alkoholfri representation i avslår motion 2010/11:K335. Frågor med anknytning till avslår motionerna 2010/11:K245, 2010/11:K343 och 2010/11:K427. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (MP), Per (M), (S), (M), (S), (M), (S), (FP), (S), (C), (S), (M), Skånberg (KD), (SD), (V), (M) och (S). Utskottets förslag i korthet Med hänvisning till att beredningen av en genomförd utredning inte bör föregripas avstyrker utskottet motionsyrkanden om förändringar i motionsrätten och utskottens arbete med motionsberedning. (S) vill i motion 2010/11:K349 att riksdagsstyrelsen ska lämna förslag till en reformering av motionsinstitutet som innebär att den allmänna motionstiden avskaffas och ersätts med en motionsrätt året om. Motionären anför att det läggs ned mycket tid och kraft på att producera motioner under den allmänna motionstiden trots att en mycket liten andel av motionerna bifalls. I mediernas granskning premieras kvantitet snarare än kvalitet och en avslagen motion återkommer ofta under kommande motionstider. En modernare och snabbare ordning vore i stället enligt motionären att de riksdagsledamöter som vill föreslå något helt enkelt gör det när frågan är aktuell. På detta sätt skulle arbetsron öka för anställda i partikanslierna och i utskotten och ledamöterna skulle få sin sak prövad när den är aktuell och inte behöva vänta för att få väcka frågan på nytt. Ett motsvarande yrkande finns i motion 2010/11:K220 av m.fl. (MP). I motion 2010/11:K326 av (M) yrkas regler som begränsar det antal motioner som en riksdagsledamot tillåts lägga fram. Motionären anför att antalet väckta motioner ökar, möjligen till följd av mediefokuseringen, som ett mycket litet antal av motionerna vinner bifall. Färre inlämnade motioner skulle enligt motionären ge utrymme för utskotten att förankra de mer seriösa motionerna i regeringen i stället för att av slentrian yrka avslag. En annan positiv effekt skulle enligt motionären vara att utskotten gavs mer tid att fokusera på EU-relaterade frågor, såsom samråd om ställningstaganden i och subsidiaritetsprövningar. Frågan om hur väckta motioner hanteras och det faktum att det stora flertalet motioner avslås tas upp i några motioner. (M) begär i motion 2010/11:K312 en översyn av arbetsformer med syftet att förbättra och effektivisera riksdagsarbetet. Motionären anför att motionsinstitutet på papperet framstår som en möjlighet för riksdagsledamöterna att påverka lagstiftningen, men att verkligheten visar något annat eftersom i princip alla motioner avslås. Varje motion tar dessutom stora resurser i anspråk. Det finns därför enligt motionären ett behov av en större översyn av arbetsformer för att säkerställa ett bättre och effektivare riksdagsarbete. Ett liknande yrkande finns i motion 2010/11:K333 av och (båda C). (M) efterlyser i motion 2010/11:K315 en generösare motionshantering. Motionären anför att motioner ofta avslås slentrianmässigt, även om förslagen redan är föremål för utredning eller t.o.m. faktiskt genomförs. Avslaget bör enligt motionären i varje fall kombineras med tydliga skrivningar om att motionens förslag har vidarebefordrats för kännedom till en eventuellt pågående utredning eller till ansvarigt departement. En förändring i denna riktning skulle sannolikt enligt motionären minska det antal motioner som återkommer och skulle också visa större respekt för riksdagsledamöternas arbete och som den främsta representanten för demokratin. Varje riksdagsledamot får enligt 4 kap. 4 § regeringsformen väcka förslag i fråga om allt som kan komma under prövning. Motioner får enligt riksdagsordningen väckas dels under den allmänna motionstiden, dels med anledning av en proposition eller en framställning. Under den allmänna motionstiden varje höst, från början av och så länge som motioner får väckas med anledning av budgetpropositionen, får motioner enligt 3 kap. 10 § riksdagsordningen väckas i fråga om allt som kan komma under prövning. Motioner med anledning av en proposition eller framställning får enligt 3 kap. 11 § riksdagsordningen väckas från den dag då propositionen eller framställningen anmäldes i kammaren. Motioner får väckas även med anledning av en skrivelse eller en redogörelse. kan besluta om förkortad eller förlängd motionstid. Härutöver får tio ledamöter gemensamt väcka en motion med anledning av en händelse av större vikt, om händelsen inte kunde förutses eller beaktas när motioner annars fick väckas. Enligt 4 kap. 5 § andra stycket regeringsformen ska ärenden som väcks av regeringen eller en riksdagsledamot beredas av ett utskott före avgörande i kammaren. Av 4 kap. 1 § riksdagsordningen följer att bl.a. motioner ska hänvisas till ett utskott för beredning och av 4 kap. 9 § att det finns en skyldighet för utskotten att avge betänkanden i ärenden som hänvisats till dem. De närmare formerna för motionsrätten har varit föremål för utredning , vilket har resulterat bl.a. i förslag om en frivillig restriktivitet i motionerandet och förenklingar av beredningen av motioner. anförde i betänkandet i en ny tid (framst. 2005/06:RS5) att bl.a. det stora antalet motioner under den allmänna motionstiden riskerar att, på bekostnad av andra arbetsuppgifter, ta för stor del av utskottens tid i anspråk. Två alternativa lösningar för den fristående motionsrätten övervägdes en ständigt pågående motionsrätt respektive två allmänna motionstider under ett men kommittén stannade vid att den nuvarande ordningen, trots sina brister, är att föredra. Kommittén föreslog dock att motionsyrkanden som tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som redan behandlat under samma valperiod, eller som rör en fråga där beslutanderätten enligt gällande ordning ligger hos någon annan än , ska kunna behandlas i förenklad ordning i utskotten. ställde sig bakom detta förslag (bet. 2005/06:KU21 s. 58). Den förenklade motionshanteringen innebär att ett utskott avstyrker ett motionsförslag utan att pröva det materiellt. /032009/10 hanterade utskotten av de behandlade motionsyrkandena i förenklad ordning.1[ Rapporten 2010/11:URF3 Utskottsarbetet och motionsinstitutet s. Den s.k. har arbetat bl.a. med att kartlägga utskottens arbetssituation och undersöka hur utrymme kan skapas för utskottens nya och utökade arbetsuppgifter. Utredningen har arbetat på uppdrag av riksdagsdirektören som ett resultat av en diskussion mellan gruppledarna i . I uppdraget har bl.a. ingått att överväga hur resurserna inom kan användas och omfördelas, t.ex. genom att se över motionshanteringen i syfte att begränsa dess omfattning. Utredningen redovisade sitt arbete i två rapporter: arbete med EU-frågor (2010/11:URF2) och Utskottsarbetet och motionsinstitutet (2010/11:URF3). I den senare rapporten konstaterar utredningen att utskottens arbetsbelastning har ökat, dels till följd av att de nya arbetsuppgifter som ålagts dem (framför allt i form av EU-arbetet men också s.k. uppföljning och utvärdering, forsknings- och framtidsfrågor och revisionsfrågor), dels på grund av att den traditionella ärendeberedningen fortsätter att uppta stora resurser. För att ge utskotten möjlighet att ta sig an de nya arbetsuppgifterna föreslår utredningen bl.a. en utvidgning av den förenklade motionsberedningen. Utredningen spekulerar bl.a. kring frågan om det faktum att antalet motioner har minskat som antalet interpellationer och frågor har ökat, delvis kan vara en indikation på att riksdagsledamöterna känner ett visst missnöje med motionsinstitutet och dess möjligheter att erbjuda en påverkan på politiken och därför prövar andra vägar att föra fram sin politik. Mot bakgrund av problemen med motionsinstitutet och för att stärka ledamöternas initiativrätt föreslår utredningen vidare att den allmänna motionstiden avskaffas och ersätts av en fri motionsrätt året om, med vissa begränsningar mot slutet av en valperiod. Utredningen konstaterar att det är svårt att avgöra om en fri motionsrätt kommer att leda till fler eller färre motioner. Bortfallet av motionshetsen under den allmänna motionstiden talar enligt utredningen för en minskning av antalet motioner. När den finska avskaffade den allmänna motionstiden blev detta resultatet. Å andra sidan talar själva möjligheten att när som helst väcka motioner enligt utredningen för att det kan bli fler. Utredningens förslag har remitterats till bl.a. samtliga utskott i . Utskottet har behandlat förslag om att förändra formerna för motionsrätten och motionshanteringen, se bl.a. betänkandena /07:KU:4, 2008/09:KU15 och 2009/10:KU11. Utskottets ställningstaganden har inneburit att man inte varit beredd att ställa sig bakom en reformering av motionsinstitutet. Utskottet har uttalat att den nuvarande ordningen lämnar stort utrymme för ledamöterna att motionsledes ta upp olika förslag och tillåter varje utskott att självt avgöra hur och när en motion ska beredas. När det särskilt gällde frågan om en kontinuerlig motionsrätt har utskottet tidigare konstaterat att arbetsbelastningen för utskotten redan är stor och att utskotten har ett ökande behov av utrymme även för bl.a. behandlingen av EU-frågor, uppföljning och utvärdering samt fördjupade kontakter med forsknings- och framtidsfrågor. Till detta kom att antalet fristående motioner ökat kraftigt . Det fanns enligt utskottet inte tillräckliga skäl som talade för att de diskuterade alternativa ordningarna, bl.a. med en kontinuerlig motionstid, skulle bidra till en förbättring i dessa avseenden. Det fick enligt utskottet förutsättas att ledamöterna använder motionsinstitutet med eftertanke och att utskotten själva kan bedöma på vilket sätt olika motioner bör beredas. Kvaliteten i de förslag som förs fram i motionerna borde vidare enligt utskottet ha fått ökade förutsättningar att förbättras som en följd av det utbyggda stödet till ledamöter och partigrupper. När frågan behandlades i utskottet under det föregående , noterade utskottet den då pågående och ansåg att dess resultat inte borde föregripas (bet. 2009/10:KU11 s. 12). Som framgår av redovisningen ovan har frågor som rör både när motioner ska få väckas av ledamöter och hur utskotten ska arbeta med beredningen av motionerna varit föremål för den avslutade överväganden och förslag. Utskottet anser att beredningen av dessa förslag inte bör föregripas och är därför inte berett att nu ställa sig bakom förslagen i motionerna. Mot denna bakgrund avstyrks motionerna 2010/11:K349 (S), 2010/11:K220 (MP), 2010/11:K326 (M), 2010/11:K312 (M), 2010/11:K333 (C) och 2010/11:K315 (M). Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker med hänvisning till tidigare ställningstaganden motionsyrkanden om riksdagsledamöternas ledighet, bisysslor, villkor och ersättningar samt tjänsteresor, liksom ett motionsyrkande om utbildning i genuskunskap för riksdagsledamöter. I motion 2010/11:K255 av (M) begärs en översyn av reglerna för riksdagsledamöters ledighet. praxis är enligt motionären restriktiv med att bevilja en ledamot annan ledighet än sjukskrivning, föräldraledighet, ledighet för att vara statssekreterare eller, undantagsvis, ledighet för fullgörande av internationella uppdrag. Motionären framhåller att ordningen med ersättare gör att riksdagsarbetet inte skulle störas av en ledamots ledighet och att även ledamöter som inte har små barn kan ha ledighetsprioriteringar som bör respekteras. Vidare anför hon bl.a. att det råder enighet i om att det är positivt om politiken vitaliseras och att ett sätt att åstadkomma detta är att ge ledamöter rätt och stimulans att ta ledigt för studier, resor m.m. Frågan om möjligheten för en ledamot att ha ytterligare arbete eller uppdrag utöver riksdagsarbetet tas upp i motion 2010/11:K253 av (MP). Motionären vill att frågan om lagstiftning om i vilken mån en riksdagsledamot ska kunna ha uppdrag eller arbete utöver riksdagsuppdraget utreds. Han anför att omfattande uppdrag och arbete utanför riskerar att skada medborgarnas förtroende för att man som ledamot inte agerar för någon annans räkning eller inte sköter sitt riksdagsuppdrag. (M) begär i motion 2010/11:K262 att riksdagsledamöternas villkor och ersättningar ses över så att de blir mer marknadsanpassade. Motionären anför att den gräns på mellan bostad och som gäller för att en riksdagsledamot ska få en övernattningslägenhet bör höjas till . Många som har mer än till bostaden åker enligt motionären ändå ofta hem, varvid övernattningslägenheten står oanvänd. Ett mer rättvist system för fördelning av övernattningslägenheterna skulle enligt motionären vara att det i början av varje mandatperiod är budgivning på lägenheterna mellan ledamöterna. På det sättet skulle hyran marknadsanpassas även för riksdagsledamöter. Slutligen bör enligt motionen maximala subvention av en ledamots boendekostnad sänkas till . I motion 2010/11:K299 av m.fl. (M) begärs att regler och föreskrifter för riksdagsledamöters tjänsteresor i ses över. Den snabba utvecklingen i och den ökade integrationen gör enligt motionären att det knappast är möjligt att vara verksam som riksdagsledamot och representera de skånska valkretsarna utan att arbeta med Öresundsfrågorna. Det är dock enligt motionären inte möjligt för en ledamot att ta tåget eller bilen över för studiebesök, möten eller konferenser eftersom en sådan resa räknas som utrikes tjänsteresa som kräver ett särskilt beslut av talmannen. Nuvarande regelverk saknar enligt motionären förankring i riksdagsledamöternas dagliga arbete och begränsar möjligheterna att utöva uppdraget. I motion 2010/11:K293 yrkar och (båda MP) ett tillkännagivande om att ledamöter ska erbjudas utbildning i genuskunskap. Utbildning och kunskap krävs enligt motionärerna för att riksdagsledamöter ska kunna fatta beslut som leder mot jämställdhetspolitiska mål; bör gå före och visa vägen i fråga om behovet av utbildning. En riksdagsledamot kan enligt 1 kap. 6 § riksdagsordningen efter prövning få ledigt från sitt uppdrag. Prövningen görs av talmannen eller , beroende på ledighetens längd. Om ledigheten varar minst en månad, ska ledamotens uppdrag utövas av en ersättare. I praktiken har ett s.k. kvittningsförfarande utvecklats i kammaren som ger utrymme för viss frånvaro från riksdagsarbetet utan att ledighet formellt beviljats av talmannen. Kvittningsförfarandet syftar till att undvika att den balans mellan partiblocken som följer av valresultatet rubbas vid voteringar till följd av ledamöters frånvaro. Ledighet som är längre än en månad har beviljats för exempelvis tjänst som statssekreterare, vård av barn och för internationella uppdrag (bet. 2006/07:KU4 s. 29). Riksdagsstyrelsen har i frågan om ledamöters ledighet framhållit att ledamöter har fått sitt mandat av väljarna i samband med val. Det är ledamotens ansvar att leva upp till detta förtroende, och i nästa val avgör väljarna om förtroendet ska förnyas. Det innebär enligt riksdagsstyrelsen att varje ledamot i samarbete med sitt parti själv avgör hur han eller hon ska sköta sitt uppdrag under löpande valperiod, vilka prioriteringar som ska göras och på vilket sätt arbetsinsatserna ska genomföras. Det finns inga formella krav på hur stor arbetsinsats en ledamot ska göra (framst. 2005/06:RS4). Riksdagsledamöter som bor mer än från har rätt till en övernattningsbostad i . disponerar ca 200 lägenheter och 50 rum, de flesta i eller i andra fastigheter i . Övernattningsbostaden tillhandahålls utan kostnad för ledamoten, och riksdagsförvaltningen fördelar bostäderna mellan partigrupperna i proportion till antalet mandat utanför . Gruppkanslierna fördelar därefter bostäderna till ledamöterna i partigruppen. Riksdagsledamöter som har en egen övernattningsbostad i kan i stället få ersättning för denna kostnad med ett visst högsta belopp , . De nuvarande bestämmelserna om riksdagsledamöternas övernattningsbostäder är resultatet av riksdagsstyrelsens översyn och förslag (framst. 2005/06:RS4, bet. 2005/06:KU33). Regler om riksdagsledamöternas tjänsteresor finns i 4 kap. lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter samt i föreskrifter och riktlinjer från riksdagsstyrelsen. Med tjänsteresa avses en resa som en ledamot företar som ett led i utövandet av sitt uppdrag som riksdagsledamot. Förutom resor till och från och resor till och från den egna valkretsen räknas som tjänsteresor bl.a. resor med anledning av sammanträden med riksdagsgruppen, partikonferenser och annat partiarrangemang, resor med anledning av konferenser och liknande arrangemang där ledamoten ska informera om riksdagsuppdraget liksom utskottsresor. Ledamoten beslutar själv vilka inrikes resor han eller hon behöver göra inom ramen för uppdraget. För att en resa utomlands ska räknas som tjänsteresa och därmed berättiga till ersättning krävs enligt tillämpningsföreskrift (2006:6) däremot ett särskilt beslut, i de flesta fall av talmannen. De nuvarande reglerna om riksdagsledamöternas enskilda tjänsteresor är resultatet av en översyn som genomförts på uppdrag av riksdagsstyrelsen (se framst. 2008/09:RS1 och bet. 2008/09:KU14). Översynen syftade till att skapa ett enhetligare regelverk för riksdagsledamöters enskilda utlandsresor anpassat till det mer internationaliserade riksdagsarbetet. Riksdagsstyrelsen har vidare genomfört en översyn av vissa av de tillämpningsföreskrifter som gäller ledamöternas tjänsteresor. Denna översyn ledde inte till någon ändring vad avser den fråga som aktualiseras i motionen om utrikes tjänsteresor. Frågor om riksdagsledamöters ledighet har varit föremål för utskottets behandling. Utskottet var i betänkande 2006/07:KU4 (s. 31) inte berett att förorda vidgade möjligheter till längre ledigheter. Även motionsyrkanden om förbud för bisysslor för riksdagsledamöter har tidigare behandlats av utskottet (bl.a. i bet. 2003/04:KU5 s. 24 och 2006/07:KU4 s. 30). Utskottet har då anfört bl.a. att det finns ett värde i att riksdagsledamöter kan vara aktiva i samhället vid sidan av det politiska arbetet. För många ledamöter kan det dessutom enligt utskottet vara ett grundläggande intresse att genom att fullgöra visst arbete inom ramen för sin yrkesverksamhet vidmakthålla den kompetens och den verksamhet som behövs för att kunna återgå i full verksamhet i yrket efter riksdagsuppdraget. Det måste enligt utskottet i första hand vara en uppgift för den enskilde ledamoten att själv avgöra om hans eller hennes arbetssituation medger ett utrymme att fullgöra andra uppgifter även lönearbete än de som hänger samman med riksdagsuppdraget. Ytterst är det självfallet väljarna som i val avgör saken. Det kunde inte heller enligt utskottet bortses från att en reglering i syfte att förhindra visst arbete utanför skulle kunna utesluta vissa grupper från möjligheten att åta sig ett uppdrag som riksdagsledamot. Utskottet har senare vidhållit denna bedömning (bet. 2008/09:KU15 och 2009/10:KU11). Utskottet har med anledning av ett motionsyrkande om riksdagsledamöternas övernattningsbostäder med ett innehåll som motsvarar det nu framställda, ansett att det saknades anledning att på nytt göra en översyn av bestämmelserna (bet. 2009/10:KU11 s. 9). Även ett motionsyrkande om riksdagsledamöters tjänsteresor i motsvarande det nu aktuella behandlades av utskottet under det förra . Utskottet konstaterade då att bestämmelserna om ledamöters tjänsteresor hade setts över och ändrats i syfte att anpassa regelverket till det mer internationaliserade riksdagsarbetet. Utskottet ansåg att erfarenheterna av de nya bestämmelserna ännu fick anses vara för begränsade men noterade också den då aviserade översynen av tillämpningsföreskrifterna för ledamöters tjänsteresor. Motionsyrkandet avstyrktes (bet. 2009/10:KU11 s. 9). Utskottet har tidigare, med anledning av en motion om att erbjuda riksdagsledamöterna utbildning i genuskunskap, konstaterat att det allmänna enligt regeringsformen har att verka för att demokratins idéer blir vägledande inom samhällets alla områden och att alla människor ska kunna uppnå delaktighet och jämlikhet i samhället. Alla utskott ansvarar vidare för att ärenden inom deras beredningsområden analyseras utifrån ett jämställdhetsperspektiv. Om ett utskott bedömer att det har behov av ökad kunskap för att kunna beakta jämställdhetsfrågorna kan det, ansåg utskottet, exempelvis inom ramen för sitt arbete med forsknings- och framtidsfrågor, inhämta sådan kunskap. Utskottet avstyrkte motionsyrkandet (bet. 2008/09:KU15 s. 27). Utskottet vidhåller sina tidigare ställningstaganden och avstyrker motionerna 2010/11:K255 (M), 2010/11:K253 (MP), 2010/11:K262 (M), 2010/11:K299 (M) och 2010/11:K293 (MP). Riksdagsledamöternas arvode och inkomstgaranti Utskottets förslag i korthet Med hänvisning till tidigare ställningstaganden och en genomförd översyn avstyrker utskottet motionsyrkanden som rör riksdagsledamöternas arvoden och inkomstgaranti. Jämför reservation 1 (V). (MP) begär i motion 2010/11:K289 i yrkande 1 att ska fatta beslut om riksdagsledamöters arvoden efter förslag från arvodesnämnden. På det sättet skulle, enligt motionären, ledamöterna själva behöva öppet ta ansvar för arvodesnivåerna, som jämfört med den genomsnittlige väljarens lön är höga. Vid bifall av yrkande 1 och i avvaktan på en ny ordning för fastställande av arvoden yrkas också att riksdagsledamöternas arvoden ska sänkas med (yrkande 2). I yrkande 3 begärs ett tillkännagivande till riksdagsstyrelsen om ett reformerat arvodessystem. Motionären anför att en modell vore att arvodet knyts till prisbasbeloppet. Vidare yrkas tillkännagivanden om ett reformerat inkomstgarantisystem (yrkande 4) och ett avskaffande av extraarvoden till riksdagsledamöter för uppdrag inom (yrkande 5). Motionären anför att en lämplig ordning vore att en inkomstgaranti med avtrappningsregler utbetalades till alla efter utträdet ur och därefter bara efter en behovsprövning. Vidare anför motionären att det inte är lämpligt att vissa riksdagsuppdrag pekas ut som mer ansvarsfulla än andra genom att det ska utgå ett extraarvode för dessa. Samtliga extraarvoden för uppgifter inom riksdagsuppdraget bör därför enligt motionären avskaffas. Även m.fl. (V) yrkar i motion 2010/11:K419 att frågan om att knyta nivån på riksdagsarvodet till prisbasbeloppet utreds (yrkande 1), liksom frågan om att avskaffa extraarvoden för uppdrag direkt knutna till riksdagsarbetet (yrkande 2). (FP) yrkar i motion 2010/11:K214 en översyn av inkomstgarantisystemet med utgångspunkten att alla, även avgångna riksdagsledamöter, bör arbeta om de kan. Inkomstgarantin bör enligt motionären begränsas till maximalt ett kalenderår. Enligt 9 kap. 6 § riksdagsordningen ska riksdagsledamöter få arvode av statsmedel för sitt uppdrag. Bestämmelser om detta och andra ekonomiska villkor med anledning av uppdraget finns i lagen (1994:1065) om ekonomiska villkor för ledamöter, den s.k. ersättningslagen.