bet · GY01UU10 · 2011-05-12 00:00:00 — En polsk byggjobbare kan mycket väl komma till och arbeta för svenska löner och enligt svenska avtal. Det motsätter vi oss inte. Men med EU:s nuvarande regelverk, i synnerhet med utstationeringsdirektivets utformning, riskerar man en utveckling där svenska löntagare utkonkurreras av utländsk arbetskraft med betydligt sämre löner och andra villkor. Vi anser att man i fråga om utstationeringsdirektivet måste fokusera på att få till stånd regler, en tillämpning och en tillsyn som inte missgynnar inhemska företag och inhemska företags anställda i konkurrens med utstationerande företag och deras personal. Nuvarande regelverk missbrukas när det gäller löner och andra ersättningar, arbetsmiljölagstiftning och arbetstidslagstiftning. Ingångna kollektivavtal följs inte. Vi kan därför ställa oss bakom slutsatserna i den socialdemokratiska motionens yrkande 8, även om vi inte i alla delar håller med om argumentationen. Regeringen är alltför passiv när det gäller att försvara principen att det ska vara i svensk lagstiftning och genom svenska kollektivavtal som förhållandena på den svenska arbetsmarknaden regleras. När det gäller omarbetningen av arbetstidsdirektivet måste siktet vara inställt på att förhindra att regelverket verkar hämmande dels på tillväxt och sysselsättning, dels på människors möjlighet att genom eget arbete få en bättre livssituation. Särskilt yttrande (V) (V) anför: I många medlemsstater har arbetslösheten varit hög, även i goda konjunkturer. Den genomsnittliga arbetslöshetsnivån är nu . Det är oacceptabelt. Arbetslöshetsnivån måste ned, och sysselsättningsgraden måste öka kraftigt. Särskilt fokus bör läggas på att öka kvinnors möjligheter att förvärvsarbeta och på att undanröja diskriminerande strukturer som stänger människor ute från arbetslivet. Målet om full sysselsättning måste prioriteras. Inriktningen på den nya 2020-strategin påstås vara att den ska leda till en tillväxt som ska vara smart, hållbar och gynna alla. vill poängtera att det förutsätter en arbetsmarknad med goda anställnings- och arbetsvillkor där fackliga rättigheter respekteras. Till skillnad från utskottsmajoriteten är jag bekymrad över agerande i samband med budgetsaneringen. har ingripit direkt på arbetsmarknaden i de medlemsstater som beviljats stödlån från EU och IMF, utan hänsyn till tidigare försäkringar om självständighet för arbetsmarknadens parter och den sociala dialogens vikt och om att EU inte ska lägga sig i lönebildningen. har också kört över arbetsmarknadens parter med sina påbud till euroländer i kris att bl.a. genomföra lönesänkningar i strid med gällande kollektivavtal. Det är ett oacceptabelt angrepp på självbestämmandet för arbetsmarknadens parter och de fackliga rättigheterna som går långt utöver kommissionens befogenheter. konstaterar också att det i de flaggskeppsinitiativ på sysselsättningsområdet som kommissionen presenterat finns förslag till insatser som inkräktar på medlemsstaternas och parternas suveränitet i fråga om arbetsrätt och lönebildning. Det är mer angeläget än någonsin att ett juridiskt bindande socialt protokoll för EU antas, som slår fast att grundläggande fackliga rättigheter såsom förhandlings- och konflikträtt samt rätten att fritt teckna kollektivavtal gäller inom unionen. I det sociala protokollet ska det också fastställas att grundläggande mänskliga rättigheter, så som de definieras i och , har företräde framför ekonomiska intressen. Jag vill också markera ståndpunkt när det gäller ett par specifika EU-frågor på dagordningen. När EU:s utstationeringsdirektiv antogs av och ministerrådet fanns en bred enighet om att direktivet skulle utgöra en miniminivå, ett golv, för de löne- och anställningsvillkor som kan krävas av ett värdland. har i ett antal domar, bl.a. Laval- och Rüffertdomarna, i stället tolkat direktivet som ett tak domstolen har angivit en maximinivå för vilka villkor som kan krävas av ett gästande företag. Denna tolkning innebär att utstationerad arbetskraft riskerar att utsättas för diskriminering och att arbetsmarknaden utsätts för en press nedåt mot lägre löner och sämre anställningsvillkor. lovade, innan han omvaldes för en andra period till ordförande, att inte bara se över tillämpningen och genomförandet av utstationeringsdirektivet utan också tolkningen. Av arbetsprogram framgår att översynen inte kommer att omfatta själva tolkningen, utan endast tillämpningen. Om så blir fallet kommer tolkning att direktivet i praktiken utgör ett tak att fortsätta gälla. Laval- och Rüffertdomarna skapar stor osäkerhet på arbetsmarknaden inom hela EU. anser att översynen av utstationeringsdirektivet måste leda till att de inskränkningar av de grundläggande fackliga rättigheterna som dessa domar innebär elimineras. Den bör därför verka för att revideringen av utstationeringsdirektivet leder till att karaktären av minimidirektiv säkerställs så att likabehandling av löntagare kan garanteras. EU:s arbetstidsdirektiv syftar till att säkerställa arbetstagarnas skydd när det gäller en lägsta nivå för dygnsvila, veckovila och pauser samt rätt till begränsning av veckoarbetstiden och nattarbete. Målet är att skydda arbetstagarnas hälsa och förhindra konkurrens mellan länderna som bygger på dåliga arbetsvillkor. Direktivet är därför av betydelse för alla arbetstagare i EU:s medlemsstater. När det nuvarande direktivet beslutades gavs en möjlighet att förhandla bort grundregeln om högst 48 timmars arbetsvecka genom individuella undantag, s.k. opt out. var den enda medlemsstat som utnyttjade denna möjlighet. utgör det individuella undantaget ett stort och växande problem. Hela 16 länder tillämpar nu undantaget. förespråkar en begränsad översyn av arbetstidsdirektivet med avsikt att avskaffa opt out-möjligheten. Det ska inte vara möjligt att förhandla bort grundläggande skyddsregler. Skyddet mot ohälsosamma arbetstider måste stärkas för arbetstagarna i medlemsstaterna. För att undvika att glömma det börjar jag med att yrka bifall till reservation 6 från Socialdemokraterna och till reservation 18 från Socialdemokraterna, och . Givetvis står vi socialdemokrater bakom också våra övriga reservationer i betänkandet. Men för tids vinnande begränsar vi oss till att yrka bifall endast till de två nämnda reservationerna.EU är för oss socialdemokrater ett samarbete mellan suveräna stater. Vi tycker att det är viktigt att det är på just det viset. är det 27 suveräna stater som på lika villkor samarbetar.Naturligtvis är det olika storlek och karaktär på medlemsstaterna. Men själva grundtanken, att 27 stater möts och samarbetar om gemensamma frågor, är viktig för oss socialdemokrater. Vi tycker att det är viktigt att slå vakt om det i EU-samarbetet.Det handlar om att tillsammans med övriga EU-länder söka gemensamma lösningar på gemensamma utmaningar. Det finns gott om sådana utmaningar i och i världen. Tillsammans i kan vi när det gäller globala utmaningar skapa åtminstone dellösningar och bidra till bra globala lösningar genom att vara föregångare i vårt samarbete inom EU.Många gånger är det den inre marknaden som hamnar i fokus i EU-arbetet - talet om de fyra friheterna för människor, kapital, varor och tjänster. tycks de få röra sig så fritt att det faktiskt inte blir någon ordning på förutsättningarna för att ha ordning och reda exempelvis på arbetsmarknaden. Vi socialdemokrater tycker att det finns en hel del att göra också från svensk sida för att förbättra situationen i EU och för att hävda svenska intressen och värderingar när det gäller ordning och reda på arbetsmarknaden och att kollektivavtal i olika länder ska gälla i länderna.Det får inte vara så att EU-samarbetet i den ekonomiska delen blir ett slags kapplöpning ned mot botten av villkoren. Grundtanken med hela - tittar man i ser man det snabbt som en av de första och viktigaste punkterna som slogs fast 1957 - är att man syftar till en stabil social och ekonomisk utveckling och till utjämnade villkor. Den utjämningen handlar naturligtvis inte om att utjämna nedåt, utan den handlar om att utjämna uppåt. Då är det allvarligt med den situation vi har med en regering som inte förstår värdet av att förändra utstationeringsdirektivet och att motverka de negativa konsekvenser som den så kallade Lavaldomen fått.Jag är alldeles övertygad om att andra socialdemokratiska riksdagsledamöter senare här i debatten mer och djupare går in på de arbetsrättsliga aspekterna och på vikten av ordning och reda på arbetsmarknaden när det kommer till EU-frågor.För att gå tillbaka till det som handlar om EU:s gemensamma agerande och EU:s utrikespolitik kan jag säga att vi socialdemokrater tycker att det är viktigt att EU tar ansvar också utanför EU. Vårt ansvar för världen tar inte slut vid EU:s yttre gränser - tvärtom! EU måste ta ett ansvar för att utveckla närområdet både söder och öster om oss där man behöver hjälp med både sin ekonomiska utveckling och sin utveckling för att få mänskliga rättigheter, där man behöver hjälp för att vinna demokratin och där människor , som vi i princip kan se, kämpar för just de rättigheter som vi tycker är så självklara att de är grundläggande för hela EU-samarbetet.Därför tycker vi socialdemokrater att EU ska engagera sig mer i sin omvärld och framför allt i sitt närområde. Och därför är EU:s olika partnerskap viktiga. De måste få en högre prioritet. Men det får inte fortsätta att vara som det varit under en mycket då kortsiktiga ekonomiska intressen fått gå före långsiktiga moraliska och värderingsmässiga intressen. Det kan inte bara handla om ekonomi och aldrig om situationen för mänskliga rättigheter och demokrati.I de avtal som vi skriver med de länder utanför EU som vi samarbetar med tar vi upp både de ekonomiska aspekterna och de aspekter som handlar om demokrati och mänskliga rättigheter. Men när bläcket torkat på de avtal som EU skriver med länder i sin omvärld är det alltför ofta så att vi inriktar oss enbart på de ekonomiska delarna i avtalen. Snabbt glömmer vi de krav som vi ställt och den hjälp som vi sagt skulle erbjudas från EU för att åstadkomma en utveckling av just mänskliga rättigheter och demokrati. Här måste EU bli betydligt bättre på att leva upp till sina egna löften. Jag tycker att det är en utmaning för att vara pådrivande i EU-samarbetet för att EU ska infria det som står skrivet och driva på så att länder som slutit avtal med oss driver på i sin utveckling och så att vi kan se en verklighet där människor också utanför EU:s gränser får det bättre.Trots allt tror jag att det viktigaste med hela är att människor får det bättre. Det här ska inte vara politikens och byråkraternas projekt, utan det här måste vara människornas projekt.Den gemensamma utrikespolitiken i EU bygger på att besluten fattas i enhällighet. Det har sina sidor att göra så, för ibland är det väldigt svårt att enas när det är 27 medlemsländer som bevisligen har olika nationella intressen och som givetvis styrs av regeringar som inte har en och samma politiska färg. kan klyftorna vara ganska stora, och ibland inträffar det att EU misslyckas med att komma fram till gemensamma ståndpunkter i de oftast allra svåraste internationella frågorna.Ibland höjs röster för att ge upp detta med gemensam utrikespolitik eller, kanske oftare, för att ge upp tanken på att fatta besluten med enhällighet. Jag tror att det är oerhört viktigt att vi utsätter oss för denna prövning varje gång vi ska fatta beslut om utrikespolitik i EU - att vi just strävar efter enigheten. De få gånger det händer att EU misslyckas är det ändå så att vi har tagit ett steg närmare att komma dithän att vi tillsammans, alla medlemsländer, faktiskt formulerar en gemensam utrikespolitik.Vi vet nämligen att det när EU gör det har en möjlighet att få mycket stor påverkan på vår omvärld. Det är viktigt att EU agerar internationellt, utanför sina egna gränser, och agerar i olika internationella organ, exempelvis i FN-systemet. Det är klart: Då måste vi utsätta oss för prövningarna, som ibland är tuffare än andra gånger, att diskutera sig fram till de gemensamma ståndpunkterna.Samtidigt vet vi att det arbete vi gör i EU, som vi lägger mycket tid på och ägnar mycket möda åt, är ett föredöme i omvärlden. Andra regionala samarbeten runt om i världen tittar på EU och kommer till EU för att lära sig hur man gör. De inspireras av vårt arbete och naturligtvis också av de framgångar vi har haft under med detta samarbete. Vi ska vara stolta över detta, men naturligtvis inte nöjda utan fortsätta att utveckla samarbetet. Det är det som är viktigt för oss socialdemokrater: att fortsätta att utveckla samarbetet i EU och göra livet och vardagen bättre för människorna, både inom och utom EU. Där skulle det vara välgörande med en svensk regering som inte bara vill tillhöra EU:s kärna, som vi fick höra mycket om men som alltför sällan egentligen hävdar några åsikter eller är pådrivande i EU. Det är det vi socialdemokrater saknar i EU-samarbetet - den svenska pådrivande rösten. Den årliga skrivelsen om verksamheten i Europeiska unionen tar upp allt mellan himmel och jord, eller åtminstone allt mellan och . Det är en rapport om vad som har skett och lite grann av en uppslagsbok när man vill gå tillbaka och se vad som hänt i en fråga . Den är inte särskilt upphetsande, dock. Jag kommer att göra korta nedslag i bara några områden, herr talman, och jag tänker inte omvandla denna diskussion till en ny vapenexportdebatt - det skulle kunna gå - och inte heller till en Nordafrikadebatt. Det skulle också kunna gå, men vi har haft många . I ljuset av vad som pågår i flera av EU:s södra grannländer är det dock uppenbart att EU behöver förändra sin grannskapspolitik, så jag börjar ändå i den änden.Med de nyvunna erfarenheterna av det som har skett med början i fredliga men nedslagna demonstrationer i och därefter i land efter land i både och är det uppenbart att de instrument EU har haft inom ramen för associeringsavtal och Medelhavsunionen inte har fungerat alls då det gäller att stötta folkens krav på demokrati, mänskliga rättigheter och social rättvisa.Vi har begärt att EU:s associeringsavtal tydligare måste kopplas till krav på att länderna i fråga respekterar de mänskliga rättigheterna. Det är omöjligt att frikoppla frågor om handel och ekonomiskt samarbete från frågor om mänskliga rättigheter. Vi måste också vara självkritiska och ifrågasätta det av EU påtvingade samarbetet på migrationsområdet, med Gaddafi och andra trevliga gossar i regionen.Som vi har diskuterat har utvecklingen i regionen visat på problematiken med inte bara den svenska vapenexporten utan i synnerhet ett antal andra EU-länders tvivelaktiga affärer med diktatorerna. Lösningen i regionen är politisk, inte militär, och EU kan i egenskap av närmaste granne spela en större roll. Men det krävs att det sker på likvärdiga villkor, inte bara utifrån ett europeiskt egenintresse. Just nu är behoven av humanitärt stöd och stöd till skapandet av demokratiska institutioner skriande. Det behövs också en ny syn på länderna i fråga, som utgår från deras medborgares vilja och deras rättigheter. Då tänker jag på dem som bor där oavsett om de kallas medborgare, undersåtar eller är ockuperade. Det kommer nämligen inte att gå att spela storebror till länderna i fråga så länge till. Jag är dock inte så säker på att och parlamentet riktigt förstått hur förändrad situationen faktiskt är, för det framgår åtminstone inte av de rådsslutsatser och annat som når oss i . Den enda gemensamma nämnaren verkar vara att den illegala migrationen är ett problem som måste stoppas, vilket alltså rör sig någonstans i gränslandet mellan utrikespolitik och migrationspolitik.Det är min förhoppning att den gör vad den kan för att föra en politik som i första hand värnar flyktingars rätt att söka asyl i ett EU-land framför att stoppa dem innan de når europeiskt vatten. Vi vet ju hur det ser ut med vissa andra länders regeringar och deras synpunkter och agerande. Både en svensk kommissionär på området och en svensk migrationsöverenskommelse som omfattar även den framtida EU-lagstiftningen på området bådar dock för att det inte skenar helt åt skogen. Att det är önskvärt att nå en godtagbar situation för hanteringen av flyktingar i tror jag att vi nästan alla är överens om här i kammaren.Herr talman! EU ska enligt det nya fördraget verka för en social marknadsekonomi. Väl fungerande marknader, utbildning, en aktiv välfärdspolitik och en progressiv miljöpolitik ska tillsammans bidra till en hållbar ekonomisk utveckling och till jobbskapande. I ett EU med stor arbetslöshet och som lider av sviterna av finanskrisen menar vi att de nya jobben kommer att skapas i bland annat miljötekniksektorn genom energieffektiviseringar, satsningar på förnybara energikällor och investeringar i en utbyggnad av utsläppssnål kollektivtrafik. Miljömässigt sunda och produktiva arbeten är grunden för uthålligheten i tillväxten. Den modell vi delvis, men inte tillräckligt, arbetat med i där det som är dåligt för miljön ska vara dyrt och det som är bra ska vara billigt är väl värd att exportera till övriga EU-länder. I har det lett till en framväxt av ren teknik och nya branscher, och därmed jobb. När plånboken talar i kombination med tydlig information ändrar människor också sitt beteende. När finanskrisen slog till i slutade till exempel taxibilarna att cirkulera och spy ut avgaser som förut, och resenärerna fick i stället gå till taxihållplatser. Det i sig kanske inte gav så många nya jobb, men det blev billigare för taxibolagen som på så sätt också hade råd att behålla chaufförerna. Det gav också lägre utsläpp. Det bästa är att de vande sig vid den modellen.Den nordiska modellen visar att det är möjligt att skapa samhällen som är både ekonomiskt och socialt framgångsrika som miljömässiga krav hålls på en hög nivå. Det är i de små och medelstora företagen som potentialen att driva fram en utveckling mot nya, gröna jobb är störst. Det bör därför bli enklare att starta och driva företag som kan verka över nationsgränserna. Klimat- och jobbpolitik går hand i hand. Det är en vinna-vinnasituation inte bara i Sverige.EU har dock inte bara möjlighet att arbeta med klimatpolitik i EU - det är av avgörande betydelse att EU också agerar på den internationella arenan. var en gång drivande i EU när det gäller klimatfrågan, och EU var pådrivande i de internationella klimatförhandlingarna. Vi anser att måste återta sin pådrivande roll inom EU:s klimatarbete och att unionen ska vara en förebild i de internationella åtgärderna, i synnerhet nu då de internationella klimatförhandlingarna är i ett kritiskt skede. Det finns ingen godtagbar överenskommelse om en fortsättning, och förtroendeklyftan mellan de rika och de fattiga länderna är djup av förklarliga skäl.Det är dock inte bara i klimatpolitiken vi förlorar i förtroende gentemot den fattigare delen av världen. Det är till exempel fortfarande så att det är världens rikaste länder som handlar mest med varandra, och fattigare länder hindras från att komma in på de rika ländernas marknader genom handelsbarriärer, till exempel de kostsamma jordbrukssubventionerna. De förlorar på detta sätt. EU bidrar stort till den kapitalflykt som sker från fattiga länder till de rika.Herr talman! När EU:s utstationeringsdirektiv antogs av och ministerrådet fanns det en bred enighet om att direktivet skulle utgöra en lägsta nivå, ett golv, för de löne- och anställningsvillkor som kan krävas av ett värdland. har i sina domar tolkat direktivet som ett tak och angivit en högsta nivå för vilka villkor som kan krävas av ett gästande företag. Den tolkningen innebär att utstationerad arbetskraft riskerar att utsättas för diskriminering och att arbetsmarknaden utsätts för en press nedåt, mot lägre löner och sämre anställningsvillkor.Vi anser därför att EU bör anta ett juridiskt bindande socialt protokoll som tydliggör att grundläggande fackliga rättigheter, såsom förhandlings- och konflikträtt samt rätten att teckna kollektivavtal, gäller inom union. I det sociala protokollet ska det fastställas att grundläggande mänskliga rättigheter har företräde framför ekonomiska intressen.Jag yrkar bifall till reservation 36 och 40 och står också bakom övriga reservationer. Jag vill börja med att yrka bifall till reservationerna 2, 4, 7, 10, 13, 16, 20, 26, 29, 31 och 39.Fru talman! I värld får lov att vara just , och dess invånare får lov att vara just svenskar. I vårt ska svenska folket ha makten att själva forma sin gemensamma framtid. I vårt ska den svenska vara det högsta beslutande organet. Vårt är en självständig, fri och demokratisk stat som i samarbete med andra länder vill arbeta för ett bättre och en bättre värld.Det är mot bakgrund av detta vi är starkt kritiska till den inriktning som EU-samarbetet har tagit. Grundtanken med ett samarbete i var från början att säkra freden. ser vi att EU utvecklas till något som ligger långt bortom det ursprungliga syftet.Inför folkomröstningen betonades att EU i huvudsak skulle syssla med övergripande frågor. När vi nu tittar på den utveckling som har skett inom EU kan man lätt konstatera att mycket av vad som utlovades i praktiken inte har uppfyllts. Det är snarare så att EU har utvecklats i motsatt riktning. EU producerar mängder av detaljföreskrifter inom områden där de enskilda medlemsländernas kompetens är större.Vår bedömning är att Europeiska unionen har tagit formen av en gigantisk byråkrati som lever sitt eget liv långt borta från huvuddelen av medborgarna i dess medlemsländer. Unionen betraktas av många medborgare som en organisation bestående av och ledd av politiker utan kännedom om medborgarnas vardag eller de olika förutsättningar som råder i olika medlemsländer. Det är påtagligt att det i många medlemsländer växer fram en allt starkare misstänksamhet och oförståelse inför EU och dess organisation.Den viktigaste faktorn i bedömningen av unionen är ändå införandet av Lissabonfördraget, för i och med Lissabonfördragets införande står vi nu i en situation där det enligt är tveksamt om fortfarande kan kallas för en självständig stat. Fördraget innebär bland annat att möjligheten för det enskilda landet att självt ansvara för sin inhemska politik har minskat genom införandet av ytterligare möjligheter till tvingande beslut med kvalificerad majoritet i EU-rådet.Vi menar att det är synnerligen olämpligt att en svensk regering inte på ett tydligare sätt har motsatt sig denna förändring, som enligt oss innebär en grov kränkning av det svenska självbestämmandet. Vår bedömning är att fördraget strider mot svensk grundlag och principen om att all offentlig makt utgår från folket. Det absolut mest skandalösa i detta är själva antagandet av fördraget, där svenska folket inte fick chansen att säga sitt om saken i en folkomröstning.Fru talman! Vi kan konstatera att planerna på unionens utvidgning fortskrider. EU förhandlar om medlemskap med såväl som flera Balkanländer. ser att det finns vissa risker med att unionen utsträcks ytterligare. Vi är för samarbete mellan suveräna stater, men när EU går i riktning mot att bli en alltmer överstatlig union menar vi att det kan bli svårt att förenas kring en gemensam politik med stater som skiljer sig mycket från varandra.Sverigedemokraterna har från början motsatt sig ett turkiskt medlemskap i unionen med utgångspunkten att landets demokratiska statsskick knappast kan anses vara stabilt, att det finns stora brister i respekten för de mänskliga rättigheterna och att det finns ett starkt inslag av islamistiska krafter i dess politiska liv. Vi anser det vara beklagligt att regeringen inte på ett tydligare sätt markerar mot ett turkiskt medlemskap i unionen. menar även att nya kandidatländers ekonomiska standard inte ska avvika negativt i alltför hög utsträckning i förhållande till det befintliga EU-snittet.Fru talman! Utvecklingen mot en alltmer gemensam utrikespolitik är också djupt oroande för oss. Vi anser att vi här i landet ska ha vår egen utrikespolitik.