bet · GZ01UFöU2 · 2011-12-02 00:00:00 — avslår regeringens proposition 2011/12:29 Fortsatt svenskt deltagande i den internationella säkerhetsstyrkan i (ISAF). Därmed bifaller motion 2011/12:U9 yrkande 1. har härjats av krig. Gång på gång har detta genomfattiga land utgjort slagfältet för olika stormakters ekonomiska och säkerhetspolitiska ambitioner. De som fått betala det högsta priset är det afghanska folket genom ett oöverskådligt mänskligt lidande. historia visar att det inte finns en militär lösning på landets problem. Utländsk militär närvaro har gång på gång fördjupat och förstärkt landets konflikter. Fred kan bara byggas genom en inkluderande dialog och en bred försoningsprocess. Det kommer inte att vara en lätt process, men är en förutsättning om vi långsiktigt vill bygga fred och demokrati i och säkra biståndsorganisationernas arbete i landet. deltar i den Natoledda internationella säkerhetsstyrkan i (Assistance Force ISAF). Steg för steg har antalet svenska soldater ökats. I regeringens proposition föreslås att den svenska insatsen ska utgöras av ca 500 personer. Sammanlagt ingår drygt 130 000 soldater från 49 länder i ISAF. Utvecklingen i oroar; för som går eskalerar våldet, blir allt grymmare och sprider sig till allt fler delar av landet. I våldets spår ökar antalet civila dödsoffer. Bara dödades 369 civila, ett nytt dystert rekord sedan Unama, FN:s civila stödmission, började dokumentera antalet civila dödsoffer. som de utländska insatserna successivt byggts ut har den fred som skulle främjas blivit alltmer avlägsen. Situationen beträffande de mänskliga rättigheterna i förblir utomordentligt allvarlig, skriver regeringen i sin proposition och det är svårt att inte instämma i det. För många afghaner är utomrättsliga avrättningar och arresteringar, tortyr, censur och andra former av omfattande och grova brott mot de mänskliga rättigheterna en del av vardagen. De afghanska kvinnorna drabbas synnerligen hårt. Presidentvalet kantades av valfusk och kunde på nytt utropa sig till president efter en andra valomgång där motkandidat saknades. Parlamentsvalet omgärdades av valfusk och skandaler, vilket skadat parlamentets legitimitet. utgångspunkt är att vi vill se en utveckling mot fred, demokrati och ökad respekt för de mänskliga rättigheterna i . En sådan utveckling kräver en i grunden annan strategi för där militära insatser ersätts med civila och där aktivt bidrar till en freds- och försoningsprocess i landet. har deltagit i ISAF-insatsen. Insatsens huvuduppgift är att skapa säkerhet och bidra till en fredlig utveckling. När nu ska fatta beslut om att förlänga insatsen borde det vara en självklarhet att fråga sig i vilken grad som ISAF-insatsen lyckats med sitt uppdrag. Faktum är att säkerhetsläget stadigt försämrats i under en rad år. United Nations Assistance Mission in (Unama) beräknar att antalet civila dödsoffer uppgick till 2 777 personer , vilket är det högsta antalet sedan den USA-ledda invasionen 2001. uppgick antalet civila dödsoffer till 1 462, en ökning jämfört med . Majoriteten av dessa dödsfall orsakas av regeringsfientliga gruppers attacker, men såväl den afghanska regeringsarmén som de utländska trupperna fortsätter att orsaka civila dödsoffer. I regeringens proposition framhålls att antalet civila dödsoffer som orsakats av afghanska och internationella styrkor har minskat, men i sammanhanget bör det understrykas att Unamas siffror har ifrågasatts. oberoende () menar att Unama i sin senaste rapport bara kan ha granskat en liten del av alla ISAF:s tillslag där civila dödsoffer krävdes. I synnerhet har AIHRC:s företrädare ifrågasatt uppgifter om hur många civila som dödats i samband med de nattliga räderna. De flesta av ISAF:s nattliga räder genomförs i distrikt som domineras av talibanerna. I dessa områden har lokalbefolkningen vanligtvis inga möjligheter att anmäla civila dödsoffer, och enligt kommissionens företrädare känner de vanligtvis inte ens till att detta kan göras. Den mycket breda definition av upprorsman som ISAF dessutom använder sig av i samband med sina rapporter om antalet dödade vid de nattliga tillslagen tyder på att de flesta som dödas i samband med dessa tillslag skulle ha klassats som civilister enligt internationella humanitära lagar. Mycket tyder på att talibanerna och andra grupper som utövar motstånd har en stark förankring hos lokalbefolkningen i flera regioner. Det blir därmed allt svårare att göra skillnad mellan den civila befolkningen i byarna och upprorsmännen. Detta gör att krigföringen mot talibanerna ofelbart drabbar civila. Även antalet utländska soldater som dödas i stridigheterna har också ökat kraftigt, också det en indikator på att freden blir alltmer avlägsen. dödades 70 utländska soldater, 2010 var siffran 711. Dessutom dödades 1 300 afghanska poliser och över 820 afghanska soldater enligt den afghanska regeringen. Som en del av det s.k. kriget mot terrorismen har USA-ledda styrkor även medverkat till att på lösa grunder gripa, förvara och misshandla personer som misstänks vara inblandade i terrorism. FN och flera människorättsorganisationer har riktat omfattande kritik mot detta. har också medverkat till att beväpna och stötta krigsherrar i för att bekämpa talibanerna. Krigsherrarna håller egen trupp, upprättar egna fängelser, förtrycker godtyckligt befolkningen, särskilt kvinnor, samt profiterar på narkotikahandeln. Fortsatt svenskt deltagande i den internationella säkerhetsstyrkan i (ISAF), punkt 2 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: medger att regeringen ställer en svensk väpnad styrka om högst 500 personer inklusive helikopterenheten till förfogande för deltagande i den internationella säkerhetsstyrkan (ISAF) till utgången av juli månad 2012, varefter styrkan fasas ut så att ingen väpnad styrka ställs till förfogande i den internationella säkerhetsstyrkan (ISAF) efter utgången av november månad 2012. Därmed bifaller motion 2011/12:U10 yrkande 1 och avslår proposition 2011/12:29 och motion 2011/12:U9 yrkande 2. Då konflikterna i till stor del har sin grund i det koloniala arvet är gränser ämnade att skapa motsättningar. När gränserna sattes var det av kolonialmakter som ville beskatta området och som inte var noga med folkens egna önskemål. Den s.k. Durandlinjen som utgör gräns mellan och drogs rakt genom pashtunernas områden och klöv därmed det område som traktens största folkslag bebott sedan historisk tid. De problem som detta har orsakat påverkar regionens konflikter än . Det är svårt att påverka , men om länderna i de forna kolonialområdena hade bildats utifrån lokala villkor och förutsättningar hade många världskonflikter vi sett kunnat undvikas. Ska förbli ett land måste de olika befolkningsgrupperna alla dels få inflytande, dels finna samförstånd. Med bästa vilja har ändå den Natoledda insatsen inte kunnat bidra till stabil och långvarig fred och trygghet i . Vi är i med väpnad trupp som en efterföljd av det amerikanska anfallet, Operation Enduring Freedom (OEF), mot 2001. Det amerikanska motivet bakom OEF var ett krig mot terrorismen, i detta fallet genom ett motanfall mot den grupp som hade ansvaret för WTC-attacken samt mot i som tillät terrornätverk att utbilda sig i läger där islamistiska terrorister sökt . Den terrorism som frodades i stärktes alltså utifrån med pengar och ideologi. Assistance Force (ISAF) är en insats för fred och säkerhet i som bygger på FN-resolution som antogs . ISAF:s uppdrag var först säkerheten i , men vidgades senare till att omsluta hela landet. OEF och ISAF är fortfarande två olika insatser. OEF leds av medan ISAF leds av Nato. Det som är har under årtusenden styrts av perser, , turkar, buddhister, hinduer, araber och mongoler innan britter och ryssar började konkurrera om inflytande i landet. De afghanska folken har en utpräglad misstro mot främmande krigsmakter och en särdeles förmåga att uthärda utan underkastelse. ansvar för Provincial Reconstruction Team (PRT) Mazar-e har fungerat så bra som det kan göra i perspektiv av afghanernas inställning till främmande trupp. Att bygga säkerhet och trygghet för framtiden under afghanskt ansvar har varit strävan genom filosofin hearts and minds. Det svenska ISAF-bidraget, som verkat under mycket svåra förhållanden, får beröm av alla betraktare. Striden mot insurgenterna (upprorsmakarna) har normalt följt rutinen att invånare i en by underrättar ISAF om att talibanerna gått in. Svenskarna har då tagit striden genom att låta Afghanska nationella armén () gå först, följt av svenska armén och därefter Afghanska nationella polisen (ANP). ANP är tänkt att säkra området efter att talibanerna har nedkämpats, kapitulerat eller flytt. I har svenska OMLT (rådgivare) medföljt. Den långsiktiga strategin var att och skulle bli mäktiga att själva lösa uppgiften och att ISAF skulle fasas ut, först till en renodlad utbildande roll och slutligen helt och hållet som icke längre nödvändig assistans. Som strategi är detta inte dåligt, men det har ändå misslyckats. Eftersom insurgenterna ibland har stöd i byarna och andra gånger tvingar sig in i byar där de kan gömma sig fungerar inte konventionell strid som taktik. Den strategin som i stället har antagits för att nå det ovanstående målet är den s.k. counter-insurgency-taktiken (COIN) som av Nato har ansetts vara vägen till framgång. I allt väsentligt är detta en lätt moderniserad version av taktiken för 1800- och 1900-talets koloniala polisinsatser för att slå ned uppror. Denna taktik är riskfylld och innebär inte på något sätt garanterade framgångar. Historien ger åtskilliga exempel på misslyckade COIN-insatser och relativt få framgångsrika. har den stora expansionen av den afghanska armén brottats med svåra problem. Graden av deserteringar har varit från hög till mycket hög och betydande delar av den beväpning som har delats ut till armén har i stället hamnat i talibanernas händer. Vid de tillfällen där afghanska arméförband har deltagit i operationer har det förekommit att soldater har spritt information om detaljer i operationerna som sedan hamnat i talibanernas händer. Förbanden är snedrekryterade etniskt, korruptionen är stor och bristen på läskunniga och pålitliga afghanska soldater gör att det är svårt att bygga upp en stabil kår av officerare och underofficerare. Det är knappast troligt att målet att lämna över säkerhetsuppdraget till en väl fungerande afghansk krigsmakt kommer att kunna realiseras. Det är inte ens särskilt troligt att Karzairegimen kommer att överleva när ISAF nu närmar sig den punkt när man ska lämna . Det sannolika alternativet är ett intensifierat inbördeskrig mellan olika fraktioner. För att en internationell insats ska vara meningsfull måste det också finnas rimliga utsikter till framgång. Insatsen i är inte en sådan. Ju längre vi stannar, desto mer riskerar vi att dras in i ett moras av gerillabekämpningsinsatser som kan vara och kosta det svenska försvaret miljarder som i stället kunde ha använts till en uppbyggnad av försvarsorganisationen i . syn på Afghanistaninsatsen kan inte frikopplas från vår syn på den svenska försvarsförmågan generellt. Man bör vara medveten om att insatser utomlands ofrånkomligen kommer att ske på bekostnad av resurser till det inhemska försvaret. Eftersom det svenska försvaret har reducerats såväl ekonomiskt som till antalet förband innebär alltför stora internationella engagemang att vårt eget territorialförsvar inte kan planeras eller övas. Varje självständig nation behöver ett existensförsvar, vilket inte har. Vår primära målsättning bör vara att bygga upp ett sådant försvar för att möta framtida hot i vårt närområde, inte ett försvar dimensionerat för insatser på fjärran slagfält med oklara utsikter till framgång i det aktuella landet och till oklart gagn för . Ett uttåg ur är enligt vår mening ofrånkomligt. För svensk del kan det ofrånkomliga uttåget lika gärna påbörjas som väntas inträda under skörden . Den svenska insatsen bör successivt avvecklas helt, och inga fler väpnade styrkor bör befinna sig i landet efter . Fortsatt svenskt deltagande i den internationella säkerhetsstyrkan i (ISAF), punkt 2 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om att den svenska militära insatsen i bör dras tillbaka och att en plan för ett sådant trupptillbakadragande bör upprättas. Därmed bifaller motion 2011/12:U9 yrkande 2 och avslår proposition 2011/12:29 och motion 2011/12:U10 yrkande 1. historia visar att det inte finns en militär lösning på landets problem. Utländsk militär närvaro har gång på gång fördjupat och förstärkt landets konflikter. Fred kan bara byggas genom en inkluderande dialog och en bred försoningsprocess där medlemmar ur de stridande grupperna ges en möjlighet att återintegreras i samhället. väntar på ett fredsavtal efter det USA-ledda anfallet 2001. Den militära strategi som först den USA-ledda Operation Enduring Freedom (OEF) och därefter ISAF använder sig av torde undergräva och försvåra alla försök till en freds- och försoningsprocess. anser att den svenska militära insatsen i bör dras tillbaka och att en plan för ett sådant trupptillbakadragande bör upprättas. Det ska som sin mening ge regeringen till känna. Civila insatser i , punkt 3 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om civila insatser i . Därmed bifaller motion 2011/12:U10 yrkande 2 och avslår motion 2011/12:U9 yrkande 3. Även om trupperna kommer att dra sig tillbaka är vår starka förhoppning att viktiga biståndsinsatser fortfarande kan vara kvar och göra nytta för befolkningen i landet. Till exempel har verkat i landet och klarat av att genomföra insatser innan några trupper fanns i landet. På grund av det instabila läget i och en oviss framtid är det dock svårt att förutse vilka långsikta effekter biståndsinsatser i landet de facto kommer att ha. är ett av de fattigaste länderna i världen och civilbefolkningen befinner sig i ett mycket utsatt läge. anser därför att en högre prioritering bör ligga på humanitära insatser i . Då vi i vår budget föreslår ett kraftigt ökat stöd till UNHCR och humanitära insatser är vår avsikt att en del av detta stöd vid behov ska kunna riktas till att hjälpa de flyktingar som finns i och dess närområde. Under förutsättning att säkerhetsläget är sådant att organisationer i det civila samhället kan verka utan risker anser vi att även långsiktiga insatser riktade till de mest fattiga och utsatta i ska kunna fortsätta verka. Däremot ser vi kritiskt på den utveckling som framgår i propositionen, nämligen att det svenska biståndet ska anpassas efter åtagandet i givarsamfundet att kanalisera av biståndet genom den afghanska regeringens system. Vi ställer oss frågande till att det i propositionen framgår att är på god väg att uppnå målet att kanalisera av biståndet via afghanska myndigheter. framhåller regeringen i samarbetsstrategin för bistånd till att budgetsstöd inte är aktuellt. I propositionen framgår det att få framsteg har åstadkommits vad gäller den afghanska myndighetens kapacitet att hantera ökade resursflöden. Det finns också rapporter om omfattande korruptionsproblem och pengar som forslas ut ur landet. För att biståndspengar ska kunna kanaliseras via den afghanska regeringens system måste bl.a. kraven mot korruption skärpas. Vi vill se ett bistånd som når fram till de mest fattiga och utsatta i landet. Det tror vi inte uppnås genom att biståndet kanaliseras via den afghanska regeringen. En av de mest utsatta grupperna i landet är kvinnor och barn. Insatser inriktade på hälsa och skydd för kvinnor och barn anser vi därför vara av vikt. Vi menar att regeringen inte bör gå vidare med att uppfylla målet om att kanalisera av det svenska biståndet till via den afghanska regeringen utan i stället bör prioritera humanitärt bistånd samt insatser via organisationer i det civila samhället och då främst . Inom ramen för att vi i vår biståndsbudget föreslår utökat stöd till organisationer i det civila samhället avser vi även att rikta en del av det till satsningar i . Civila insatser i , punkt 3 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om civila insatser i . Därmed bifaller motion 2011/12:U9 yrkande 3 och avslår motion 2011/12:U10 yrkande 2. Situationen för de mänskliga rättigheterna i är fortsatt mycket kritisk. Vissa framgångar har visserligen skett sedan invasionen 2001; fler barn går i skolan, barnadödligheten har sjunkit något och en större del av befolkningen har tillgång till hälsovård i det område där de bor. Men dessa framsteg har kunnat ske tack vare ökade biståndsflöden och civila insatser från givare och biståndsorganisationer, insatser som oftast är helt frikopplade från den militära insatsen. , tidigare generalsekreterare i , skrev t.ex. på debattsajten Newsmill: Vi håller oss så långt från utländsk trupp amerikansk, polsk, tysk och svensk som möjligt. Istället för att bidra till vår säkerhet utgör utländsk truppnärvaro direkt livsfara för våra medarbetare. Argumentet att vi skyddar civila och biståndsarbetare blir inte mer sant för att det upprepas ofta. Den offensiva militära strategi som valts i har minskat inte ökat förutsättningarna för humanitärt hjälparbete. Trots av utländsk militär närvaro i och stora biståndssatsningar från bl.a. är vardagen för många afghaner, i synnerhet kvinnor, mycket svår. ligger på plats 172 (av 187 stater) i FN:s index för mänsklig utveckling . Av befolkningen lever i fattigdom, enligt , och hungern och undernäringen är utbredd. Enligt dör var elfte blivande mor under graviditeten eller förlossningen. Av barnen förlöses utan närvaro av utbildad vårdpersonal, det är med andra ord långt farligare att vara gravid än utländsk soldat i dagens . Den förväntade medellivslängden för en kvinna är . Av kvinnorna är analfabeter. Shiamuslimska kvinnors situation har försämrats avsevärt i samband med en kontroversiell lag som antogs 2009. Lagen slår bl.a. fast att en shiamuslimsk man får vägra att ge sin hustru mat om hon inte ställer upp på mannens sexuella krav. Human Rights Watch har kritiserat lagen i mycket kraftiga ordalag och menar att den är barbarisk. utgångspunkt är vår solidaritet med det afghanska folket. Vi vill att ska finnas på plats i för att bidra till fred, demokratisering, jämställdhet och utveckling. Men om ska kunna göra det krävs en i grunden annan strategi än dagens, vi behöver växla från en militär till en civil strategi. I stället för att utkämpa ett misslyckat krig bör vi med civila och politiska verktyg bidra till fred. Centralt i en sådan strategi måste vara en ökat civilt bistånd, stöd till försöken att skapa en freds- och försoningsprocess samt förstärkta insatser för att återintegrera medlemmar av det väpnade motståndet i det afghanska samhället. Dessa tre punkter kommer att vara centrala för en strategi för fred och försoning. Tyvärr kan vi konstatera att engagemang på samtliga tre punkter är mer eller mindre begränsat. Talibanernas rörelse kan ingen vän av demokrati, mänskliga rättigheter eller jämställdhet känna någon form av sympati med. Men det är hög tid att vi inser att den brokiga motståndsrörelsen inte kan besegras militärt. Inställningen till talibanerna bland den afghanska befolkningen är tudelad. Många afghaner delar inte talibanernas ideologi, men de upplever att deras levnadsförhållanden inte har förbättrats efter invasionen och ser de utländska truppstyrkorna som regelrätta ockupanter och inkräktare. Få saker kan ha spelat talibanrörelsen mer i händerna än de bristande återuppbyggnadsinsatserna och den utländska militärens övergrepp. OEF, vars arbete fullföljs av ISAF, och de svenska styrkorna kan svårligen beskrivas som något annat än ett misslyckande. Den USA-ledda koalitionen har genom sin krigföring bedrivit ett kontraproduktivt arbete som underlättat nyrekryteringen till talibanerna, som växer sig starkare. borde fokusera på orsakerna till att unga afghanska män ansluter sig till talibanerna. Just nu växer en hel generation afghanska män upp som kommer att sakna möjlighet att få ett arbete, försörja sig och bilda familj om inget radikalt görs. Hopplösheten som följer i fattigdomens spår är talibanernas bästa vän och borde vara den största fienden för oss som önskar se ett demokratiskt i fred. Ett ökat civilt bistånd som skapar möjlighet till utbildning, arbete och försörjning måste vara en fundamental del i varje strategi som syftar till fred i . De humanitära behoven är enorma i , inte minst när det kommer till utbildning och sjukvård för landets kvinnor. Det finns goda exempel på framgångsrika biståndsinsatser. () driver tvååriga barnmorskeutbildningar på två platser i landet, i provinserna . sägs vara i behov av 8 000 barnmorskor, finns nästan 3 000. SAK har utbildat ca 150 barnmorskor, en viktig insats för att minska den skrämmande höga mödradödligheten. De kvinnor som utbildar sig till barnmorskor återvänder i de flesta fall till sina hembyar och praktisera sina kunskaper som utbildad barnmorska. Det ger dem en möjlighet till en egen försörjning, vilket är centralt i arbetet med att öka jämställdheten mellan män och kvinnor. Svenska Afghanistankommitténs imponerande verksamhet visar tydliga exempel på vad borde göra mer av i . anser att måste öka de civila insatserna i . Det ska som sin mening ge regeringen till känna. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2011/12:29 Fortsatt svenskt deltagande i den internationella säkerhetsstyrkan i (ISAF): medger att regeringen ställer en svensk väpnad styrka bestående av högst 855 personer till förfogande för deltagande i den internationella säkerhetsstyrkan i (ISAF) till utgången av december månad 2012, under förutsättning att det även fortsättningsvis finns ett giltigt mandat för styrkan enligt beslut av säkerhetsråd. 2011/12:U9 av m.fl. (V): avslår regeringens proposition 2011/12:29 Fortsatt svenskt deltagande i den internationella säkerhetsstyrkan i (ISAF). tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att den svenska militära insatsen i bör dras tillbaka och att en plan för ett sådant trupptillbakadragande bör upprättas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ökade civila insatser i . 2011/12:U10 av och (båda SD): medger att regeringen ställer en svensk väpnad styrka om högst 500 personer inklusive helikopterenheten till förfogande för deltagande i den internationella säkerhetsstyrkan (ISAF) till utgången av juli månad 2012, varefter styrkan fasas ut så att ingen väpnad styrka ställs till förfogande i den internationella säkerhetsstyrkan (ISAF) efter utgången av november månad 2012. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att svenskt bistånd till inte ska kanaliseras genom den afghanska regeringens system utan att i högre grad bör prioritera humanitära insatser samt kanalisera bistånd via organisationer i det civila samhället, främst . Jag vill inledningsvis yrka bifall till reservationerna 2 och 4.Sverigedemokraterna gick till val med löftet att verka för ett tillbakadragande av den svenska truppen från . Skälen till vårt vallöfte var två. Dels ansåg vi att var tveksam, dels ansåg vi att försvaret av behövde mer anslag ur försvarsbudgeten.Efter det amerikanska anfallet och avsättandet av 2001 skapades ISAF på ett FN-mandat för att bygga säkerhet och stabilitet i . All den strategi som ISAF har utvecklat är inte fel. Tvärtom är det mycket som är bra.