bet · GZ01CU1 · 2011-12-05 00:00:00 — Om det är så enkelt att lösa de här problemen, varför har det inte hänt någonting? Någonstans tycker jag att det är kommunernas och fastighetsägarnas ansvar, men har fastighetsägarna och kommunerna haft någonting att säga till om när det gäller vilken befolkning som ska bo där? Det har blivit en så koncentrerad del av i många fall utslagna människor som inte har någon möjlighet att ta sig därifrån. Hur kan detta vara kommunernas ansvar? Kommunerna har ansvar för samhällsplaneringen. Det räcker inte att bygga bostäder. Det har jag reagerat över , inte minst när det gäller förslag från olika bostadspolitiker dock inte så ofta borgerliga. Man pratar bara om bostäder, och man pratar inte om det andra som måste finnas. Det är ingen poäng med att bygga bostäder om det inte finns förskoleplatser, skolor och annan service. De här områdena är inte attraktiva för människor om man utgår från människors värderingar. Det finns i och för sig väldigt fina miljonprogramsområden också, men samhällsbyggnadstekniken, att lägga stora limpor ute på ett fält dit det inte ens fanns kollektivtrafik från början, är inte attraktiv.Det var också den utvecklingen vi såg. De här områdena normaliserades med tiden därför att man vidtog kompletterande åtgärder. Jag tror att man måste bygga en mer stadslik miljö. Då kan man också tillföra mervärden som gör att människor mår bättre och trivs bättre i de här områdena om de inte skulle känna att de gör det i dag.Men det här är inte lätt. Det håller jag med om. Det är väldigt svårt. Det förutsätter handlingskraft och ett aktivt planarbete, vilket kanske inte finns i tillräcklig omfattning i många kommuner. Man har kanske exploaterat nya områden och dragit på sig infrastrukturkostnader i stället för att satsa på områden som redan finns, där det finns kommunalt vatten och avlopp, där det finns vägar och där det finns möjlighet att tillföra mervärden och göra det bättre för alla människor.Som jag ser det är ansvaret fortfarande kommunernas, annars kommer det aldrig att fungera. Det kommer aldrig att bli en fungerande helhet med alla de delar som jag nämnde. Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. Debatten här visar att det fortfarande finns stora politiska skiljelinjer inom utgiftsområde 18, Samhällsplanering, bostadsförsörjning, byggande och konsumentpolitik.Jag kommer att hålla mig mest på bostads- och byggandesidan. Ända har och alliansregeringens inriktning varit klart utstakad. Man kan förenklat uttrycka det så att det har varit en successiv förflyttning från ett genomreglerat system med statliga subventioner till ett system med långsiktigt stabila regelverk utan dessa snedvridande subventioner. Utgångspunkten har varit att den enskilda människans behov och önskemål ska vara styrande för vilket bostadsbyggande som utvecklas.Bostadspolitik skiljer sig naturligtvis inte från andra politikområden, utan det är en ständigt pågående process att utveckla även detta politikområde. En av de målsättningar som finns är att skapa neutralitet mellan upplåtelseformerna, som det brukar heta, med hänsyn till de skillnader som finns. Alla upplåtelseformer har inte exakt samma förutsättningar.Det har varit väldigt mycket fokus på hyresrätten i det här sammanhanget. Spelreglerna på hyresmarknaden har reformerats i och med att de kommunala bostadsbolagen ska drivas efter affärsmässiga principer som man har ändrat den hyresnormerande rollen. gäller de förhandlade hyrorna för hela beståndet i stället för att de kommunala bolagen ska vara hyresnormerande.Det är en ständigt pågående process. Ett ytterligare steg när det gäller hyresrättens utveckling togs genom regeringsbeslutet att tillsätta en utredning som ska se över hyresrättens förutsättningar samt hur man kan stimulera uthyrning av bostäder.Den här utredningen ska analysera marknaden för uthyrning av bostäder och lämna underlag för hur den ska utvecklas. Det är många saker som man ska titta på. Man ska inventera förekomsten av outnyttjade lägenheter som kan användas för boende. Man ska se på villkoren för uthyrning och redovisa om det finns några förändringar som man kan göra för att stimulera privatpersoner att hyra ut sin bostad. Man ska titta på om det är en likvärdig behandling av upplåtelseformerna. Man ska också titta på hur man har gjort i andra länder och se om det finns några skillnader som man kan dra lärdom av.I budgetpropositionen finns det ett konkret förslag som syftar till att just stimulera privatpersoner att hyra ut sin bostad. höjer vi ytterligare en gång det schablonavdrag man får när man hyr ut delar av eller hela sin bostad. är vi uppe i en summa på drygt 26 000 som man kan få ut skattefritt när man hyr ut sin bostad. Det är klart att det borde stimulera människor att se om sitt hus och hyra ut delar av det.Fru talman! Man kan analysera och fundera lite på om det finns något som skiljer sig från tidigare års budgetdiskussioner. På något vis finns det en liten glidning när det gäller detta med subventioner i och med att tydligen har lämnat kravet på subventioner. Det är gott så långt, men Socialdemokraterna och sitter kvar i sitt gamla tänk och lämnar nya förslag på subventioner.Man kan ju tycka att det är lite märkligt att man kommer med förslag som ingen efterfrågar. har ett renodlat investeringsstöd för hyresrätter. Det är den gamla och verkligen beprövade metoden som inte har fungerat . Socialdemokraterna har en investeringsstimulans med skattekreditering. Det är ett stöd fast från andra hållet. De har också subvention av kreditgarantier.Ingen av dessa åtgärder har efterfrågats av dem som ska ta hand om dem. Man kan, som var inne på, undra om det är politiska subventioner snarare än något som bygg- och bostadsmarknaden efterfrågar.Fru talman! Vi kan vara eniga om att byggandet av bostäder borde ligga på en högre nivå. Har en ort bostadsbrist är det ett problem både för den enskilde och för samhället. har rätt i att bostadsbrist på en ort är en tillväxthämmande faktor. Lösningen är dock inte att sätta in subventioner. Den politiken hade vi länge, och med facit i hand kan vi se att den inte fungerade.Jag tycker att vi ska diskutera vad bostadspolitik är. Inom politiken över huvud taget och kanske mest på detta område är det en tävling om att ha störst anslag. Ju mer pengar man anslår, desto bättre politik är det. Jag vill påstå att det är tvärtom. Man ska ha en politik och ett regelverk som gör att man inte behöver gå in på marknaden och lappa och laga med subventioner. De är ju ett tecken på att det inte riktigt fungerar.Vad är då receptet? Det handlar om att göra det lättare att bygga. Här har kommunen och staten ett delat ansvar. Staten skapar regelverken. Det som har kommit till är en ny plan- och bygglag och en ny överprövningsprocess. Regeringen går vidare med ytterligare utredningar och uppdrag för att se över regelverket för byggandet. Detta är statens roll i sammanhanget.Man har tillsatt utredare som ska kartlägga kommunernas tillämpning av bygglagstiftningens tekniska egenskapskrav. Det handlar mycket om kommunala särkrav. Branschen påpekar ofta att det som hindrar storskalighet i byggandet är att olika kommuner har olika krav.En annan utredning ska se över genomförandet av detaljplan. Man ska titta på gatukostnader och exploateringsavtal. Det är mycket som är kostnadsdrivande i dessa processer. Man ska också titta på markanvisningsprocessen och planberedskapen.Boverket har fått i uppdrag att titta på olika planförenklande åtgärder för att nå en effektiv planprocess. Det är viktigt att vi tittar på tillämpningen. Ofta tycker man att det ska till en ny lagstiftning när något inte fungerar, men inte alltför sällan ligger det en tillämpningshistoria bakom.Fru talman! Det kanske är lite tjatigt att jag räknar upp dessa saker, men jag gör det för att visa vad statens roll är. Statens roll är alltså inte att subventionera bostadsmarknaden. Kommunernas roll är att planera och att se till att det finns mark.Fru talman! Låt mig anknyta till trafikutskottets debatt som jag deltog i . Där lyfte jag fram alliansregeringens ökade satsningar på landsbygden. I politiken diskuterar man ofta städernas och tätorternas problem, men i trafikutskottets debatt konstaterade vi att alliansregeringen har ökat sina satsningar på vägsystemet på landsbygden. Det handlar om satsningar på tjälsäkerhet, bärighet och enskilda vägar.I civilutskottets betänkande och i budgetpropositionen kan man utläsa att kommunerna ska skapa förutsättningar för byggande på landsbygden. Vi har haft motioner om detta tidigare. Man ska nu genomföra de två förslag som har lagt fram. Det handlar om finansiell rådgivning och utökade möjligheter att ställa ut kreditgarantier.Kreditgarantier, som är ett självfinansierande system, är viktigt på landsbygden för att byggkostnaden överstiger värdet på de färdiga husen, vilket är ett problem i sig. Det är dock sällan som de som bygger på landsbygden inte sköter sig och betalar av, så det är inget stort risksystem. Men det är viktigt att man får dessa kreditmöjligheter.Det här tycker är bra. Men det tycker tydligen inte Socialdemokraterna och som har två reservationer. De skriver att det behövs en mer genomtänkt politik och att de vill koppla det till andra saker. Det är lite diffust uttryckt.Jag tycker dock att vi alla kan enas om att denna förändring för landsbygdens förutsättningar är bra. Jag yrkar avslag på samtliga reservationer och bifall till förslaget i betänkandet.Framtiden är något som de flesta bär på olika drömmar om. Det kan handla om en utbildning, ett arbete, någon att älska och bilda familj med, en aktiv ålderdom, att välja att bryta upp och leva ensam eller att få leva ett bekymmersfritt liv . I alla skeden ska bostaden finnas där som det självklara navet i livet.För är förverkligandet av drömmar en drivkraft som måste tas till vara. När en ung människa tappar tron på möjligheten till jobb och bostad så ger det en skada som är svår att reparera. Kan man själv inte styra över sitt boende eller sin arbetssituation går det snabbt ut över ens hälsa. Vid sidan om arbete och livsmening är hemkänslan en viktig del i det som ger oss glädje och motivation.Centerpartiets utgångspunkt är att var och en ska ha chansen att förverkliga sina bodrömmar, oavsett bostadsort, ålder eller livssituation.Bostadspolitiken är ett komplext område där skatte- och finansieringsfrågor, företagande och konkurrensvillkor, miljö- och energikrav ofta drar åt olika håll och måste samverka för att ge människor tak över huvudet så att de kan leva sina drömmar och skapa hem.Småhustillverkarna är bekymrade över sin framtid. Det finns ingen efterfrågan på villor, säger de och listar en lång rad orsaker. Det är allt från krångliga regler för byggande till bolånetaket, som tillsammans med minskade lånemöjligheter ar gjort det svårare att skaffa hus, framför allt för unga familjer.I småhusbranschen sker mycket av det utvecklingsarbete som behövs för att skapa ett långsiktigt hållbart och energieffektivt byggande. Om hela landet ska kunna leva måste bostadsbyggandet utanför planlagt område på landsbygden underlättas.Fru talman! "Plötsligt knäpper det till i spiralen. Sakta, sakta börjar den rotera uppåt och blottar en näst intill overklig strukturomvandling. Omfattande, komplex och kanske med smärtande knoppbristningar, men med oanade utvecklingsmöjligheter för platsen och människorna. börjar skriva in ett stycke positiv samhällsutveckling i historieböckerna." Orden är hämtade ur en populärutgåva av kommuns översiktsplan . Jag var där i går och kan intyga att det som står där är sant.Gruvföretaget håller ett extremt högt tempo tillsammans med kommunen och dess näringslivsbolag i utvecklingen av en industrianläggning med infrastruktur som ska hantera den järnmalm som kommer att brytas i tre fyndigheter.1 000 personer kommer att sysselsättas direkt i gruvdrift och transporter. Minst lika många kommer att jobba i den samhällsservice som blir en följd av expansionen. har 6 300 invånare. Till 2020 säger de mest optimistiska beräkningarna att det kommer att finnas 10 000 Pajalabor.Alla är överens om att de attraktiva bomiljöer som behövs för att människor ska välja att bosätta sig i i stället för att veckopendla bör byggas i strandnära lägen längs de älvsystemen.Där har människor bosatt sig , så varför skulle de inte kunna göra det ?Men trots att är en röd kommun var det ingen där som frågade efter subventioner, bara efter mindre krångel med om strandskyddet och ett sätt att kompensera för de låga marknadsvärdena. Man litar på att privata byggbolag ska kunna få fram de 1 200 bostäder som behövs i en kommun som kommer att öka sin befolkning om året.Fru talman! Det är speciellt glädjande för oss i att ministern ska se till att strandnära byggande underlättas. Det gäller att hålla trycket uppe, så att inte strandskyddsreglerna får motsatt effekt och i stället stänger oss ute från upplevelsen av natur och vatten. Om lagen inte får den effekt som avsågs menar vi i att den kanske behöver göras om och förtydligas.Det är också positivt att bostadsministern vill göra något åt nya hinder som verkar ha uppstått sedan den nya förenklade trädde i kraft. Vi står bakom alla de utredningar som görs för att hitta flaskhalsarna i planeringsprocessen.Det finns kommuner där det är lättare att gå till sin bank och låna pengar till en ny snöskoter än till en bostad. På svaga bostadsmarknader faller marknadsvärdet på huset under produktionskostnaden som du sätter nyckeln i låset och tar huset i bruk.Det föreslås att ska utöka gränsen för kreditgarantin från nuvarande per kvadratmeter till . På det sättet blir det förhoppningsvis enklare för hushåll och byggbolag att få lån för nybyggnation i gles- och landsbygd. Med det ger regeringen en tydlig signal till att stimulera bostadsbyggandet där marknadens drivkrafter inte riktigt räcker till.Bristen på bostäder för unga i våra storstäder är ett stort problem. Jag håller med om att för lite görs för att komma till rätta med det. Men oppositionen vill lösa det med hjälp av högre skatter, inrättande av kommunala bostadsförmedlingar och andra påbud från staten. Subventioner har prövats och för länge sedan passerat bästföredatum. Ingen vill ha dem tillbaka, förutom några talare i den här debatten.Så länge det finns människor som vill skaffa sig en bostad och det finns företag som är beredda att bygga och förvalta bostäder kommer det att kunna byggas utan subventioner. Framför allt borde det väl gälla i storstäderna, där det finns en efterfrågan.Det måste byggas mer, oavsett upplåtelseformer. Det gäller också att undanröja hindren och se till att bättre utnyttja de bostäder som redan finns. Vi vill se till att alla bostadsmöjligheter utnyttjas. Vi ser att dagens hyressättning skapar en grogrund för svarthandel som också har gett upphov till en del av bostadsbristen.Vi tror på en friare hyressättning och på att tillåta större avsteg från bruksvärdesprincipen som ett sätt att öka tillgången på bostäder och som ett sätt att öka bostadsbyggandet totalt. Vi vill också peka på att möjligheten till total skattebefrielse och mer flexibla regler för andrahandsuthyrning kommer att göra att tillgången på bostadsmöjligheter ökar dramatiskt. Det finns undersökningar som visar att potentialen kan vara så stor som 43 000 bostadsmöjligheter bara i län.Fru talman! har lanserat "sparandelinjen". Att spara, amortera och investera ger människor större trygghet och handlingsfrihet, menar och föreslår ett grundavdrag för sparande på upp till några tusen och en avdragsmöjlighet för kapitalinkomster från bankränta och aktieutdelningar.Unga behöver en grundplåt, och så länge vi har ett system där lånemöjligheterna minskar måste vi se till att sparandet stimuleras i stället. Bolånetaket kanske kan behöva höjas lite grann och ersättas med ett ökat krav på amortering. Det vore bra att se över effekten av bolånetaket.Fru talman! har varit med om att ställa om bostadssektorn från bidragsberoende till en mer förutsägbar och bättre fungerande bostadspolitik med långsiktigt stabila villkor. Det måste nu satsas på sådant som kan bidra till en bättre konkurrens med lägre byggkostnader, som stärker hyresgästens ställning, som kan bidra till en större bostadsmarknad för unga och som kan medverka till att bryta det utanförskap som kommit att koncentreras till vissa bostadsområden.En annan åtgärd är att se till att få bort de inlåsningseffekter som kommer av extrakostnader vid försäljning av bostäder. Inskrivningsavgifter, stämpelskatter, pantbrevsavgifter och reavinstskatt medför kostnader på för en ordinär villa i många delar av landet. Det gör att många sitter kvar onödigt länge i sitt boende eller avstår från att sälja över huvud taget och låter huset stå tomt sedan man flyttat därifrån. När flyttkedjorna stoppar upp hindrar det i slutändan ungdomar från att få kontrakt på sin första bostad och kunna påbörja ett vuxenliv med allt vad det innebär.Det finns ingen quick fix i bostadspolitiken. tycker att regeringen har tagit sig an utmaningarna på ett systematiskt sätt och tillsatt de utredningar som behövs för att kartlägga problemen och plocka de lägst hängande frukterna. Jag ser fram emot vad utredningen om att stärka hyresrättens ställning kommer fram till för förslag, liksom den utredning som ska arbeta fram ett regelverk för ägarlägenheter i befintligt hyresbestånd.Det finns dock tecken som talar om att krånglet har ökat. Höjda bygglovsavgifter förekommer i vissa kommuner. Tiden man får vänta på bygglov dras ut, trots att en maxgräns har satts. Jag tror fortfarande att det finns en potential hos kommuner och byggare att snabba upp och förenkla. Det gäller förstås även myndigheterna, som Boverket.Byggbranschen kan arbeta mer processinriktat och öka sin effektivitet. Jag har sett bra exempel på bättre upphandlingar, industriell produktion och partnerskapsgenomföranden av stora byggen och renoveringar av exempelvis miljonprogramsområden. Det allmännyttiga bostadsbolaget har med som entreprenör arbetat så när de renoverat 16 huskroppar, slarvigt byggda vid Brogården. De renoverar energieffektivt, utan subventioner och utan ROT-bidrag.Med subventioner skulle det bli ointressant att vara effektiv och kostnadsmedveten. Det skulle bara gynna de fastighetsägare som sitter passiva och låter hyresgästernas lägenheter förfalla medan uppvärmningskostnaderna ökar.Vi tror på ett bredare utbud, med ägarlägenheter, andrahandsuthyrning och mer marknadshyror. Det behövs en skatte- och avgiftspolitik som främjar rörlighet och där marknaden behöver hjälp och stöd genom kreditgarantier. När privatpersoner behöver hjälp vill vi öka möjligheten genom ökat bostadsbidrag och personligt stöd för att kunna klara av ett boende. Hyresrätter behövs, när ungdomskullarna växer, när människor behöver ändra sitt boende på grund av privata förhållanden och hälsa och när vi behöver snabb tillgång till arbetskraft för att ett företag etablerar sig och vill expandera, vilket händer i nu.Centerpartiet vill att människor ska känna trygghet och ha möjlighet att välja den bostad som passar henne bäst i varje skede av livet, med olika fysiska och sociala behov, ekonomiska förutsättningar och familjesituationer.Jag vill slutligen, fru talman, önska dig och medarbetarna en god jul och ett gott nytt år. Jag vill tacka civilutskottets kansli och ledamöter från både Alliansen och oppositionen för året som gått och önska er en god och vilsam jul, ett gott nytt år och många nya pepparkakshus. Det är väl bäst att börja med att önska en god jul och ett gott nytt år. I annat fall glömmer man bort det. Det gäller inte bara talmannen utan också personalen och kammarens ledamöter.Regeringens bostadspolitik handlar om att skapa bättre förutsättningar för byggande och en bättre fungerande bostadsmarknad i Sverige.Vi vet att har byggt för lite bostäder . Jämfört med våra nordiska grannländer har vi endast byggt ungefär hälften av vad de byggt givet vår storlek. Vi bygger också mindre än genomsnittet bland . Bostadsbristen är akut för många människor, inte minst våra ungdomar, som ska studera, arbeta eller bara vill flytta hemifrån för att ta ökat ansvar för sitt eget boende.Om vi under byggt för lite och det är allt svårare att få tag på en lägenhet måste vi göra allt vi kan för att göra en riktig analys av var problemet sitter någonstans. Vi måste också inse att ansvaret faller dels på kommunerna, som har ett stort ansvar och en viktig roll att spela, dels självklart även på staten. Men även byggbolag och fastighetsvärdar har ett ansvar att medverka till att lösa problemen. Alla måste dra åt samma håll.Från statens sida arbetar vi nu dels med att få bostads- och byggmarknaden att fungera bättre, dels med att fundera över hur vi kan utnyttja befintliga hus och lägenheter på ett bättre sätt.Låt mig börja med bostadsmarknaden! För att få den att fungera bättre bedrevs ett intensivt arbete under förra mandatperioden tillsammans med parterna på bostadsmarknaden. Det ledde fram till ett nytt hyressättningssystem och nya förutsättningar för allmännyttan i år.Allmännyttan ska bedrivas affärsmässigt, och de kommunala bostadsbolagens hyror är inte längre normerande. Bruksvärdet har fått en renässans, och är det upp till parterna att förvalta det ansvar de har fått via förhandlingar. Förhoppningen är att det här ska ge en smidigare bostadsmarknad och stärka hyresrätten som boendeform.Men en smidigare bostadsmarknad räcker inte. Vi måste också ha bättre förutsättningar för byggande, mindre regelkrångel och mer långsiktighet.År 2006 tog regeringen över en bostadspolitik som kännetecknats av höga berg och djupa dalar. Tittar vi på byggandet i ser vi att det har varit en studie i ryckighet. Det har gått upp och det har gått ned. Det har varit subventioner fram och tillbaka. Regelkrångel och osäkerhet om de långsiktiga förutsättningarna har präglat bostadspolitiken. Det har gjort att bostadsbyggandet har svängt upp och ned, men på en långsiktigt alltför låg nivå, särskilt under de senaste 20 åren.Denna ryckighet kostar pengar, mycket pengar. Byggjobbare måste varslas, byggjobbare anställas, planer tas fram och planer läggas på hyllan, och förutsättningarna för ett effektivt bostadsbyggande blir sämre.Nu krävs det att vi skapar långsiktiga spelregler, en långsiktighet som sträcker sig längre än till nästa utbetalning av räntebidrag. Det är långsiktighet som byggbranschen mår bäst av.I detta sammanhang måste goda offentliga finanser betonas. Det räcker inte med att vi här hemma har ordning och reda i vår statsbudget. I den alltmer sammanknutna världsekonomin påverkas vi av finanskriser i omvärlden och den skuldkris som nu brottas med.Bostadsbyggandet är, mer än många andra sektorer, beroende av ordning och reda i offentliga finanser, fungerande banksystem och rimliga räntenivåer. Fallerar det hjälper inte mycket - då dyker bostadsbyggandet. Vi såg det under finanskrisen, och vi ser nu också hur krisen i omvärlden påverkar viljan att ta de risker det innebär att investera i en ny bostadsrätt eller en ny villa.För att långsiktigt öka det svenska bostadsbyggandet krävs det att man lyfter på alla stenar, att man seriöst söker svaret på frågan: Varför bygger vi för lite?Det har inte Socialdemokraterna orkat göra . De har lutat sig tillbaka, slängt ut några miljarder i subventioner och olika subventionssystem och skyllt på byggsektorn, att den är för dyr och för konservativ. Det kan ligga en del i det.Men, herr talman, om det är så att byggsektorn är för dyr har subventionerna inte gjort saken bättre - tvärtom. Subventioner driver kostnader som vallhunden driver fåren. Att välja subventioner är att blunda för det som inte fungerar och skjuta problemen . Det är att göra både skattebetalarna och byggsektorn en otjänst. Miljarderna behövs bättre någon annanstans än i byggherrarnas fickor, där de ofta hamnar.Regeringen arbetar i stället för att skapa bättre förutsättningar för byggande.