bet · GY01JuU7 · 2011-05-31 00:00:00 — (Sis) är vidare enligt vissa författningar rörande internationellt straffrättsligt samarbete ansvarig för transporter av personer som är dömda till sluten ungdomsvård. I vissa sådana fall kan polisen lämna biträde. De enskilda institutionerna inom Sis har tillgång till normalutrustade personbilar. En transport utförs i enlighet med en utarbetad trafiksäkerhetspolicy. Transporten föregås av en riskbedömning, bl.a. för att avgöra hur många anställda som ska medfölja transporten. Vid varje transport ska minst två anställda medfölja. Flertalet anställda vid institutionerna har genomgått en särskild säkerhetsutbildning. Denna är inriktad på hur konflikter ska förhindras, men innefattar även kunskap i självförsvar samt hur man bör förfara vid exempelvis rymningsförsök. När personalen vid institutionerna själv utför en transport har den enligt 24 kap. viss möjlighet att straffritt tillgripa våld, men saknar i övrigt tvångsbefogenheter. Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att göra en översyn av verksamheten med transporter av frihetsberövade personer (dir. 2009:14). Syftet var att åstadkomma en tydlig och heltäckande reglering som skapar förutsättningar för en rättssäker och effektiv transportverksamhet. utvidgades uppdraget vad gällde myndigheternas behov av information i samband med handräckning (dir. 2009:105). Utredningen, som har antagit namnet Utredningen om transporter av frihetsberövade personer, överlämnade sitt betänkande Transporter av frihetsberövade (SOU 2011:7). Utredningen föreslår bl.a. att frågor om handräckning bör regleras uttömmande i respektive författning. Innebörden av ett förtydligande av förutsättningarna för handräckning bör vara att handräckning endast får begäras när det finns grundad anledning att anta att polisens (eller i fråga om transporter Kriminalvårdens) särskilda tvångsbefogenheter är motiverade för åtgärdens genomförande. En rimlig utgångspunkt, enligt utredningen, bör vara att användningen av de särskilda befogenheter som de beställande myndigheternas personal har vid transporter i första hand ska ses som en nödvändig lösning för att hantera situationer som redan har uppkommit. I de fall myndigheten däremot på förhand kan förutse situationer då mer ingripande former av tvång kan behöva tillgripas och bedömer att den egna personalen med rimliga resurser svårligen skulle kunna bemästra dessa situationer, bör däremot förutsättningarna för handräckning i allmänhet anses vara uppfyllda. Regeringen gav Statskontoret i uppdrag att genomföra en konsekvensanalys av de förslag som lämnats i betänkandet Transporter av frihetsberövade (SOU 2011:7). Utgångspunkten för Statskontorets arbete bör vara en effektivitetsanalys av transportverksamheten såsom den bedrivs inom det nuvarande uppdrag och dess organisation. Uppdraget ska redovisas . Som framgår ovan har betänkandet Transporter av frihetsberövade lämnats till regeringen, och Statskontoret har fått i uppdrag att genomföra en konsekvensanalys av de förslag som lämnats i betänkandet. Utskottet anser inte att detta arbete bör föregripas varför bör avslå motion Ju377. I motion Ju293 (S) yrkande 4 anser motionärerna att det bör införas en utredningsgaranti som innebär att den som anmäler brott ska få återkoppling om hur ärendet hanteras inom maximalt en månad. En förundersökning ska enligt 23 kap. 1 § inledas så snart det på grund av angivelse eller annat skäl finns anledning att anta att ett brott som hör under allmänt åtal har förövats. Brottsutredande myndigheter (polisen och åklagaren) är enligt förundersökningskungörelsen (1947:948) skyldig att underrätta målsäganden när åtal väcks. Vidare ska en målsägande som angett brottet eller begärt att bli underrättad eller anmält enskilt anspråk underrättas om beslut om att inte inleda eller lägga ned en förundersökning samt om beslut att inte väcka åtal. Några generella regler om hur en förundersökning kan pågå finns inte. I förundersökningskungörelsen föreskrivs det dock att en förundersökning där målsäganden är ska bedrivas särskilt skyndsamt om brottet riktats mot målsägandens liv, hälsa, frihet eller frid och det för brottet är föreskrivet fängelse . Förundersökningen ska vara avslutad och beslut i åtalsfrågan fattat från den tidpunkt någon skäligen kan misstänkas för brottet. I lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare finns bestämmelser om att en förundersökning mot den som inte fyllt som gäller brott på vilket fängelse kan följa ska bedrivas särskilt skyndsamt. Förundersökningen ska vara avslutad och beslut i åtalsfrågan fattas så snart det kan ske och senast för delgivning av misstanke. Regeringen gav (dir. 2009:35) en särskild utredare i uppdrag att bl.a. utreda hur förundersökningarnas kvalitet bäst kan säkerställas. För att enskilda ska ha förtroende för rättsväsendet är det, enligt regeringen, viktigt att den brottsbekämpande verksamheten bedrivs under former som säkerställer höga krav på rättssäkerhet och effektivitet. Bland annat ska tiden mellan brottsanmälan och dom vara kort. De brottsutredande myndigheterna ska säkerställa att det finns förutsättningar för deras personal att bedriva förundersökningar i enlighet med den rättsliga regleringen och att de kvalitetskrav som ställs på förundersökningarna upprätthålls. Myndigheterna ansvarar för att personalen har de kunskaper som krävs och sådana arbetsförhållanden att de kan möta de angivna kraven. För att detta ska vara möjligt måste myndigheterna kontinuerligt utveckla sina metoder för att följa upp och kontrollera kvaliteten i brottsutredningsverksamheten. Enligt regeringen har det vid flera polismyndigheter utvecklats system för kvalitetssäkring, och dessa system omfattar i de flesta fall att åklagaren som förundersökningsledare lämnar synpunkter på den genomförda utredningen till berörda befattningshavare inom polisen. Inom har det också bedrivits arbete om förundersökningarnas kvalitet och upprättats dokument för kvalitetsutveckling och kvalitetsuppföljning. Den särskilda utredaren ska enligt direktivet utvärdera de metoder som de brottsutredande myndigheterna tillämpar för kvalitetssäkring och vid behov lämna förslag till hur dessa metoder kan utvecklas och förbättras. överlämnades (Ju 2009:07) slutbetänkande Förundersökning objektivitet, beslag, dokumentation m.m. (SOU 2011:45). Liknande motionsyrkanden om polisens effektivitet behandlades senast av utskottet i betänkande 2007/08:JuU10 Polisfrågor (s. 9 f.). I betänkandet instämde utskottet i vad motionärerna hade anfört om att polisens verksamhet måste vara effektiv och att förundersökningar måste bedrivas så att tiden från anmälan om brottet till lagföring blir så kort som möjligt. Utskottet uttalade vidare att regeringens mål om 20 000 poliser till 2010 skapade goda personella förutsättningar att i större utsträckning ingripa mot brott och att slutföra brottsutredningar . Vidare utgick utskottet från att regeringen noga följer frågor om vidare effektiviseringar av polisverksamheten och att åtgärder vidtas om det visar sig nödvändigt. Utskottet instämmer fortfarande i vad motionärerna har anfört om att det är viktigt att anmälda brott handläggs effektivt så att tiden mellan anmälan om brottet till lagföring blir så kort som möjligt. Vidare är det viktigt att förundersökningarna håller en hög kvalitet. Som framgår ovan har en särskild utredare haft i uppdrag att utreda hur förundersökningarnas kvalitet bäst kan säkerställas. har lämnat sitt slutbetänkande Förundersökning objektivitet, beslag, dokumentation m.m., vilket bl.a. behandlar frågor om kvalitetssäkring av förundersökningar. Utskottet anser inte att remissbehandlingen och beredningen av betänkandet bör föregripas, varför bör avslå motion Ju293 yrkande 4. Skydd av de judiska institutionerna I motion Kr302 (KD, C) yrkande 5 yrkar motionärerna att de judiska institutionerna och den judiska livsstilen i ska skyddas. Motionärerna anför att det inte är rimligt att den judiska befolkningen i bär hela kostnaden för säkerhetsarrangemang till följd av hot och våld orsakade av den ökade antisemitismen. Justitieminister svarade på en skriftlig fråga (fr. 2009/10:705) att säkerheten för de judiska trossamfunden i i första hand är en fråga för polisen och att det finns en nära dialog mellan polisen och de berörda samfunden. Justitieministern såg därför inte någon anledning att ta ytterligare initiativ för att öka skyddet för eller att utreda i vilken omfattning staten ekonomiskt kan biträda de judiska församlingarna. I debatten besvarade justitieministern interpellation 2009/10:307. Hon anförde bl.a. att dialogen mellan de judiska trossamfunden och polisen i praktiken innebär att det lokalt finns utsedda kontaktpersoner inom bl.a. närpolisen som samverkar med företrädare för församlingarna och samordnar säkerheten på olika sätt. Också företrädare för de judiska församlingarnas säkerhetsorganisation är involverade i det arbetet. Kontaktpersonerna träffas regelbundet och stämmer av information, inte minst inför olika evenemang och annat. Säkerhetspolisen och har på regeringens uppdrag sammanställt en rapport om våldsam extremism i inom vit makt-miljön och den autonoma miljön. Syftet med rapporten politisk extremism (Rapport 2009:15), som presenterades , är att utgöra ett kunskapsunderlag om våldsam extremism som kan ligga till grund för att utforma strategier och konkreta åtgärder för att motverka denna typ av brottslighet. I rapporten konstateras att det inom stora delar av främst vit makt-miljön förekommer antisemitism. Utskottet anser att det är viktigt att alla människor i kan känna sig trygga, oavsett ursprung eller trosuppfattning. Medborgarnas säkerhet och skyddet av egendom, men också rätten att fritt utöva sin religion, är och ska vara en självklarhet i . Mot bakgrund av vad som ovan beskrivits om det samarbete som finns mellan polisen och de judiska trossamfunden när det gäller bl.a. säkerhet är utskottet inte berett att ta ett initiativ i frågan. bör därför avslå motion Kr302 yrkande 5. Åtgärder mot organiserad brottslighet I motion Ju370 (FP) yrkande 4 anför motionären att man bör ta krafttag mot den organiserade brottsligheten, bl.a. genom att förstärka resurser genom att skapa en nationell operativ enhet mot grova brott. Chefen för gav ett antal experter i uppdrag att lämna förslag till åtgärder som lägger grunden till en effektivare och mer uthållig bekämpning av den grova organiserade brottsligheten. Experternas förslag har redovisats i promemorian Nationell mobilisering mot den grova organiserade brottsligheten överväganden och förslag (Ds 2008:38). Med utgångspunkt från promemorian gav regeringen i uppdrag (Ju2008/5776/PO) att tillsammans med , , , , , , och mobilisera mot den grova organiserade brottsligheten. I uppdraget ingick att vidta åtgärder för att inrätta särskilda aktionsgrupper vid åtta polismyndigheter och etablera permanenta myndighetsgemensamma regionala underrättelsecenter på åtta platser i landet fortsätta att utveckla ett myndighetsgemensamt nationellt underrättelsecenter säkerställa en bred myndighetsrepresentation i Operativa rådet där representanterna har befogenhet att fatta bindande beslut för den myndighet de företräder. gavs i uppdrag att samordna arbetet. anslöts även till den myndighetsgemensamma satsningen mot grov organiserad brottslighet och myndigheten ingår numera både i och i Operativa rådet. Av uppdraget framgick att utgångspunkten var att detta genomfördes utifrån en lägesbild som myndigheterna har tagit fram gemensamt och som utmynnade i ett beslut om en gemensam nationell strategisk inriktning. I uppdraget ingick också att redovisa resultaten av den särskilda satsningen för att bekämpa den grova organiserade brottsligheten. Slutredovisningen av uppdraget överlämnades till regeringen (PoA 400-4599/08). I redovisningen presenterade man bl.a. förslaget att det ursprungliga Operativa rådet skulle delas i två råd: och Operativa rådet i en ny konstellation. Det huvudsakliga syftet med är att rådet ska fatta beslut om den strategiska inriktningen för satsningen mot grov organiserad brottslighet med stöd av en myndighetsgemensam lägesbild, som har arbetats fram av alla samverkande myndigheter. Operativa rådet har därefter till uppgift att besluta om den operativa nationella inriktningen (inom ramen för den strategiska inriktningen) samt att besluta om användandet av aktionsgrupper och andra multidisciplinära resurser i enskilda ärenden. Till stöd för bl.a. och Operativa rådet har ett kansli inrättats som utgör en myndighetsgemensam berednings-, uppföljnings- och redovisningsfunktion. Kansliet kan sägas utgöra ett nationellt operativt nav för all verksamhet inom ramen för de båda råden. Verksamheten vid kansliet stöder också polisens nationella strategiska ledningsgrupp i dess arbete. Med anledning av regeringsuppdragets genomförande har rikspolischefen beslutat att inrätta en nationell strategisk ledningsgrupp vid för att fastställa en polisiär gemensam strategisk inriktning av arbetet mot den grova organiserade brottsligheten. Den polisiära strategiska inriktningen kommer att utgöra polisens del av underlaget i framtagandet av en myndighetsgemensam strategisk inriktning mot den grova organiserade brottsligheten. I enlighet med regeringens uppdrag har fasta aktionsgrupper inrättats vid åtta polismyndigheter och . Aktionsgrupperna utgör en särskilt avdelad polisiär basresurs för bekämpning av grov organiserad brottslighet och kan användas över hela landet. Personal från de övriga samverkande myndigheterna kan vid behov biträda en aktionsgrupp. För att ingå i satsningen mot grov organiserad brottslighet och i enlighet med regeringsuppdraget har fem nya regionala underrättelsecentrum inrättats vid polismyndigheterna i , , , och . De tre tidigare regionala underrättelsecentrumen vid polismyndigheterna i , och har permanentats. De regionala underrättelsecentrumen har till uppgift att arbeta med ärenden som är myndighetsöverskridande inom ramen för den nationella inriktningen. har tillfrågat de myndigheter som främst deltar i arbetet med att bekämpa den grova organiserade brottsligheten om vilka eventuella hinder för samverkan som de anser finns. I analysen av svaren har det framkommit att ett legalt stöd för ett mer långsiktigt och rutinmässigt utbyte av uppgifter mellan de brottsbekämpande myndigheterna saknas och att detta medför svårigheter för myndigheterna att utbyta information om grov organiserad brottslighet. anser, i likhet med flertalet av de myndigheter som tillfrågats, att det är angeläget att de legala förutsättningarna för utbyte av information förbättras. En sådan förbättring bör göras dels genom en ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), dels genom ändringar i myndigheternas registerförfattningar. Mot den bakgrunden har regeringen i tilläggsdirektiv (dir. 2010:112) till (som utredningen numera heter) Utredningen om informationsutbyte vid brottsbekämpning m.m. (Ju 2010:02) gett den särskilde utredaren i uppdrag att, utöver det som omfattas av de ursprungliga direktiven, se över de regler om sekretess och utbyte av information mellan myndigheter som gäller när myndigheterna samverkar i bekämpningen av grov organiserad brottslighet. Utredaren ska kartlägga behovet av förbättrade möjligheter för myndigheterna att utbyta uppgifter, utreda hur detta behov, efter en avvägning mot integritetsintressena, ska kunna tillgodoses på ett effektivt och rättssäkert sätt samt lämna fullständiga författningsförslag tillsammans med en redovisning av vilka effekter förslagen kan få för den personliga integriteten. Genom tilläggsdirektivet förlängdes utredningstiden, och uppdraget ska redovisas . Motionsyrkanden liknande de nu aktuella behandlades senast av utskottet i betänkande 2008/09:JuU22 Polisfrågor (s. 19 f.). I betänkandet konstaterade utskottet att regeringen genom den nationella mobiliseringen mot grov organiserad brottslighet hade tagit krafttag för att genom olika åtgärder bekämpa den grova organiserade brottsligheten. Utskottet såg mycket positivt på initiativet till en nationell mobilisering, liksom på de beslut regeringen hade fattat att uppdra åt myndigheterna inom rättsväsendet att förstärka insatserna mot den grova organiserade brottsligheten. Mot bakgrund av det arbete som bedrevs såg utskottet inte någon anledning till ett initiativ från sida och avslog motionerna. Utskottet konstaterar att det omfattande arbete som bedrivs genom den nationella mobiliseringen mot grov organiserad brottslighet alltjämt pågår och att regeringen har tagit nya initiativ för att förstärka arbetet mot grov organiserad brottslighet. Liksom tidigare ser utskottet mycket positivt på initiativet och på det arbete som bedrivs inom myndigheterna. Utskottet ser mot bakgrund av detta inte någon anledning för att ta ett initiativ i frågan. bör därför avslå motion Ju370 yrkande 4. Utskottets förslag i korthet avslår fyra motionsyrkanden om handledning, civila utredare, trafiksäkerhet inom polisen samt polisens våldsanvändning. Jämför reservationerna 3 (S, MP, V) och 4 (MP, V). I motion Ju411 (V) yrkande 6 anför motionärerna att det projekt om vardagshandledning för poliser som har tagit fram ska genomföras i stor skala. gjorde , på förslag av justitieutskottet, ett tillkännagivande till regeringen om att personalhandledning ska bli en obligatorisk del i polisens verksamhet. Ett enigt utskott anförde då bl.a. följande. Poliser möter människor i kris. Inom många andra yrkeskategorier där de anställda möter människor i kris vore det otänkbart att inte tillhandahålla handledning för att bearbeta personalens upplevelser. Inom polisen tillhandahålls huvudsakligen s.k. krishandledning i samband med större händelser. För att förbättra polisens arbetsmiljö är det enligt utskottets mening angeläget att personalhandledning blir en obligatorisk del av polisens verksamhet. Det fick bli regeringens uppgift att vidta åtgärder som tillgodosåg vad utskottet anförde (bet. 2005/06:JuU14 s. 27 f., rskr. 2005/06:185). Regeringen redovisade i skrivelsen Redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen (skr. 2006/07:75) åtgärder som vidtagits med anledning av tillkännagivanden. Regeringen hänvisade då till pågående arbete inom polisen och bedömde att det inte fanns något behov av ytterligare åtgärder från regeringens sida. Regeringen avsåg att lägga skrivelsen till handlingarna. har från fått information om att även andra grupper än poliser får handledning. Särskilt prioriterade grupper är bl.a. utredare av relationsbrott, grova våldsbrott och barnpornografibrott, poliser i yttre tjänst, kriminaltekniker samt personal vid kommunikationscentraler och polisens kontaktcenter. I polisens chefsutbildning Det direkta ledarskapet ingår utbildning om psykosocialt stöd, t.ex. vikten av att ha och ge avlastningssamtal. gjorde 2008 en uppföljning av hur polismyndigheterna arbetade med handledning. En förnyad uppföljning ska göras . Vidare planerar att genomföra en konferens med detta ämne där polismyndigheterna kommer att bjudas in. Att polisanställda har behov av handledning är allmänt accepterat inom polisen. Handledning bedöms vara en prioriterad metod för att reducera kontinuerligt yrkespåförd stress och utveckla de anställdas kompetens. bedömning är att alla grupper inom polisen sannolikt inte behöver handledning och psykosocialt stöd i samma utsträckning och i samma form. Vissa grupper är särskilt prioriterade, däribland utredare av relationsbrott, grova våldsbrott och barnpornografibrott, poliser i yttre tjänst, kriminaltekniker samt personal vid kommunikationscentraler och polisens kontaktcenter. gjorde 2008 en uppföljning av hur polismyndigheterna arbetade med handledning. En förnyad uppföljning ska göras . Frågan är således i allra högsta grad aktuell inom polisorganisationen. Motionsyrkanden liknande de nu aktuella behandlades senast av utskottet i betänkande 2007/08:JuU10 Polisfrågor (s. 27 f.). I betänkandet konstaterade utskottet att det inom polisorganisationen bedrivs ett arbete med inriktning mot bl.a. professionellt stöd och handledning. Utskottet utgick från att nära följer denna fråga och om behov uppstår vidtar ytterligare åtgärder. Utskottet såg inte något behov av ett nytt tillkännagivande från och föreslog att motionen skulle avslås. Utskottet kan, mot bakgrund av vad som anförs ovan, konstatera att arbetet med att erbjuda såväl poliser som andra anställda handledning alltjämt pågår inom polisen. gjorde 2008 en uppföljning av hur polismyndigheterna arbetar med handledning, och en förnyad uppföljning planeras . Utskottet ser mot denna bakgrund inte något behov av ett nytt tillkännagivande från , varför motion Ju411 yrkande 6 bör avslås. Civila utredare inom polisen I motion Ju411 (V) yrkande 7 anför motionärerna att befogenheterna för civila utredare inom polisen bör regleras. Enligt motionärerna måste de gränsdragningsproblem som finns när det gäller viss myndighetsutövning lösas för att polisens resurser ska kunna användas optimalt. Inom polisen pågår ett arbete med strategisk kompetensförsörjning. Syftet med att ha en strategi för långsiktig och övergripande kompetensförsörjning är att säkerställa att polisorganisationen har tillgång till medarbetare med kompetens som möter verklighetens behov. I strategin klarläggs hur polisen ska arbeta med rekrytering, förvaltning samt utveckling och avveckling av kompetens för att kunna fullfölja sitt uppdrag. Inom ramen för detta arbete är ambitionen att analysera inom vilka verksamhetsområden resultatet kan förbättras genom att medarbetare med olika utbildning och kompetens kompletterar varandra, t.ex. inom utredningsverksamheten. har vidare låtit utreda utredningsverksamheten. I utredningen brottsutredningsverksamhet utredning om säkerhet, arbetsvillkor och arbetsmiljö m.m. redogörs det bl.a. för de civila utredarnas insatser. Av Polisens årsredovisning 2010 (s. 41) framgår att myndigheterna inom polisen arbetar med att ta till vara sin kompetens genom bl.a. rutiner för kompetensöverföring, handledning, bredvidtjänstgöring och arbetsrotation. För att detta arbete ska bli mer systematiskt och enhetligt har RPS tillsammans med myndigheterna tagit fram en process för att planera, inventera, analysera och följa upp kompetens. Processen underlättar för den strategiska ledningsgruppen att ta fram inriktningen för kompetensförsörjning utifrån uppdrag och mål, . Processen stöder även den verksamhetsnära kompetensförsörjningen där medarbetarna har en viktig roll. Medarbetarnas delaktighet ökar förståelsen för mål och uppdrag samt för det egna bidragets betydelse för verksamheten. Vidare kan nämnas att frågan om specialister inom polisen behandlas i betänkandet Framtidens polisutbildning (SOU 2008:39). I betänkandet (s. 136 f.) konstateras det att den kompetens som krävs för att lösa de arbetsuppgifter som följer med särskilt kvalificerad utredningsverksamhet och särskilt kvalificerad brottsförebyggande verksamhet inte fullt ut kan tillgodoses genom rekrytering av personer med enbart en polisiär grundutbildning. Utredningen anför att specialister inom polisen kan utbildas och rekryteras på två grunder. Ett alternativ är att låta poliser som genomgått en polisiär grundutbildning genomgå ytterligare utbildning i syfte att fördjupa kunskaperna på något område. Ett annat alternativ är att personer med en annan bakgrund än den som polis ges en utbildning som förbereder dem för vissa arbetsuppgifter inom polisen. Utredningen menar att båda alternativen bör utnyttjas. I utredningen konstateras det att också personer med en helt annan utbildnings- och yrkesbakgrund skulle ha mycket att tillföra polisens verksamhet på dessa områden och att en sådan rekrytering är nödvändig för att polisen ska kunna bedriva en framgångsrik verksamhet.