bet · GY01UU13 · 2011-02-22 00:00:00 — Utskottet konstaterar att regeringen genom en löpande dialog med företrädare för våra samarbetsländers regeringar, deras näringsliv och civila samhälle, ska bidra till ökad kunskap om och efterlevnad av universella uppförandekoder och andra instrument såsom FN:s Global Compact och riktlinjer för multinationella företag. Utskottet vill understryka vikten av en sådan dialog men betonar att arbetet med företags sociala och miljömässiga ansvar inte får användas som ett protektionistiskt instrument. Tvärtom ska detta ses som ett led i en frihandelsvänlig politik. Utskottet pekar på att , som förespråkare av frihandel, aktivt kan driva frågan hur spörsmål rörande respekten för de mänskliga rättigheterna, sociala frågor och behovet av miljöhänsyn i relation till frihandel bör hanteras. Utskottet välkomnar att regeringen vill att ska spela en aktiv roll i den internationella policyutvecklingen kring Corporate Social Responsibility (CSR) och delar regeringens syn på CSR som ett komplementärt verktyg till en öppen handelspolitik. har, som medlem i , åtagit sig att inrätta en nationell kontaktpunkt som forum för dialog och kontaktskapande i frågor som har samband med riktlinjerna och deras implementering. kan sprida och främja riktlinjerna genom samarbetet med relevanta aktörer i internationella diskussioner och främja globala CSR-åtaganden. medverkan i FN:s Global Compact är ett av flera bra exempel på detta. Utskottet erfar att det inom ramen för ska utarbetas en gemensam CSR-strategi, som ger möjlighet att anknyta till aktiviteter på nordisk nivå. Som en del i det nordiska arbetet har också framställt ett verktyg, en s.k. CSR-kompass, för hur små och medelstora företag ska kunna implementera CSR inom sin affärsverksamhet. Den svenska CSR-kompassen kommer att lanseras , , och är baserad på sin danska motsvarighet. Utskottet noterar att var det första land som beslutade om att statsägda företag ska rapportera enligt de riktlinjer för hållbarhetsredovisning som utarbetats av Global Reporting Initiative (GRI). GRI är en nätverksbaserad organisation som har utvecklat ett ramverk för hållbarhetsrapportering. är representerat i den rådgivande styrelsen för GRI. Näringslivets ansvarstagande kan bidra till att globalisering och marknadsliberalisering blir förenliga med skydd av miljön och fattigdomsminskning. Utskottet understryker i likhet med regeringen betydelsen också av de frivilliga åtaganden som företagen gör i arbetet med företags sociala och miljömässiga ansvar. För att ytterligare stimulera detta arbete ser utskottet det som värdefullt att regeringen fördjupar dialogen med svenska företag kring mänskliga rättigheter. Likaså är det angeläget att fördjupa den internationella dialogen kring transparensfrågor för näringslivet och verktyg för företagens arbete för mänskliga rättigheter. Utskottet vill också framhålla vikten av att befintliga regelverk om socialt ansvarstagande omsätts i praktisk handling. Det gäller såväl lagstiftning i enskilda länder som de frivilliga ramverk som finns inom bl.a. och FN. Med det anförda avstyrks motionerna 2010/11:U297 (V) samt 2010/11:U257 (MP) yrkandena 1 och 2. Socialdemokraterna framhåller i kommittémotion 2010/11:U306 yrkande 15 att globaliseringens fördelar måste komma alla till del, och dess nackdelar begränsas. För att minska klyftorna är biståndet viktigt, men en rättvis och fri handel har ännu större betydelse. Socialdemokraterna framhåller att de vill verka för en verklig frihandel, utan tullmurar och subventioner. Regeringen bör driva på WTO-förhandlingarna inom Doharundan, så att utvecklingsländerna bättre kan integreras i världshandelssystemet. De ekonomiska partnerskapsavtalen (EPA) mellan EU och länder i är i vissa delar orättvisa och bör rättas till. Socialdemokraterna anför i kommittémotion 2010/11:U306 yrkande 21 att kampen mot korruption är en förutsättning för utveckling. Att bekämpa korruption och ekonomisk brottslighet liksom skatteparadis och skadlig skattekonkurrens mellan länder är viktiga beståndsdelar i en politik som strävar efter att stärka de ekonomiska och politiska institutionerna. Socialdemokraterna understryker i kommittémotion 2010/11:U306 yrkande 61 att arbete och tillväxt är grunden för utveckling på den afrikanska kontinenten liksom i världen i övrigt. En socialdemokratisk politik för har som ett huvudmål att stödja en hållbar och hög tillväxt, full sysselsättning, anständiga arbetsvillkor och rättvis fördelning av resurser. Handelspolitiken måste utgöra en av hörnstenarna i EU:s relation med . betonar i kommittémotion 2010/11:U298 yrkande 24 att för fattigdomsbekämpning är en rättvis handel viktigare än bistånd. anser att måste driva på reformarbetet inom EU och () så att fattiga länder får större möjlighet att utforma en handelspolitik som stöder landets egen utvecklingsstrategi. menar att handelspolitik behöver samverka med alla andra politikområden och att handel behöver bidra till att minska klyftorna i världen och främja jämställdhet och en hållbar utveckling i linje med politik för global utveckling. anser i kommittémotion 2010/11:U298 yrkande 25 att ska verka för att WTO:s handelsavtal ersätts av handelsavtal som tar sin utgångspunkt i fattigdomsbekämpning, utveckling och jämställdhet. vill att ska verka för att EU genomför sitt löfte vad gäller att ge utvecklingsländerna tull- och kvotafritt tillträde till EU:s inre marknad och att EU:s jordbrukssubventioner fasas ut. menar i kommittémotion 2010/11:N438 yrkande 10 att EU i sina förhandlingar med forna kolonier i , och om partnerskapsavtal (EPA) har ställt alltför långtgående krav. anser att strukturen i förhandlingarna snarare har motverkat än stöttat utvecklingsländernas egna regionala integrationsprocesser. kräver en kursändring i EU:s politik i EPA-förhandlingarna. Utskottet delar den motionsvis framförda uppfattningen att en öppnare och rättvis handel är ett av de bästa instrumenten att nå FN:s millenniemål och att utvecklingshänsyn måste vara vägledande i det internationella handelssystemet för att även fattiga länder ska göra välfärdsvinster till följd av globaliseringen. Den övergripande målsättningen för politik för global utveckling är att bidra till en rättvis och hållbar global utveckling. Denna målsättning gäller såväl handelspolitiken som alla andra politikområden som inom ramen för egna områdesspecifika mål kan bidra till att stärka det svenska bidraget till en rättvis och hållbar global utveckling. Utskottet anser att handelspolitiken bör utformas så att den stärker utvecklingsländernas förmåga att i högre grad integreras i världsekonomin och därmed dra nytta av en ökande handel. Detta är också den handelspolitiska linje som regeringen företräder och som återspeglas i och EU:s hållning vad avser förhandlingarna mellan EU och länder i , , och (AVS-länderna) om ekonomiska partnerskapsavtal (EPA). Utskottet återkommer nedan till förhandlingarna om . Handelsfrågorna har en central roll i svensk politik för global utveckling. Frihandel skapar förutsättningar för tillväxt och utveckling. krävs det för att tillväxten ska bli hållbar att hänsyn tas till miljön, till sociala effekter av handeln och till att det välstånd som skapas får en rättvis fördelning som kommer alla människor till del. Frågan om frihandel blir central i alla diskussioner om globalisering och utveckling, även om den ingalunda är den enda centrala frågan. Frihandel är ett avgörande instrument för att nå mål om välstånd och ekonomisk trygghet. Speciellt gäller detta när man kombinerar frihandeln med ett etiskt beteende för att uppfylla Internationella arbetsorganisationens () konventioner. Handelsreformer är viktiga för ökad tillväxt och fattigdomsbekämpning. har i EU-kretsen varit pådrivande för att handelsavtalen ska utformas i utvecklingsfrämjande anda. Då är inte enbart global handel av betydelse utan också ökat regionalt utbyte. Regionalt samarbete kan fungera som en språngbräda för integrering i den globala ekonomin. Utskottet konstaterar att det regionala samarbetet växer i betydelse på många håll i världen, däribland i , i och i Mellan- och . Handel och regionalt samarbete är också frågor som lyfts fram i det samarbete som EU bedriver med med anknytning till EUAfrika-strategin och de strategiska partnerskap som innefattas där, med genom bl.a. Asean och i avtal mellan EU och enskilda samt med Mellan- och . Det övergripande () har till syfte att minska och utplåna fattigdom som det bidrar till hållbar utveckling och gradvis integrering av AVS-länderna in i världsekonomin. , som slöts och ska gälla till , har en revisionsklausul som innebär att avtalet ska antas . En andra revideringsomgång resulterade i underskrift av avtalet . Översynen har bl.a. omfattat bestämmelser som avser handel och de ekonomiska partnerskapsavtalen. har förespråkat, och fått gehör för, en stärkt regional dimension i avtalet, att avtalet ska innefatta ökat samarbete med utvecklingsländer som inte tillhör AVS-gruppen och att den politiska dimensionen i avtalet ska uppdateras, så att den innefattar frågor om sambandet mellan säkerhet och utveckling samt kvinnors deltagande inom området fredsbyggande, konfliktförebyggande och konfliktlösning. anser också att avtalet ska avspegla bl.a. främjande av FN:s millenniemål och den internationella processen mot ökad biståndseffektivitet. Utskottet önskar framhålla att handelspolitiken bör utformas så att den stärker utvecklingsländernas förmåga att i högre grad integreras i världsekonomin och därmed dra nytta av en ökande handel. En framgång i de fortsatta förhandlingarna inom Doharundan är i detta perspektiv av största vikt. De fattigaste ländernas marknadstillträde måste säkerställas. Förhandlingarna i Doharundan, som pågått , fick inte något förhandlingsgenombrott vid ministermötet i . Utskottet ser som positivt att det vid i fanns en större beredvillighet att komma framåt i förhandlingarna. I kommunikén från mötet slås fast att 2011 kommer att bli ett avgörande år för att nå ett slut i Dohaförhandlingarna. Man uppmanar därför till intensifierade och utökade förhandlingar i syfte att nå ett avslut . Vidare fastslås att man ska bygga vidare på de framsteg som redan gjorts. Utskottet vill framhålla vikten av att förhandlingarna intensifieras och fullbordas. Mot bakgrund av utskottets överväganden avstyrks motionerna 2010/11:U306 (S) yrkande 15 i denna del och yrkande 61 samt 2010/11:U298 (V) yrkande 24 och yrkande 25 i denna del. Ett par motioner tar upp de ekonomiska partnerskapsavtal som EU förhandlar om med regioner och länder i , och (AVS-länderna). och EU slöt 2007 ett . Motionsvis begärs att ska verka för att EU tar bort tullmurar mot fattiga länder och avskaffar importrestriktioner. som är överenskommet mellan EU och AVS-länderna utgör grunden för EPA-avtalen som syftar till att främja utveckling och kan sägas vara handels- och samarbetsavtal. När slöts 2000 angavs i avtalet att den då gällande handelsregimen skulle ersättas med ekonomiska partnerskapsavtal. I det reviderade har handelsavsnittet uppdaterats för att spegla det nu aktuella läget. EPA-avtalen ska stärka regional integration och främja handel inom AVS-kretsen samt främja successiv integration av AVS-länderna in i den globala ekonomin med stöd av ett transparent och förutsebart ramverk för varor och tjänster. Efter klagomål till WTO från som inte tillhörde AVS-kretsen bedömde WTO att bestämmelserna i , där EU ensidigt underlättade AVS-ländernas marknadstillträde till EU, var diskriminerande. WTO gav EU en tidsfrist till för att övergå till ett system som överensstämmer med . Detta resulterade i förhandlingarna om , som emellertid blev starkt försenade. Före hade enighet nåtts om endast ett slutligt . Detta avtal omfattar länderna i , benämnd Cariforumgruppen. Det avser varuhandel, tjänster, investeringar och andra handelsrelaterade områden. Hela den regionala gruppen Cariforum förutom undertecknade det fullödiga avtalet . valde att formellt underteckna avtalet och ansluta sig till det. Till följd av de försenade EPA-förhandlingarna slöts, innan WTO:s tidsfrist löpte ut , ett antal interimsavtal om varuhandel. Överenskommelserna innebar marknadstillträde för varor medan förhandlingarna för övriga avtalsfrågor fortsatt. EU erbjöd därmed 2008 de AVS-länder som valt att ansluta sig till EPA-interimsavtal att få tull- och kvotafrihet för sina produkter till EU:s inre marknad, med övergångsperioder endast för socker och ris. De sista begränsningarna i form av tullar för dessa produkter upphörde . Förhandlingar pågår fortfarande mellan parterna för att ersätta interimsavtalen med slutliga avtal som överensstämmer med . I förhandlingarna beaktar EU krav från AVS-länderna, vilket lett till att förslag till övergångsperioder tillåts för att skydda varor som de upplever som särskilt känsliga för delar av sina ekonomier. Utskottet vill för sin del understryka handelns betydelse som utvecklingsinstrument. För att stärka EPA-avtalens betydelse i detta hänseende är det angeläget att avtalen är breda och att de, utöver att hindren för varor och tjänster avskaffas, även innefattar viktiga områden som investeringar, regional integration och utfästelser från EU:s sida om att bistå med resurser för att stärka handelskapaciteten. Betydande utvecklingspotential hos EPA-avtalen ligger inom områden som konkurrens, tjänster, investeringar och handelsprocedurer. En viktig aspekt är att de kan skapa ekonomisk dynamik, stärka det regionala samarbetet och vidga lokala marknader. Mot bakgrund av utskottets överväganden avstyrks motionerna 2010/11:U306 (S) yrkande 15 i denna del, 2010/11:U298 (V) yrkande 25 i denna del och 2010/11:N438 (MP) yrkande 10. Med anledning av motionsförslag om vikten av korruptionsbekämpning konstaterar utskottet att antikorruptionsfrågor har behandlats av utskottet , senast i betänkande 2010/11:UU2. Där omtalas exempelvis internationella utvecklingssamarbete, som bl.a. bidrar till uppbyggnaden av god förvaltning och korruptionsbekämpning i utvecklingsländer. En central utmaning för vårt demokratibistånd är att identifiera de demokratiska institutioner som är mest väsentliga för demokratiutvecklingen i just den fas samarbetslandet befinner sig i, att stärka dessa och att hjälpa dem att fungera väl. Det gäller nationella parlament samt regionala och lokala församlingar men också exempelvis den offentliga förvaltningen, antikorruptionsmyndigheter och nationella handlingsplaner för korruptionsbekämpning. Av grundläggande betydelse är att det finns en lokal partner som har verklig vilja att åstadkomma förändring och att lösningarna baseras på lokala förhållanden och legitima system. agerar tydligt för att bidra till att stärka det politiska och juridiska ramverket i utvecklingsländer och intensifiera kampen mot korruption. Fungerande institutioner, i betydelsen att det är möjligt att fatta och genomföra politiska beslut på ett demokratiskt, öppet och ansvarsfullt sätt, är en förutsättning för att upprätthålla och fördjupa demokratin, respekten för de mänskliga rättigheterna och rättsstatens principer. Det svenska demokratibiståndet är inriktat på att främja bl.a. en väl fungerande förvaltning och åtgärder för att motverka korruption samt att bidra till att utveckla ett väl fungerande rättsväsende. Det är enligt utskottet en viktig uppgift att söka genomföra ett effektivt bistånd där korruption inte tolereras. Utskottet ser positivt på att aktiv antikorruption utgör ett av fem projekt inom den reformering av biståndet som benämns Öppna biståndet. I genomförandeplanen med samma namn, som publicerades , framhålls att korruption, inte minst inom biståndet, är ett världsomfattande fenomen som kräver globala insatser. Det är bl.a. mot den bakgrunden som mot korruption (United Nations Convention Against Corruption, UNCAC) utarbetats. Konventionen beslutades av (resolution 58/4) och trädde i kraft . 148 länder har ratificerat konventionen (). Konventionsstaterna åläggs att genomföra ett stort antal detaljerade antikorruptionsåtgärder som har inverkan på lagstiftning, institutioner och praxis. Åtgärderna syftar till prevention, upptäckt av och sanktioner mot korruption, att främja samarbete mellan länder i dessa frågor och att säkerställa att länder som är i behov av tekniskt bistånd för att tillämpa konventionen får ett sådant bistånd. Med detta anser utskottet motion 2010/11:U306 (S) yrkande 21 tillgodosedd. Den avstyrks därmed. Genom en motion krävs att EU:s jordbrukssubventioner avskaffas. Utskottet har tidigare behandlat motionsförslag om avskaffande av jordbrukssubventioner i bl.a. betänkandena /10:UU10 och 2008/09:UU13. Utskottet framhöll då att regeringen verkar för att den pågående översynen av EU:s jordbrukspolitik och budget leder till en fortsatt reformering av EU:s gemensamma jordbrukspolitik i en marknadsorienterad riktning. Utskottet fortsätter att stödja regeringens aktiva arbete för att så ska ske. Utskottet delar motionärernas kritik mot EU:s jordbrukssubventioner. har också i ett yttrande till finansutskottet över EU:s budgetöversyn (yttr. 2007/08:UU2y) anfört att reformer av jordbrukspolitiken måste vägledas av avreglering och marknadsanpassning, hänsyn till konsument- och miljöskydd samt utfasning av direktstöd och avskaffande av exportsubventioner. Utskottet anförde vidare att marknadsstöd, inklusive exportbidrag, bidrar till att upprätthålla höga priser och ger inlåsningseffekter som kan påverka produktionen negativt vad gäller miljö och konkurrens mot tredjeland. Utgifterna för den gemensamma jordbrukspolitiken som andel av EU:s totala budget kan, mot bakgrund av det ovanstående, minskas kraftigt. Utskottet vill markera vikten av att , liksom tidigare, aktivt verkar för att landsbygds- och jordbruksutveckling prioriteras i arbetet för fattigdomsbekämpning. Syftet måste vara att stimulera en ökad produktion, hållbar livsmedelsförsörjning och hållbar ekonomisk utveckling i samarbetsländerna. Utskottet betonar vidare betydelsen av en ökad export av jordbruksprodukter till samt ökade möjligheter för utvecklingsländerna att handla med varandra. Utskottet vill i sammanhanget betona att särskild flexibilitet bör ges till AVS-länderna vad gäller utformningen av jordbrukspolitiken, såsom möjligheter att vidta mindre tullsänkningar och ha längre övergångsperioder för att kunna anpassa produktionen vid handelsliberaliseringar. Detta är särskilt relevant så länge industrialiserade länder fortsätter att subventionera jordbruksproduktion och jordbruksexport. Mot bakgrund av utskottets överväganden avstyrks motion 2010/11:U298 (V) yrkande 25 i denna del. Utöver de yrkanden som behandlas tidigare i detta betänkande finns motionsvis framförda förslag som är föremål för förenklad motionsbehandling enligt de riktlinjer som fastslagits av med anledning av betänkande 2005/06:RS3 och i enlighet med den av utrikesutskottet fastställda promemorian Förenklad motionsbehandling under återstoden av mandatperioden. Utskottet har vid en genomgång och beredning funnit att de yrkanden som redovisas i bilaga 2 inte kan vara aktuella för något tillkännagivande från . Efter denna behandling avstyrker ett enigt utskott motionerna i bilaga 2. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Globaliseringsprocessen, punkt 1 motiveringen (V) av (V). Få begrepp kan tolkas och uppfattas på så många olika sätt som just ordet globalisering. Det som för den ene är nya affärsmöjligheter är för den andre bara ett fördjupat utnyttjande. Vem vi är och varifrån vi betraktar världen avgör hur vi ser på globaliseringen. Globalisering beskrivs ofta som en ömsesidig process, som ett globalt utbyte frikopplat från maktrelationer, men fungerar i realiteten tämligen enkelriktat. Bakom den nyliberala retoriken om ökat utbyte har det skett en tydlig förskjutning av makt och omfördelning av resurser till ett fåtal länder och ett fåtal händer. De 350 största företagen står för av handeln, som handeln med minskar som andel av den totala globala handeln. 87 av de 100 största företagen har sina säten i , och EU, som flera utvecklingsländer genomgått en regelrätt avindustrialisering. Globalisering är både en verklig process och en ideologisk process. Verklig i det avseendet att ekonomin sedan århundraden är global och tenderar att bli alltmer global. Verklig också genom att tekniska framsteg möjliggjort för den minoritet av jordens befolkning som har tillgång till dessa framsteg att utbyta information och kunskap på ett sätt vi aldrig sett tidigare på jorden. Men långt ifrån alla delar av globalisering sker enligt en naturlag. Det är inga osynliga händer som flyttat makt från demokratiska arenor till de multinationella företagens slutna styrelserum, som systematiskt har befriat riskkapitalister från demokratisk styrning, reglering och ansvarsutkrävande eller för den delen genomfört regelrätta korståg mot offentligt ägande som resulterat i att sektor efter sektor i land efter land öppnats för multinationella företags kortsiktiga vinstintressen och spekulation. Denna utveckling må beskrivas som något från ovan givet, men är ett resultat av medvetna politiska beslut. Men precis som den utveckling vi sett i stor utsträckning är ett resultat av medvetna politiska beslut, skulle en helt annan utveckling än den rådande vara möjlig. Styrelserummen skulle kunna öppnas för insyn och makten över finansmarknaderna skulle kunna flytta tillbaka till de folkvaldas händer. Internationella finansiella institutioner såsom och skulle i grunden kunna demokratiseras och reformeras och skatteparadisen skulle kunna stängas ned. Handelns regler skulle kunna göras rättvisa och de rika länderna och de multinationella företagen skulle kunna tvingas ta sitt ansvar för klimatförändringarna. Centralt är också att värna de fackliga rättigheterna. har i rapporten visat att fungerande fackföreningar och kollektivavtal i ett land bidrar till lägre arbetslöshet och inflation, högre produktivitet och snabbare anpassning vid ekonomiska kriser. Det gäller så klart såväl i , och som i . skulle kunna spela en roll i en sådan utveckling. vill se en solidarisk globalisering av rättvisa, jämställdhet och demokrati. Globalisering och demokrati, punkt 2 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2010/11:U306 yrkande 13. De senaste årtiondenas ekonomiska globalisering har skapat ett ökat välstånd och bidragit till att fattigdomen minskat för flera hundra miljoner människor. I globaliseringens kölvatten har avstånden mellan människor minskat och kunskapen och förståelsen för levnadsvillkoren på andra sidan jordklotet ökat. Dag för dag växer kraven på demokrati, mänskliga rättigheter och social trygghet runtom i världen. Aldrig har det funnits så många demokratier som . Och sambandet mellan demokrati och ekonomisk utveckling är starkt. I en värld som blir alltmer gränslös behöver demokratin bryta igenom för att påverka globalt. Större ansträngningar måste satsas på att öka antalet demokratiska stater i världen, vilket inte minst aktualiseras i exemplen och där diktaturer förtryckt folken alltför länge utan kraftfulla reaktioner från omvärlden. Genom demokratiska val mellan fria partier kan medborgarna ställa krav på sociala reformer och fackliga rättigheter. Demokratins landvinningar har gjort att färre människor drabbas av svält och att allt färre krig utkämpas mellan stater. Brist på fackliga rättigheter eller inga alls, svältlöner, inlåsta arbetare, barnarbete och lönedumpning måste bekämpas med facklig och politisk kamp för demokratiska fri- och rättigheter. är globaliseringen en källa till oro och otrygghet.