bet · GZ01MJU1 · 2011-12-08 00:00:00 — De insatser som görs inom miljö-, vatten-, och energiområdena ska ha en tydlig klimatprofil och ska verka för att klimatperspektivet integreras i mottagarländernas egna utvecklingsstrategier. Enligt propositionen satsar regeringen under 20092012 på klimat och utveckling i biståndet. Insatser för att stödja en anpassning till klimatförändringarna kan innebära åtgärder som syftar till att minska människors sårbarhet, exempelvis investeringar i hälsa, sanitet, fungerande ekosystem, mark och uthålligt jordbruk och tillgång till vatten, liksom projekt som är direkt relaterade till klimat, exempelvis väderprognoser och byggande av . Det erinras också om att regeringen har utsett fyra särskilt prioriterade utvecklingsländer där genomför ett utökat samarbete på klimatområdet: , , och . I propositionen anförs emellertid att marknadsbaserade mekanismer i nuvarande och nya former kommer att vara centrala element i internationell klimatsamverkan även efter 2012 och att avser att medverka i utvecklingen av sådana mekanismer i multilateralt samarbete med andra länder. Regeringen avser också att verka för att den spirande internationella handeln för utsläppsminskningar länkas samman, förstärks och fördjupas så att möjligheterna att nå tvågradersmålet kommer inom räckhåll. Dessa instrument för investeringar bidrar även till att skapa en global utsläppsmarknad där det sätts ett pris på utsläppen även i länder utan bindande åtaganden om utsläppsminskningar, så som utskottet påpekade i sitt betänkande 2008/09:MJU28. I årets budgetproposition föreslår regeringen att anvisas under anslaget 1:13 Insatser för internationella klimatinvesteringar , så som nämnts ovan. Anslaget används för insatser som syftar till att uppfylla det svenska åtagandet till 2020 samt internationella klimatåtaganden genom att deltar i, förbereder, genomför, utvärderar och utvecklar projekt och metoder för s.k. gemensamt genomförande och mekanismen för ren utveckling (CDM) samt för att utveckla liknande mekanismer som upprättas inom ramen för . Att delta i mekanismen för ren utveckling och de nya mekanismer som integreras i en ny FN-överenskommelse om minskningar av klimatutsläpp är ett sätt för industriländerna att ta ansvar för finansieringen av åtgärder i utvecklingsländerna och att bidra till tekniköverföring. Det framhålls vidare i propositionen att sådana mekanismer bidrar till stora och snabba utsläppsminskningar i utvecklingsländerna och är viktiga instrument för investeringar i grön teknologi i växande ekonomier och utvecklingsländer. beräknas CDM kunna bidra med utsläppsminskningar på över koldioxidekvivalenter. För del bedömer att utsläppsminskningar som uppnås genom investeringar inom CDM bör uppgå till totalt . Regeringen avser att återkomma med en precisering av bidraget till målet och en strategi för hur det ska uppnås. Så som anfördes i betänkande 2008/09:MJU28 bör möjligheterna att göra kopplingar till miljöteknikexport utnyttjas bättre än . För de bilaterala insatserna bör gälla att de inriktas på föredömliga projekt. I samma betänkande anfördes vidare att de länder som dominerar CDM-utbudet, , och , således bör kunna komma i fråga men att satsningar företrädesvis bör ske i , och . För är det angeläget att det särskilda utrymme som öppnas för projekt i de minst utvecklade länderna och i ö-stater som har utvecklingslandsstatus uppmärksammas och tas till vara, vilket bidrar till dessa fattiga länders hållbara utveckling. Krav på kostnadseffektivitet måste upprätthållas. Utskottet framhöll i betänkandet att det ser mycket positivt på att regeringen på ett särskilt sätt uppmärksammar de minst utvecklade länderna samt ö-stater, och utskottet utgår från att rättvisefrågorna uppmärksammas i arbetet för att bidra till fattiga länders hållbara utveckling. När det gäller klimatanpassning framhålls det i propositionen att arbetet med anpassning till ett förändrat klimat i behöver stärkas och samordnas, både på central och regional nivå, så som tidigare nämnts i betänkandet. Det anförs vidare att kunskap om klimatanpassning måste spridas och genomsyra hela samhället och vara en del av myndigheters och organisationers verksamhet. Stora framtida kostnader kan därmed minskas eller till viss del undvikas. De positiva effekterna kan också bättre tas till vara. De stora omställningar som samhället står inför kräver olika typer av åtgärder för att minska sårbarheten och anpassa verksamheter till ett successivt förändrat klimat, enligt propositionen. För att klara detta krävs en fortsatt uppbyggnad, förmedling och samordning av kunskap, både nationellt och regionalt. Som redovisas ovan föreslår regeringen att anvisas under anslaget Klimatanpassning . I propositionen (utg.omr. 6) framhålls också att förebyggande åtgärder mot naturolyckor även i fortsättningen kommer att behöva vara prioriterade. Det anförs vidare att grundprincipen är att den som har störst nytta av en åtgärd ska ta den största delen av kostnaden. Kommuner ska i vissa fall kunna ansöka om möjlig delfinansiering genom statligt bidrag av åtgärdskostnaderna för förebyggande åtgärder mot naturolyckor. Regeringen framhåller att arbetet på nivå är väsentligt och behöver fortsatt stöd, för att kunna möta framtidens risker i ett förändrat klimat och där beroendeförhållandena mellan tekniska system blir allt mer komplexa. Kommuner, länsstyrelser och andra berörda myndigheter och intressenter behöver finna effektivare metoder för överenskommelser om ansvar för och finansiering av naturolycksförebyggande åtgärder som ofta är kostsamma och som sträcker sig över . För att bygga ett långsiktigt hållbart samhälle bör i ett längre perspektiv klimatanpassningsarbete, fysisk planering och byggande, arbete med olycks- och krisberedskap samt hantering av olyckor och allvarliga störningar ses i ett helhetsperspektiv, enligt propositionen. Vidare bör berörda aktörer ta hänsyn till detta i den fysiska planeringen, både vad gäller nyexploatering och i befintlig bebyggelse, så att samhällsviktig verksamhet inte utsätts för t.ex. översvämningsrisker. Det anförs också att det är viktigt att kommunerna och andra lokala aktörer säkerställer att förebyggande åtgärder vidtas för att begränsa naturolyckors konsekvenser och att detta knyts ihop med klimatanpassningsarbetet i fråga om markanvändning i samband med fysisk planering. Regeringen föreslår att anvisas under anslaget Förebyggande åtgärder mot jordskred och andra olyckor under utgiftsområde 6 . Anslaget får enligt propositionen användas för att finansiera ersättningen till kommuner för åtgärder som vidtas för att förebygga jordskred och andra naturolyckor. Anslaget får även användas för finansiering av vissa åtgärder för att stärka samhällets förmåga att bedöma och hantera översvämningsrisker. Utskottet har, genom sitt yttrande till finansutskottet (Miljö- och jordbruksutskottets protokoll 2011/12:4), ställt sig bakom den av regeringen föreslagna ramen för utgiftsområde 20. Genom beslut om ramar för budgetens utgiftsområden är dessa ramar styrande för fortsatta behandling av anslagen (prop. 2011/12:1, utg. omr. 20, bet. 2011/12:FiU1). I den tidigare redovisningen i detta betänkande har under berörda anslag lämnats vissa kompletterande uppgifter m.m., till vilka utskottet hänvisar. Med det anförda tillstyrker utskottet de anslag som regeringen föreslagit för inom utgiftsområde 20 Allmän miljö- och naturvård (se bilaga 2). Vidare tillstyrks de övriga här aktuella förslagen till riksdagsbeslut som lagts fram i budgetpropositionen. Utskottet ställer sig i övrigt bakom de bedömningar som regeringen har redovisat. Samtliga motionsyrkanden avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om rovdjursinformation (M). Enligt motion MJ389 (M) bör förutsättningarna för att fördela anslagen för information om våra rovdjur neutralt ses över. Av Viltvårdsfondens fördelning går större delen till för dess allmänna uppdrag att leda delar av viltvården och jakten. Det skapas en problematik när en intresseorganisation för jägare får ett allmänt uppdrag att neutralt och objektivt folkbilda och informera. Utskottet anförde i betänkande 2010/11:MJU2 bl.a. följande. Den som jagar är skyldig att betala en viltvårdsavgift enligt 49 § jaktförordningen (1987:905). Avgiften är och gäller för ett jaktår. Avgifterna förvaltas genom Viltvårdsfonden. Regeringen beslutar om hur mycket medel som ska betalas ut ur Viltvårdsfonden efter ansökan av myndigheter och organisationer. På grundval av ett regeringsbeslut har Svenska Jägareförbundets allmänna uppdrag förtydligats och vidgats (Jo2007/2862 från ). uppdrag ersattes verksamhetsområdet med verksamhetsområdet information. Ändringen gjordes för att tydliggöra att informationen under verksamhetsområdet till övervägande del är av övergripande karaktär och främst riktar sig till myndigheter och allmänhet. uppdrag ersattes verksamhetsområdet jakt och förvaltning av viltarter med verksamhetsområdet om praktisk jakt och förvaltning av vilt. Ändringen tydliggör att målgruppen är jägare, markägare, jakträttshavare samt i vissa fall myndigheter, enligt regeringen. I beslutet framhöll regeringen att förbundet har en viktig roll att förmedla kunskap om rovdjur och myndighetsbeslut om jakten på stora rovdjur till jägare, markägare och jakträttshavare. Förbundet bör vidare medverka till att kraftfullt bekämpa all förekomst av illegal jakt, enligt regeringen. I beslutet angavs att förbundet skulle återrapportera och redovisa medelsanvändningen . har också lämnat en sådan redovisning. I ett svar på interpellation 2010/11:331 om medel från Viltvårdsfonden och vargpolitiken anförde landsbygdsminister bl.a. följande. Viltvårdsfonden bildades då anförtrodde ansvaret för att leda delar av jakten och viltvården i . Viltvårdsavgift betalas bara av dem som jagar. har alltsedan dess arbetat för att främja viltvården och andra liknande ändamål som är förenliga med syftet med jaktlagen. Viltvården avser samtliga arter av däggdjur och fåglar, inklusive de stora rovdjuren. Tyngdpunkten i viltvårdsarbetet ligger dock på omsorger om det jaktbara matviltet som klövvilt m.m. Det är som ansvarar för samordning och styrning av bidragsgivningen till informationsinsatser om de stora rovdjuren inom ramen för anslaget Åtgärder för värdefull natur. Det finns avsatt för ändamålet. Det är min uppfattning att rovdjursinformation, utöver sådan information som ingår i det allmänna uppdraget till , ska finansieras genom dessa medel. Jag har därför inte för avsikt att föreslå någon breddning av kretsen organisationer som får bidrag från Viltvårdsfonden för att informera om rovdjur i . Det allmänna uppdraget finns för att bidra till en ansvarsfull viltvård. Uppdraget och bidraget från fonden möjliggör för regeringen att ställa krav på organisationerna i detta hänseende. Därför sker årliga uppföljningar av återrapportering av det allmänna uppdraget och verksamhetsberättelser inför beslut om medel. Mot bakgrund av det anförda avstyrker utskottet motion MJ389 (M). Köp av utsläppskrediter m.m. Utskottets förslag i korthet lägger skrivelsen till handlingarna och avslår motionsförslag (V) om att systemet med köp av utsläppskrediter ska ses över och att statens köp av utsläppskrediter ska upphöra. Jämför reservation 1 (V). I skrivelsen granskning av klimatinsatser utomlands statens inköp av utsläppskrediter (skr. 2010/11:157) redovisar regeringen sin bedömning av iakttagelser i granskningsrapporten utomlands statens köp av utsläppskrediter (RiR 2011:8). Regeringen redogör vidare för vilka åtgärder som har vidtagits med anledning av granskningen. Av skrivelsen framgår att centrala delar i den internationella klimatpolitiken är Clean Development Mechanism, Mekanismen för ren utveckling (CDM) och Joint Implementation, Gemensamt genomförande (JI). CDM och JI är två av Kyotoprotokollets tre flexibla mekanismer (den tredje är internationell handel med utsläppsrätter). De flexibla mekanismerna gör det möjligt att genomföra utsläppsminskningar där det är mest kostnadseffektivt. Klimatfrågan är global, och för klimatet spelar det ingen roll var utsläppsreduktionerna sker utan det viktiga är att de sker. Genom kostnadseffektiva internationella klimatinsatser kan mer långtgående utsläppsminskningar åstadkommas med de resurser som finns tillgängliga och mer långtgående åtaganden göras. Flexibla mekanismer är centrala element i Kyotoprotokollet och var avgörande för att många av de ingående länderna skulle ratificera protokollet. Därmed var det även avgörande för att Kyotoprotokollet skulle kunna träda i kraft. CDM och JI är projektbaserade och ska stimulera genomförandet av konkreta projekt som minskar utsläppen av växthusgaser. Utsläppen kan exempelvis minskas direkt genom bränslebyte eller genom investeringar i förnybar elproduktion som ersätter elproduktion baserad på fossila bränslen. CDM avser klimatprojekt som genomförs i länder som inte har kvantitativa utsläppsminskningsåtaganden i Kyotoprotokollet, dvs. i princip de länder som brukar kategoriseras som utvecklingsländer. CDM har två syften: dels att bidra till en hållbar utveckling i värdländerna, dels att bidra till utsläppsreduktioner som annars inte skulle ha ägt rum. Som ett komplement till nationella åtgärder kan de länder som har kvantitativa åtaganden i Kyotoprotokollet, s.k. , använda dessa reduktioner för att uppfylla sina åtaganden. Genom EU:s klimatpaket kan EU:s medlemsländer även använda CDM som en del av ansträngningen för att nå utsläppsmålet . CDM innebär ett finansiellt stöd till projekten genom att certifierade utsläppsminskningar, s.k. Certified Emission Reductions (CER), som projektet leder till förvärvas av en köpare. CER är således utsläppsminskningsenheter som utfärdas mot reella och verifierade utsläppsreduktioner. En del av de certifierade utsläppsminskningarna från CDM går till , som finansierar åtgärder för anpassning till klimatförändringar i utvecklingsländerna. Gemensamt genomförande (JI) avser projekt som genomförs i , framför allt i de s.k. övergångsekonomierna i och det forna . I motion MJ2 (V) yrkande 1 begärs att en översyn av statens köp av utsläppskrediter måste genomföras . Ett moratorium för nya investeringar i CDM-projekt behövs fram tills översynen har gjorts (yrkande 2). Enligt motion MJ407 (V) yrkande 5 bör köp av utsläppskrediter via CDM för att nå det nationella klimatmålet upphöra. Motionärerna pekar bl.a. på att riktar hård och befogad kritik mot regeringen för att köp av utsläppskrediter genomförs på ett vare sig effektivt eller transparent sätt. Även forskningsvärlden har invändningar mot CDM. Bristande miljöeffekter, bristande additionalitet och frågor om projekten faktiskt leder till hållbar utveckling är några av de allvarligaste bristerna som brukar nämnas. Enligt motion MJ407 (V) yrkande 13 bör verka för en internationell översyn med en noggrann utvärdering av CDM. Flera internationella granskningar pekar på stora brister i CDM:s miljöeffekter. kräver i sin klimatresolution att de flexibla mekanismerna måste ses över och att CDM ska begränsas till endast högkvalitativa projekt som ger dokumenterade minskningar. Utgångspunkten för utskottets ställningstagande är beslutade miljökvalitetsmål Begränsad klimatpåverkan och etappmål som innebär att utsläpp ska vara lägre än utsläppen . Målet gäller för de verksamheter som inte omfattas av systemet för handel med utsläppsrätter. Detta innebär att utsläppen av växthusgaser 2020 ska vara ca koldioxidekvivalenter lägre för den icke handlande sektorn i förhållande till nivå. Minskningen sker genom utsläppsreduktioner i och i form av investeringar i andra EU-länder eller flexibla mekanismer som CDM (prop. 2008/09:162, bet. 2009/10:MJU28, rskr. 2008/09:30 och prop. 2009/10:155, bet. 2009/10:MJU25, rskr. 2009/10:377). Utskottet konstaterar att utsläppen av växthusgaser är en global utmaning. Det behövs betydande utsläppsminskningar för att undvika farlig mänsklig påverkan på klimatsystemet. Det spelar ingen roll var utsläppsminskningarna sker utan det viktiga är att de sker. Genom internationellt samarbete kan de globala insatserna mot klimatförändringar omfatta mer långtgående åtaganden och genomföras i enlighet med klimatkonventionens princip om kostnadseffektivitet. Utskottet anser, mot denna bakgrund, att och andra industrialiserade länder måste ta ansvar och bidra till finansieringen av utsläppsminskningar i utvecklingsländer. Det bidrar till tekniköverföring av ny miljöteknik och till att öka förtroendet mellan industri- och utvecklingsländer i det internationella klimatarbetet. En framtida klimatregim måste ha system som omfattar dagens utsläpp, men som även förmår att begränsa de framtida ökade utsläppen av växthusgaser i folkrika länder med snabbt växande ekonomier. CDM, JI och andra nya mekanismer har, enligt utskottets mening, en viktig roll att spela i detta sammanhang. De flexibla mekanismerna gör det möjligt att genomföra utsläppsminskningar där det är mest kostnadseffektivt. När det gäller kritiken mot CDM har utskottet tidigare framhållit bl.a. att utvärdering och förbättring av systemet ingår i det löpande arbete som bedrivs för att utveckla de flexibla mekanismerna, speciellt CDM. Förhandlingar på FN-nivå om flexibla mekanismer kan indelas i dels sådana som rör förbättringar av de nuvarande mekanismerna inom innevarande åtagandeperiod 20082012, dels sådana som rör utvecklandet av nya mekanismer efter 2012. Frågor om mekanismernas förbättring ingår bl.a. inom ramen för den översyn av Kyotoprotokollet för tiden som ska göras. För svenskt vidkommande har framhållit att bör fortsatta med den internationella inriktningen av klimatpolitiken. Det innefattar bl.a. att genomföra en större andel utsläppsminskningar utomlands och arbeta för att förbättra Kyotoprotokollets flexibla mekanismer.2[ , Samakovlis, E. Specialstudier nr 25, .] Även Energimyndighetens jämförelse mellan nationella och internationella åtgärder visar att förvärv av utsläppsminskningsenheter från CDM är ett kostnadseffektivt medel för bidra till att uppnå det nationella målet till 2020. CDM bidrar även med tekniköverföring till och hållbar utveckling i värdländerna.3[ , Det svenska klimatmålet till 2020 bidrag från internationella insatser (ER 2011:09).] Enligt utskottets mening är det angeläget att de insatser som genomförs för att hejda den negativa utvecklingen av utsläpp av växthusgaser är föremål för såväl granskning som utvärdering och uppföljning. Underlagen bör sedan användas för att göra de förändringar som behövs för att önskade resultat ska uppnås. Detta gäller för både klimatpolitikens internationella inriktning och nationella åtgärder. Mot denna bakgrund välkomnar utskottet granskning av statens köp av utsläppskrediter (RiR 2011:8). Syftet med granskningen är att belysa i vilken utsträckning statens köp av utsläppskrediter från andra länder bidrar till att uppfylla det nationella etappmålet till 2020 som beslutat om. Ytterligare ett syfte är att granska i vilken utsträckning statens köp av utsläppskrediter har genomförts effektivt, transparent och till rimliga kostnader. Enligt utskottets mening är Rikrevisionens granskning ett värdefullt bidrag till utskottets löpande bevakning av resultatet av de åtgärder som vidtas för att nå det etappmål som beslutat om. Likaså välkomnar utskottet regeringens skrivelse (skr. 2010/11:157) där åtgärder redovisas som syftar till att åstadkomma förbättringar bl.a. när det gäller internationella klimatinvesteringar genom köp av utsläppskrediter. När det gäller frågan om köp av utsläppskrediter ska ses över eller upphöra noterar utskottet att har lämnat många rekommendationer till regeringen och i frågan. Rekommendationerna syftar till att åtgärder ska vidtas så att fastställda etappmål till 2020 kan nås. har således inte lämnat några rekommendationer om att statens köp av utsläppskrediter ska bli föremål för en samlad översyn eller upphöra. Tvärtom anser att regeringen ska ta fram en plan för hur många utsläppskrediter som kan behövas för att uppnå etappmålet. Planen kan sedan ligga till grund för styrning av verksamheten. Enligt revisionen bör regeringen redovisa hur långt staten har kommit i fråga om måluppfyllelse, dvs. hur många utsläppskrediter som har erhållits och hur mycket dessa har kostat. Regeringen uppger att man avser att återkomma till med en redovisning av det samlade behovet av klimatinvesteringar för att uppnå etappmålet till 2020 samt att utveckla rapporteringen till . På grundval av såväl granskning som regeringens aviserade rapportering konstaterar utskottet att det nu inte finns skäl för utskottet att förorda någon ytterligare utredningsinsats eller att statens köp av utsläppskrediter ska upphöra. Utskottet, som anser att det är utomordentligt viktigt att klimatpolitiken leder till önskade resultat, ser fram emot att ta del av regeringens kommande redovisning. utgår utskottet från att regeringen vidtar de initiativ som krävs för att säkerställa att beslutade mål uppnås. Med hänvisning till det anförda föreslår utskottet att motionerna MJ2 (V) yrkandena 12 och MJ407 (V) yrkande 5 lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller frågan om en internationell översyn anser utskottet att det är väsentligt att de flexibla mekanismerna utvecklas vidare för att bli ett ännu bättre instrument för investeringar i grön teknik i växande ekonomier och utvecklingsländer. Sådana investeringar bidrar även till att skapa en global utsläppsmarknad där det sätts ett pris på utsläppen även i länder utan bindande åtaganden om utsläppsminskningar. Det möjliggör för snabbt växande länder att inte behöva gå en koldioxidintensiv väg när ekonomin växer, utan i stället kan de välja att undvika att investera sig fast i ett fossilberoende. CDM är en viktig del av det internationella samarbetet som behövs för att komma till rätta med klimatproblemet. Enligt uppgifter i regeringens skrivelse har varit pådrivande i reformarbetet när det gäller CDM. Utskottet noterar vidare med tillfredsställelse att CDM-styrelsen antog en instruktion för en policydialog som inledning till det kommande partsmötet i . Beslutet innebär bl.a. att man tillsätter en bred och oberoende expertgrupp med uppgift att genomföra en självständig policydialog som syftar till att förbättra och effektivisera mekanismen så att den anpassas till de framtida utmaningarna. ska en slutrapport redovisas (EB 64 Report 1). Utskottet utgår från att regeringen även fortsättningsvis är drivande i det pågående reformarbetet för en framåtsyftande global klimatpolitik. I detta ingår att ta de initiativ som behövs för att förbättra de flexibla mekanismerna där bl.a. CDM är en viktig del. Med det anförda föreslår utskottet att motion MJ407 (V) yrkande 13 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottet föreslår att skrivelsen läggs till handlingarna. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om hur svenska klimatmål ska uppnås, om sektorsvisa klimatmål, planering för utsläppsminskningar samt om en analys av den svenska klimatpolitiken. Jämför reservationerna 2 (S, MP, V) och 3 (S, MP). Regeringen konstaterar att den viktigaste iakttagelsen som gör i sin rapport är att statens kostnad per utsläppskredit är lägre än för andra åtgärder att minska utsläppen. Revisionens skattning av de genomsnittliga kostnaderna uppgår till per utsläppsminskningsenhet medan genomsnittet på andrahandsmarknaden uppgår till motsvarande per enhet. Kostnaden för att göra motsvarande utsläppsminskningar i har enligt revisionen åtminstone på kort sikt varit högre. Regeringen betraktar denna iakttagelse som mycket viktig. Slutsatsen som kan dras är att klimatinsatser i andra länder även i en internationell jämförelse kännetecknas av en hög grad av kostnadseffektivitet, som är en viktig princip i klimatkonventionen. Dessutom bidrar CDM till teknik- och kunskapsöverföring, hållbar utveckling i värdländerna samt finansiering av anpassningsåtgärder mot klimatförändringar i utvecklingsländerna.