bet · GZ01FiU17 · 2011-10-18 00:00:00 — Ytterligare reformarbete är nödvändigt.Jag vill i det här sammanhanget stryka under den svenska positionen som innebär att när staten och skattebetalarna hjälper krisande banker - vilket är ofrånkomligt - ska det ske på ett sådant sätt att staten och skattebetalarna kan återvinna de pengar de sätter in, så långt det är möjligt. Det innebär att krisande banker kan komma att förstatligas. Så måste det vara.Fru talman! Vad jag så här långt har sagt utmynnar i att det finns ett behov av ett europeiskt och gränsöverskridande regelverk. Vi i utskottet välkomnar därför ett regleringsarbete på området. Men vi menar att det lagstiftningspaket som kommissionen presenterar går för långt. Den viktigaste kritiken rör kapitaltäckningskraven. Kommissionen vill se en fullharmonisering, som i själva verket skulle försvåra för enskilda medlemsländer, till exempel som har en stor finanssektor, att uppnå målet finansiell stabilitet. Vi menar att reglerna för kapitaltäckning bör vara utformade som minimiregler som gör det möjligt för enskilda länder att gå längre. Det är ju till syvende och sist medlemsstaterna själva som får stå för kostnaderna om banker eller kreditinstitut fallerar.Kommissionens förslag är också - även om jag inte tänker gå in på det här - onödigt långtgående på en rad andra punkter som rör till exempel bolagsstyrning, hur styrelserna ska sammansättas och vilka krav som ska ställas på ledamöter i styrelserna. Det är också områden som kan lämnas över till nationerna att bestämma i den egna lagstiftningen.Det behövs, sammanfattningsvis, gemensamma gränsöverskridande regler. Det behövs radikala reformer, säkert mer radikala än de vi har sett, som rättar till systemfelen i den så kallade finansindustrin för att förhindra framtida sociala och ekonomiska katastrofer. Men berörda direktiv och förordning är, som de har utformats, menar vi i utskottet, inte förenliga med subsidiaritetsprincipen. Därför bör de göras om.Jag yrkar bifall till finansutskottets förslag. Gentlemannen och jag är på intet sätt oense i den här frågan. Tvärtom är vi rörande överens. Även om det i stora delar blir en upprepning av vad Bo redan har sagt tycker jag att det är viktigt att tydligt deklarera en allsvensk hållning i frågan.Precis som Bo sade handlar detta ärende om en subsidiaritetsprövning av kommissionens förslag till direktiv om kreditinstitut och värdepappersföretag. De nationella parlamenten har att ta ställning till subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna enligt artikel 5 på de områden där unionen inte har exklusiv befogenhet. Det innebär att kommissionens förslag till direktiv ska bedömas utifrån huruvida de föreslagna åtgärdernas syfte kan uppfyllas i större utsträckning på unionsnivå eller om de i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna var för sig. Om de nationella parlamenten anser att förslagen inte är förenliga med denna princip har man rätt att lämna en subsidiaritetsinvändning.Ett enigt utskott har uppfattat att detta förslag till direktiv inte är förenligt med subsidiaritetsprincipen och har beslutat att lämna ett motiverat yttrande.I sak handlar direktivet, som kallas CRD 4, Capital Requirements Directive 4, om att införa den globala III-överenskommelsen, precis som Bo försökte beskriva. Förslaget består av två delar, direktivet som vi behandlar här och en förordning som behandlas . Dessa två ska ses som ett paket, att förordningen och direktivet är tätt sammanflätade och i förening, och det är därför svårt att skilja de två åt. Utskottet har värderat direktivförslaget med detta som grund.När det gäller III-överenskommelsen ställer sig utskottet positivt till införandet av detta på EU-nivå. Vi har också en bred samsyn om vikten av att bättre svara upp mot de risker som finns på finansmarknaden och hos marknadsaktörerna. Utskottet ser positivt på att reglerna införs inom EU och på bred front globalt. För att uppnå en större stabilitet på de finansiella marknaderna kan dessa nya större krav på kreditinstituten komma att spela en väsentlig roll, och det är utskottet positivt till.I vissa delar har dock kommissionens förslag utformats som absoluta krav i stället för minimikrav. Utskottet anser att detta kan motverka avsikten att uppnå finansiell stabilitet på nationell nivå. Medlemsstaterna får agera garanten när systemviktiga institut riskerar att fallera. Det är den enskilda medlemsstaten som får ta kostnaderna för en större kris inom den finansiella sektorn. De stater som då har en förhållandevis stor finansiell sektor utsätts således för större risker och riskerar större påfrestningar på de offentliga finanserna. Därför är det rimligt att medlemsstaterna själva har möjlighet att ställa högre krav när de utsätts för högre risker.Fru talman! Det är grunden till att utskottet inte ansett att förslaget är förenligt med subsidiaritetsprincipen och att kommissionens syfte att uppnå finansiell stabilitet bättre uppnås genom utformande av minimikrav. Så är det internationella utformat, och så uppnås bäst syftet också inom unionen, enligt utskottets uppfattning. Utskottet välkomnar ett införande av högre krav och anser att kommissionen bör återkomma med ett nytt förslag med den justeringen att möjligheten finns för enskilda medlemsstater att säkerställa finansiell stabilitet också på nationell nivå.Fru talman! Jag yrkar bifall till utskottets förslag till beslut.