bet · GY01KU20 · 2011-06-01 00:00:00 — i och för sig korrekta uppgifter om oss kan ge en missvisande bild av vilka vi är därför att det saknas viktiga pusselbitar, viktig information.Precis så var det i fallet med Uppdrag gransknings program om vinster i friskoleföretag. Det var ett program som skulle sändas på bästa sändningstid i före valet . Reportaget i programmet handlade om friskolekoncerner som anklagades för att tumma på kvaliteten för att kunna ge ägarna stora utdelningar. Det var och är en politiskt laddad fråga.Efter att det granskande reportaget visats skulle programmet avslutas med en debatt mellan utbildningsminister och Socialdemokraternas . De skulle då kommentera reportaget och berätta om och i så fall vad de ville göra åt situationen. För att utbildningsministern skulle kunna förbereda sig inför debatten fick hans pressekreterare möjlighet att se reportaget dagen före debatten. Han upptäckte då att det i reportaget hade klipps in gamla intervjuuttalanden där utbildningsministern kommenterade vinster i friskolor. Utbildningsministerns senaste, mest aktuella uttalanden i frågan fanns däremot inte med. Hade det någon betydelse? Ja, det hade det i och med att regeringen hade gjort en tydlig positionsförflyttning i synen på vinstutdelningar från friskolekoncerner.Regeringen hade konstaterat att ingen när skolpengssystemet infördes förutsåg de senaste årens utveckling med friskolekoncerner som ägs av riskkapitalbolag och att regelverket därför behövde ses över i en parlamentarisk utredning för att säkerställa att alla elever i alla skolor får en utbildning av god kvalitet. Friskolorna är fortfarande ett mycket positivt inslag i skolväsendet, och det måste vara tillåtet att göra vinst även i friskoleföretag - men man ska inte få göra vinst på bekostnad av kvaliteten i utbildningen.Utbildningsministern och Alliansen hade alltså lyft fram samma problembeskrivning som ville sätta fokus på, och utbildningsministern och Alliansen hade dessutom föreslagit åtgärder för att förändra situationen. Det här var en viktig positionsförflyttning i just den fråga som lyftes fram i Uppdrag gransknings reportage. Regeringens nya förslag nämndes dock inte någonstans i reportaget, utan i stället fanns äldre uttalanden av med, vilket förmedlade bilden av att regeringen inte tänkte göra något åt situationen.När pressekreteraren insåg detta ringde han de ansvariga för och påpekade att reportaget inte gav en rättvisande bild av regeringens och utbildningsministerns åsikter i frågan. Han fick beskedet att det inte var aktuellt att göra några kompletteringar av programmet.Uppdrag gransknings dåvarande ansvarige utgivare har varit på utfrågning i utskottet. Han uppgav då att han inte mindes exakt vilka ord som användes under samtalet med pressekreteraren. Däremot skrev på Uppdrag gransknings blogg efter samtalet att pressekreterarens synpunkter var ovanligt lätta att avfärda.Nu har haft att ta ställning till om pressekreterarens agerande var klandervärt i ljuset av att staten och dess myndigheter inte får agera på ett sätt som hotar tryck- och yttrandefriheten och mediernas redaktionella oberoende. Utskottets majoritet konstaterar att kontakter med massmedierna är ett naturligt inslag i arbetet i och att sådana kontakter fyller en viktig funktion. Vi påpekar också att en allmän utgångspunkt vid kontakter mellan företrädare för statliga myndigheter och medier självfallet är vikten av att den redaktionella självständigheten inte träds förnär. Däremot konstaterar vi att granskningen i detta fall inte ger anledning till något uttalande i övrigt från utskottets sida.Det innebär att utskottsmajoriteten inte anser att pressekreteraren har agerat på ett klandervärt sätt. Han har inte haft några maktmedel till sitt förfogande för att styra redaktionens agerande, utan han har framfört åsikten att utbildningsministerns senaste ställningstaganden är mest relevanta och borde framgå av reportaget. Redaktionen hade en annan åsikt, och reportaget sändes därför i oförändrat skick. Konstigare än så är det inte.Oppositionen i utskottet, däremot, återanvänder i sin reservation skarpa formuleringar som utskottet använde i sin kritik av dåvarande utrikesministern . Det ärendet gällde agerande när hon uppdrog åt två tjänstemän att utöva påtryckningar på ett webbhotell så att en viss hemsida som publicerade Muhammedkarikatyrer släcktes ned.I oppositionens text står följande: "Med hänsyn till de ändamål som uppbär censurförbudet i grundlagen måste myndigheter i allt väsentligt avhålla sig ifrån att försöka påverka grundlagsskyddade mediers publiceringsbeslut." Man skriver vidare att "frågan bör lyftas om agerandets lämplighet" och syftar då på pressekreterares agerande.Det finns dock betydande skillnader mellan ärendet om och dagens ärende. I fallet var ambitionen att stoppa en viss hemsida genom påtryckningar på den som ägde och tillhandahöll den tekniska infrastrukturen, och påtryckningarna var framgångsrika. Det var självklart att fick kritik för det av ett enigt konstitutionsutskott. Motsvarande agerande i fallet hade inneburit att pressekreteraren hade ringt till och försökt få tv-sändningarna nedsläckta när skulle sändas. Det föreligger således en artskillnad, inte en gradskillnad, mellan det pressekreterare gjorde och det medarbetare gjorde.Det är, herr talman, en självklarhet att statliga myndigheter, inklusive , inte ska försöka ge medierna order om vad de ska skriva eller sända. Självständiga medier är en av hörnpelarna i en fungerande demokrati. Men att referera till censurförbudet i samma andetag som man diskuterar pressekreterarens samtal med Uppdrag gransknings redaktion är att gå väldigt, väldigt långt. Det är, om uttrycket tillåts, att skjuta mygg med kanon. Det vore inte rimligt om ministrar och pressekreterare fick order av KU att vara så försiktiga att de inte skulle våga lyfta luren för att påpeka felaktigheter i mediernas rapportering.Alliansens ambition i det ärende vi nu debatterar har varit tydlig: att betrakta vad som konkret har skett i ärendet och pröva det mot principerna som säkrar mediernas självständighet. Pressekreteraren ansåg att utbildningsministerns nu gällande ståndpunkt vad gäller vinstutdelning från friskolor var mer relevant än uttalanden som ministern gjorde . Den uppfattningen framförde pressekreteraren till . Är detta klandervärt? Svaret är nej. Jag tycker nog att det är som skjuter grovt. De formuleringar som vi har i vår reservation är inte alls särskilt långtgående. Vi talar om att det är viktigt att vara extra försiktig när regeringsrepresentanter vänder sig till medier och kräver att få förändringar i innehållet i programmen.Man ville få med den senaste ståndpunkten som hade genom att ringa både ansvarig utgivare och programchef. Man var alltså inte i kontakt med själva journalisterna, utan det var ansvarig utgivare och programchef. Det är ganska ovanligt att man går så långt. Jag har inte hört talas om det tidigare, för då ska det till ganska mycket.Vi ska komma ihåg att gör nya utspel väldigt ofta, och redaktionen bedömde i detta fall att det inte fanns något beslut och att Alliansen inte hade fattat något gemensamt beslut i just de här frågorna. Det har än inte fattats något beslut i den riktning som påstod var den nya politiken.Jag tror att man kan säga att de gjorde en riktig bedömning i det fallet. Det hade varit helt orimligt att redigera om och hävda att regeringen plötsligt hade en ny politik bara för att hade sagt det som sin åsikt i något sammanhang. menar att de skrivningar som finns i oppositionens reservation inte är så långtgående. Jag vill då påpeka att skrivningarna talar om censurförbudet. Man säger inte att agerandet innebär ett brott mot censurförbudet, men man talar om det. I samma skrivning säger man att man tycker att det finns skäl att ifrågasätta agerandets lämplighet. Man nämner censurförbudet och säger att detta inte är lämpligt.Den som kan läsa KU-prosa inser nog - det tror jag för övrigt att även den breda allmänheten gör - att resonerar man på det sättet och har sådana skrivningar innebär det en ganska långtgående kritik och ett ganska långtgående ifrågasättande av detta agerande. Det är vi från allianspartierna inte beredda att ställa oss bakom, för det är inte klarlagt exakt vad som sades i samtalet mellan pressekreteraren och Uppdrag gransknings företrädare.Det som däremot är klarlagt är att man är överens om vad frågan gällde. Pressekreteraren menade att ministerns senaste uttalanden borde ha återgivits i reportaget, och sade att det inte var aktuellt att föra in dem. Det är det diskussionen gäller. Jag undrar om tycker att det är en konstig åsikt att de senaste uttalandena är mer relevanta än uttalanden som är gamla. Ja, i det här fallet tycker jag att det låter som en helt riktig bedömning från redaktionen när man väljer att lyfta fram uttalanden som stöder den politik som regeringen bedriver i stället för ett uttalande av en enskild minister som inte har stöd i något gemensamt beslut över huvud taget.Det som reagerar så hårt mot är de centrala meningarna här: "Vid kontakter mellan företrädare för statliga myndigheter och medier bör en hög grad av försiktighet iakttas och ett betryggande säkerhetsavstånd upprätthållas så att den redaktionella självständigheten inte träds förnär, särskilt om den som agerar företräder regeringen. "Jag tycker inte att det är extremt eller överdrivet på något sätt, utan jag tycker att det är en rimlig formulering i sammanhanget, när uppenbarligen regeringens och ministerns egen presschef försöker få till stånd redigeringar av programmet som faktiskt skulle ändra innebörden och påverka innehållet i programmet på ett sätt som antagligen inte var riktigt relevant. citerar ur sin reservation ett avsnitt som jag inte refererade till. Det som jag framför allt lyfte fram var att man talar om de "ändamål som uppbär censurförbudet" och om att "frågan bör lyftas om agerandets lämplighet". Man mer än antyder att pressekreterarens agerande har rört sig i riktning mot att undergräva mediernas självständighet genom att innebära ett indirekt brott mot censurförbudet. Jag tycker att det är långtgående, och jag tycker definitivt inte att det finns fog för att göra den typen av uttalanden och markeringar i detta ärende.Det är ganska tydligt att KU inte kan säga till ministrar, pressekreterare och andra att de ska vara så försiktiga att de inte ens ska lyfta luren för att påpeka felaktigheter i mediernas rapportering eller framföra den typen av synpunkter. Jag tycker att det är att gå för långt.Självklart ska medierna ha mycket långtgående självständighet. Det är en grundläggande demokratisk förutsättning. Men man måste också beakta att kommunikation mellan och medierna eller mellan andra politiska företrädare och medierna också är ett naturligt inslag i en demokrati. Det kan man inte bortse från, utan det är självklart centralt att man har ett utbyte, ett givande och ett tagande.I det givandet och tagandet har pressekreteraren framfört synpunkter. Medieföreträdaren har sagt: Dem tänker vi inte bry oss om. Nej, det är deras fulla rättighet. Det är så det ska vara i en demokrati. Men detta att framföra synpunkterna har jag svårt att se kan vara klandervärt på det sätt som oppositionen vill göra gällande. har en förmåga att förminska det agerande som företrädarna för regeringen har haft. I mitt anförande frågade jag: Var går gränsen?Andreas tar också upp agerande och säger att det skulle vara vida skilt från detta. Där fanns också en tjänsteman från departementet, och det var inget krav på stopp, utan det var samma sak: Man upplyste och ville att man skulle veta vilka konsekvenser det skulle få.Här var det ett krav på att ett inslag skulle redigeras om. Vi har skrivit betydligt mildare i denna skrivning än vad ett enigt konstitutionsutskott skrev när det gällde vill fråga: Vad är det som sker när ni får regeringsmakten? Då helt plötsligt är acceptansen mycket större för vad man får göra och säga, hur man får agera som statsråd, än när vi hade en socialdemokratisk regering, för då var ni oerhört snabba med att sätta ned fötterna och säga: Det här är inte tillåtet. Man skulle inte acceptera att det gick så nära gränserna. Då var det jätteviktigt att upprätthålla censurförbudet, att se till att inte yttrande- och tryckfriheten träddes det minsta förnär.Min fråga till är: Vad är det som har hänt ? Jag konstaterar att i sin korta replik hinner vara överslätande gentemot förra utrikesministern , genom att försöka likställa hennes agerande, som var ytterst anmärkningsvärt, med pressekreterarens telefonsamtal till redaktionen för , och tala om statsrådets agerande.Apropå är det väl viktigt att ge den sakupplysningen att det i det här fallet inte handlar om att statsrådet har gjort det ena eller det andra. Han fick reda på telefonsamtalet i efterhand, har han själv berättat för utskottet, och han har inte gett några instruktioner till sin pressekreterare när det gäller kontakten med redaktionen. Det är pressekreteraren som har agerat på eget initiativ. Det är uppenbart, och det är klarlagt.Jag menar att man bör se oppositionens ställningstagande i det här ärendet i sitt sammanhang. I det granskningsbetänkande som vi nu debatterar finns det flera ärenden där oppositionen vill göra tämligen långtgående inskränkningar i yttrandefriheten, nämligen ministrarnas yttrandefrihet. Det tycks finnas en strävan hos oppositionen att med hänvisning till andras yttrandefrihet begränsa ministrarnas möjligheter att delta i debatten på ett rimligt sätt.Det här fallet är ett exempel. Det vi ska debattera strax om kulturministerns brev till ordförande är ett annat. Det finns också andra anmälningar som har gått i samma riktning. Men det är inte rimligt att använda som ett verktyg för att begränsa ministrarnas möjligheter att delta i debatten.Jag menar att det finns en betydande skillnad mellan det ärende som vi debatterar nu och fallet , vilket jag också framförde i mitt anförande.Jag tycker nog att det snarare är som är svaret skyldig när det gäller varför man är så angelägen om att begränsa alliansregeringens ministrars yttrandefrihet. Jag tycker att ska börja med att läsa vad skrev i fallet . Vi var oerhört skarpa. Det gällde även den socialdemokratiska gruppen. Det fanns ingen reservation. Det fanns ingen avvikande mening. Vi var lika kritiska från vårt håll som man var från Alliansens håll. Vi möttes och var fullständigt eniga: Det var en gräns som vi från inte skulle acceptera.Men helt plötsligt accepteras sådana närmanden. Jag säger att det är ett närmande. Det finns ingen censur. Det finns inget hindrande. Det finns inget förbud. Den befogenheten hade man inte, och man hade inte heller de medlen att ta till.Samtidigt måste tillstå att statsrådet är ytterst ansvarig för sitt departement. Oavsett vad som händer där är det statsrådet som står som ytterst ansvarig.Det är frågor som vi har haft uppe i ett flertal gånger. Det har varit fråga om jäv och om annat agerande från både statsrådet och personalen, där vi i har skrivit att statsrådet är ytterst ansvarig för sin verksamhet i departementet.En fråga till slut: Att det rörde sig om en valrörelse, hur ser på den frågan? Både från och min sida har vi tagit upp att det faktiskt är en faktor som gör att det blir ännu mer besvärande. Det gäller hur man agerar för att försöka påverka och ställa krav på att ett program redigeras om när det är före val och en regeringsmakt står på spel. Jag konstaterar sammanfattningsvis att ärendet handlar om huruvida pressekreterare har agerat klandervärt. Självklart är statsrådet ytterst ansvarig för det som sker inom departementet.Vår slutsats har varit mycket tydlig: Pressekreterarens agerande har inte varit klandervärt. Frågan gällde i vilken mån det var rimligt att framföra en synpunkt till redaktionen för om att ministerns senaste uttalanden var mer relevanta än uttalanden som var gamla.Regeringen hade intagit en ny position. Man ville ha en parlamentarisk utredning för att se över regelverket när det gäller vinstutdelande friskolor. Det var ett kritiskt granskande reportage om vinstutdelande friskolor där ministerns gamla uttalanden återgavs.Då är vår uppfattning väldigt tydlig: Det var inte klandervärt att påpeka att det hade skett en positionsförflyttning från regeringens sida i den viktiga politiska fråga som reportaget handlade om.Man försöker koppla ihop pressekreterarens agerande med glidningar och säga att man är på väg att överträda censurförbudet, som är inne på i sin replik. Vi menar att det över huvud taget inte är vad det är fråga om.Detta är ett inslag i den vardagliga kontakten mellan och medierna. Skulle man kritisera och sätta ribban så lågt som oppositionen nu är ute efter, då skulle man uppnå en sådan avskräckande effekt att regeringen knappt skulle våga lyfta luren för att över huvud taget tala med medierna.Det är viktigt att hålla en tydlig rågång mellan vad som är klandervärda övertramp, som KU naturligtvis ska agera mot, och vad som är rimliga kontakter i en dialog mellan och medierna. Tack, , för en målande beskrivning av skillnaden mellan korrekt och komplett! Jag instämmer i den beskrivning som du hade av bakgrunden till det aktuella ärende som vi har i vår granskning. Är det någon som har missat den bakgrundsbeskrivningen så tar jag den igen, för säkerhets skull.I september i fjol gavs möjlighet att se ett programinslag i som skulle sändas dagen därpå och kommenteras av utbildningsministern. En presstjänsteman fick i uppgift att se inslaget. Han såg då att det inte var regeringens aktuella politik som skildrades utan att det var en tidigare ståndpunkt som redovisades.Presstjänstemannen kontaktade då Uppdrag gransknings redaktion för att upplysa om att inslaget inte innehöll regeringens senaste politik. Han möttes då av beskedet att det tänkte inte redaktionen ta ställning till, och så var det med det.Morgonen därpå skriver ansvarig utgivare på programmets blogg att presstjänstemannen framfört krav om att reportaget skulle klippas om. Blogginlägget avslutas med att det var ovanligt lätt att avfärda.Därefter gjordes en KU-anmälan, och en granskning har gjorts. Ansvarig utgivare för , , har i KU:s utfrågning fått ge sin version av vad som sades i telefonsamtalet mellan presstjänstemannen och honom . I utfrågningen sade att han inte exakt minns vilka ord som har använts.I utfrågningen av statsrådet har det framgått att tjänstemannen inte ringde på statsrådets uppdrag eller i statsrådets närvaro. Det finns ingen inspelning av samtalet. KU kan alltså inte veta vad som har sagts i samtalet.Enligt svensk rättsordning är man oskyldig tills motsatsen bevisats. På liknande sätt bör KU inte uttala kritik eller anmärka mot en person utan att kunna tala om vilket fel som har begåtts och hur saker borde ha gjorts. Utan att uppfylla dessa kriterier blir kritiken ett stick men kan inte vägleda för framtiden. Det är alltså inte särskilt konstruktivt.Reservationen i detta ärende liknar mest ett sådant politiskt stick. Först är reservanterna tydliga med att någon överträdelse av yttrandefrihetsgrundlagens censurförbud inte kan ha förekommit. Det "kan inte anses ha förekommit", skriver de. Men de fortsätter meningen med att "frågan bör lyftas om agerandets lämplighet". Det finns dock ingen beskrivning eller precisering av vad det är för agerande som de menar skulle ha förekommit och vad som skulle kunna vara olämpligt.Hela utskottet menar att det är vanligt med kontakter mellan medier och presstjänstemän i . Det är i själva verket presstjänstemännens uppgift att förse medierna med korrekta uppgifter om regeringens politik. Sådana kontakter sker och fyller en viktig funktion.Statsrådet på uttryckte i utfrågningen att det är självklart att det är redaktioner, ansvariga utgivare och programansvariga som självständigt utformar sina program och tidningsartiklar. Pressansvariga är helt medvetna om att redaktioner bestämmer själva. Alla är eniga på den punkten.I det aktuella fallet har en granskning gjorts utifrån att Uppdrag gransknings ansvarige utgivare gjorde ett uttalande på sin blogg. Det går inte att konstatera att fel har begåtts från sida. Vi borde ha kunnat vara överens om att det inte finns anledning till uttalande från KU i det aktuella ärendet.KU:s ordförande sade faktiskt också inledningsvis i sitt anförande att vi inte skiljer oss mycket åt, majoritet och reservanter, i det här fallet. Men det finns en reservation. Den är bitvis svävande, och den ger i relevanta delar ingen vägledning för framtiden. Den bara surrar omkring som en sommargeting. Det kan vara värt att upprepa att det är när KU håller stringens i sina uttalanden som granskningen får respekt och leder till en positiv utveckling av tjänsteutövningen i . Det pratas om ett stick och en en sommardag, men jag tycker kanske att det verkar mer som prinsessan på ärten.Det är naturligtvis vanligt med kontakter mellan medier och politiker. Det har vi absolut inte haft någon som helst synpunkt på. Men i det här fallet går man lite längre när man ringer till ansvarig utgivare och också ringer till programchefen och inte bara vill ge synpunkter utan också kräver att det material som ska sändas dagen efter ska redigeras om.Jag har inte hört att man har dementerat de uppgifterna från statsrådet. Statsrådet är ansvarig för vad folk på departementet gör och vad presschefen säger till både medier och andra. Det är vi nog ganska överens om. I alla fall brukar vi vara det i konstitutionsutskottet.De formuleringar som vi har använt i den här reservationen tycker jag nog att man borde kunna ta till sig även från regeringssidan. Statsrådet är ansvarig. Kontakter är vanliga, men det finns ett problem om man går för långt i att kräva att medierna ska göra på det ena eller andra sättet, särskilt om man inte efter den första kontakten nöjer sig utan fortsätter att kräva det och särskilt i förhållande till public service, menar jag. Statsråd och regeringen ska nämligen inte misstänkas styra eller . Det finns en särskild anledning till att vi inte har direkt statstelevision som styrs från eller något annat departement utan att det finns en självständighet och ett oberoende där. Det är viktigt att det upprätthålls. Om jag är prinsessan på ärten - det får stå för . Men jag tänkte i alla fall vara försvarsadvokat för principen om oskuldspresumtion.KU:s ordförande sade inledningsvis, vill jag minnas, att KU:s uttalanden blir mindre värda om vi tar hänsyn till annat än det rent konstitutionella - jag håller med om det - och att KU ska bedöma vad det är som är formellt rätt eller fel. Jag hoppas att också fortsättningsvis ansluter sig till dessa tankelinjer.Jag upplever att er reservation är svävande i vissa fall. Jag skulle vilja ge dig chansen att precisera det agerande som ni menar inte var lämpligt. Vad är det som inte borde ha gjorts? När skulle någon ha brustit i att följa regelverket? En sådan precisering vore önskvärd. Annars missar ni totalt poängen med att KU ska ge vägledning för framtiden. Jag tycker att det är riktigt att det i viss mån är svävande. Vi riktar nämligen ingen skarp direkt kritik mot statsrådet i det här fallet. Men när presschefen agerar på det här sättet befinner man sig i ett gränsområde.KU:s majoritet tycker att det är viktigt att tala om att man måste visa försiktighet i det gränsområdet. Det är det som det handlar om. Det är ingen tydlig skarp kritik mot . Men det handlar om att tala om för och den övriga regeringen att det finns anledning att vara försiktig. Det är inte bra att kräva att program ska redigeras om och agera på det sätt som det verkar som att utbildningsministerns presschef har gjort i det här fallet.När man kommer ned till vad som exakt har sagts har vi inte kunnat få någon klarhet. Därför har vi inte heller kunnat rikta någon mer exakt och bestämd kritik i det här fallet.