bet · GY01AU10 · 2011-06-08 00:00:00 — ska hänvisa till berörda kollektivavtalsparter för information om kollektivavtal som kan komma att bli tillämpliga. Europeiska kommissionen har identifierat tolv arbetsområden för den inre marknaden . Till varje arbetsområde hör ett nyckelinitiativ som kommissionen förbinder sig att lägga fram förslag om under de kommande månaderna. För att stärka den sociala sammanhållningen i EU kommer kommissionen att lägga fram ett lagförslag för att förbättra tillämpningen av utstationeringsdirektivet. Lagstiftningen ska syfta till att förbättra och stärka genomförandet, tillämpningen och den praktiska efterlevnaden av direktivet. Detta innebär åtgärder för att förhindra och bestraffa ett missbruk och ett kringgående av reglerna samt lagstiftning som klarlägger utövandet av etableringsrätten, rätten att tillhandahålla tjänster och de grundläggande sociala rättigheterna, KOM(2011) 206. Enligt kommissionens plan ska ett förslag läggas fram . Målet är att och rådet når en slutlig överenskommelse på alla de tolv områdena före slutet av 2012. Socialdemokraterna anser i motion A403 att lex bör rivas upp (yrkande 1) och betonar behovet av initiativ på EU-nivå för att förändra delar av utstationeringsdirektivet (yrkande 4). Partiet gör gällande att regelverket som omger kollektivavtalen måste stärkas. innehåller en rad allvarliga brister. Socialdemokraterna vill att lika löne- och anställningsvillkor ska gälla för alla som jobbar i . Svenska kollektivavtal ska gälla alla som arbetar på den svenska arbetsmarknaden. Det räcker inte att enbart ändra den svenska lagstiftningen. Socialdemokraterna vill tillsätta en utredning med uppdrag att finna en lösning som stärker den svenska arbetsmarknadsmodellen. Bevisregeln måste tas bort. I stället bör en regel införas om att en arbetsgivare som hävdar att löner och villkor är godtagbara ska bekräfta tillämpningen av dessa genom ett avtal med arbetstagarorganisationen. Det krävs också åtgärder inom EU. Det krävs en revidering av vissa artiklar i utstationeringsdirektivet i syfte att säkerställa karaktären av minimidirektiv så att en likabehandling av löntagare kan garanteras. anser i motion A406 att villkoren för att vidta fackliga stridsåtgärder bör ändras. Genom lex försämrades dessa villkor (yrkande 1). Regeringen gick längre i de lagstiftningsåtgärder som vidtogs än som krävdes enligt Lavaldomen, och man utnyttjade inte det allmänna nationella handlingsutrymme som finns enligt , t.ex. när det gäller att tillåta fackliga stridsåtgärder för krav om avtalsförsäkringar. Utstationeringsdirektivet bör revideras i syfte att garantera en likabehandling av löntagare. anser att regeringen bör vidta åtgärder på EU-nivå för att skydda utstationerad arbetskraft (yrkande 3). anser också att en utredning bör tillsättas med direktiv om att finna en långsiktig lösning som värnar den svenska kollektivavtalsmodellen. Arbetsmarknadens parter bör vara involverade i detta utredningsarbete (yrkande 5). anser i motion A385 att lex ska rivas upp, att det ska tillsättas en utredning med uppdrag att långsiktigt utveckla och stärka den svenska kollektivavtalsmodellen, att en regel bör införas om att en arbetsgivare som hävdar att löner och villkor är godtagbara ska bekräfta tillämpningen av dessa genom ett avtal med arbetstagarorganisationen och att utstationeringsdirektivet bör revideras. anser att regeringen gick längre än vad krävde när den avskaffade lex också gentemot länder utanför EU/EES-området. Det innebär att kollektivavtal från hela världen, oavsett kvalitet och innehåll, nu kan tillämpas i . Det är enligt en helt orimlig och opåkallad öppning för lönedumpning. Den förändrade lagstiftningen har en rad allvarliga brister. anser att regeringen har gått längre än vad Lavaldomen kräver och i onödan försvårat för de fackliga organisationerna att teckna kollektivavtal med utländska företag. Regeringen har inte utnyttjat det nationella handlingsutrymme som finns enligt . anser att försäkringskostnader är en del av arbetskraftskostnaden och omfattas av begreppet minimilön och alltså ingår i den s.k. hårda kärnan i direktivet. Enligt utstationeringsdirektivet omfattar den hårda kärnan även arbets- och anställningsvillkor som rör säkerhet, hälsa och hygien på arbetsplatsen, dvs. I och med lex löper utländska arbetstagare en stor risk att arbeta oförsäkrade på svenska arbetsplatser. Med bevisregeln i lex blir det i praktiken omöjligt att upprätthålla kollektivavtalsregleringen gentemot gästande företag i . Det bör införas en regel om att en arbetsgivare som hävdar att löner och villkor är godtagbara ska bekräfta tillämpningen av dessa genom ett avtal med arbetstagarorganisationen (yrkandena 13 och 8). och i (båda S) vill enligt motion A333 ha ordning och reda på arbetsmarknaden. Regeringen bör skyndsamt se över och utvärdera både de kort- och de långsiktiga effekterna av lex . En arbetsgrupp med representanter för arbetsmarknadens parter bör tillsättas med syftet att se över relevant lagstiftning och återkomma med förslag om hur man också kan säkra såväl sund konkurrens som löntagarnas villkor. m.fl. (S) anser i motion A411 yrkande 1 att ska besluta att återställa 5 § andra stycket utstationeringslagen till den lydelse som gällde före ändringen (SFS 2010:228), vilket innebär att utstationerande arbetsgivare åter ska tillämpa arbetstidslagstiftningens bestämmelser om att arbetstagarna ska få besked om ändringar i arbetstidens förläggning minst i förväg. Motionärerna vill även att 5 a § utstationeringslagen ska upphävas och ges en ny lydelse enligt ett lagförslag som läggs fram i motionen (yrkande 2). Vidare vill motionärerna att lex ska rivas upp (yrkande 3) och att en utredning ska tillsättas om lex där arbetsmarknadens parter inbjuds att delta (yrkande 4). I motionen anges att bevisregeln innebär att det i många fall helt kommer att saknas kontroll och övervakning av att utstationerande arbetsgivare fullgör sina arbetsrättsliga skyldigheter (yrkande 5). Motionärerna anser vidare att det i utstationeringslagen bör införas en bestämmelse som klargör att det är tillåtet att genom stridsåtgärder förmå arbetsgivare att teckna försäkringar (yrkande 6), att regeringen ska agera för att initiativ tas på EU-nivå för att förändra delar av utstationeringsdirektivet (yrkande 7) och att regeringen aktivt bör agera för att undanröja hotet om löne- och villkorsdumpning i och (yrkande 9). Utskottets förslag i korthet I detta avsnitt tar utskottet ställning till motionsyrkanden med krav om utredning av lex Laval-relaterade frågor. Utskottet föreslår ett tillkännagivande till regeringen om detta, vilket innebär att motionsyrkandena ska bifallas. Jämför reservation 1 (M, FP, C, KD). Utskottet vill med anledning av motionerna A333 (S), A385 yrkandena 1 och 3 (V), A403 yrkande 1 (S), A406 yrkande 1 (MP) och A411 yrkandena 36 (S) framföra följande. Den svenska kollektivavtalsmodellen bygger på en omfattande autonomi för arbetsmarknadens parter. Den grundläggande principen på den svenska arbetsmarknaden är att huvudansvaret för regleringen av löne- och anställningsvillkor vilar på arbetsmarknadens parter. I har kollektivavtalen hög täckningsgrad. Kollektivavtalsmodellen har hög legitimitet. Utskottet anser att det finns anledning att slå vakt om detta välfungerande system för att reglera arbetsmarknaden. Såväl medlemskapet i EU som globaliseringen medför att ställs inför nya utmaningar. En central utgångspunkt för utskottet är att arbetsmarknadens parters autonomi och ingångna avtal på arbetsmarknaden alltid respekteras till fullo. En annan och lika central utgångspunkt är att alla former av social dumpning och lönedumpning alltid ska motverkas och beivras. Med ökad internationalisering och fler utländska aktörer i krävs det att de regelverk som omger kollektivavtalen stärks. Förändrade förutsättningar kräver nya typer av regelverk i syfte att skapa ordning och reda på arbetsmarknaden. Den fria rörligheten på den inre marknaden som följer av EU-medlemskapet förhindrar inte nationell lagstiftning i syfte att upprätthålla ordning och reda på den svenska arbetsmarknaden. Utskottet anser att arbetstagarnas och företagens rörlighet över gränserna är något mycket positivt som skapar möjligheter för många, såväl människor som företag, att utvecklas. Utskottet ser positivt på möjligheter att riva hinder mellan EU-länder och i förhållande till länder utanför EU för att möjliggöra en ökad rörlighet över gränserna. Det är dock nödvändigt att säkerställa att detta inte sker till priset av dumpade löne- och anställningsvillkor. Den nya svenska lagstiftningen i fråga om utstationering trädde i kraft . Det svenska rättsläget efter den s.k. Lavaldomen är dock oklart. Det finns fortfarande en berättigad oro för att de svenska kollektivavtalen på den svenska arbetsmarknaden inte kan hävdas och värnas. För det första: I syfte att stärka den svenska kollektivavtalsmodellen anser utskottet att kompletterande lagstiftning bör antas. Det rör sig primärt om anmälningsplikt och krav på att det finns en behörig representant också för utländska företag med verksamhet i . Utskottet kan i denna del med tillfredsställelse konstatera att beslutat om ett tillkännagivande till regeringen som innebär att regeringen ska återkomma med förslag om att det ska ställas krav på en behörig representant för företag som är etablerade i utlandet eller näringsidkare bosatta utomlands med personal utstationerad till . Frågan har beretts i näringsutskottet i anslutning till behandlingen av proposition 2010/11:87 om utländsk näringsverksamhet i . I propositionen redovisade regeringen sin bedömning att frågan om en representant lämpligen borde lösas inom ramen för den arbetsrättsliga lagstiftningen snarare än i filiallagen, vilket näringsutskottet anslöt sig till. Frågan borde enligt propositionen utredas i särskild ordning. välkomnade den utredning som enligt uppgift hade tillsatts av regeringen och som påbörjat sitt arbete med att utreda frågan om att i utstationeringslagen införa en anmälningsskyldighet och ett krav på en representant för utländska företag och näringsidkare. Utskottet ansåg dock att det fanns skäl att betona betydelsen av att det införs krav på att företag etablerade i utlandet eller näringsidkare bosatta utomlands i samband med utstationering av arbetstagare till ska ha en representant i landet som är behörig att företräda dem i kontakter med myndigheter och vid förhandlingar med arbetstagarorganisationerna. Utan närvaro av en representant med sådan behörighet kan inte den svenska arbetsmarknadsmodellen fungera, och möjligheten att kontrollera att utstationerade arbetstagare har rimliga arbets- och avtalsvillkor begränsas kraftigt. gjorde också bedömningen att ett sådant krav bör vara förenligt med under förutsättning att EU-medborgare från andra länder inte diskrimineras genom krav på bosättning i . förutsatte att beredningen av frågan hanteras skyndsamt. föreslog enhälligt ett tillkännagivande om detta till regeringen, vilket nu alltså beslutat om (bet. 2010/11:NU19 Utländsk näringsverksamhet i , rskr. 2010/11:270). För det andra anser utskottet att delar av lex som antogs av enligt förslag i proposition 2009/10:48 ska ses över i en särskild utredning. Utskottet anser att Lavalproblematiken måste få en lösning som långsiktigt värnar den svenska kollektivavtalsmodellen inom ramen för EU-medlemskapet. Utgångspunkten ska vara att svenska kollektivavtal ska gälla för alla som arbetar i . Utstationerad arbetskraft ska kunna ges rättigheter i enlighet med svenska kollektivavtal. Utredningen ska föreslå de åtgärder som anses vara nödvändiga för att garantera att alla som arbetar i omfattas av samma villkor oavsett ursprungsland. Utredningen ska ge förslag på hur den s.k. bevisregeln i 5 a § utstationeringslagen kan ändras och tillämpas. I första hand bör detta ske så att det utstationerande företaget ska kunna förmås om det inte är möjligt på annat sätt med stridsåtgärder att bekräfta att villkoren tillämpas i ett avtal med en facklig organisation, ett s.k. bekräftelseavtal. I annat fall ska det ställas kvalitativa krav på det avtal som företaget utgår från. Det ska inte räcka med individuella anställningsavtal eller ensidiga utfästelser från arbetsgivaren. Utredningen ska även ge förslag till hur försäkringsskydd ska kunna krävas för utstationerade arbetstagare. Försäkringar bör betraktas som en del av det skydd som ska garanteras beträffande säkerhet, hälsa och hygien på arbetsplatsen enligt artikel 3.1 första stycket e i utstationeringsdirektivet (96/71/EG). Utskottet anser att det därför bör införas en bestämmelse i utstationeringslagen som klargör att det är tillåtet att genom stridsåtgärder förmå arbetsgivare att teckna försäkringar som TFA (Trygghetsförsäkring vid arbetsskada) och TGL (Tjänstegrupplivförsäkring). I de fall utredningen finner det motiverat ska utredningen ge förslag till lösningar genom ändrad nationell lagstiftning eller genom att föreslå andra åtgärder. En given utgångspunkt i ett sådant arbete ska vara att de föreslagna lösningarna uppfyller krav och ska vara stabila i den meningen att lagändringarna inte får löpa en väsentlig risk att bli ifrågasatta av kommissionen eller i klagomål hos . Utskottet är här medvetet om att det kan finnas ett utrymme för tolkning av , och en belysning av tolkningsproblematiken bör ske. Om lagstiftningsåtgärder föreslås ska dessa inom ramar skapa en balans mellan de intressen som gör sig gällande. Utredningen bör i detta sammanhang naturligtvis beakta utvecklingen av på området. En annan utgångspunkt är att eventuella lagförslag ska vara förenliga med de övriga konventioner som är bundet av. Arbetet ska ske skyndsamt och redovisas . Enligt de förändringar i utstationeringslagen som genomfördes enligt förslag i Lavalpropositionen ska arbetstagarorganisationer anmäla de kollektivavtalsvillkor de kan komma att kräva genom stridsåtgärder till . Denna hantering har dock brustit, och endast ett fåtal organisationer har följt den nya ordningen. För att stärka denna nya processordning och tydliggöra ansvarsfördelningen bör alternativa hanteringar och mottagarinstanser analyseras. Den utredning som föreslås av utskottet ska analysera vilka verkningsfulla åtgärder som bör vidtas för att säkerställa att företagen lämnar uppgifter om kollektivavtal, t.ex. ett vitesförfarande. Utredningen ska också kartlägga fördelar och nackdelar med att i stället ge ansvar för denna hantering. Vad utskottet anfört om att regeringen skyndsamt ska tillsätta en utredning med uppdrag att inom den angivna tiden överväga vilka lagändringar som enligt ovan krävs för att värna den svenska modellen i ett internationellt perspektiv och därefter återkomma till med lagförslag bör ges regeringen till känna. Det innebär att motionerna A333 (S), A385 yrkandena 1 och 3 (V), A403 yrkande 1 (S), A406 yrkande 1 (MP) och A411 yrkandena 36 (S) tillstyrks. Ytterligare ändringar i utstationeringslagen m.m. Utskottets förslag i korthet I detta avsnitt tar utskottet ställning till motionsyrkanden om ytterligare ändringar i utstationeringslagen m.m. Utskottet föreslår att avslå motionsyrkandena. Jämför reservation 2 (S). Utskottsmajoriteten bestående av företrädarna för Socialdemokraterna, har ovan föreslagit ett tillkännagivande till regeringen om en utredning om lex . Mot detta har företrädarna för allianspartierna reserverat sig. Utskottet kan inledningsvis konstatera det inte är helt lätt att klara ut var partierna står i frågan om lex . Att det finns en kritik som delvis förenar de tre rödgröna partierna är klart, men i detaljerna och i fråga om vad som bör komma i stället är ståndpunkterna mera svårförenliga att döma av dessa partiers kommittémotioner. Vad som är än mer förvånande är bristen på enhetlighet och konsekvens i den socialdemokratiska ståndpunkten. I den enskilda S-motionen A411 framställs det krav som går långt utöver det som yrkas såväl i det egna partiets kommittémotion som i de övriga kommittémotionerna och detta parallellt med krav som i stort överensstämmer med kommittémotionen. De förstnämnda yrkandena avser dessutom preciserade lagförslag. Innebörden av lagförslagen är för det första att förutsättningarna för att få vidta en stridsåtgärd i samband med utstationering ska ändras. Det ska räcka att de krav som ställs är minst i nivå med miniminivån enligt lag. Som förslaget får förstås ska någon inskränkning inte alls gälla om stridsåtgärden syftar till att tillvarata en medlems intresse. För det andra tas bevisregeln bort helt (yrkande 2). Den praktiska innebörden är att det skulle vara fritt fram att vidta stridsåtgärder mot en utstationerande arbetsgivare alldeles oavsett vilka villkor de utstationerade arbetstagarna redan har. Därutöver har motionen ett konkret lagförslag om att återinföra skyldigheten för utstationerande arbetsgivare att ge arbetstagare besked om ändringar i arbetstidens förläggning i förväg (yrkande 1). Motionen har också ett yrkande om att regeringen ska agera aktivt för att undanröja hotet om löne- och villkorsdumpning i och (yrkande 9). Motionen saknar en analys av hur dessa lagförslag förhåller sig till . En analys saknas också av vad som skulle bli de faktiska konsekvenserna av att lagförslagen genomfördes, vilket vid ett bifall skulle ske i princip omgående. För utskottet står det klart att ett genomförande av framför allt motionens yrkande 2 skulle leda till omfattande hinder för den fria rörligheten och diskriminering av utländska företag. Det skulle dessutom innebära en påtaglig risk för ytterligare domar i som underkänner svensk lagstiftning liksom risk för kraftiga skadestånd för organisationer som genomför stridsåtgärder enligt reglerna. Det skulle dessutom innebära att med stor sannolikhet fick kritik av såväl EU som andra medlemsländer. Enligt utskottets mening inger det allvarlig oro att det i socialdemokratiska motioner på detta sätt framställs yrkanden med en närmast protektionistisk innebörd. Det är dessutom värt att notera att ett bifall till motionen skulle rycka undan grunden för utskottsmajoritetens förslag om en utredning om lex . Motion A411 yrkandena 1, 2 och 9 (S) avstyrks. Utskottets förslag i korthet I detta avsnitt tar utskottet ställning till motionsyrkanden om utstationeringsdirektivet på EU-nivå. Utskottet föreslår ett tillkännagivande till regeringen om detta, vilket innebär att motionsyrkandena ska bifallas. Jämför särskilt yttrande (M, FP, C, KD). Utskottet vill med anledning av de nu behandlade motionerna framföra följande. När utstationeringsdirektivet antogs av och ministerrådet rådde en bred enighet om att direktivet skulle utgöra en lägsta nivå för de löne- och anställningsvillkor som ett värdland kan kräva. har dock i sina domar valt att tolka direktivet som ett tak, dvs. domstolen har angett en högsta nivå för de villkor som kan avkrävas ett gästande företag. Därför krävs det nya politiska initiativ för att säkerställa karaktären av minimidirektiv så att likabehandling av löntagare kan garanteras. Utskottet instämmer i det som sägs om detta i motionerna A385 yrkande 8 (V), A403 yrkande 4 (S) och A406 yrkande 3 (MP), och det som anförts bör ges regeringen till känna. Det innebär att de nyssnämnda motionerna tillstyrks. Även motion A411 yrkande 7 (S) tillstyrks i den mån den får anses vara tillgodosedd med det anförda. Utredning om den svenska kollektivavtalsmodellen Utskottets förslag i korthet I detta avsnitt tar utskottet ställning till motionsyrkanden om en utredning om den svenska kollektivavtalsmodellen. Utskottet föreslår att avslår motionsyrkandena. Jämför reservation 3 (MP, V). , i motion A385 yrkande 2, och , i motion A406 yrkande 5, vill att det tillsätts utredningar om den svenska kollektivavtalsmodellen för att finna långsiktiga lösningar. Båda motionerna har sin utgångspunkt i lex Laval-frågan. Utskottet har i den första delen av detta betänkande tagit ställning till motioner som från andra utgångspunkter inneburit förslag om en översyn eller utvärdering av den svenska lagstiftningen och arbetsrätten. Utskottet har uttalat sitt stöd för att den svenska modellen med kollektivavtal bör värnas. Någon åtgärd med anledning av motionerna har inte ansetts vara behövlig. Utskottet ser inte heller något behov av att det tillsätts en utredning med den inriktning som och förespråkar i sina respektive motioner. Motionerna A385 yrkande 2 (V) och A406 yrkande 5 (MP) avstyrks. Utskottets förslag i korthet Utskottet behandlar i detta avsnitt ett antal motionsyrkanden om ratificering av 94. Utskottet föreslår ett tillkännagivande till regeringen om detta, vilket innebär att motionsyrkandena ska bifallas. Jämför reservation 4 (M, FP, C, KD). är medlem i Internationella arbetsorganisationen, i det följande kallad . beslutande församling Internationella arbetskonferensen (arbetskonferensen) sammanträder en gång . Som ett resultat av de diskussioner som förs under arbetskonferensens sessioner kan konferensen med stöd av stadga anta konventioner eller rekommendationer. kan även anta resolutioner och deklarationer. Huvudsyftet med 94 angående arbetsklausuler där en offentlig myndighet är part är att garantera att fastställda arbetsvillkor skyddas mot en försämring till följd av konkurrens vid anbudsgivning. I artikel 2 i konventionen anges det att offentliga kontrakt ska innefatta klausuler som tillförsäkrar vederbörande arbetstagare lön, arbetstid och andra anställningsvillkor som inte är mindre gynnsamma än de som fastställts i kollektivavtal eller annat godtaget förhandlingssystem, skiljedom eller den nationella lagstiftningen för arbete av samma art inom berört yrke eller näringsgren inom det område där arbetet utförs. 94 antogs 1949, och beslutade året därpå att inte ratificera den. Frågan om en svensk ratificering aktualiserades åter då uppdrog åt en särskild utredare att granska möjligheter att ratificera konventionen mot bakgrund av den gällande EG-rättsliga regleringen av offentlig upphandling. Utredaren lämnade inte något förslag, bl.a. med hänvisning till de diskussioner som då pågick inom EU om ett direktiv om utstationering av arbetstagare. tillkännagav för regeringen att det är viktigt att kan ratificera den som innebär att man vid offentlig upphandling kan ställa sociala krav på sina leverantörer av varor och tjänster (bet. 2005/06:AU3, rskr. 2005/06:174). Av regeringens skrivelsen Redogörelse för behandlingen av skrivelser till regeringen (skr. 2010/11:75) framgår att frågan är under beredning i . Regeringen hänvisar bl.a. till Utredningen om utvärdering av upphandlingsregelverket och översyn av upphandlingsstatistiken, i det följande kallad , (dir. 2010:86). Utredningen ska bl.a. belysa relevant EU-rätt och även beakta internationella överenskommelser på området. Eftersom frågan om en eventuell ratificering av konvention 94 hör nära samman med de frågor som ska behandlas av utredningen, anser regeringen att det finns skäl att avvakta med att ta ställning till frågan om ratificering av konventionen tills utredningen har redovisat sina bedömningar. Frågan om en svensk ratificering av konventionen är förenlig med åtaganden enligt har tagits upp i betänkandet Nya upphandlingsregler 2 (SOU 2006:28). Slutsatsen i utredningen var att det får anses osäkert om en tillämpning av de krav konventionen ställer är förenlig med EU:s direktiv rörande offentlig upphandling och andra gemenskapsrättsliga regler. Utredningen noterar dock att en annan sak är om en svensk ratifikation ändå kan vara lämplig. Utredningen tar inte ställning i denna fråga utan anser att den får behandlas i ett annat sammanhang. I betänkandet Förslag till åtgärder med anledning av Lavaldomen (SOU 2008:123) finns en redovisning av förhållandet mellan vissa och . Den rättsliga situationen beskrivs som komplicerad. Regeringen utsåg en särskild utredare med uppdrag att se över behovet av och möjligheterna att införa marknadsorienterade styrmedel på arbetsmiljöområdet, i det följande kallad .