bet · GY01JuU7 · 2011-05-31 00:00:00 — Arbetet bedrivs inom ramen för Rådet för rättsväsendets informationsförsörjning (RIF) som består av myndigheter i rättskedjan under ledning av . Arbetet bedrivs etappvis. I den första etappen, som beräknas vara färdigställd , är arbetet koncentrerat till att förbättra informationsförsörjningen mellan Brå, , Kriminalvården, polisen och . har behandlat liknande motionsyrkanden tidigare, se betänkande 2008/09:JuU22 Polisfrågor (ett liknande yrkande behandlades även förenklat i betänkande 2009/10:JuU13 Polisfrågor). I betänkandet (s. 50 f.) ansåg utskottet, med hänvisning till det arbete som pågick med att utveckla statistiken, att inte borde ta något initiativ och att yrkandet därför borde avslås. Utskottet konstaterar att det alltjämt pågår ett arbete för att förbättra kriminalstatistiken och ta fram ett nytt sätt att klassificera brott. Utskottet vidhåller därmed sin tidigare inställning och anser inte att det finns skäl att ställa sig bakom det initiativ som efterfrågas i motionerna Ju218 och Ju348. bör avslå motionerna. I motion Ju381 (M) yrkar motionären att en jägare som har haft jägarexamen bör ges möjlighet att utöka sin vapengarderob med ytterligare två vapen till sammanlagt åtta vapen. En enskild får enligt 2 kap. 4 § vapenlagen (1996:67) meddelas tillstånd att inneha ett skjutvapen endast om han eller hon kan visa behov av vapnet för ett godtagbart ändamål. Tillstånd måste sökas för varje vapen. För tillstånd till innehav av jaktvapen krävs vidare enligt 2 kap. 4 § första stycket vapenförordningen (1996:70) att den sökande avlagt ett prov som visar att den sökande har grundläggande kunskaper om jakt och viltvård och kan handha vapnet. Den som har avlagt ett sådant prov ska anses ha behov av jaktvapen, om inte särskilda skäl föranleder annat. Behovet ska anses motsvara fyra vapen, om det inte finns omständigheter som talar för att sökanden behöver fler vapen än så. Tillstånd till fler än sex jaktvapen får beviljas endast om sökanden visar att det finns ett mycket kvalificerat behov (2 kap. 4 § fjärde och femte styckena vapenförordningen). har behandlat liknande motionsyrkanden tidigare, senast i betänkande 2009/10:JuU13 Polisfrågor. I betänkandet (s. 18 f.) uttalade utskottet att de avvägningar som har gjorts i vapenlagen när det gäller tillstånd att inneha jaktvapen var lämpliga och att något initiativ från i denna fråga inte ansågs påkallat, varför motionen skulle avslås. Utskottet anser alltjämt att de avvägningar som har gjorts i vapenlagen när det gäller tillstånd att inneha jaktvapen är lämpliga. Något initiativ från i denna fråga är enligt utskottet inte påkallat. bör därför avslå motion Ju381. Utskottets förslag i korthet avslår tio motionsyrkanden om arbetet mot barnsexturism. Jämför reservationerna 10 (MP), 11 (S, V), 12 (S, MP, V) och 13 (S, MP, V). Sexuell exploatering av barn I motion Ju252 (MP) yrkande 1 anförs att inga barn i andra länder ska utsättas för sexuell exploatering av personer från . För att detta mål, som uttrycks i Regeringens handlingsplan mot sexuell exploatering av barn, ska uppnås bör påminna regeringen om denna formulering. presenterade den dåvarande regeringen en handlingsplan mot kommersiell sexuell exploatering av barn. Den första uppdateringen av handlingsplanen gjordes 2001. beslutade regeringen om en nationell handlingsplan mot sexuell exploatering av barn, som utgjorde en uppföljning och uppdatering av den tidigare handlingsplanen men även innehöll nya åtgärder. I handlingsplanen anges att ett av regeringens mål är att inga barn i andra länder ska utsättas för sexuell exploatering av personer från . Utskottet konstaterar att regeringen i den nationella handlingsplanen mot sexuell exploatering av barn anför att alla barn ska skyddas mot varje form av sexuellt utnyttjande och sexuella övergrepp. Ett särskilt ansvar finns för att skydda barn från kränkningar som utförs av personer bosatta i , oavsett var i världen övergreppen sker. Utskottet förutsätter att regeringen arbetar för att nå handlingsplanens mål. bör därför inte ta något initiativ i frågan. bör avslå motion Ju252 yrkande 1. Anmälningsmöjligheter utomlands och internationellt samarbete I ett flertal motioner behandlas frågan om möjligheten att anmäla misstanke om barnsexturism i de länder där barnsexturism är vanligt förekommande. I motion Ju252 (MP) yrkande 3, Ju320 (S) yrkande 2, Ju352 (M) yrkande 2, Ju402 (FP), Ju410 (V) yrkande 2 och Ju416 (C) yrkande 2 anförs att det vid fler svenska beskickningar bör införas förenklade möjligheter att anmäla misstanke om barnsexturism, t.ex. genom en särskild telefonlinje, samt att information om denna möjlighet bör spridas. Motionärerna framhåller att det i har upprättats en sådan telefonlinje som ett resultat av samarbetet mellan svensk polis, den svenska sambandsmannen på plats och den svenska ambassaden. Enligt motionären i Ju237 (S) måste det dessutom till en bättre koordinering mellan , de svenska rätts- och utlandsmyndigheterna och andra EU-länders utlandsmyndigheter i syfte att etablera fungerande informationsrutiner när det gäller misstänkta sexualbrottslingar från medlemsländerna. I motion Ju353 (KD) yrkande 2 påtalas vikten av att utöka och underlätta anmälningsmöjligheterna genom en stationerad sambandsman på plats i landet. Som nämnts ovan beslutade regeringen om en handlingsplan mot sexuell exploatering av barn, som innehöll åtgärder på såväl nationell som internationell nivå. Flera av åtgärderna rörde sexuell exploatering av barn i samband med turism och resande. I samband med propositionen 2009/10:232 Strategi för att stärka barnets rättigheter i presenterade regeringen en uppföljning av åtgärderna i handlingsplanen. Av uppföljningen framgår att under det svenska ordförandeskapet i EU 2009 beslutade EU:s inrikes- och justitieministrar om ett tematiskt s.k. Action Oriented Paper med ett antal åtgärder för att förstärka arbetet mot människohandel i EU:s yttre förbindelser. Sexuell exploatering av barn i samband med turism och resande tas särskilt upp, och denna fråga ska ges uppmärksamhet i det fortsatta och ökade partnerskapet mellan EU, tredjeländer, regioner och organisationer på internationell nivå. anordnade vidare en ministerkonferens på temat människohandel i EU:s yttre förbindelser. Konferensen samlade över 600 deltagare från medlemsstater, kandidatländer och tredjeländer samt internationella organisationer och frivilligorganisationer. Syftet med konferensen var att skapa förutsättningar för en fördjupning av EU:s samarbete med tredjeländer, regioner och internationella organisationer för att förebygga och bekämpa människohandel. Konferensen tog fram en deklaration som bl.a. tog upp vikten av förbättrad samordning inom EU och hur unionen kan gå vidare för att stärka partnerskapen med tredjeländer mot människohandel och barnsexturism. Varje medlemsstat inom EU anordnar också under sitt ordförandeskap ett informellt möte med ministrar eller tjänstemän som är ansvariga för övergripande barnfrågor eller i respektive medlemsstat. Gruppen har antagit namnet de lEnfance och har till syfte att arbeta för att ett barnperspektiv utifrån ska genomsyra allt arbete inom EU som rör barn. Frågan om sexuell exploatering av barn i samband med turism och resande har tagits upp av den svenska representanten i arbetsgruppen vid olika tillfällen, bl.a. i anslutning till den högnivåkonferens som ägde rum i , med anledning av ordförandeskap i EU. Vidare framgår att regeringen på webbplats informerar resenärer om sexuell exploatering av barn i samband med turism och resande. Resenärer rekommenderas att kontakta lokal eller svensk polis om de ser eller misstänker att ett barn utnyttjas sexuellt, alternativt ta kontakt med researrangören och be om råd eller kontakta Ecpat . I uppföljningen anges det även att regeringen genomförde ett dialogmöte med berörda aktörer inom resenäringen och myndigheter med ansvar för turismutbildningar kring frågan om förebyggande åtgärder mot sexuell exploatering av barn i samband med turism och resande. Härutöver anges det att en av de starka prioriteringarna under det svenska ordförandeskapet i var att stärka arbetet för barns rättigheter. Regeringen genomförde som ett led i detta arbete en högnivåkonferens i i samarbete med . Vid konferensen diskuterades det svenska förslaget till strategi för barns rättigheter som ska gälla 20092011. Den s.k. Stockholmsstrategin har därefter antagits. Bekämpandet av sexuell exploatering av barn i samband med turism och resande ingår som en del av strategin. Vad gäller det europeiska samarbetet kan det noteras att kommissionen presenterade ett förslag till direktiv, vilket föreslås ersätta rådets rambeslut från om bekämpande av sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi (2004/68/RIF). Förslaget bygger till stor del på resultatet av förhandlingarna om det rambeslut som behandlades under det svenska EU-ordförandeskapet. Direktivförslaget är föremål för s.k. trilogförhandlingar mellan rådet och . Förslaget till direktiv innehåller en bestämmelse som ska uppmuntra medlemsstaterna att vidta preventiva åtgärder samt att genomföra nödvändiga åtgärder för att dels förbjuda spridning av material som annonserar möjligheten till sexualbrott mot barn, dels förbjuda organisering av resor i syfte att begå sexualbrott mot barn. Regeringen har i EU-samarbetet också i andra sammanhang verkat aktivt för att frågan om barnsexturism ska göras till en gemensam angelägenhet inom EU. Regeringen har bl.a. verkat för den skrivning i kommissionens meddelande om en agenda för barnens rättigheter som innebär att barnsexturism ska utrotas. genomför en satsning mot sexuella övergrepp mot barn begångna av svenskar utomlands. Eftersom det kan vara viktigt att tips lämnas när informationen är aktuell har man förenklat för allmänheten att lämna tips, t.ex. via Internet. Resultatet av satsningen är bl.a. flera fällande domar samt en påtagligt förbättrad underrättelsebild. De poliser som genomför arbetet har finansierats genom den handlingsplan regeringen antog mot människohandel . Rikspolischefen inbjöd ett flertal myndigheter och andra aktörer för att diskutera hur arbetet ska bedrivas i fortsättningen. Utskottet har tidigare i sak behandlat liknande motionsyrkanden om möjligheten att utomlands anmäla misstanke om barnsexturism, senast i betänkande 2008/09:JuU22 (yrkanden behandlades även förenklat i betänkande 2009/10:JuU13). Utskottet refererade i betänkandet (s. 58) till beredning av motionsyrkanden om utrikesförvaltningen där frågan om att inrätta en särskild telefonlinje vid beskickningar för anmälningar av brott behandlades (bet. 2007/08:KU1). I ett yttrande konstaterade utrikesutskottet att det enligt utskottets mening inte är uppgift att göra tillkännagivanden i frågor om handläggningsordningen för anmälningar och tips om brott. delade utrikesutskottets bedömningar och avslog motionen. I justitieutskottets behandling av liknande motionsyrkanden anförde utskottet att det såg positivt på det arbete som bedrivs inom med olika åtgärder mot människohandel. Utskottet delade dock och utrikesutskottets ovan redovisade uppfattning och föreslog att yrkandena skulle avslås. Som utskottet tidigare uttryckt (bet. 2010/11:JuU1 s. 28, yttr. 2010/11:JuU9y s. 5) är kampen mot sexuell exploatering av barn i samband med turism och resande ytterst angelägen. Ett gott samarbete med andra länder och berörda aktörer är en av de viktigaste förutsättningarna för att kampen mot barnsexturismen ska bli framgångsrik. Utskottet noterar därför med tillfredsställelse att förslaget till direktiv om bekämpande av sexuellt utnyttjande av barn och barnpornografi bl.a. innehåller bestämmelser som syftar till att motverka annonsering för och organisering av barnsexturism. Mot bakgrund av den uppföljning som gjorts av handlingsplanen mot sexuell exploatering av barn, konstaterar utskottet att ett ambitiöst arbete bedrivs såväl nationellt som internationellt. Utskottet noterar också att särskilda satsning bl.a. resulterat i flera fällande domar. Utskottet står dock fast vid sin tidigare ståndpunkt att inte har till uppgift att ta initiativ i frågor om handläggningsordningen för anmälningar och tips om brott, varför motionerna Ju252 yrkande 3, Ju320 yrkande 2, Ju352 yrkande 2, Ju353 yrkande 2, Ju402, Ju410 yrkande 2 och Ju416 yrkande 2 bör avslås av . Motionärerna i Ju410 (V) yrkande 5 anför att bör ges i uppdrag att upprätta statistik över sexualbrott som utförts av svenska medborgare och som begåtts mot barn utomlands. Som anges ovan (s. 47) ska (Brå) som ansvarig myndighet för den officiella rättsstatistiken utveckla innehållet och kvaliteten i statistiken över brottslighet och samhällets reaktioner på brott. Statistikens innehåll och kvalitet ska anpassas till rättsväsendets och samhällets informationsbehov. Dagens system med brottskoder består av drygt 400 olika sådana koder. I samråd med ett antal andra myndigheter sker eller vid behov en översyn av brottskoderna. Nya brottskoder kan införas som en följd av lagändringar eller efter uttryck av angelägna behov från statistikanvändare. När det gäller utvecklingsarbetet för att förbättra kriminalstatistiken arbetar rättsväsendets myndigheter med att utveckla en gemensam elektronisk informationshantering i brottsmålsprocessen. I det arbetet ingår att ta fram ett nytt sätt att klassificera brott, vilket bl.a. kommer att göra det möjligt att följa hanteringen av ett brott genom hela rättsväsendet. Arbetet bedrivs inom ramen för Rådet för rättsväsendets informationsförsörjning (RIF) som består av myndigheter i rättskedjan under ledning av . Arbetet bedrivs etappvis. I den första etappen, som beräknas vara färdigställd , är arbetet koncentrerat till att förbättra informationsförsörjningen mellan Brå, , Kriminalvården, polisen och . Motionsyrkanden liknande det nu aktuella har behandlats av utskottet senast i betänkande 2008/09:JuU22. Utskottet konstaterade i betänkandet (s. 60) att det bedrivs ett arbete för att utveckla och förbättra kriminalstatistiken och att rättsväsendets myndigheter inom ramen för detta arbete utvecklar ett nytt sätt att klassificera brott. Mot bakgrund av det ansåg inte utskottet att det fanns något behov av något initiativ från sida och att motionen därför borde avslås. Utskottet konstaterar att det alltjämt pågår ett arbete för att förbättra kriminalstatistiken och ta fram ett nytt sätt att klassificera brott. Utskottet vidhåller därmed sin tidigare inställning och anser inte att det finns skäl att ställa sig bakom det initiativ som efterfrågas i motion Ju410 yrkande 5. bör avslå motionsyrkandet. Utskottets förslag i korthet avslår åtta motionsyrkanden om befogenheter och gränskontroll. Jämför reservationerna 14 (SD) och 15 (SD). I motion Sk384 (S) yrkar motionären att reglerna om möjlighet att utföra identitetskontroller bör ses över. Enligt motionären försämrar den nuvarande regleringen tullens möjlighet att hitta rätt objekt i flödena, och indirekt försvåras också en förbättrad underrättelseverksamhet. I motion Ju363 (S) yrkande 1 anför motionären att bör ges befogenhet att få leta efter stöldgods i samband med utresor från . I samma motion yrkande 2 menar motionären att regeringen inom EU bör verka för att detta införs. I motion Ju370 (FP) yrkande 1 yrkar motionären att bör få lagra information om personer som har dömts för smugglings- och langningsbrott. I motion Ju396 (M) anför motionären att bör ges befogenhet att göra fysiska kontroller, och inte bara pappersmässiga, i skatteupplag. I motionerna Ju397 och Ju398 (båda M) yrkar motionären att bör ges befogenhet att inleda förundersökning om varumärkesintrång respektive människosmuggling. I lagen (2000:1225) om straff för smuggling (smugglingslagen) återfinns bestämmelser om befogenheter att i den brottsbekämpande verksamheten bedriva förundersökning och använda vissa tvångsmedel. I 19 § anges det att får fatta beslut om att inleda förundersökning enligt 23 kap. angående brott enligt smugglingslagen samt vissa brott enligt narkotikastrafflagen (1968:64) och lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. De befogenheter och skyldigheter som undersökningsledaren har enligt gäller i sådant fall . ska förordna särskilda befattningshavare i verket att fullgöra verkets uppgifter. Om saken inte är av enkel beskaffenhet, ska åklagaren överta ledningen av förundersökningen så snart någon skäligen kan misstänkas för brottet. Åklagaren ska även annars överta ledningen när detta är nödvändigt av särskilda skäl. När en förundersökning leds av en åklagare, får åklagaren anlita biträde av . Åklagaren får också uppdra åt tjänstemän vid verket att vidta en viss åtgärd som hör till förundersökningen, om det är lämpligt med hänsyn till åtgärdens beskaffenhet. Innan förundersökning har hunnit inledas får en tjänsteman vid eller i enlighet med vad som föreskrivs i 23 kap. 3 § tredje stycket hålla förhör och vidta andra utredningsåtgärder som är av betydelse för utredningen. Vidtagna åtgärder ska anmälas för den som har rätt att leda en förundersökning av brottet (20 §). En tjänsteman vid eller har beträffande sådana brott för vilka får besluta om att inleda förundersökning samma befogenhet som en polisman att enligt 24 kap. 7 § första stycket gripa den som misstänks för brott. Vad som föreskrivs i om befogenheter och skyldigheter i förhållande till den som gripits gäller för tjänstemannen i samma utsträckning som för en polisman samt för i samma utsträckning som för en polismyndighet (21 §). En tjänsteman vid eller har för dessa brott samma befogenhet som en polisman att enligt 27 kap. 4 § ta egendom i beslag (22 §). En tjänsteman vid eller har vidare samma befogenhet som en polisman att enligt 28 kap. 5 § göra en husrannsakan utan förordnande från rätten eller åklagaren (26 §). En tjänsteman vid eller har också vissa befogenheter att besluta om kroppsvisitation och kroppsbesiktning (2728 §§). Ytterligare bestämmelser om kontrollbefogenheter finns i tullagen (2000:1281), lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen samt i lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukter. Av regleringsbrev framgår att brottsbekämpning ska inriktas på att begränsa den organiserade och storskaliga brottsligheten och att verket ska bidra till att minska antalet kriminella nätverk som ägnar sig åt narkotika-, alkohol- eller tobakssmuggling eller ekonomisk brottslighet. Vidare ska narkotika ges högsta prioritet inom den brottsbekämpande verksamheten. ska bidra till att minska tillgången till narkotika i . Storskalig eller frekvent införsel av alkohol eller tobak ska ges hög prioritet inom den brottsbekämpande verksamheten, och ska bidra till att minska tillgången på illegalt införd alkohol och tobak i . Av budgetpropositionen utgiftsområde 3 (s. 19 f.) framgår att en ny organisatorisk enhet, Nationella enheten, har skapats inom för att på en övergripande nivå samordna och prioritera operativ kontrollverksamhet inom myndigheten. Nationella enheten ansvarar för den operativa riskanalys- och underrättelseanalysverksamheten, och det projekt- och underrättelsebaserade arbetet utgör grunden för bekämpning av den organiserade brottsligheten. Av budgetpropositionen framgår vidare att trafikflödena till består av ca 75 miljoner objekt, fordon och personer som kan bli föremål för kontroll. närvarograd vid respektive gränspassage styrs av den aktuella hotbilden. Det är en fungerande samverkan mellan selekteringsförmåga, teknikstöd, rätt underrättelser, bra riskanalys och hög kompetens hos den enskilda tjänstemannen som är avgörande för träffprocenten i kontrollerna. Det är viktigt att har förmågan att ha personal på rätt plats, i rätt tid och med rätt utrustning: antalet kontroller är inte lika viktigt. Kontrollerna ska ske med minsta möjliga störning i det kommersiella och legitima trafikflödet. Det kontrollerade objektet ska inte utsättas för onödiga kostnader eller olägenheter på grund av kontrollen, och ett korrekt bemötande är därför av yttersta vikt. Vidare kan nämnas att det när det gäller behandling och utbyte av uppgifter mellan de brottsbekämpande myndigheterna pågår ett reformarbete. I den nya polisdatalagen (2010:361), som träder i kraft , finns ändamålsbestämmelser och sekretessbrytande bestämmelser som ger polisen möjligheter att trots viss sekretess lämna ut uppgifter till övriga brottsbekämpande myndigheter. , polismyndigheter, , , , och ska kunna medges direktåtkomst till personuppgifter i polisens brottsbekämpande verksamhet som har gjorts gemensamt tillgängliga. En liknande reglering finns i lagen (2005:787) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet och i förordningen (2005:791) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet. I betänkandet Kontroll av varor vid inre gräns (SOU 2006:9) lämnades förslag på lagreglering av bl.a. möjligheter att under vissa omständigheter kontrollera en persons identitet. I betänkandet föreslogs också en bestämmelse med innebörden att om vid en varukontroll påträffar föremål som medför att det finns anledning att anta att personen som kontrolleras gjort sig skyldig till ett brott som hör under allmänt åtal, mot vilket inte har befogenhet att ingripa och på vilket fängelse kan följa, ska den som utför varukontrollen rapportera detta till polisen. Vidare föreslogs det att i dessa situationer skulle kunna fatta beslut om kvarhållande av personen och transportmedlet till dess att polisen kommer till platsen. Betänkandet bereds inom . Utskottet har tidigare i betänkande 2007/08:JuU10 Polisfrågor behandlat yrkanden om att personal borde ges utvidgade befogenheter. I betänkandet (s. 18 f.) uttalade utskottet bl.a. att det inte var berett att utvidga dessa befogenheter att gälla utöver vad som följer av smugglingslagen och andra relevanta författningar. Utskottet har vidare i betänkande 2008/09:JuU22 Polisfrågor behandlat motionsyrkanden om ett effektivt informationsutbyte mellan de brottsbekämpande myndigheterna och om att och polisen ska ges bättre förutsättningar att samarbeta. I betänkandet (s. 20 f.) uttalade utskottet att det mot bakgrund av det arbete som bedrevs inom detta område inte såg någon anledning till ett initiativ från sida, varför yrkandena skulle avslås. Som framgår ovan bereds inom betänkandet Kontroll av varor vid inre gräns i vilket det bl.a. föreslås en reglering av möjlighet att under vissa omständigheter kontrollera en persons identitet. I betänkandet behandlas också frågor om varukontroll. Utskottet anser inte att denna beredning bör föregripas. bör därför avslå motion Sk384 och motion Ju363 yrkande 1 och 2. Utskottet vill i sammanhanget lyfta fram det arbete som pågår när det gäller brottsbekämpning och möjlighet att samverka med andra brottsbekämpande myndigheter. Utskottet är dock inte berett att föreslå att befogenheter ska utvidgas utöver vad som ovan redovisats. bör därför avslå motionerna Ju370 yrkande 1, Ju396, Ju397 och Ju398. I motion Ju292 (FP) anför motionären att regeringen bör utreda förutsättningarna för en gränskontrollmyndighet med ett samlat ansvar för personkontrollen. Motionären anför att gränsskyddet är organisatoriskt splittrat genom att det är delat på flera myndigheter som också sorterar under olika departement. avlämnade betänkandet Gränskontrollag Effektivare gränskontroll (SOU 2004:110). Utredningens uppgift var att utvärdera medlemskap i , och då ur ett brottsförebyggande och brottsbekämpande perspektiv samt att ur ett migrationsperspektiv se över och utvärdera nuvarande ordning med personkontroll vid våra gränser. Utredningen föreslår bl.a. att det i författning tydligt anges att polisen har huvudansvaret för personkontrollen och att har ett självständigt ansvar för personkontrollen till sjöss. Vidare föreslår utredningen att och i övrigt ges ett ökat ansvar för personkontrollen.