bet · GZ01UU2 · 2011-12-05 00:00:00 — Det finns en brist på förmåga att kunna absorbera och ta emot även i de länderna.Det viktiga är att vi försöker att satsa på bistånd och utveckling i olika former så att vi får en stabil och trygg situation i dessa länder. Där haltar och argumentation. Det är väldigt mycket snack om att vi ska dra ned bistånd och satsa på plats i stället. Men man gör inte det heller.Paradfrågan är att vi ska minska flyktingmottagningen. Vi ska dra ned flyktingmottagandet och i stället hjälpa människor på plats. Det är inte så att vi inte vill hjälpa människor på plats, men det är att det inte går.Dessutom säger ni: Vi vill hjälpa människor mer på plats, men vi ska minska biståndet kraftigt. Hur går det ihop, ? Självklart finns det fall där människor inte kan stanna kvar i sina hemländer. Vi vill även med vår politik hjälpa människor som enligt till exempel behöver få ett skydd och där UNHCR förflyttar ett antal kvotflyktingar som inte kan vara kvar på plats. Det är självklart att man ska hjälpa till. Men avräkningen från biståndet går även till människor vilkas asylsökan avslås och som ska resa tillbaka. Kostnaderna där anser jag är mycket större än för dem som verkligen måste ha ett skydd i Sverige.Vi säger att vi vill hjälpa människor på plats. Det vill vi. Vi satsar också 1 miljard extra till UNHCR i vårt förslag. Vi satsar på viktiga insatser i biståndet. Men vi menar att der finns många insatser som är orimliga och oansvariga, och dem vill vi skära ned på. Vi vill ta ansvar för till exempel äldrevården och vårdplatser i som också kan handla om att rädda liv.Jag ska ta ett exempel på bistånd som vi anser är oansvarigt. Jag vill ställa en fråga till hur han ser på att betalar bistånd till den palestinska myndigheten som den betalar ut löner till terrorister. Är det att hjälpa fattiga, svältande människor, eller är det att bidra till någonting som är kontraproduktivt och negativt? Det handlar om att göra många olika delar . Vi har haft en debatt här som handlade om och därefter en debatt om Kosovo. Där har vi varit , och i Kosovo ännu längre än i Afghanistan.I dag är det väldigt få personer som flyr från Kosovo till eller för den delen till andra länder. Det är något fler från . Om vi inte hade varit på plats med fredsbevarande styrkor och inte hade varit på plats och skapat fred i Kosovo, eller inte senare jobbat med utveckling, hade sannolikt strömmen av flyktingar från Kosovo till och andra länder varit större än . Det är på samma sätt i . Där är vi på plats med militär för att se till att människornas situation och trygghet i hemlandet blir bättre.Vi jobbar parallellt med utvecklingspolitiken för att se till att livssituationen i övrigt blir bättre och man får en utveckling. Då minskar givetvis människors behov av att fly och söka skydd. Det innebär i sin tur att man möjligtvis behöver lägga mindre resurser på flyktingmottagande i landet.Men i de situationer vi måste göra det är det rimligt att vi lever upp till internationell standard och försäkrar människor i nöd en säker framtid. Dessutom ger vi ett rejält stöd till FN:s olika organ, katastroffonden men också UNHCR. inledde med att prata om regeringens ansvarsfulla ekonomiska politik, men jag ifrågasätter om den här regeringen har en ansvarsfull biståndspolitik.Man kan fråga sig: Är det verkligen ansvarsfullt att ta 5,5 miljarder ur biståndsbudgeten, i ett läge där vi aldrig haft så många hungriga på jordklotet som just , och använda de pengarna till att finansiera flyktingmottagande i , studenter vid svenska universitet och cocktailpartyn på den svenska ambassaden i ?Är det ansvarsfull biståndspolitik att minska stödet till sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter i ett läge när en kvinna dör i samband med graviditet?Är det ansvarsfull biståndspolitik att pumpa in ytterligare 400 miljoner i , trots att tydligt kritiserats av för att man inte haft ett utvecklingsperspektiv på sin verksamhet, att gång på gång har visat sig placera pengar i företag som bidrar till skatteplanering och har kanaliserat pengar genom skatteparadis?Är detta en ansvarsfull biståndspolitik? Jag tror att svaret på den frågan är ganska uppenbart för de allra flesta: Det är det självklart inte.I detta läge när vi ser den ekonomiska krisen runt om i världen skulle vi verkligen behöva en ansvarsfull biståndspolitik. Vi ser ju att det inte är vi i som drabbas värst av den ekonomiska krisen, utan det är världens absolut fattigaste. Den här krisen är skapad genom att demokratin har pressats tillbaka, av att vinstintressena har fått styra en allt större del av ekonomin i stället för allmänintressena, att en allt större del av världsekonomin dragits in i spekulation och kortsiktiga vinstintressen. I det läget borde en ansvarsfull ekonomisk politik vara att arbeta för att stänga skatteparadisen och minska kapitalflykten.Därför har tydligt krävt ett förbud mot att ger ekonomiskt stöd, lån och exportkrediter till företag som bedriver just skatteplanering och placerar sina medel i skatteparadis, som har skett bland annat i . Det säger nej till, och jag frågar varför. ställde en rad frågor till mig, och han lyckades själv besvara de flesta. Inte helt överraskande är mina svar möjligtvis något annorlunda.Jag tycker att vi har en ansvarsfull biståndspolitik, där vi tillför nya medel. Vi har en rekordhög biståndsbudget. Vi har många andra delar där vi går igenom hur vi jobbar för att få ett effektivt bistånd, ett öppet bistånd, där det är transparent och man kan se vart pengarna går och där vi har tydliga regelverk.Det finns många områden där det är svårigheter och problematik, så det kommer alltid att finnas en viss risk för att det blir fel någonstans. Men vi ska ha regelverk, och vi ska kunna följa upp och utvärdera. I det läget där någon begår felaktigeter ska man givetvis kunna ställa företag eller personer till svars.När det gäller lyder de under företagsregelverken, och de ska följa dem. Vi ska så långt som möjligt jobba för att det ska bli så transparent som möjligt. Jag vet att man på jobbar för att komma ännu längre. Vissa delar kommer att vara företagshemligheter. Men det är viktigt att det går att utvärdera och följa upp och att vi kan ta del av vad som sker.Det som är intressant är att bland ganska omfattande verksamhet letar upp några exempel där allt inte har gått bra. Det är tydligt att det har varit så. Men han nämner aldrig något av alla de företag som har gjort investeringar och som har skapat tusentals jobb runt om i världen till fattiga människor som inte hade vare sig jobb eller försörjning. Anledningen till att vi lägger mer pengar på är att vi ser att det ger utveckling, långsiktighet och tillväxt. är det inte så att behöver gräva speciellt djupt för att hitta skandaler i . På radion är det närmast rapporter om hur har placerat pengar i företag som driver avancerad skatteplanering.Det bidrar till, som jag tog exempel på i talarstolen, att man undandrar resurser från fattiga länders regeringar som kan ge barn möjlighet att gå i skolan.Det har varit skandaler med att man har investerat i företag som har varit oseriösa, bland annat i , där det resulterade i att en lång rad bönder förlorade sin inkomst.Det finns goda exempel på hur man har kanaliserat pengar genom skatteparadis och understött den typ av verksamhet som har varit en del i att skapa den ekonomiska krisen.Vi fick ytterligare ett exempel på att missbrukar de resurser man har fått av riksdag. Det visade sig att en person uppmärksammade att det fanns korruption i företag som statliga hade placerat pengar i. I stället för att ta krafttag mot denna korruption valde att hänga ut den person som hade uppmärksammat korruptionen. Man hängde ut denne whistleblower för hans arbetsgivare.Christian säger att felaktigheter ska rättas till och att de ansvariga ska ställas till svars. Jag undrar: När ska den borgerliga regeringen ta krafttag för att röja upp i i stället för att pumpa in mer pengar år ut och år in? Det måste få konsekvenser att detta statliga riskkapitalbolag, som det trots allt är, gång på gång bryter mot och medskick till denna organisation.Jag vill avslutningsvis bara ställa en fråga till pratar om transparensen, öppenheten. Han sade till och med i talarstolen: Gå in på Open aid så kan ni se vad de svenska biståndspengarna används till. Problemet är att 5,5 miljarder av den svenska biståndsbudgeten aldrig redovisas på aid. Det är de pengar som används till avräkningar. Varför redovisar ni inte de här pengarna på Open aid? Jag kan börja någonstans där började, kring och att det inte är bra. Jag tycker att och liknande verksamheter generellt sett är bra.Sedan finns det felaktigheter. Du tog upp exemplet med en whistleblower som presenterades i medierna . Jag kan inte försvara det på något sätt, utan där har det begåtts felaktigheter. Det första är då att se till att man inte gör om det, men sedan måste vi se vad vi kan göra för att minska riskerna för dem som möjligen har utsatts för risker. Dessutom måste man ha en öppenhet och en strategi framöver för att kunna välkomna whistleblowers i stället för att hänga ut dem. Där pågår det ett arbete för att göra det möjligt att komma med kritik och ha ett skydd även hos finns det alltid. Det är riskkapitalföretag. Du tog upp Swedmilk i , och där begicks det kriminella handlingar som ligger under åtal. Det sker en polisutredning och en rättslig process kring hela den affären. Oavsett vem som investerar i ett företag kanske det inte är stora fel om någon stjäl pengarna, utan det kan vara den som har begått gärningen.När det gäller skatteplanering har vi ganska tydligt här i , jag vet inte hur , haft voteringar om avtal mellan skatteparadis och där vi undanröjer möjligheterna att bedriva legal skatteplanering. Det är trots allt i många lägen skatteplanering som är i gråzonen på grund av att företag har placerat pengar i skatteparadis i olika länder. Vi ska försöka hitta avtal som bygger bort skatteparadisen och se till att alla som tjänar pengar betalar skatt och är med och bidrar, så kan vi hålla nere skatterna. Där har vi olika syn, för jag vill hålla nere skatterna.Den nuvarande budgeten är på , och drar du bort alla avräkningar från de 35,8 miljarderna är det fortfarande mer pengar till bistånd och fattigdomsbekämpning än någon rödgrön regering som parti har stöttat någonsin har lagt. Jag har två frågor till första är: Är enprocentsmålet ett problem eller en möjlighet?Den andra frågan är: Vad är det viktigaste som den borgerliga regeringen har åstadkommit inom biståndspolitiken som ni nu har haft regeringsmakten? Det var ju en ledande fråga om enprocentsmålet som ställde till mig. Det är ganska vida känt att jag aldrig har gjort vågen över enprocentsmålet, men inte på grund av att jag tycker att nödvändigtvis är alldeles för mycket i bistånd utan utifrån att det blir fokus på beloppet snarare än på vad vi vill göra. Däremot vet jag att det finns en bred överenskommelse både inom Alliansen och i riksdag om 1 procent.Till skillnad mot tidigare regeringar har den här regeringen nästan gjort mer än vad den har lovat. Andra regeringar, som partis tidigare regeringar, har haft ett enprocentsmål men i stort sett aldrig, med undantag av , nått upp till det. Den här regeringen har levererat detta, även om vi moderater inte har drivit frågan om enprocentsmålet hela tiden.Viktigare är att lägga fokus på frågan vad vi vill göra. Vi vill ha ett mer effektivt och öppet bistånd, och vi vill ha mer resultat. Det tror jag egentligen att alla skriver under på. Jag skulle vilja höra den som går upp och säger rakt emot.Men det handlar om vad man gör för att få möjlighet att utvinna resultat, kunna följa ett ärende och kunna öppna upp biståndet så att man kan följa det. Där har det gjorts ganska mycket.Sedan tycker jag att fokuseringen på demokrati och mänskliga rättigheter, på kvinnors roll och rättigheter i samhället och deras delaktighet och även på klimat och miljö - de tre prioriteringarna - kanske är något av det viktigare som vi har gjort. erkänner utan omsvep att han inte har gjort vågen över enprocentsmålet. Jag tolkar det svaret så att han ser enprocentsmålet mer som ett problem än som en möjlighet. Jag fick inget tydligt svar på frågan, men det är den tolkning jag gör.Är det, , möjligen förklaringen till att den här regeringen, som du ytterst stöder som riksdagsledamot, har gjort det närmast till en konstart att hitta på avräkningar i biståndet? Det är ju inte bara biståndsnivån som sådan som når rekordnivåer, utan det gör även avräkningarna. Såvitt vi kan se håller de sig inom de så kallade Dacreglerna. Men måste man verkligen utnyttja varje liten krona och varje liten millimeter av reglerna? Är det skäligt att göra så här stora avräkningar, ? Exakt vad som är skäligt är kanske svårt att säga. Men klart är att det finns regelverk för vad som får räknas som bistånd och inte, och på samma sätt som den socialdemokratiska regeringen gjorde innan räknar också den här regeringen av.Men det är en skillnad. Om du tar de 35,8 miljarder som vi nu lägger på bistånd och tar bort de drygt 5 miljarder som är avräkningar, då är de återstående pengarna mer än vad en socialdemokratisk regering har lagt i bistånd någon enskild gång - inklusive alla era avräkningar. Så visst prioriterar vi biståndet.När det gäller enprocentsmålet: Jag har stått i kammaren och argumenterat mot det, så jag tycker att jag har varit ganska tydlig. Det har jag gjort eftersom jag har sett problematiken. Men vet jag att det finns en överenskommelse, och då jobbar vi för den och ser framför allt till att lägga fokus på resultat och verksamhet.När det gäller enprocentsmålet såg vi, när vi stod här , i finanskrisens värsta skede när bnp gick tillbaka, att biståndet minskade. Då blir det en ryckighet som blir lite problematisk. Därför har jag efterlyst en mer långsiktig strategi, så att man inte får sådana svängningar, eftersom det kan bli lite problematiskt med alla stora svängningar i biståndet.Det är anledningen till att jag emellanåt ser enprocentsmålet som en utmaning - inte på grund av själva beloppet och att vi borde satsa mindre på utvecklingspolitik. Jag har en fråga om additionaliteten. Vi har skrivit på Kyotoprotokollet. Där är det rätt tydligt att de klimatsatsningar som vi gör i syd inte ska räknas in i det traditionella biståndet. Väl är väl det, för tyvärr tyder det allra mesta på att det kommer att krävas mycket stora satsningar på både anpassning till redan inträffade klimatförändringar och fortsatt förebyggande arbete.Börjar man räkna in det, vilket regeringen gör i sin budget, ser jag en stor risk att en stor andel av det traditionella biståndet - som naturligtvis kommer att behövas framöver, vilket vi väl är helt eniga om - kommer att ätas upp ganska snabbt.Därför vill vi i under resten av mandatperioden satsa nästan 5 miljarder på extra klimatbistånd, medan regeringen räknar av det från det traditionella biståndet.Jag skulle vilja höra hur tänker framöver på den punkten. Vi har väl en ganska tydlig miljö- och klimatprofil i biståndet. Det är pengar som ingår i biståndsbudgeten som avräknas och kallas klimatbistånd. Utöver det - vilket kanske är ännu viktigare - arbetar man i alla former av relationer med biståndspolitiken med att ha ett klimattänk i bakgrunden.De saker som vi i våra länder kanske har gjort under utveckling eller på ett sätt som har varit mycket mer miljöförstörande, det kan vi i utvecklingsländerna redan från början göra mycket mer rätt, så att de inte behöver upprepa misstag som har gjorts tidigare. Det kan gå att göra i vissa lägen.Utifrån de resurser som vi har har vi valt att räkna in det i biståndet. förekommer givetvis stora diskussioner, som Durbanmötet i , där man kommer överens om stora internationella åtaganden utöver bistånd och så vidare och avtal vad gäller miljö och klimat. Men där är vi inte i alla lägen . Det var intressanta saker du tog upp i ditt inlägg, till exempel detta med leapfrogging, grodhoppning, som du var inne på, att man kan använda smart teknik direkt, vilket det finns en del spännande exempel på.Men det var inte riktigt svar på min fråga, utan min fråga gällde ganska konkret att väldigt mycket tyder på att det snabbt kommer att krävas - Sternrapporten nämnde det och andra rapporter har nämnt det därefter - stora satsningar på både adaption och mitigation, både anpassning och fortsatt förebyggande arbete i syd.Vi vet att vi har olika syn på detta i den budget som var och det gröna budgetförslaget. Men om du tittar framåt, ser du inte en risk att en väldigt stor del av det traditionella biståndet kommer att ätas upp av det så kallade klimatbiståndet? Det var vilken riskbedömning du gör av detta som frågan gällde. Då ska jag försöka förtydliga mig.Klimatutmaningen och de miljöproblem som vi har är enorma utmaningar. Det är klart att det inte bara är biståndet som ska finnas som grund där.Men när vi pratar biståndspolitik tycker vi ändå att det är viktigt att vi har en tydlig klimatdel i biståndet och att vi satsar på miljö och klimat i de delarna.Sedan får diskussionen fortgå. Om ensamt ska göra detta kommer det att äta upp biståndet direkt. Det vi måste jobba på är att hitta stora, globala lösningar och överenskommelser. Jag välkomnar att nu är för det.EU-samarbetet är oerhört viktigt, och jag brukar i många lägen kalla EU en av de mest effektiva miljöorganisationer vi har, för där kommer vi överens om gemensamma lösningar. Givetvis kan det utvidgas, så att vi ser till att gemensamt ta ansvar för att, i den del det kan göras och behövs, återställa det som har gjorts men framför allt se till att vi inte i onödan gör mer saker som bidrar till att försämra utvecklingen. har en stolt tradition av bistånd, ett bistånd vars mål är att skapa förutsättningar för människor att förbättra sina levnads- och livsvillkor - det må vara att förbättra för dem som lever i fattigdom eller förbättra för dem som lever ofria i diktaturer.Liksom för liberaler är internationalismen en central värdering för . Ett generöst bistånd är ett konkret uttryck för denna värdering, som markerar solidaritet med människor i andra länder och ansvarstagande för vår omvärld. Dessa tankar tar sin utgångspunkt i varje människas egen inneboende förmåga och tanken att vi har ett ansvar för vår omvärld. Att lindra nöd från hunger är i vissa fall den viktigaste prioriteringen. Att lindra nöd från människor instängda i diktaturer är i andra fall inget motsatsförhållande i våra prioriteringar av vart bistånd ska gå.Demokrati och frihet är ett av de viktigaste verktygen för att bekämpa fattigdom och skapa utveckling.Demokrati skapar också stabilitet och säkerhet. Som liberaler kan vi aldrig acceptera ofrihet, förtryck, diskriminering och lidande. I många länder sker kränkningar av de mänskliga fri- och rättigheterna. De mest ofria länderna är också ofta de fattigaste. I länder där man inte får rösta eller uttrycka sig fritt är människor också ofta förhindrade att äga, handla, ärva, belåna och teckna kontrakt fritt. Dessa restriktioner kväver individers inneboende kraft och förhindrar ekonomisk utveckling. Det gäller i synnerhet för kvinnor. Det är angeläget att säkerställa kvinnors deltagande i beslutsfattande. Att främja jämställdhet och kvinnors roll i utveckling måste vara en central fråga i vårt bistånd.Herr talman! I många länder förföljs, trakasseras och diskrimineras människor på grund av sin sexuella läggning eller sin könsidentitet. Det är diskriminering som leder till fängelse, tortyr och mord.Att få leva i enlighet med sin sexuella läggning eller könsidentitet är en grundläggande mänsklig rättighet. I vissa länder går det åt rätt håll, men vi har också sett länder där motsatsen visats. I länder där vi har biståndsåtaganden måste rätten att få leva i enlighet med sin sexuella läggning eller könsidentitet vara ett grundläggande krav om bistånd ska kunna ges. Det kan ta tid i vissa länder, men inriktningen och strävan måste vara tydligt utpekade av mottagande lands regering.Tyvärr finns det också faktorer som begränsar vår biståndsinsats och gör värdet av den mindre. En av de större begränsande faktorerna är spridningen av vapen. Att vi i engagerar oss för fred, nedrustning och konfliktförebyggande är självklart. Men vi måste också se den påverkan som den okontrollerade spridningen av små och lätta vapen har på utveckling och uppbyggnad av ett land. De biståndssatsningar vi gör skulle kunna göra större nytta med en effektivare kontroll och förhindrandet av spridning av dessa vapen. Detta blev särskilt tydligt för världssamfundet för en del år sedan i och med den stora katastrofen efter orkanen 1998.Att röja upp efter härjningarna, där två miljoner blev hemlösa, var ett svårt jobb. Sjukdomar som denguefeber och kolera drabbade många. Men värst av allt var den massiva användningen av vapen som florerade i området, som ökade och orsakade mycket lidande. Biståndsinsatser i mångmiljardklassen för att bemästra efterdyningarna av orkanen försvårades och förhindrades i vissa fall av vapenanvändningen.Små och lätta vapen har med rätta kommit att kallas för massförstörelsevapen. dödas uppskattningsvis 1 000 personer i världen till följd av användandet av dessa. Som utskottets ledamöter är väl medvetna om är kvinnor särskilt utsatta i dessa konflikter. Lätta vapen används för att underlätta våldtäkter i konfliktområden och bidrar därför till stor osäkerhet för kvinnor. Runt om i världen görs stora insatser för att komma till rätta med detta problem. På FN-nivå jobbar man med Programme of Action för att komma till rätta med den okontrollerade spridningen av dessa vapen, och på regional nivå finns utvecklade handlingsplaner i många delar av världen. För att kunna ge ett långsiktigt och säkert bistånd måste vi vara tydliga i arbetet med att begränsa detta.Herr talman! I budgetpropositionen föreslås att biståndsramen för internationellt utvecklingssamarbete ska fastställas till av beräknad bni , motsvarande . Den nivån bör även fortsättningsvis vara en miniminivå, både för att FN:s millennieutvecklingsmål ska kunna nås och för att de internationella biståndsåtaganden som gjorts ska kunna förverkligas. I de biståndsdebatter vi har brukar nästan alla talare från nästan alla partier, med ett markant undantag, prata om problemen med den enorma mödradödligheten och om kvinnors rätt till sin egen kropp runt om i världen. brukar också vara ett sådant parti. Så var det i alla fall då deras biståndspolitiska talesperson hette det finns något som är lite talande. Trots att vi i debatt efter debatt, år , i ganska stor enighet i den här kammaren pratar om vikten av att bekämpa mödradödligheten, om att ska gå före, om att man ska satsa på preventivmedel, om tillgången till sexualupplysning, till säkra och legala aborter och så vidare ser vi att regeringens satsningar på just detta område minskar.Vi kan se på regeringens satsningar inom biståndspolitiken på just sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter. De har och minskat med . Det här går igen på område efter område.På området reproduktiv hälsa har biståndet minskat med 32 miljoner sedan den borgerliga regeringen tillträdde. När det gäller sexuellt överförbara sjukdomar, hiv och aids har satsningarna minskat med . När det gäller sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter inom hälso- och sjukvårdssektorn har stödet minskat med 62 miljoner under den borgerliga regeringens tid vid makten. Man kan titta på stödet till Globala fonden, som är en nyckelaktör när det gäller att bekämpa hiv/aids. Biståndet från den borgerliga regeringen har minskat med 56 miljoner sedan man tillträdde 2006.Sammantaget är det en minskning med . Det är oerhört mycket pengar, i synnerhet om vi i sammanhanget betänker att en säker förlossning i kostar drygt 35 kronor.Frågan till är: Varför minskar stödet från den borgerliga regeringen till sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter, trots att vi gång på gång hör från talarstol hur viktigt detta stöd är?