bet · GY01KU28 · 2011-05-26 00:00:00 — En sådan ordning skulle dock, påpekar , innebära att valadministrationen ex officio måste pröva frågan om förväxlingsbarheten. har i sin rapport från valen anfört bl.a. att motsvarande information som fanns på röstkortet lästes in på kassett och distribuerades till ca 15 000 synskadade. Den sändes också ut till talbibliotek. Informationen fanns också på s.k. Daisyskiva. Ett speciellt material som gör det möjligt för synskadade som kan läsa punktskrift att rösta utan hjälp har tagits fram och distribuerats till de knappt 900 personer som uppgett till att de kan läsa punktskrift. (Enligt upplysning från gäller det sagda material för partiröstning.) Rådet för utvärdering av val har i delbetänkandet Personval 1998 (SOU 1999:136, s. 132) pekat på att efter valet kom att kritiseras för att inte ha informerat tillräckligt tydligt om tänkbara konsekvenser av att inte personrösta. Vissa bedömare har gått så långt, anförde rådet, som att hävda att informationen var missvisande i den delen. Den formulering som fått kritik lyder Du kan ta en valsedel för ditt parti utan att kryssa för någon kandidat. Det innebär att du godtar partiets förslag till ordning av kandidaterna. Kritiken gick ut på att påståendet kan förstås som att det är onödigt att personrösta om man är nöjd med den rangordning som partiet gjort och att en liten personröstande majoritet kan komma att bestämma kandidaturvalet på bekostnad av dem som trott att de stöttat partiets rangordning utan att avge någon personröst. Det fanns, anförde rådet, inte något underlag för att helt säkert avgöra om den aktuella formuleringen, som återgår på propositionstexten (prop. 1997/97:70 s. 118), mer allmänt har uppfattats på det sätt som har angivits. Å andra sidan ansåg rådet att formuleringen lösryckt ur sitt sammanhang kan ge en missvisande bild av hur systemet fungerar och att det finns anledning att göra informationen tydligare på denna punkt. har (SOU 2008:125, s. 165166) uttalat att det vid deras ingående diskussioner har framförts att det borde finnas en möjlighet för väljarna att på valsedeln markera sitt stöd för partiets rangordning. Utredningen har vidare betonat vikten av att väljarna ges ingående information om personvalet och dess effekter. Den centrala valmyndigheten har här, enligt , ett särskilt informationsansvar. Men även partierna och kandidaterna har ett ansvar för att skapa klarhet i frågor kring personvalet och dess effekter. Propositionen En reformerad grundlag Regeringen anförde i propositionen En reformerad grundlag (prop. 2009/10:80 s. 87 f.) bl.a. att det är sannolikt att väljarnas tillgång till information om partiernas olika kandidater har stor betydelse för deltagandet i personvalet. Även graden av medvetenhet hos väljarna om innebörden av personvalet torde vara av betydelse. Det gäller inte minst i de fall en väljare avstår från att utnyttja sin möjlighet att avge en särskild personröst. Den centrala valmyndigheten har här ett särskilt informationsansvar. Även partierna och kandidaterna har ett ansvar för att skapa klarhet i frågor kring personvalet. Vidare anförde regeringen att ett sätt att bidra till ökad medvetenhet om personvalet hos väljarna, som utredningen föreslår, kan vara att lämna upplysning om personvalet på valsedeln. hade i sitt remissyttrande med anledning härav framhållit att utrymmet för information på valsedeln är begränsat och anfört att det knappast är möjligt att på någon rad utförligt beskriva personröstningens innebörd. För att öka förståelsen för personvalet hos väljarna ansåg regeringen emellertid, liksom utredningen, att det borde införas ett krav på upplysning om personröstens innebörd på valsedlar med uppgifter om kandidater. Regeringen ansåg att det är angeläget att partierna får största möjliga utrymme på valsedeln för uppgifter om kandidater. Med denna utgångspunkt måste en upplysning på valsedeln om personvalets innebörd med nödvändighet bli kortfattad, enligt regeringen. Ett visst utrymme borde emellertid kunna förbehållas för upplysningar om personvalets innebörd utan att det påverkar partiernas behov i alltför hög grad. I betänkande 1996/97:KU16 om förslaget till 1997 års vallag nämnde utskottet inledningsvis att det förekom att vissa lokala partier själva tryckte upp valsedlar, utan att anvisade tryckerier anlitades. På dessa valsedlar trycktes diverse symboler och logotyper som skulle utmärka eller särskilja partinamnet. Såvitt känt hade ingen sådan valsedel bedömts som ogiltig. Utskottet delade emellertid regeringens uppfattning att det av både principiella och tekniska skäl var mindre lämpligt att införa regler för att underlätta möjligheten att trycka partisymboler på valsedlarna. Därefter har utskottet avstyrkt motionsyrkanden om valsedlarnas utformning och innehåll med hänvisning till arbetet som bedrevs av vallagskommitté (bet. 2003/04:KU13). Vidare avstyrkte utskottet i betänkandet Ny vallag (bet. 2005/06:KU9) motionsyrkanden om partisymboler på valsedlar. Utskottet förklarade sig då ansluta sig till regeringens bedömning i proposition 2004/05:163. Vid utskottets behandling av frågan om partisymboler på valsedlarna (bet. 2007/08:KU18) ansåg utskottet inte att det fanns anledning att avvika från den bedömning som utskottet tidigare hade gjort. Även vid sin senaste behandling av frågan vidhöll utskottet sin tidigare bedömning (bet. 2009/10:KU26). Beträffande punktskrift på valsedlar uttalade utskottet i betänkande 2005/06:KU9 Ny vallag att, i avvaktan på tekniska möjligheter att garantera att funktionshindrade väljare alltid kan rösta utan insyn, förslaget i propositionen om förstärkt skydd för valhemligheten var väl avvägt. I betänkandet 2007/08:KU18 underströk utskottet bl.a. vikten av att alla kan rösta på ett värdigt sätt utan att valhemligheten röjs. Vidare anförde utskottet att det av avseende valet framgår bl.a. att åtgärder har vidtagits för att underlätta för synskadade väljare. Utskottet förklarade sig utgå från att möjligheterna att ytterligare underlätta för funktionshindrade att utöva sin rösträtt beaktas fortlöpande. Mot denna bakgrund avstyrktes de då aktuella motionerna om funktionshindrades möjligheter att delta i val. Möjligheten att delta i val för personer med funktionsnedsättning och (C) framställer i motion K202 ett yrkande om en översyn av vallagen för att garantera att röstberättigade personer också har möjlighet att utöva sin rösträtt. Motionärerna anför att enligt om rättigheter för personer med funktionsnedsättning, artikel 29 om deltagande i det politiska och offentliga livet står det att staterna ska garantera att människor med funktionsnedsättning kan delta i den politiska processen på samma villkor som andra. Staterna ska bl.a. i samband med val säkerställa att valprocedurer och material är tillgängligt. De återger hur en person, som i egenskap av god man kom till vallokalen med ett budkuvert, nekades att budrösta då den som behövde hjälp inte hade möjlighet att begära hjälp eller den fysiska förmågan att stoppa ned valsedlarna i respektive kuvert, än mindre försluta kuverten som därefter skulle stoppas i valkuvertet. Enligt 4 kap. 20 § första stycket vallagen ska varje kommun se till att det finns lämpliga lokaler som kan användas som vallokaler och som i fråga om lokalisering, tillgänglighet och öppethållande ger väljarna goda möjligheter att rösta. I tredje stycket stadgas att om en kommun anser att det av särskilda skäl finns behov av att använda en vallokal som inte uppfyller kraven på tillgänglighet, ska det förfarande som anges i 3 kap. 3 § sista stycket tillämpas. I 3 kap. 3 § sista stycket anges det bl.a. att kommunen ska underställa saken och ange varför någon annan lokal inte kan användas i stället och vilka åtgärder som kommunen avser att vidta för att komma till rätta med bristen inför senare val. beslutar därefter om kommunen får använda lokalen i fråga för det aktuella valet. I 9 kap. 4 § vallagen anges det att om en vallokal inte är tillgänglig för funktionshindrade väljare, får röstmottagarna ta emot deras valkuvert utanför vallokalen, om det kan ske under betryggande former. I förarbetena (prop. 2004/05:163 s. 72) anförde regeringen bl.a. att det är självklart att kommunerna måste vidta alla rimliga åtgärder för att kunna tillhandahålla vallokaler och röstningslokaler som är tillgängliga för alla väljare. I sitt remissyttrande hade bl.a. framfört att en kommun endast vid särskilda skäl borde få använda en lokal som inte är tillgänglig för personer med fysiska funktionshinder. Regeringen ansåg att detta förslag hade goda skäl för sig och att det var väl avvägt. Vallagen hade utformats i enlighet med förslag. Kravet på tillgänglighet skulle dock gälla oavsett form av funktionshinder. Även andra funktionshinder än fysiska borde beaktas när det gäller möjligheterna att i vissa fall kunna avge en röst utanför en vallokal. Väljare som på grund av sjukdom, funktionshinder eller ålder inte själva kan ta sig till ett röstmottagningsställe får, enligt 7 kap. 4 § första stycket vallagen, lämna sina valsedlar där genom bud. Enligt 5 § samma kapitel får, såvitt nu är av intresse, följande personer vara bud förutsatt att de har fyllt . väljarens make eller sambo samt väljarens, makens eller sambons barn, barnbarn, föräldrar eller syskon (1) de som yrkesmässigt eller på liknande sätt ger väljaren vård eller som annars brukar hjälpa väljaren i personliga angelägenheter (2) de som särskilt har förordnats av kommunen att vara bud (3) och av anställda lantbrevbärare (4) Väljare som vill rösta genom bud ska, enligt 7 kap. 7 § första stycket, i närvaro av budet och ett vittne (som ska har fyllt ) lägga de valkuvert som gjorts i ordning i ett ytterkuvert för budröst (1) klistra igen ytterkuvertet (2) på kuvertet (3) intyga att de gjort i ordning valkuvert och ytterkuvert på detta sätt och att valkuvertet inte gjorts i ordning tidigare än vad som är tillåtet; väljare som p.g.a. sjukdom, funktionshinder eller ålder inte själva kan ta sig till ett röstmottagningsställe ska dessutom på ytterkuvertet intyga att de uppfyller kraven för att få budrösta (a) och ange sitt namn och personnummer (b). På ytterkuvertet ska vittnet och budet ange sina personuppgifter och göra ett intygande på det sätt närmare anges i 7 kap. 7 § andra stycket vallagen. I 40 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen anges att sekretess gäller för uppgift om hur en väljare har röstat vid val enligt vallagen och som framkommit då biträde lämnats åt väljaren vid röstningen (1), eller framgår av innehållet i ett avgivet valkuvert som inte har öppnats för rösträkning enligt bestämmelserna i 11 och 12 kap. samma lag (2). Enligt 8 § samma kapitel inskränker den tystnadsplikt som följer av bl.a. 1 § rätten enligt 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 1 och 2 §§ yttrandefrihetsgrundlagen att meddela och offentliggöra uppgifter. har enligt rapporten från valen noterat en kraftig ökning av antalet frågor om gränsdragningar för vad som är tillåtet vid budröstning. Frågorna har kommit både från privatpersoner och från andra valmyndigheter. Den vanligaste frågan från privatpersoner rörde i vilken utsträckning man som bud kan och får hjälpa till vid röstningen, t.ex. när en person inte själv kan skriva sin namnteckning eller när väljaren inte kan uttrycka en egen vilja. Samtalen har varit så pass många och av sådan karaktär att det enligt finns anledning att överväga förtydliganden om budets roll och vad som krävs för att väljaren ska ha ansetts avge en sådan viljeyttring att det är möjligt att hjälpa till att göra i ordning rösten om väljaren begär det. I flera fall har personer som kontaktat berättat att de på grund av att de vet hur den person som är i behov av bud brukar rösta, har hjälpt till att göra i ordning rösterna med utgångspunkt i denna kunskap. Enligt rapporten har det också förekommit diskussioner kring förfarandet med hand på penna, dvs. den metod där någon annan hjälper till att skriva en persons namnteckning. Denna metod används i praktiken vid budröstning när väljaren inte själv kan skriva sin namnteckning. Problemet är att samtliga valnämnder inte godkänner metoden. har vid förfrågan rekommenderat metoden och anser det vara otillfredsställande att samma förfarande kan bli föremål för olika bedömningar. Några möjligheter för att ge vägledning i dessa frågor finns inte, och myndigheten anser att frågan bör ingå i en generell översyn av villkoren vid budröstning. uppmärksammar ett rättsfall, NJA 1937 s. 221, som behandlar frågan om giltighet av en underskrift som skett med hand på penna. I det fallet gällde saken en testators underskrift av ett testamente. Testatorns hand hade på grund av sjukdom skakat så mycket att han inte kunde skriva under utan att få stöd av en annan person. Metoden med hand på penna godtogs av och testamentet förklarades giltigt. Testamente är omgärdat av omfattande formkrav, och det är svårt att se att metoden inte alls ska kunna godkännas vid budröstning, anför . Med anledning av de överklaganden som kommit in rörande hanteringen av budröster finns det, anför , anledning att göra en översyn av det material som tagits fram för budröstning. Det finns skäl att försöka förbättra det ytterkuvert som är fastställt i valförordningen men också att förtydliga instruktionerna till röstmottagarna om vad som krävs för att en budröst ska godkännas. har i sin rapport om erfarenheter från valen anfört bl.a. att de nya reglerna för tillgänglighet till röstningslokaler har fungerat väl såvitt kunnat utreda. Endast ett fåtal lokaler där tillgängligheten var begränsad har behövt underställas länsstyrelserna för prövning, som i samtliga fall funnit att de av kommunerna anförda skälen för att trots brister i tillgänglighet använda lokalerna varit godtagbara. Information om hur det går till att rösta och nyheterna i vallagen spelades in på teckenspråk och lades ut på webbplats. En broschyr på lättläst svenska togs fram och sändes till de ca 5 000 adresser som Stiftelsen har i sina register. Ett antal handikapporganisationer och samtliga samarbetsorgan för handikappfrågor i länen fick också broschyren. framhåller i sin promemoria (dnr 13-2011) angående budröster generellt att det är väsentligt att röstmottagarnas kontroll av budröster skärps så att eventuella fel kan rättas till innan en röst tas emot och att man på detta sätt undviker att rösten senare ogiltigförklaras. Det är också möjligt att den typografiska utformningen av ytterkuverten skulle kunna göras om på ett sådant sätt att de olika formella kraven ännu tydligare framgår, anför nämnden. I betänkande 2005/06:KU9 Ny vallag fann utskottet, i avvaktan på tekniska möjligheter att garantera att funktionshindrade väljare alltid kan rösta utan insyn, att förslaget i proposition 2004/05:163 om förstärkt skydd för valhemligheten var väl avvägt. Vad gäller tillgängligheten till vallokaler och röstningslokaler slog utskottet fast att denna tillgänglighet var av grundläggande betydelse för väljarens möjligheter att utöva sin rösträtt samt utgick från att regeringen skulle ge i uppdrag att efter valet göra en uppföljning avseende tillgängligheten till vallokaler. Därefter underströk utskottet, i betänkande 2007/08:KU18, vikten av att alla kan rösta på ett värdigt sätt utan att valhemligheten röjs och av att röstningslokalerna är tillgängliga för alla. Av om erfarenheter års val framgick, enligt utskottet, att de nya reglerna om tillgänglighet till röstningslokaler har fungerat väl. Av rapporten framgår även att åtgärder har vidtagits för att underlätta för synskadade väljare. Utskottet utgick från att möjligheterna att ytterligare underlätta för funktionshindrade att utöva sin rösträtt skulle beaktas fortlöpande. m.fl. (FP) yrkar, i motion K280 i denna del, en översyn av vallagstiftningen angående förtidsröstning. Motionärerna anför att många ställen för förtidsröstning har varit tydligt underbemannade och i vissa fall alltför nära kopplade till ställen där de politiska partierna bedrivit kampanj; här nämner de särskilt i och i . (FP) yrkar, i motion K311 i denna del, ett tillkännagivande om att vallagen ska följas. Hon anför att det måste ske en uppryckning när det gäller förtidsröstningen. Missförhållanden som rapporterats gäller, enligt motionären, t.ex. ett felaktigt antal valförrättare där en och samma person tagit emot, kontrollerat, prickat av och lagt i valurnorna, fall där den röstande personen inte har behövt visa legitimation för att få förtidsrösta, situationer då valhemligheten inte har garanterat för de röstande vid förtidsröstningen samt det faktum att passerande fotgängare har kunnat se rakt in i valbåsen vid flera förtidsröstningsställen. Detta är inte förenligt med vallagens bestämmelser, anför hon. m.fl. (S) framställer i motion K404 i denna del ett yrkande om ändringar i vallagen. De anför att röstningsförfarandet bör förenklas. Flera förtidsröstningsställen har haft möjlighet att skriva ut röstkortet på nytt, om väljaren inte har med sig sitt. Denna service borde, enligt motionärerna, ges på samtliga förtidsröstningsställen. På varje röstmottagningsställe ska det, enligt 3 kap 4 § första stycket vallagen, finnas så många röstmottagare som behövs för att röstmottagningen ska kunna genomföras. Enligt andra stycket i samma paragraf ska det för varje valdistrikt utses minst fyra röstmottagare, varav en ordförande och en ersättare för ordföranden. Vid röstmottagningen ska minst tre av röstmottagarna vara närvarande i vallokalen. En av dessa ska vara ordföranden eller ordförandens ersättare. Andra stycket gäller, som även framgår av lagtexten, bara för vallokaler enligt författningskommentaren (prop. 2004/05:163 s. 111). På ett röstmottagningsställe eller i ett utrymme intill detta får det inte förekomma propaganda eller annat som syftar till att påverka eller hindra väljarna i deras val, enligt 8 kap. 3 § vallagen. Enligt 4 § samma kapitel ansvarar röstmottagarna för ordningen på röstmottagningsstället. Den som finns i lokalen eller i ett utrymme intill denna ska rätta sig efter de anvisningar som röstmottagarna ger för att röstmottagningen ska kunna genomföras. Blir det sådan oordning att den inte kan avstyras får röstmottagningen tillfälligt avbrytas. På ett röstmottagningsställe ska det, enligt 8 kap. 1 § vallagen, finnas ett lämpligt antal avskilda platser (valskärmar) där väljarna kan rösta utan insyn. Väljare som inte är kända för röstmottagarna ska legitimera sig eller på något annat sätt styrka sin identitet, enligt 8 kap. 6 § vallagen. Detsamma gäller bud, enligt 8 § samma kapitel. Väljare eller bud ska, enligt 10 kap. 3 §, lämna väljarens röstkort till röstmottagarna. Detta behövs dock inte om den information som röstkortet innehåller ändå är tillgänglig för röstmottagarna eller om röstmottagningen sker hos en utlandsmyndighet. anför i sin rapport från valen att det enligt myndighetens mening skulle behövas ytterligare föreskrifter gällande förtidsröstning. Det saknas närmare föreskrifter t.ex. gällande lokalernas utformning, hur valsedlar ska hanteras, hur säkerheten ska efterlevas och antalet röstmottagare. En allt tillgängligare röstningsprocess skapar dessutom behov av en striktare syn på lokalernas avgränsning i förhållande till kringliggande aktiviteter. Det är av stor vikt att valhandlingen inte omgärdas av sådan störande aktivitet att processen inte upplevs som avskild, säker och tillförlitlig av väljarna. har i sin promemoria Erfarenheter av prövningen av överklaganden val anfört att för att de bestämmelser i 8 kap. 4 § vallagen som gäller väljarens skydd på ett röstmottagningsställe och röstmottagarens befogenheter att upprätthålla ordning ska kunna tillämpas måste röstmottagningsstället vara klart avgränsat, t.ex. genom avskärmning eller på liknande sätt. I beslut angående förtidsröstningen på har nämnden efterlyst en utvärdering av röstningslokalernas utformning. I ett beslut angående förtidsröstningslokal i i har nämnden anfört att det i utvärderingen särskilt bör uppmärksammas hur avgränsningen av lokalerna bör göras och hur lokalerna lämpligen bör vara utformade för att röstmottagarna på bästa sätt ska kunna fullgöra sin skyldighet att hålla ordning i röstningslokalen och intilliggande utrymmen och väljarna garanteras det skydd som vallagen ger dem. I promemorian har tillagt att det särskilt med hänsyn till det stora antalet förtidsröstande är en given utgångspunkt att samma krav på säkerhet i proceduren måste eftersträvas för förtidsröstande som för röstande i vallokaler. I sammanhanget noterade i promemorian att 3 kap. 4 § vallagen innehåller detaljerade föreskrifter om antalet röstmottagare i en vallokal medan det för en röstningslokal gäller att det ska finnas så många röstmottagare som behövs. Erfarenheterna av förtidsröstningen val visar enligt mening sammanfattningsvis att säkerheten i förtidsröstningen måste höjas och att man i det arbetet måste överväga följande frågor. röstningslokalernas belägenhet och utformning rekryteringen och utbildningen av röstmottagare. Frågan om valpropaganda i omedelbar närhet till röstningslokaler har uppmärksammats av i två ärenden, angående och Vivalla bibliotek i . I det förra beslutet anförde nämnden bl.a. följande. I vallokal och på annat röstmottagningsställe (röstningslokal) eller i ett utrymme intill en sådan lokal får det, enligt 8 kap. 3 § vallagen, inte förekomma propaganda eller annat som syftar till att påverka eller hindra väljarna i deras val. Syftet med denna bestämmelse är att väljaren ska vara ostörd och skyddad för varje form av påverkan under själva valhandlingen, ett led i att trygga genomförandet av fria och hemliga val. Förbudet i 8 kap. 3 § vallagen mot politisk propaganda har sina rötter i äldre lagstiftning. Fram gällde att tal inte fick hållas inom vallokalen och inte heller fick tryckta eller skrivna upprop finnas där, se 57 § första stycket lagen (1920:796) om val till och motsvarande bestämmelser i kommunala vallagen (1930:253). Med vallag (SFS 1972:620) utvidgades förbudet att gälla i röstningslokal eller i anslutande utrymme (8 kap. 11 § tredje stycket). Ändringen byggde på ett förslag av valtekniska utredning och motiverades enligt utredningen (SOU 1969:19 s. 89) av att den gällande lagen gett upphov till viss tvekan om hur långt valförrättarens ordningsmakt sträckte sig. Genom att föreslå tilläggen röstningslokalen eller utrymme därintill och i röstningslokal eller i anslutande utrymmen sökte utredningen åstadkomma en önskvärd precisering i detta avseende. Den föreslagna ändringen togs in vallag utan några särskilda kommentarer i propositionen. Såvitt framgår av förarbetena var alltså ändringen inte primärt motiverad av en önskan att vidga området för förbud mot politisk propaganda utan närmast för att klargöra inom vilket område valförrättarna kunde utöva sin befogenhet att upprätthålla ordningen i samband med röstningen. vallag (SFS 1997:157) ändrades lydelsen till i en röstningslokal eller ett utrymme intill lokalen (9 kap. 14 §), ett uttryck som alltså förts över till den nu gällande vallagen. Det finns inte några närmare förarbetsuttalanden om innebörden av detta uttryck. 1996/97:70 s. 201 sägs endast att bestämmelsen motsvarar den lag. Av 7 kap. 1 § första stycket vallagen framgår att det är kommunerna som inrättar röstningslokaler i landet. Förbudet i 8 kap. 3 § vallagen mot politisk propaganda på ett röstmottagningsställe eller i utrymme intill detta är en bestämmelse som kommunerna har att beakta när de hyr utrymmen för röstningslokaler och det ankommer på kommunerna att se till att hyresavtalen får ett sådant innehåll att kraven på röstningslokaler i 8 kap. 3 § vallagen uppfylls. har inte i sin handbok om kommunernas uppgifter vid valen 2010 närmare gått in på vilka krav som bör ställas på ett röstmottagningsställe för att föreskrifterna i 8 kap. 3 § vallagen ska anses vara uppfyllda. Röstmottagningen i röstningslokaler, vanligen kallad förtidsröstning, är av mycket stor omfattning.