bet · GY01JuU22 · 2011-04-29 00:00:00 — 2010/11:JuU22 Skärpt straff för köp av sexuell tjänst Skärpt straff för köp av sexuell tjänst I betänkandet behandlar utskottet regeringens proposition 2010/11:77 Skärpt straff för köp av sexuell tjänst. I betänkandet behandlas vidare tre motioner som väckts med anledning av propositionen och ett motionsyrkande från den allmänna motionstiden . I propositionen föreslås att straffmaximum för köp av sexuell tjänst ska höjas från fängelse till fängelse . Syftet med skärp-ningen är att skapa ytterligare utrymme för en mer nyanserad bedömning av straffvärdet vid allvarliga fall av köp av sexuell tjänst. I propositionen redovisas också utvecklingsinsatser av olika slag som vidtagits för att bl.a. förebygga och bekämpa prostitution. Lagändringen föreslås träda i kraft . Utskottet föreslår att bifaller propositionen och avslår motionerna. I betänkandet finns fem reservationer (S, MP, V) och ett särskilt yttrande (SD). Utskottets förslag till riksdagsbeslut Skärpt straff för köp av sexuell tjänst antar regeringens förslag till lag om ändring i . Därmed bifaller proposition 2010/11:77. avslår motionerna 2010/11:Ju10 yrkande 2, 2010/11:Ju11 yrkande 3 och 2010/11:Ju12 yrkande 1. Reservation 1 (S, MP, V) avslår motionerna 2010/11:Ju10 yrkande 1, 2010/11:Ju11 yrkande 1 och 2010/11:Ju323 yrkande 4. Reservation 2 (S, V) Utökade insatser för att motverka köp av sexuella tjänster via Internet avslår motion 2010/11:Ju12 yrkande 2. Reservation 3 (S, MP, V) Nationellt resurscentrum mot prostitution och människohandel för sexuella ändamål avslår motion 2010/11:Ju11 yrkande 2. Reservation 4 (V) Arbetet inom EU mot köp av sexuella tjänster avslår motionerna 2010/11:Ju10 yrkande 3 och 2010/11:Ju11 yrkande 4. Reservation 5 (S, MP, V) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (C), (M), (M), (S), (M), (S), (S), Arhe Hamednaca (S), (M), (KD), (M), (S), (FP), (MP), (V) och (SD). Ärendet och dess beredning Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare för att utvärdera tillämpningen av förbudet mot köp av sexuell tjänst och de effekter förbudet har fått. Syftet med utvärderingen var att undersöka hur bestämmelsen har fungerat i praktiken och vilka effekter förbudet haft för förekomsten av prostitution och människohandel för sexuella ändamål i . I uppdraget ingick också att överväga ett eventuellt behov och lämpligheten av en skärpning av straffskalan och en gradindelning av brottet. En utgångspunkt för utredningens arbete har varit att köp av sexuell tjänst fortfarande ska vara kriminaliserat (dir. 2008:44). Utredningen, som antog namnet Utredningen om utvärdering av förbudet mot köp av sexuell tjänst (i det följande utredningen), lämnade betänkandet Förbud mot köp av sexuell tjänst En utvärdering (SOU 2010:49). Betänkandet har remissbehandlats. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i (Ju2010/5583/L5). Lagrådet har granskat lagförslaget och anfört att regeringen i den fortsatta beredningen bör pröva på nytt om lagtexten bör kompletteras med exempel på försvårande omständigheter eller om gärningsbeskrivningarna i någon eller några av bestämmelserna i 6 kap. 110 a §§ bör kompletteras så att de i stället för att höja straffskalan för köp av sexuell tjänst täcker de straffvärda fall av köp av sexuell tjänst som avses med lagförslaget. Regeringen har gjort andra bedömningar än Lagrådet. Med anledning av propositionen har tre motioner väckts. Vidare behandlas ett motionsyrkande från den allmänna motionstiden . Förslagen i motionerna återges i bilaga 1. Regeringens lagförslag finns i bilaga 2. I propositionen föreslår regeringen att straffmaximum för köp av sexuell tjänst ska höjas från fängelse till fängelse . Syftet med skärpningen är att skapa ytterligare utrymme för en mer nyanserad bedömning av straffvärdet vid allvarliga fall av köp av sexuell tjänst. I propositionen redovisas också utvecklingsinsatser av olika slag som vidtagits för att bl.a. förebygga och bekämpa prostitution. Lagändringen föreslås träda i kraft . Skärpt straff för köp av sexuell tjänst Utskottets förslag i korthet antar regeringens förslag till lag om ändring i . I propositionen föreslår regeringen att straffmaximum för brottet köp av sexuell tjänst ska höjas från fängelse till fängelse . Av den genomgång av praxis som utredningen redogjort för framgår att de närmare omständigheterna vid enskilda brott mot förbudet mot köp av sexuell tjänst kan variera, ibland mycket. Mot den bakgrunden är det enligt regeringen inte tillfredsställande att omständigheter som rör det enskilda brottet inte får något eller endast litet genomslag vid straffvärdebedömningen. Enligt regeringens bedömning bör därför straffvärdet vid brott mot förbudet mot köp av sexuell tjänst i större utsträckning än bedömas på ett mer nyanserat sätt med beaktande av samtliga omständigheter i det enskilda fallet. Regeringen anför vidare att förbudet mot köp av sexuell tjänst kan avse gärningar av mer allvarligt slag. Det kan t.ex. handla om att den som utför en sexuell tjänst befinner sig i en skyddslös eller annars utsatt situation, t.ex. på grund av en beroendeställning, ett psykiskt funktionshinder, märkbar alkohol- eller annan drogpåverkan eller att hon eller han är ett offer för människohandel eller annan liknande organiserad brottslighet. Även att själva det sexuella umgänget haft tvångsliknande eller förnedrande inslag nämner regeringen som exempel på omständigheter som kan vara sådana att de bör bedömas som försvårande. Även om den nuvarande straffskalan för köp av sexuell tjänst böter eller fängelse får anses ge ett tillräckligt utrymme för att i de flesta fall göra en nyanserad bedömning av straffvärdet, kan den enligt regeringen och i likhet med vad utredningen ansett i vissa fall framstå som otillräcklig. Enligt regeringens mening finns det i flera av de ovannämnda exemplen anledning att se allvarligare på brotten än vad som varit fallet. måste straffvärdet för dessa brott anses ligga över bötesnivån. I vissa fall kan straffvärdet dessutom vara så högt att det närmar sig nuvarande straffmaximum eller rent av bör vara högre än detta. Så kan t.ex. vara fallet i situationer där det enskilda köpet av en sexuell tjänst bär tydliga likheter med sexualbrott av mera allvarligt slag, t.ex. sexuellt tvång (6 kap. 2 § ) eller sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning (6 kap. 3 § ). Här kan det exempelvis handla om en situation där den som utför den sexuella tjänsten på grund av omständigheterna befinner sig i ett sådant underläge att hon eller han även om några direkta hotelser inte uttalats uppfattar situationen så att det är i det närmaste omöjligt att vägra samlag och annat sexuellt umgänge eller att i övrigt påverka situationen, vilket gärningsmannen inser och utnyttjar. Sammanfattningsvis anser regeringen att den nuvarande straffskalan inte framstår som tillräckligt vid för att kunna bedöma straffvärden i sådana fall som anges ovan på ett tillräckligt differentierat sätt. Enligt regeringens mening finns det därför ett behov av att skapa ytterligare utrymme för att vid allvarliga fall av köp av sexuell tjänst kunna göra en mer nyanserad bedömning av straffvärdet än vad som är möjligt inom ramen för den nuvarande straffskalan. Vid en jämförelse med andra brott gör regeringen bedömningen att straffmaximum ska höjas från fängelse till fängelse . Därmed lämnas enligt regeringen ett tillräckligt utrymme för att även vid mer allvarliga fall av köp av sexuell tjänst ta hänsyn till omständigheter som talar i skärpande riktning. Avslutningsvis anför regeringen att den föreslagna höjningen av straffmaximum inte är avsedd att åstadkomma någon generell höjning av straffvärdet för köp av sexuell tjänst. Påföljden kommer därför även fortsättningsvis ofta att stanna vid böter. När brottet har ett så högt straffvärde att böter inte kan anses som en tillräcklig påföljd ska påföljden bestämmas enligt bestämmelserna om val av påföljd i 30 kap. . I detta sammanhang ska särskilt avseende fästas vid omständigheter som talar för en icke frihetsberövande påföljd. För vuxna lagöverträdare kan det i dessa fall beroende på omständigheterna i det enskilda fallet och den tilltalades personliga förhållanden bli fråga om villkorlig dom eller skyddstillsyn. Prostitution är en oacceptabel företeelse i vårt samhälle som medför skador både för den enskilda individen och för samhället i stort. Att förebygga och bekämpa prostitution är därför ett angeläget samhälleligt intresse. I det arbetet utgör straffbestämmelsen om förbud mot köp av sexuell tjänst ett viktigt instrument. Det finns därför enligt utskottets mening och som regeringen anför skäl att fortlöpande följa och vara uppmärksam på om lagstiftningen är ändamålsenlig och tillräcklig. Utskottet delar regeringens bedömning att straffvärdet vid brott mot förbudet mot köp av sexuell tjänst i större utsträckning än bör bedömas på ett mer nyanserat sätt med beaktande av samtliga omständigheter i det enskilda fallet. Vidare delar utskottet regeringens mening om att straffskalan i vissa fall kan framstå som otillräcklig. Lagrådet har ansett att de exempel som regeringen gett på sådana fall av köp av sexuell tjänst som har ett särskilt högt straffvärde inte är övertygande. Enligt Lagrådet finns det, i den mån bestämmelserna om sexuellt tvång eller sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning inte täcker närliggande sexuella handlingar begångna i samband med köp av sexuell tjänst och med ett straffvärde överstigande sex månaders fängelse, skäl att ändra gärningsbeskrivningarna i dessa bestämmelser hellre än att höja straffskalan för köp av sexuell tjänst. Regeringen anför i propositionen att det givetvis är så att det i samband med ett köp av en sexuell tjänst kan förekomma sexuella övergrepp av sådant slag som omfattas av t.ex. straffbestämmelserna om sexuellt tvång och sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning. De exempel regeringen tar upp och som Lagrådet hänvisar till tar emellertid sikte på situationer där, förutom att rekvisiten för köp av sexuell tjänst är uppfyllda, omständigheterna visserligen i delar kan sägas likna t.ex. omständigheter som typiskt sett förekommer i s.k. utnyttjande- eller beroendesituationer enligt straffbestämmelserna om sexuellt tvång och sexuellt utnyttjande av person i beroendeställning, men där det i ett eller flera avseenden brister i förutsättningarna för att något av dessa brott ska anses vara uppfyllda. Att hellre än att höja straffskalan för köp av sexuell tjänst, ändra i gärningsbeskrivningarna för andra sexualbrott för att kunna täcka in det särskilt straffvärda i exempelvis de fall av köp av sexuell tjänst som anges här ser regeringen varken som nödvändigt eller lämpligt. En sådan ordning skulle enligt regeringen sannolikt inte bara förutsätta en större omarbetning av det befintliga regelverket i 6 kap. utan också till stor del kräva andra analyser och överväganden än vad som är föranledda av detta lagstiftningsärende. Regeringens uppfattning är därför att omständigheter av nu nämnt slag på sedvanligt sätt och enligt gällande straffrättsliga principer bör uppmärksammas och beaktas inom ramen för bedömningen av hur straffvärt ett köp av en sexuell tjänst är och inte genom att gärningsbeskrivningarna i någon eller några av bestämmelserna i 6 kap. 110 a §§ ändras. Utskottet delar denna bedömning. Sammanfattningsvis anser utskottet i likhet med regeringen att den nuvarande straffskalan inte framstår som tillräckligt vid för att kunna bedöma straffvärdet i sådana fall som anges ovan på ett tillräckligt differentierat sätt. Det finns därför ett behov av att skapa ytterligare utrymme för att vid allvarliga fall av köp av sexuell tjänst kunna göra en mer nyanserad bedömning av straffvärdet än vad som är möjligt inom ramen för den nuvarande straffskalan. För att åstadkomma detta anser utskottet i likhet med regeringen att brottets straffmaximum bör höjas. Enligt Lagrådet är det inte tillfredsställande att endast ändra straffskalan och lämna gärningsbeskrivningen i 6 kap. 11 § oförändrad som det i författningskommentaren lämnas anvisningar till domstolarna att lägga större vikt än vid vissa försvårande omständigheter. Enligt Lagrådet är det bättre att i stället ange de försvårande omständigheterna i lagtexten om man vill få till stånd mera nyanserade bedömningar av det aktuella brottet. Regeringen gör i denna del följande bedömning. Att direkt i lagtexten ange sådana omständigheter som bör anses som försvårande är något som regelmässigt förekommer i samband med att brott gradindelas eller för brott som redan är gradindelade. Regeringen bedömer att nackdelarna sammantaget är sådana att det inte framstår som lämpligt att införa en gradindelning av brottet. Därmed saknas också förutsättningar att på den grunden i lagtexten införa s.k. brottsinterna försvårande omständigheter. Vad därefter gäller frågan om att trots detta, dvs. utan en samtidig gradindelning, ändå komplettera lagtexten med exempel på försvårande omständigheter på det sätt som bl.a. Lagrådet förordat, är det regeringens uppfattning att inte heller en sådan ordning framstår som lämplig. Ett sådant förfaringssätt skulle bryta mot systematiken i . Till det ska också läggas att den lösning som regeringen föreslår inte innebär någon ny ordning utan motsvarar vad som använts tidigare i andra lagstiftningsärenden. Sammantaget anser regeringen därför att gärningsbeskrivningen för köp av sexuell tjänst bör kvarstå oförändrad som straffmaximum för brottet höjs. Utskottet instämmer i regeringens bedömning och anser att den föreslagna förändringen av straffskalan en höjning av straffmaximum från till framstår som väl avvägd. Därmed lämnas enligt utskottets mening ett tillräckligt utrymme för att även vid mer allvarliga fall av köp av sexuell tjänst ta hänsyn till omständigheter som talar i skärpande riktning. Också i övrigt överensstämmer utskottet i de överväganden som regeringen gör i propositionen. Utskottet tillstyrker således propositionens lagförslag. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om att kravet på dubbel straffbarhet ska avskaffas för brottet köp av sexuell tjänst. Jämför reservation 1 (S, MP, V). I propositionen behandlar regeringen frågan om att undanta brottet köp av sexuell tjänst från kravet på dubbel straffbarhet, dvs. kravet på att gärningen ska vara straffbar enligt såväl svensk lag som lagen på gärningsorten för att en svensk domstol ska kunna döma över brottet. En förutsättning för att frågan om undantag från kravet på dubbel straffbarhet över huvud taget ska bli aktuell är att det är fråga om ett brott som är universellt tillämpligt, dvs. är ett brott mot svensk lag även när det begås utanför svenskt territorium. Regeringen gör bedömningen att straffstadgandet rimligen bör anses vara universellt tillämpligt. Vad därefter gäller frågan om att undanta brottet köp av sexuell tjänst från kravet på dubbel straffbarhet gör regeringen bedömningen att de brott som enligt svensk rätt är undantagna från kravet på dubbel straffbarhet i stor utsträckning avser brott som är straffbelagda även utomlands och kring vilka det råder en internationell samsyn. Vad däremot gäller det svenska förbudet mot köp av sexuell tjänst kan konstateras att de flesta länder inte har något sådant motsvarande förbud. Det finns inte heller någon internationell samsyn när det gäller frågan om på vilket sätt prostitution bäst bör bekämpas. Dessa omständigheter talar enligt regeringen starkt emot ett undantag från kravet på dubbel straffbarhet. Till detta ska också läggas att en lagföring av sådana brott begångna utomlands kan, beroende bl.a. på vilket land brottet är begånget i, vara förenad med svårigheter. Sammanfattningsvis anser regeringen därför, i likhet med utredningen och flertalet remissinstanser, att tillräckliga skäl saknas för att undanta brottet köp av sexuell tjänst från kravet på dubbel straffbarhet. I motionerna Ju10 (S) yrkande 2 och Ju11 (V) yrkande 3 begärs det att det utreds hur kravet dubbel straffbarhet ska kunna avskaffas så att svenskars köp av sexuella tjänster utomlands blir straffbara. I motion Ju12 (MP) yrkande 1 begärs att kravet på dubbel straffbarhet ska avskaffas. Utskottet delar regeringens bedömning att det saknas tillräckliga skäl att undanta brottet köp av sexuell tjänst från kravet på dubbel straffbarhet. Motionerna Ju10 yrkande 2, Ju11 yrkande 3 och Ju12 yrkande 1 bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om rätt till skadestånd och brottsofferersättning vid köp av sexuell tjänst. Jämför reservation 2 (S, V). Frågan om den som utför en sexuell tjänst bör anses vara målsägande eller vittne i ett mål om brott mot förbudet mot köp av sexuell tjänst behandlas i propositionen. Något förslag till lagändring lämnas inte i denna del. Köp av sexuell tjänst kan utgöra såväl ett brott mot person som ett brott mot allmän ordning. Därmed kan den som utfört en sexuell tjänst vara att anse som målsägande i ett mål om brott mot förbudet mot köp av sexuell tjänst. Avgörande för om så är fallet är enligt 20 kap. 8 § fjärde stycket om brottet begåtts mot den personen eller om hon eller han blivit förnärmad eller lidit skada av brottet (se SOU 2010:49 s. 247 f.). En prövning utifrån dessa förutsättningar kan vara besvärlig. Regeringen anför att problematiken emellertid inte är unik för brott mot förbudet mot köp av sexuell tjänst utan uppkommer även vid andra brottstyper, t.ex. koppleri. Eftersom definitionen av målsägandebegreppet i 20 kap. 8 § fjärde stycket gäller för alla brottstyper skulle en ändring av begreppet vid köp av sexuell tjänst kräva en allmän översyn av denna bestämmelse. Någon sådan översyn är dock enligt regeringens uppfattning inte påkallad och inte heller möjlig inom ramen för detta lagstiftningsärende. Regeringen anför att den därmed delar utredningens bedömning att frågan om en person som utfört en sexuell tjänst har ställning som målsägande eller vittne vid köp av sexuell tjänst måste prövas och avgöras i varje enskilt fall. Regeringen finner därför inte skäl att göra några ändringar när det gäller frågor om målsägande och vittnen. En person som utnyttjas i prostitution kan vara att anse som målsägande, men frågan måste alltså avgöras i varje enskilt fall. En ställning som målsägande är inte i sig nödvändig för att kunna föra talan om skadestånd eller ens för att få denna talan handlagd enligt 22 kap. i förening med ett åtal för brottet. Åklagaren är dock enligt 22 kap. 2 § skyldig att föra talan endast för en målsägande och för den till vilken målsäganden överlåtit sitt anspråk. (Se Fitger, [. 2008 Zeteo] kommentaren till 20 kap. 8 §). Den som har skadats till följd av ett brott kan kräva skadestånd av gärningsmannen. När en domstol dömer någon att betala skadestånd till ett brottsoffer ska underrättas. Myndigheten är därefter skyldig att fråga målsäganden om denne vill att skadeståndet ska drivas in. Om så är fallet ska myndigheten hjälpa målsäganden med ansökan om verkställighet och sedan undersöka om den dömde har några tillgångar att betala skadeståndet med. Vid sidan av detta finns även vissa möjligheter att få s.k. brottsskadeersättning av statsmedel. Förutsättningarna för utbetalning av brottsskadeersättning anges i brottsskadelagen (1978:413). Frågor om sådan ersättning prövas av . Om brottsskadeersättning betalas ut, inträder staten i den skadelidandes rätt till skadestånd. Regeringen har tillsatt en särskild utredare med uppdrag att företa en bred översyn av brottsskadelagen (dir. 2010:84). I uppdraget ingår att överväga om det finns skäl att begränsa möjligheter att göra självständiga skadeståndsrättsliga bedömningar. Utredaren ska även ta ställning till om det finns skäl att utvidga rätten till brottsskadeersättning för kränkning till vissa kvalificerade ärekränkningsbrott. Vidare ska reform om brottsskadeersättningen för barn som bevittnat våld mot närstående utvärderas. Utredaren ska också överväga om det finns skäl att lindra de krav som ställs på brottsoffret att på egen hand kräva betalning av den skadeståndsskyldige, t.ex. genom att det primära ansvaret för att kräva in utdömda brottsskadestånd läggs på staten. Även författningsregleringen av regressverksamhet ska ses över, liksom beloppsgränserna i brottsskadelagen. Uppdraget ska redovisas . I motion Ju10 (S) yrkande 1 begärs det att regeringen ska utreda skadeståndsfrågan när det gäller personer som utnyttjas i prostitution och återkomma till med ett förslag som skapar bättre förutsättningar för skadestånd än . I motion Ju11 (V) yrkande 1 anförs det att en utredning bör tillsättas som ser över möjligheten för den som utnyttjas i prostitution att få brottsskadeersättning och skadestånd vid en dom eller ett strafföreläggande för köp av sexuell tjänst eller koppleri. I motion Ju323 (S) yrkande 4 anförs det att alla offer för sexköp bör ges rätt till brottsofferersättning. Regeringen gör i propositionen bedömningen att frågan om den som utnyttjas för prostitution kan vara att anse som målsägande får prövas och avgöras i varje enskilt fall. Utskottet delar regeringens bedömning i denna fråga och anser inte att någon allmän översyn av 20 kap. 8 § fjärde stycket är nödvändig. Utskottet vill dock i detta sammanhang erinra om att möjligheten att föra talan om skadestånd inte nödvändigtvis är begränsad till den som har ställning som målsägande. Också frågan om den som utnyttjas för prostitution ska ha rätt till brottsskadeersättning får prövas i varje enskilt fall. Utskottet noterar avslutningsvis att bestämmelserna om brottsskadersättning är föremål för översyn. Med hänvisning till det anförda bör motionerna Ju10 yrkande 1, Ju11 yrkande 1 och Ju323 yrkande 4 avslås. Utökade insatser för att motverka köp av sexuella tjänster via Internet Utskottets förslag i korthet avslår en motion om utökade insatser för att motverka köp av sexuella tjänster via Internet. Jämför reservation 3 (S, MP, V). Regeringen anför i propositionen att den bedömer att ett fortsatt och uthålligt socialt arbete är angeläget för att nå framgång med att förebygga och bekämpa prostitution och människohandel för sexuella ändamål. I sammanhanget anför regeringen att det sociala arbetet utgör ett viktigt led i arbetet med att förebygga och bekämpa prostitution. I samband med att förbudet mot köp av sexuell tjänst infördes framhölls också att en kriminalisering inte kan utgöra annat än ett komplement i arbetet med att minska prostitutionen och inte på något vis kan ersätta de sociala insatserna. Detta gäller givetvis än . Enligt regeringens mening måste det sociala arbetet utgå från de utsattas behov och situation och även syfta till att verka förebyggande, både med avseende på dem som riskerar att hamna i prostitution och dem som köper eller skulle kunna tänka sig att köpa sexuella tjänster. Ett tydligt fokus på barns och ungdomars behov av särskilda insatser måste finnas. Av propositionen framgår det bl.a. att har haft i uppdrag att i samråd med och Myndigheten för skolutveckling, numera utarbeta ett metodmaterial om sexuell exploatering av barn och ungdomar genom interaktiva medier att användas av lärare i högre årskurser och i gymnasiet samt av andra aktörer som arbetar med ungdomar. Uppdraget har avrapporterats till regeringen. beslutade regeringen att ge ett fortsatt uppdrag att genomföra utbildningsinsatser i syfte att förebygga att ungdomar blir utsatta för sexuell exploatering via Internet och andra interaktiva medier. Uppdraget ska redovisas senast . Vidare har haft i uppdrag att fördela medel till forskning för att öka kunskapen om prostitution och människohandel för sexuella ändamål. delades medel ut till sex projekt för studier bl.a. om Internetprostitution och om kvinnors erfarenheter och upplevelser av prostitution i skilda kontexter. I motion Ju12 (MP) yrkande 2 anförs det att det finns ett behov av konkreta förslag till åtgärder för att motverka köp av sexuella tjänster via Internet.