bet · GY01KU10 · 2011-01-14 00:00:00 — Mot bakgrund av utskottets iakttagelse av och fråga om avsaknaden av en konsekvensanalys i ett ärende (förordningen om gränsöverskridande betalningar) anges att konsekvensanalyser förmodas ge värdefull information om vilka konsekvenser ett förslag för med sig i olika avseenden, vilket i sin tur kan vara till hjälp vid utformningen av den inställning till förslaget. Av svarspromemorian framgår att det i det aktuella fallet endast saknades en konsekvensanalys av delar av det förslag som kom att förhandlas i rådet. Vidare anförs i svarspromemorian att i avsaknad av en konsekvensanalys från kommissionen får liknande underlag som kan ligga till grund för regeringens ståndpunkt tas fram inom eller av en berörd myndighet. Även synpunkter och material som intresseorganisationer bidrar med vid remitteringen av förslaget kan vara av värde. I svarspromemorian lämnas även utförliga kommentarer till den genomgång som genomförts och som återfinns i kanslipromemorian av (bilaga 9.1). I fyra av de granskade ärendena (kreditfordrings-, UCITS-, mervärdesskattesats- och momsbedrägeridirektiven) anges i svarspromemorian att ytterligare dokument (sammanlagt rör det sig om ett underlag, en bilaga till en instruktion, två Coreperinstruktioner, två mötespromemorior och en mötesrapport) har diarieförts och kan överlämnas till . Vidare konstateras i Statsrådsberedningens svarspromemoria att hänvisning till vissa handlingar (instruktioner och ståndpunktspromemorior) saknas i den nämnda kanslipromemorian. Utskottet önskar här klarlägga att i tre av ärendena (kreditfordringsdirektivet, förordningen om handel med sälprodukter och ändring av kapitaltäckningsdirektivet) har dessa handlingar34[ Det gäller i kreditfordringsdirektivet instruktioner och annoteringar upprättade inför behandling i Coreper och ministerrådet (allmän inriktning , överenskommelse med , antagande ). För förordningen om handel med sälprodukter gäller det ståndpunktspromemorian från . I ärendet om ändring av kapitaltäckningsdirektivet gäller det dels en attachéinstruktion från , dels bl.a. information till och samråd med samt en mötespromemoria från inför Ekofin .] inte översänts till utskottet efter utskottskansliets begäran . Mot bakgrund av de svar som lämnats i den första svarspromemorian beslutade utskottet att begära svar på ytterligare två frågor. Som svar översändes en promemoria som upprättats inom Statsrådsberedningen (bilaga 9.4). Vad gäller utskottets fråga om hur det nuvarande systemet utan 09-blad skiljer sig från systemet med 09-blad anges i svarspromemorian att det nuvarande systemet med ståndpunktspromemorior innebär att fokus framför allt ligger på att ta fram svenska ståndpunkter på och en konsekvensanalys av ett förslag efter att detta har presenterats av kommissionen. Dessa ståndpunktspromemorior anger vilka ståndpunkter har till förslaget men innehåller inte någon förhandlingsanalys. Den sistnämnda sker i stället i samband med framtagandet av instruktioner inför enskilda förhandlingstillfällen i rådet. Av svarspromemorian framgår även att inom ramen för 09-bladen skulle både svenska intressen och förhandlingsanalysen göras parallellt och finnas i ett dokument. Sakfrågorna kartlades i sin helhet, inklusive den svenska målsättningen och förhandlingsramen för svenskt agerande. Systemet med 09-blad förutsatte också att svenska intressen och förhandlingsprocessen analyserades i ett tidigare skede än vad som är fallet med nuvarande, ordinarie samordningssystem. 09-blad togs fram redan då fått kännedom om att en fråga var aktuell för hantering inför och under det svenska ordförandeskapet. Vad gäller berörda aktörer framgår av svarspromemorian att skillnaden endast är tidpunkten för när samtliga berörda aktörer engageras kretsen av aktörer är i båda fallen densamma. I sammanhanget nämns därtill att syftet med den i den första svarspromemorian nämnda pågående översynen av nuvarande arbetsmetoder i EU-frågorna är att revidera det ordinarie samordningssystemet så att detta bättre motsvarar de krav som de nya institutionella förutsättningarna med Lissabonfördraget ställer. Utgångspunkten är att skapa ett mer långsiktigt och målinriktat förhandlingsunderlag. Vad gäller utskottets fråga om dokumentationen av referensgruppers och remissinstansers synpunkter utöver de som arbetas in i eventuella ståndpunktspromemorior anges i svarspromemorian bl.a. följande. En öppen dialog eftersträvas mellan företrädare för inhemska intressenter (t.ex. branschförtag, myndigheter och lärosäten) som deltar i de referensgrupper som regelmässigt inrättas i samband med EU-förhandlingar. Generella kommentarer, såväl som detaljsynpunkter, välkomnas mot bakgrund av det övergripande syftet, att bidra till en välunderbyggd svensk position i förhandlingarna. Dessa kontakter kan ibland medföra en förändring av den position som kommer till uttryck i ståndpunktspromemorian. Vidare anges att det finns en flexibilitet i formerna för samråd. Ofta hålls ett eller flera referensgruppsmöten, och ibland tas kontakter med enskilda personer i referensgruppen men även med personer som inte ingår i gruppen. Det förekommer att viss information skickas ut till de berörda, t.ex. via e-post, vilket i så fall diarieförs enligt gängse rutiner. Referensgrupperna uppmanas ofta även att inkomma med skriftliga synpunkter i olika skeden av förhandlingarna. Utskottet har tidigare bl.a. uttalat att ett statsråds deltagande i ministerrådet inte i formell mening utgör ett regeringsärende. Regeringsformens bestämmelse om beredningskravet för regeringsbeslut är således inte formellt sett tillämplig på ett statsråds beslut i ministerrådet. Utskottet har dock anfört att statsministern, konstitutionellt sett, bär ansvaret för utformningen av rutinerna för beredningen i av svenska ståndpunkter oaktat att riktlinjerna för beredningen i av svenska ståndpunkter i EU-frågor tillkommit genom formlöst beslutsfattande. Utskottet vill här framhålla betydelsen av att även arbetet med framtagande av svenska ståndpunkter och instruktioner sker på ett sätt som i möjligaste mån svarar mot beredningskravet. Granskningen har bl.a. visat att remittering av förslagen till myndigheter och organisationer sker i drygt hälften av de här granskade fallen. Såväl mer formlös inhämtning av synpunkter från myndigheter som formell remittering för att inhämta synpunkter från privaträttsliga subjekt bör enligt utskottet så långt möjligt användas för att utforma välgrundade och för svenska intressen ändamålsenliga ståndpunkter och instruktioner. Utskottets granskning ger inte anledning till någon annan bedömning än att beredningen av ståndpunkter och instruktioner i dessa delar fungerat väl. Utskottets granskning visar vidare att vissa akter saknat handlingar, att diarieföringen i några enstaka ärenden har präglats av visst dröjsmål och att gemensamberedningen av ståndpunktspromemorior och instruktioner i några få fall har brustit. I ett fall har en handling innehållit en uppgift om gemensamberedning med en enhet inom ett visst departement vilken för gemensamberedningen ännu inte fanns. Utskottet vill i detta sammanhang betona att kraven på diarieföring och dokumentation är viktiga för offentlighetsprincipens upprätthållande. Det torde därtill även kunna bidra till en effektiv intern beredning av dessa ärenden i . Utskottet noterar den pågående översynen av nuvarande arbetsmetoder i EU-frågorna i syfte att revidera det ordinarie samordningssystemet för att skapa ett mer långsiktigt och målinriktat förhandlingsunderlag. Utskottet konstaterar även att cirkulär 3 kan komma att revideras inom ramen för den ovannämnda översynen. I sammanhanget önskar utskottet påpeka att granskningen har uppdagat, som det förefaller, vissa problem med efterlevnaden av cirkulär 3. Ståndpunktspromemorior har upprättats i genomsnitt efter den tidsfrist som stipuleras i cirkuläret. I flera fall har arbetet i en rådsarbetsgrupp hunnit inledas innan en ståndpunktspromemoria upprättats. Utskottet noterar de försvårande omständigheter som omger framtagandet av ståndpunkter och instruktionsgivningen, såsom lagstiftningsförslagens komplexitet och omfattning, behovet av inhämtning av synpunkter från berörda myndigheter och andra intressenter samt att rådsarbetsgruppsmöten ibland sätts ut med mycket kort varsel. Utskottet vill ändå framföra att de riktlinjer som upprättar i cirkulär bör ha en utformning som svarar mot de krav som ställs och som är möjliga att efterleva. Utskottet vill här också fästa uppmärksamheten på att gemensamma kriterier för hela för s.k. angelägenhetsgrader saknas. I den mån det finns behov av att i instruktioner ange angelägenhetsgrader skulle det enligt utskottet kunna vara ändamålsenligt att inom ramen för den pågående översynen införa gemensamma kriterier för sådana angelägenhetsgrader för hela . Granskningen har gett vid handen att det saknas instruktioner i drygt en sjättedel av de här granskade ärendena. I dessa har ståndpunktspromemorior upprättats utom i ett fall. I det fallet innehöll akten en mötespromemoria med bl.a. förslag till svensk ståndpunkt. Utskottet vill här anföra att det endast undantagsvis bör förekomma att instruktioner inte upprättas i frågor som är föremål för förhandling i EU. Att den svenska ståndpunkten alltid dokumenteras skriftligen i någon form är ett minimikrav. Utskottet har vid en tidigare granskning (bet. 2008/09:KU10) uttalat att regeringens grundlagsstadgade informationsskyldighet bl.a. får anses innefatta att regeringen så tidigt och så utförligt som möjligt ska redogöra för sina ståndpunkter i EU-frågor till . I samband med denna tidigare granskning uppmärksammade bl.a. att regeringens ståndpunkter i faktapromemorior formuleras alltför allmänt eller alltför kort och att dessa brister i vissa fall har minskat möjligheterna att ha en detaljerad diskussion kring regeringens ståndpunkt. Utskottet kan i detta sammanhang konstatera att den nu aktuella granskningen har visat att i nästan 2/3 av samtliga granskade fall hade både en ståndpunkts- och faktapromemoria upprättats. I hälften av dessa fall hade faktapromemorian överlämnats till efter att ståndpunktspromemorian upprättats, och i samtliga fall var ståndpunktspromemoriornas svenska ståndpunkt i genomsnitt betydligt mer omfattande än de ståndpunkter som återfanns i faktapromemoriorna för motsvarande ärenden. Sakregister 2000/012009/10 Vi har pratat om JO och nödvändigheten av att göra vissa förändringar för att bättre kunna hantera och den växande mängden ärenden där och om hur JO ska fungera bättre i framtiden.Nu går vi över till ett ärende som inte handlar om de myndigheter som JO hanterar utan om regeringen. Det åligger att granska regeringen. har vi i delat upp granskningen i två delar. Den ena, som vi kallar allmän granskning, handlar mer om hur fungerar. Den andra är en särskild granskning som går in på de enskilda statsråden och de anmälningar som enskilda riksdagsledamöter gör till KU som vi diskuterar och går igenom. Det betänkandet brukar vi avge . Det kommer ett sådant också i år.I dag handlar det alltså om den allmänna granskningen och om hur fungerar. Det har gjorts ett antal genomgångar från kansliets sida. Vi har några noteringar. Jag ska ta upp ett par av dem. Jag är glad att vi är överens i allt väsentligt. Det finns ingen anledning att riva upp himmel och jord i politiska dueller när det gäller sådana här frågor. Det är ju viktigt för oss alla att vi har ett regeringskansli som fungerar.Vi uppmärksammar att det är för långa handläggningstider på . Utskottet har gjort en särskild genomgång när det gäller Försvarsdepartementet och . Det visar sig att det är många ärenden som det tar innan man hanterar. Det gäller särskilt ansökningar om att ta del av allmänna handlingar. Det är inte bra. Att få ta del av allmänna handlingar är en viktig del av den svenska demokratin. Det är en lång tradition som vi är stolta över. Det är därför viktigt att ser till att det fungerar praktiskt. När enskilda och journalister begär handlingar ska skyndsamt se till att de får handlingarna.Det kan ibland finnas skäl till att det dröjer. Det kan vara ärenden som berör flera departement, och det kan vara sekretessfrågor. Men bör se till att man skaffar sig bättre rutiner för att få handläggningen att fungera och att den som begär allmänna handlingar får dem så snart som möjligt.En annan fråga som vi går in på i betänkandet handlar om hur regeringen styr. Vilka tekniker ska man använda? Ska man använda regleringsbrev eller författningar? En regering kan styra på många olika sätt. En slutsats i betänkandet är att regeringen i större utsträckning bör använda författningar. När det handlar om föreskrifter i regleringsbrev som har betydelse för allmänheten och återkommer år bör man i större utsträckning använda författningar. Det ska inte styras på ett sätt som inte är så öppet och transparent som möjligt. Man ska gå över till att använda författningar när det är möjligt och när de föreskrifter som man diskuterar har betydelse för allmänheten.Jag yrkar på godkännande av utskottets anmälan. Betänkandet om granskning av statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning är ett intressant betänkande. Ett enigt utskott pekar på brister i regeringens handläggning och agerande i flera fall. Enigheten är en tydlig fingervisning om allvaret bakom resonemanget och de markeringar som gör. Jag förutsätter att regeringen tar fasta på det som redovisas i betänkandet och gör något åt det som vi pekar på.Som säger finns det ingen anledning att riva upp himmel och jord, men jag vill peka på några tendenser som har framkommit i granskningen.Vi kan notera att har ökat från 3 608 personer till 3 2010. I ett annat betänkande har konstaterat att kostnaderna för ökat med ungefär 1,1 miljard . I det betänkandet konstateras också ett ekonomiskt överskott i . I det betänkande vi behandlar konstaterar vi att staben på statsrådsberedningen, det vill säga den personalgrupp som finns närmast statsminister , har ökat från 100 till 163 personer . Den tydliga trenden är en ökad personalstat inom Regeringskansliet.Det ska naturligtvis ställas i relation till de omfattande rationaliseringar som sker i övriga statliga verksamheter. De planerade neddragningarna med 1 500 personer inom är ett tydligt exempel. utlokaliserade statliga verksamheter dras in och bolagiseringar återlokaliserar verksamhet till , och statlig service i landsbygdsområden urholkas.Vi kan också konstatera att antalet statssekreterare har ökat från 2006 till 2010. Bland dem finns den nyinrättade statssekreterartjänsten för kommunikation i Statsrådsberedningen som innehas av den förre moderate partisekreteraren . En statssekreterartjänst av detta slag har funnits. Detta gör det naturligtvis nödvändigt att pröva rimligheten i tjänsten i förhållande till 23 och 27 paragraferna i förordningen för instruktion för . Dessa paragrafer går i korthet ut på att statssekreterarna närmast under statsråden ska leda arbetet, svara för planering och samordning i ett departement och se till att arbetet följer planen. Vilken roll Per Schlingmanns tjänst har när det gäller dagliga arbetsledande uppgifter i är, trots att en mängd frågor har riktats till Statsrådsberedningen, oklart. I medierna har denna tjänst betecknats som en propagandaminister eller spinndoktor, och det har ifrågasatts om detta är en tjänst som hör hemma i de politiska partierna. uttalar, vilket jag tycker är bra, att man utgår från att regeringen inte utnyttjar sin frihet att inrätta tjänster som ligger utanför föreskrivna uppgifter. Utskottet noterar också att tjänsten funnits att det inte går att bedöma innehållet i de arbetsuppgifter som tjänsten innefattar. Än så länge är läget i fråga om det rimliga i Per Schlingmanns tjänst oklart. I praktiken innebär det att vi från socialdemokratiskt håll kommer att återkomma i ärendet när det har gått ytterligare tid. Vi anser att det är viktigt att regeringen inte utnyttjar friheten att anställa medhjälpare på ett sådant sätt att det strider mot instruktionen för . Ett väl fungerande regeringskansli förutsätter också väl utvecklade rutiner för överklagande av förvaltningsärenden. Möjligheten till överklagande och att inom rimlig tid få sin sak prövad är ett viktigt inslag i den demokratiska beslutsprocessen. I årets granskning har KU gått igenom totalt 22 förvaltningsärenden inom som har överklagats. Utskottet har noterat att i 4 av de 22 fallen har handläggningstiden varit mycket lång. Tyvärr tycks en del av förklaringen vara att inga åtgärder har vidtagits . Långa handläggningstider av detta slag är inte acceptabla. Av den orsaken är det rimligt att konstatera att åtgärder borde ha satts in tidigare. Enligt lag har alla svenska medborgare rätt att ta del av allmänna handlingar, detta för att främja allsidig upplysning och ett fritt meningsutbyte. Allmän handling ska enligt gällande regelverk utlämnas efter att en begäran presenterats. KU har i granskningen av detta inom Försvarsdepartementet och kommit fram till att det finns tydliga brister i handläggningsrutinerna där tiden för utlämnande av allmän handling är omotiverat lång. Mediantiderna är på UD och på Försvarsdepartementet. Den genomsnittliga tiden för utlämnande är . Det gäller samtliga fall med krav på utlämnande av allmän handling, vilket är mycket anmärkningsvärt och kräver en rejäl översyn. När det gäller upphandling av informationstjänster och rekryteringsstöd noteras det i granskningen att det finns brister i upphandlingarna. Det handlar om sådant som bristande redovisning av muntliga kontakter, frånvaro av förfrågningsunderlag och avtal, efterhandsanteckningar i ekonomihanteringssystemet som inte anses tillräckliga och direktupphandling i stället för avrop från gällande avtal. Här finns i utskottet en tydlig uppfattning om att det måste ske förbättringar från sida. Granskning har också skett under rubriken i regleringsbrev eller författningsreglering. Här pekas på vikten av att regeringen klarar ut oklarheten med kopplingen mellan anslag och föreskrifter i regleringsbreven i förhållande till myndigheterna. Detta har tidigare berört, men jag vill också notera att det är viktigt att regleringsbreven får en sådan utformning att grundlagsenligheten i dem inte kan ifrågasättas. En viktig del i KU:s granskning i detta ärende är framtagande av ståndpunkter och instruktioner inför möten i EU. Granskningen bygger på regeringens grundläggande informationsskyldighet om att informera om sina ståndpunkter i olika EU-frågor. Förberedandet av svenska ståndpunkter måste ske på ett sådant sätt att det motsvarar det så kallade beredningskravet. Den granskning som har genomförts visar att det saknas så kallade instruktioner i en sjättedel av de granskade ärendena. Utskottets ståndpunkt är att det endast undantagsvis är acceptabelt att instruktioner inte upprättas inför en förhandling med EU. Ett minimikrav är att den svenska ståndpunkten dokumenteras skriftligt. Sammanfattningsvis konstaterar jag att det finns en långsiktig tillväxt av personal och ekonomiska resurser i . har funnit tydliga brister i sätt att fungera, bland annat när det gäller de allmänna handlingarna. Det är dags för regeringen att fokusera på kvalitet i stället för på kvantitet. Mot bakgrund av dessa redovisade och viktiga markeringar i KU:s granskning av statsrådens tjänsteutövning och regeringsärendenas handläggning yrkar jag på godkännande av anmälan i KU:s betänkande 10. Jag vill inledningsvis anmäla detta ärende. Om man tittar i utskottets betänkande står det: anmäler härmed detta granskningsbetänkande enligt 12 kap. 2 § regeringsformen. Det var rätt när det skrevs, men har vi en ny regeringsform. När jag nu håller mitt tal bör jag inledningsvis enligt 13 kap. 2 § i den nya regeringsformen anmäla detta granskningsbetänkande. Precis som har sagts här tidigare är detta ett enigt betänkande, och det finns inga reservationer. Det är den allmänna administrativa granskningen, en granskning som är väldigt viktig och som verkligen gör klart för alla som jobbar i att denna osynliga skylt ska vara tydligt inpräntad i dem, nämligen: KU ser dig. Det ska vara ordning och reda, det ska vara rätt papper som är ifyllda, det ska vara rätt dokumentation, och ärendena ska skötas på rätt sätt och i rätt tid. Det finns på flera ställen klara förbättringsmöjligheter, och på några ställen har KU varit ganska strävt i sina omdömen, vilket tyder på att vi har all anledning att återkomma för att se om några förbättringar kring dessa administrativa rutiner och kring de långa handläggningstiderna, precis som var inne på, har skett. Normalt sett är det ett tiotal områden som det handlar om i den administrativa höstgranskningen, och den här gången är det nio. och har redan varit inne på i stort sett allihop, och jag kan hålla med om att handläggningstiderna är för långa och så vidare. Jag ska inte uppta kammarens tid med detta utan bara konstatera att mina allianskolleger återkommer i många av dessa ärenden lite mer i detalj, medan jag fokuserar på utvecklingen i . Vissa av dessa ärenden i höstgranskningen gör vi . Andra gör vi därför att vi upptäcker någonting, till exempel i vårgranskningen, som vi administrativt vill titta lite vidare på. Detta är en årligt återkommande sak, nämligen att vi tittar på organisationen av som myndighet. Det är alltså inte en budgetgenomgång utan en genomgång av hur det står till i organisationen, hur många som är anställda, hur många av dem som har politisk bakgrund och så vidare. Vi har bakåt i tiden påpekat för regeringen att den uppbyggnad av som naturligt sker i samband med ett EU-ordförandeskap lika naturligt borde minska efter det att ordförandeskapet är över. Där kan vi konstatera att har bantat bort de extra resurser som fanns för EU-ordförandeskapet . Enligt de senaste mätningarna är det totala antalet anställda i nu 4 486 personer. Det är den lägsta siffran under hela den tid som KU har granskat, det vill säga och framåt.Man kan också, om man så vill, gå tillbaka till förra ordförandeskapet. Då ökade resurser , medan ökningen 2009-2010 var . Det betyder nog att den här gången har varit effektivare när det gäller vilka resurser man behövt tillföra för att genomföra ordförandeskapshalvåret. En anledning kan också vara att det inte var riktigt lika många ministerrådsmöten i eftersom man lite grann lagt om strukturen för det halvårsvis roterande ordförandeskapet.Även antalet politiskt anställda har minskat sedan toppen kring , men det är inga stora skillnader. Jag tror att toppnoteringen var 190 anställda. är vi nere på 176 anställda eller något sådant - det vill säga ett relativt antal över tid.Det gör väl att jag kan använda mina sista till att tacka kansliet. Det är många flyttkartonger med dokument som gåtts igenom. När KU sent bestämmer sig för vilka områden som ska granskas innebär det också att opolitiska tjänstemän i vet vilken flyttkartong som ska gås igenom och att en ordentlig promemoria ska vara klar lagom . Det är alltså fråga om väldigt många timmars arbete och väldigt många kubikmeter dokument som gåtts igenom för att KU:s granskning ska leda till det som vi revisorer vill, nämligen till en kontinuerlig förbättring av rutiner och handläggningar i . Jag tycker att det fanns en strimma av ett lätt förskönande drag över Bills anförande här.På s. 9 finns en tabell över antalet tjänstgörande per departement. Jag kan konstatera att totalsumman är 3 2006. 3 723 anges för . 3 723 uppfattar jag som mer än 3 608.Det är också intressant att här peka på Statsrådsberedningen. Siffran för är 100 tjänstgörande, och siffran för är 163. Nog är det väl ändå så, Per , att det finns en trend till en ökning av personalstaten? Tack vare bland annat har KU nu inte bara en sifferserie redovisad i betänkandet, utan det finns flera tabeller. När man korsläser tabellerna, som man ju gör om man är förtjust i siffror, kan man ibland bli lite förbryllad.