bet · GZ01KrU1 · 2011-11-30 00:00:00 — SR, SVT och UR har i skrivelser ansökt om regeringens godkännande av nya lydelser av bolagsordningarna bl.a. enligt följande. ska, förutom arbetstagarledamöter och suppleanter som kan ha utsetts enligt lagen (1987:1245) om styrelserepresentation för de privatanställda, bestå av nio styrelseledamöter. Bolagsstämman utser ordföranden och åtta andra styrelseledamöter. Ordföranden och övriga valda styrelseledamöter utses för tiden intill utgången av nästa årsstämma. Regeringen konstaterar att aktiebolagslagen gäller alla aktiebolag, om inte annat föreskrivs (1 kap. 2 § andra stycket aktiebolagslagen). Enligt 8 kap. 8 § aktiebolagslagen ska styrelsen utses av bolagsstämman. Av paragrafen följer vidare att styrelsen eller en styrelseledamot inte får ges rätten att utse styrelseledamöter. Även i den tidigare aktiebolagslagen (1975:1385) fanns en paragraf med motsvarande innehåll. När det gäller förbudet för styrelsen eller en styrelseledamot att utse styrelseledamöter anges att förbudet i och för sig inte hindrar styrelsen från att utse en verkställande direktör, när denne enligt bolagsordningen också ska vara styrelseledamot i bolaget. Men utnämningen kan i så fall ske endast under villkor att vederbörande av bolagsstämman utses till styrelseledamot. Det kan mot denna bakgrund ifrågasättas om beslut, med anledning av prop. 1992/93:236 om att den verkställande direktören för respektive programföretag är självskriven ledamot i företagets styrelse, är förenligt med aktiebolagslagen. Det bör därför enligt regeringen inte anges i bolagsordningen för respektive programföretag att den verkställande direktören ska vara självskriven som ledamot i företagets styrelse. För att möjliggöra en ändring av bolagsordningarna på denna punkt föreslår regeringen att beslut med anledning av prop. 1992/93:236 inte längre ska gälla. Det finns förstås inte något som hindrar att respektive programföretags verkställande direktör även fortsättningsvis ingår i företagets styrelse, om bolagsstämman väljer henne eller honom. Under förutsättning att fattar beslut i enlighet med detta förslag avser regeringen att ta upp respektive programföretags ansökan om godkännande av ny lydelse av bolagsordningen till prövning. Utskottet delar regeringens uppfattning att kravet att verkställande direktören ska ingå i styrelsen bör upphävas och tillstyrker därmed regeringens förslag (punkt 13). Utskottet noterar att detta inte innebär något hinder för att välja verkställande direktören till ledamot av styrelsen vid bolagsstämman om stämman anser att detta är en lämplig ordning. Utskottets förslag i korthet avslår regeringens förslag att avskaffa villkoret att andelen av allmänproduktionen i och AB:s rikssändningar som produceras utanför ska uppgå till . 55-procentsvillkoret är ett trubbigt verktyg för att följa upp hur programföretagen i sin allmänproduktion speglar hela landet, men till dess att ett fullgott alternativ finns för hur man ska mäta och följa upp speglingen av hela landet bör inte 55-procentsvillkoret avskaffas. Därmed bifaller de aktuella motionerna. beslutade att de villkor som gällde för , SVT och UR under den dåvarande tillståndsperioden 20072009 i huvudsak skulle gälla även under nästa period, dvs. 20102013 (prop. 2008/09:195, bet. 2009/10:KrU3, rskr. 2009/10:61). I sändningstillstånden för och anges att programutbudet ska spegla förhållandena i hela landet. Enligt anslagsvillkoren för () och () ska programbolagen dessutom ha en decentraliserad organisation som skapar goda förutsättningar för självständigt beslutsfattande på regional och lokal nivå. Den lokala och regionala organisationen ska ges tillräckliga resurser för att effektivt kunna spegla respektive områdes särprägel och egenart. Vidare ska den andel av allmänproduktionen i företagens rikssändningar som produceras utanför uppgå till , det s.k. 55-procentsvillkoret. I propositionen understryker regeringen att en central del av uppdraget för radio och tv i allmänhetens tjänst är att möta skiftande förutsättningar och tillgodose olika intressen hos hela befolkningen samt att spegla förhållandena i hela landet. Detta handlar om en geografisk spegling av landets olika regioner, liksom att de människor som bor i olika delar av landet är olika, t.ex. när det gäller etnisk och kulturell bakgrund, kön och ålder. Programföretagen ska således beakta dessa och andra aspekter när det gäller uppdraget att spegla hela landet. Kommittén om radio och tv i allmänhetens tjänst (dir. 2011:51) ska bl.a. överväga om programföretagens uppdrag att spegla hela landet bör förtydligas i fråga om t.ex. geografisk spridning och det faktum att människorna i är olika. I övervägandet ska betydelsen av lokal och regional närvaro för möjligheten att spegla mångfalden i olika delar av landet tas i beaktande. Kommittén ska redovisa sitt uppdrag . Regeringen gav Myndigheten för radio och tv i uppdrag att utvärdera effektiviteten av villkoret att andelen av den allmänproduktion i SR:s och SVT:s rikssändningar som produceras utanför ska uppgå till med avseende på programföretagens uppgift att spegla förhållandena i hela landet. Enligt myndighetens redovisning kan effektiviteten av 55-procentsvillkoret ifrågasättas. Om villkoret tas bort skulle det enligt myndigheten tydliggöras att det är resultatet av bolagens produktion och deras decentraliserade organisationer som är avgörande för om bolagen uppfyller kravet på en spegling av hela landet. En sådan ordning ställer höga krav på resultatredovisningen och de metoder som bolagen har för att mäta, följa upp och utvärdera resultaten. Regeringen anser att det kan ifrågasättas om 55-procentsvillkoret effektivt bidrar till att kravet på att spegla hela landet uppfylls. Vilken typ av program som produceras och hur den regionala och lokala särarten lyfts fram torde ha större betydelse för speglingen än att en viss procentsats uppnås. Sammanfattningsvis anför regeringen att den i huvudsak delar den bedömning som Myndigheten för radio och tv gör, att ett avskaffande av 55-procentsvillkoret tydliggör att det är resultatet av bolagens produktion och deras decentraliserade organisationer som är avgörande för om bolagen uppfyller kravet på spegling av hela landet. Vid ett avskaffande av 55-procentsvillkoret bör det enligt regeringen ställas högre krav på SR:s och SVT:s redovisning av uppdraget att spegla förhållandena i hela landet och de metoder som bolagen har för att mäta, följa upp och utvärdera resultaten. För att säkerställa insyn i hur bolagen uppfyller speglingsuppdraget bör en dialog inledas med de berörda programföretagen om hur högre och tydligare krav på redovisningen av uppdraget bör komma till uttryck i programföretagens anslagsvillkor. En utgångspunkt för regeringen är att det regionala och lokala perspektivet säkerställs i redovisningen av speglingsuppdraget. Ett borttagande av 55-procentsvillkoret innebär därmed enligt regeringen inte att kravet på regional och lokal närvaro och spegling av förhållanden i hela landet försvagas. Regeringen avser att noga följa utvecklingen framöver. Socialdemokraterna begär i motion Kr297 (S) att avslår regeringens förslag om att avskaffa villkoret att andelen av allmänproduktionen i SR:s och SVTs rikssändningar som produceras utanför ska uppgå till (yrkande 4). Även om reglerna till viss del visat sig vara ett trubbigt verktyg för att följa efterlevnaden av att företagen i sin allmänproduktion ska spegla hela landet finns inget bättre sätt att mäta, anser partiet. Även begär i motion Kr286 (V) att ska avslå regeringens förslag om att avskaffa villkoret att andelen av allmänproduktionen i SR:s och SVT:s rikssändningar som produceras utanför ska uppgå till (yrkande 1). Partiet anser att 55-procentsvillkoret inte bör avskaffas förrän ett fullgott alternativ har presenterats. Radio och tv i allmänhetens tjänst är till för alla. Det är därför viktigt att programföretagen erbjuder ett programutbud som tillgodoser skiftande förutsättningar och intressen hos befolkningen. Programutbudet ska också spegla förhållandena i hela landet. Enligt anslagsvillkoren ska SR och SVT därför ha en decentraliserad organisation som skapar goda förutsättningar för självständigt beslutsfattande på regional och lokal nivå. Organisationen ska utformas med syfte att möjliggöra hög närvaro av personer ute i landet med kunskap om och förankring i de olika regionerna. Utskottet delar regeringens uppfattning att det s.k. 55-procentsvillkoret är ett trubbigt verktyg för att följa hur programföretagen i sin allmänproduktion speglar hela landet. Kravet går att kringgå och innebär inte alltid att det man mäter är det som avses att mätas. Det finns således starka skäl att på annat sätt säkerställa att programföretagen speglar hela landet, såväl geografiskt som i andra hänseenden. finns det inte något bättre sätt att mäta detta. Utskottet konstaterar vidare att regeringen tillsatte en utredning med uppdrag att analysera förutsättningarna för radio och tv i allmänhetens tjänst och lämna förslag till de förändringar som behöver göras inför nästa tillståndsperiod som inleds (dir. 2011:51). Av direktiven framgår att en central del av uppdraget för radio och tv i allmänhetens tjänst är att möta skiftande förutsättningar och tillgodose olika intressen hos hela befolkningen samt att spegla förhållandena i hela landet. Kommittén ska överväga om programföretagens uppdrag att spegla hela landet bör förtydligas när det gäller t.ex. geografisk spridning och det faktum att människor i är olika. Utskottet anser att utredningens arbete bör avvaktas och att till dess att ett fullgott alternativ finns för hur man ska mäta och följa upp speglingen av hela landet bör inte 55-procentsvillkoret avskaffas. Med det anförda bifaller utskottet motionerna Kr286 (V) yrkande 1 och Kr297 (S) yrkande 4 och avstyrker regeringens förslag om att avskaffa det s.k. 55-procentsvillkoret (punkt 14). 6 Motionsyrkanden som inte har budgeteffekt 2012 Utskottets förslag i korthet bifaller motionsförslag och ger därmed som sin mening regeringen till känna att regeringen inom ramen för den ordinarie budgetprocessen, gärna i budgetpropositionen , ska återkomma till med besked om hur scenkonstpensionsfrågan kan och bör lösas på ett statsfinansiellt ansvarsfullt sätt. Det pensionssystem som tillämpas på det statsunderstödda scenkonstområdet medför negativa konsekvenser för såväl scenkonstinstitutionerna som de konstnärliga yrkesutövarna och publiken. I motion Kr297 erinrar Socialdemokraterna om att det har funnits ett utredningsförslag om hur de statliga scenkonstpensionerna ska finansieras . Dagens system innebär att scenkonstorganisationerna har stora och oöverskådliga kostnader som gör det omöjligt att planera verksamheten. Pensionskostnaderna för den enskilda teatern eller operan kan bli så höga att institutionerna måste skära ned i repertoaren om inte denna fråga får en lösning. Om kulturinstitutionernas pengar låses upp genom ett dåligt pensionssystem blir det mindre pengar över till verksamhet, vilket knappast kan vara meningen. Motionärerna föreslår därför att ska besluta om ett tillkännagivande med innebörden att regeringen skyndsamt ska lösa denna fråga (yrkande 14). I motion Kr320 yrkar de gröna att regeringen ska lägga fram förslag för om finansiering av scenkonstnärernas pensioner så fort som möjligt, dock . Partiet ser positivt på det utredningsförslag som lagts fram och som går ut på att en femårig omställningsersättning införs för sångare och dansare. Det skulle ge scenkonstnärerna ekonomisk möjlighet att utbilda sig till nya yrken. Enligt motionärerna har kulturministern hävdat att det är kostsamt att gå över till ett nytt pensionssystem. De anser emellertid att ett genomförande av utredningsförslaget inte skulle kosta mer än nuvarande pensionssystem (yrkande 2). Förslag med samma innehåll framförs i motion Kr278 (MP) yrkandena 9 och 10. yrkar i motion Kr307 att regeringen möjligt, dock senast , ska återkomma till med ett förslag om scenkonstnärernas pensioner. Enligt motionärerna framgår det att den pensionspremie som scenkonstinstitutionen ska betala för en anställd ibland är mycket högre än själva lönen, som många scenkonstarbetare inte kommer att få ut motsvarande belopp i pension. Det förutsätter nämligen att man är fast anställd när man når pensionsåldern. För kulturinstitutionerna skapar dagens system osäkerhet och ekonomiska problem, eftersom pensionskostnaderna när man ska anställa scenkonstarbetare är höga och mycket svårförutsägbara (yrkande 19). I motion Kr203 föreslår (S) ett tillkännagivande om behovet av att regeringen finner en lösning av finansieringen av scenkonstnärers pensioner. Motionären påpekar att länsteatrarna anser att pensionsfrågan har blivit en ödesfråga för hela scenkonstbranschen. Regeringen bör därför se till att en konstruktiv och långsiktig lösning av finansieringen av scenkonstnärernas pensioner kommer till stånd. de gröna har angivit i motionerna Kr278 och Kr320 att partiet har avsatt medel för pensionerna . Motionsförslag som gäller scenkonstnärernas pensioner finns också i motioner Kr319 (yrkande 13) och Kr330 och har tagits upp i anslutning till behandlingen av budget. (Se avsnitt 1.) I dessa motioner föreslår partiet att förslagen i betänkande (SOU 2009:59) ska genomföras och att ska avsättas för ändamålet under ett nytt anslag, benämnt Reformerat pensionssystem för scenarbetare (99:2). Slutligen har i sin budgetmotion Fi243 ett förslag i syfte att lösa pensionsfrågan, som innebär i lägre inkomster jämfört med regeringens förslag (yrkande 3). Yrkandet har avstyrkts av finansutskottet och därefter avslagits av (bet. 2011/12:FiU1, rskr. 2011/12:32). De konsekvenser som 1990-talets stora pensionsreform fick för scenkonstområdet har aktualiserats vid upprepade tillfällen i olika sammanhang, bl.a. i propositioner och utskottsbetänkanden. beslutade att tillsätta en arbetsgrupp bestående av ledamöter från samtliga riksdagspartier för att genomföra en uppföljning och utvärdering av pensionsvillkoren inom scenkonstområdet.11[ Uppföljning av pensionsvillkoren inom scenkonstområdet. Rapporter från 2008/09:RFR1.] Gruppens förslag överlämnades till kulturutskottet som anslöt sig till gruppens ståndpunkter och föreslog att skulle göra ett tillkännagivande för regeringen som sammanfattningsvis innebar att regeringen skulle ta initiativ till att förbättra möjligheterna för sångare och dansare att få stöd i form av utbildning, karriärväxling och karriärutveckling, så att de skulle kunna fortsätta att arbeta då de inte längre har de fysiska förutsättningarna att prestera på hög konstnärlig nivå eftersträva att fortsätta att satsa på att bygga ut Teater-, Dans- och Musikallianserna skyndsamt låta analysera vilka ekonomiska effekter övergången 2007 till institutionsspecifika har haft för de statsunderstödda sång- och dansinstitutionerna som underlag för ett eventuellt ställningstagande till en engångsvis justering av statsbidragsnivåerna ge i uppdrag att vid fördelningen av bidrag till statligt stödda scenkonstinstitutioner ta hänsyn till att det relativt sett blivit dyrare för teaterinstitutioner att finansiera satsningar på dans- och musikteaterverksamhet som en följd av övergången till institutionsspecifika tjänstepensionspremier undersöka möjligheterna att ge institutionerna stabilare planeringsförutsättningar genom att sätta en gräns för hur omfattande en tjänstepensionsavgift får vara, mätt som andel av utbetalad lön för en enskild scenkonstnär. beslutade därefter i enlighet med utskottets förlag (bet. 2008/09:KrU1, rskr. 2008/09:92). Regeringen tillsatte en särskild utredare med uppdrag att genomföra en översyn av regleringen av tjänstepensioneringen för de anställda vid vissa statsunderstödda teater-, dans- och musikinstitutioner. Översynen med förslag har presenterats i betänkandet Nytt pensionssystem för den statsunderstödda scenkonsten (SOU 2009:50). I betänkandet lämnas förslag om att arbetsmarknadens parter ska ansvara för scenkonstnärernas pensionsvillkor, i likhet med vad som gäller på arbetsmarknaden i övrigt. Det skulle innebära att den s.k. PISA-förordningen12[ Förordning (2003:56) om tjänstepension och tjänstegrupplivförsäkring för vissa arbetstagare med icke-statlig anställning, PISA-förordningen. I förordningen föreskrivs att det statliga pensionsavtalet PA03 ska tillämpas på vissa arbetstagare som anges i en bilaga till förordningen. Av fysiska och konstnärliga skäl har t.ex. dansare pensionsålder vid och sångare vid . Pensionsåldern är inte förenad med avgångsskyldighet. Arbetstagarna har en ovillkorlig rätt att kvarstå i anställningen till .] skulle avvecklas och ersättas med ett kollektivavtalsbaserat system. En konsekvens av förslaget skulle bli att inbetalningarna till inkomsttiteln skulle minska markant . Det beror på att för förmånsbestämd ålderspension endast skulle betalas för dem som ska fortsätta att omfattas av de nuvarande pensionsreglerna i PISA-förordningen, dvs. de som har högst kvar till pensionsåldern, de som uppbär sjukpension samt vissa teaterchefer. Utredaren anför bl.a. följande (bet. s. 234). Effekten på anslaget Statliga tjänstepensioner13[ Utgiftsområde 2 Samhällsekonomi och finansförvaltning.] m.m. kommer dock att dröja och belastningen kommer att minska successivt, eftersom redan beviljade och intjänade förmåner fortsatt kommer att belasta anslaget. Utgiftsminskningarna börjar först efter att de som kvarstår på PISA-förordningen har uppnått pensionsåldern. I inkomst- och utgiftstermer innebär detta en påverkan på statsbudgeten. I systemet för premieberäkning ligger dock att detta ska vara kostnadsmässigt neutralt, eftersom de som inbetalats är beräknade för att täcka framtida kostnader för förmånsutbetalningar. Utredarens beräkningar visar att institutionernas inbetalningar till inkomsttiteln skulle minska 2012 med ca och att premiebetalningen skulle upphöra i allt väsentligt 2017. Utredaren föreslog också att statens huvudsakliga ansvar fortsättningsvis skulle ha sin utgångspunkt i att stödja scenkonstnärernas eventuella omställningsbehov. Betänkandet har remissbehandlats och beretts inom . har beretts tillfälle att yttra sig över här aktuella motioner och har bl.a. anfört följande (yttr. 2011/12:FiU2y). Se bilaga 6. anser att det är angeläget att regeringen, gärna i budgetpropositionen , återkommer till med förslag till lösning på frågan om pensionsvillkoren inom scenkonstområdet. Om kulturutskottet beslutar att föreslå ett tillkännagivande till regeringen i frågan anser finansutskottet att följande aspekter är viktiga att beakta. har valt att avgränsa sitt yttrande till mer övergripande offentligfinansiella, samhällsekonomiska och budgettekniska aspekter. Förslaget från , som åberopas i flera av motionerna, är statsfinansiellt neutralt på lång sikt. är det enligt finansutskottet viktigt att eventuella inkomstbortfall på kort sikt hanteras på ett ansvarsfullt sätt. vill också understryka betydelsen av att eventuella förändringar i regelverken utformas på ett samhällsekonomiskt effektivt sätt. Detta innefattar inte minst att ta hänsyn till vilka effekter ändrade regler och ersättningsnivåer kan väntas få på sysselsättning och arbetade timmar. påminner vidare om att fattade beslut om inkomstberäkningen i samband med det s.k. rambeslutet. Det betyder att ett eventuellt tillkännagivande till regeringen från sida bör ta hänsyn till detta och inte innebära några förslag som innebär minskade inkomster på statens budget . Vidare framhåller utskottet att eventuella ändringar i pensionsvillkoren bör vara långsiktigt hållbara, såtillvida att de pensionsförmåner som betalas ut motsvaras av de avgifter som betalats in till systemet av eller för den enskilde. Avslutningsvis understryker utskottet att eventuella omställningskostnader och tjänstepensionsavgifter i staten ska belasta anslag. Den stora pensionsreformen som genomfördes medförde problem för både arbetstagare och arbetsgivare inom scenkonstområdet, eftersom denna sektor skiljer sig på flera punkter från arbetsmarknaden i övrigt. Trots att två decennier snart har gått sedan det första beslutet om ett reformerat pensionssystem togs 1994 och trots att kulturutskottet återkommande under olika regeringar har uttalat sig i detta ärende har frågan ännu inte lösts.14[ fattade 1994 ett principbeslut om att reformera det allmänna pensionssystemet. , beslutade om pensionsreformen.] (Se bet. 2003/04:KrU1 s. 57 och 2008/09:KrU1, rskr. 2008/09:92.) Som omnämnts i det föregående gjorde en arbetsgrupp inom kulturutskottet en uppföljning och utvärdering av pensionsvillkoren inom scenkonstområdet. Resultatet redovisades i rapporten av pensionsvillkoren inom scenkonstområdet (2008/09:RFR1).15[ Resonemanget i det följande bygger i huvudsak på uppgifter som hämtats från rapporten.] Uppföljningen visar att scenkonstnärernas pensionsvillkor har försämrats som en följd av ändrade arbetsmarknadsvillkor och ändrade pensionsregler och att det pågår en utveckling inom scenkonstområdet där tillsvidareanställningar har ersatts av visstidsanställningar. Det blir allt vanligare att scenkonstnärer växlar mellan att arbeta vid institutioner och fria grupper (2008/09:RFR1 s. 8). Arbetsgruppen redovisade bl.a. följande. Genom en förändring i lagen om anställningsskydd 2001 och i PISA-förordningen 2003 är scenkonstnärer inte längre skyldiga att sluta vid en institution efter det att de uppnått åldern då de har rätt att ta ut tjänstepension före . Att ta ut förmånsbestämd pension före och därefter inte fortsätta att yrkesarbeta ger en låg ålderspension eftersom denna pension bestäms av livsinkomsten och inte som i det tidigare ATP-systemet av de 15 bästa inkomståren. Framför allt tillsvidareanställda sångare och dansare kan som en följd av dessa regeländringar komma att arbeta kvar vid institutionen fram till 67-årsdagen för att på så sätt undvika en låg ålderspension. En sådan utveckling innebär konstnärliga problem för institutionerna och för scenkonsten i stort, bl.a. eftersom möjligheterna att rekrytera yngre scenkonstnärer minskar (2008/09:RFR1 s. 8). Vidare konstaterade gruppen att pensionspremierna som scenkonstinstitutionerna betalar in till staten styrs av faktorer som ligger utanför deras kontroll, då det gäller de frilansande artisterna. Premieavgiften blir högre för den som t.ex. börjat sin karriär jämförelsevis sent i livet, invandrat till mitt i karriären, arbetat vid fria grupper eller arbetat utomlands jämfört med den som sedan början av sin karriär kontinuerligt arbetat vid institutioner som betalat in pensionspremier till staten. Exempelvis har Malmöoperan kunnat visa att premierna för tre korister med jämförbar lön varierade mellan ett påslag på och av utbetalad lön. Avgiftsskillnaderna förklaras främst av koristernas anställningar tidigare i karriären (2008/09:RFR1 s. 10). Till detta kommer att i sitt betänkande slår fast att höga inte alltid ger motsvarande förmån i utbetalad pension (SOU 2009:50 s. 125). arbetsgrupp kom fram till att staten har ett övergripande ansvar för att de pensions- och arbetsmarknadsvillkor som tillämpas inom det statsunderstödda scenkonstområdet ger scenkonstnärerna rimliga pensionsvillkor. För att stimulera scenkonstnärerna att yrkesarbeta fram till ålderspensionen skulle det enligt uppföljningsgruppens bedömning vara motiverat att de fick stöd i form av vägledning och kompetensutveckling. Sådana insatser skulle underlätta både deras karriärutveckling och karriärväxling och skulle vara ett led i den s.k. arbetslinjen. Utskottet har under beredningen av här aktuella motionsförlag noterat att förslagen från efter remittering har beretts men inte utmynnat i något förslag från regeringen. Utskottet har därefter fått information i ärendet av såväl kultur- som civil- och bostadsministern samt av företrädare för arbetsgivar- och arbetstagarorganisationer inom scenkonstområdet.