bet · GY01MJU19 · 2011-04-15 00:00:00 — En ny bedömning bör göras inför rapporteringen till EU 2019. Utredningens slutsatser kommer som nämnts ovan tillsammans med remissvaren att bli ett underlag till nästa rapportering till 2013 om rovdjurens bevarandestatus. Utredningens uppdrag har varit att bedöma om rovdjurspopulationerna har uppnått gynnsam bevarandestatus i i enlighet med vad som anges i EU:s art- och habitatdirektiv. Utredningens bedömningar av bevarandestatusen är biologiskt och vetenskapligt grundade. Utskottet konstaterar att utredningen i sitt förslag beträffande vargstammens storlek således inte har beaktat socioekonomiska faktorer. I en rapport (Genetisk förstärkning av den svenska vargstammen Svar på uppdrag om rutiner för införsel och utplantering av varg i ) har , och () funnit att vargstammen kan förstärkas genetiskt med hänsyn till genetik, smittskydd och djurskydd. Såväl valpar som vuxna vargar behöver sättas ut för att målet ska nås. Regeringen beslutade att uppdra åt och att, efter samråd med , länsstyrelserna i mellersta rovdjursförvaltningsområdet och övriga berörda myndigheter och organisationer, inleda arbetet med aktiva åtgärder för den genetiska förstärkningen av vargstammen inom . och ska förbereda flyttning av vargvalpar från djurparker till befintliga revir, vilket ska ske . En dialog med ska inledas i syfte att infånga och sätta ut vilda vuxna finska vargar. Utsättning av vilda vargvalpar från ska övervägas. Arbetet ska ske i dialog med , , , , och . Uppdraget ska redovisas . Vidare beslutade regeringen att lämna ett uppdrag till i m.fl. om att peka ut lämpliga vargrevir eller områden för utsättning av varg. Länsstyrelserna i , , , , , , och län ska peka ut två revir eller områden för utsättning av varg. Uppdraget ska redovisas till och . fick vidare i uppdrag att analysera behov av och föreslå ytterligare kompensationsåtgärder i de områden som omfattas av utsättning samt att göra en bedömning av hur beslut om licensjakt ska hanteras i dessa områden. Uppdraget ska redovisas . Därutöver gavs ett tilläggsdirektiv till (dir. 2011:5) om att bl.a. analysera hur en permanent lösning kan se ut, som innebär att östligt invandrade vargar får kontakt med den mellansvenska vargpopulationen. Förslagen ska redovisas i slutbetänkandet . Beträffande jakt efter varg ansåg utskottet i betänkande 2009/10:MJU8 i likhet med regeringen att en planerad licensjakt på vetenskapliga grunder bör genomföras så att de individer som visar tecken på inavelsdepression eller hög inavelskoefficient eller som bär på defekta anlag avlägsnas från populationen i syfte att reducera risken för fortsatt spridning av dåliga anlag. ska kontinuerligt följa och utvärdera utvecklingen i vargstammen. Eftersom åtgärder vidtas i syfte att förbättra vargstammens genetik, finns det således ett visst utrymme för en begränsad och strängt kontrollerad licensjakt efter varg utan att möjligheten att ha en gynnsam bevarandestatus försvåras. Vad gäller jakt framhöll utskottet att förvaltningen av rovdjur inte enbart handlar om biologiska förutsättningar utan också om människors vilja att acceptera livskraftiga rovdjurstammar. Att vargen återvänt i den svenska faunan är välkommet men har medfört att verksamheter som tidigare bedrivits utan att man har behövt ta hänsyn till vargens förekomst nu måste anpassas för att kunna bedrivas utan att äventyra samexistensen mellan människa och varg. Vargstammen bör hållas på en nivå som långsiktigt skapar en större acceptans för vargen i vår fauna. En ökad tolerans för vargens närvaro i lokalsamhället är nödvändig för att uppnå och bibehålla en gynnsam bevarandestatus för vargstammen. Alla förvaltningsåtgärder bör följas upp med beståndsinventeringar och registrering av övrig dödlighet så att effekterna analyseras och utvärderas. Genom att erfarenheterna från utvärderingar återförs i en lärande form, s.k. adaptiv förvaltning, skapas de bästa förutsättningarna att utveckla förvaltningen med hänsyn både till vargstammens behov och behovet att reducera konflikterna mellan människa och varg. Det är angeläget att noga utvärdera vad som händer med attityder, omfattningen av den illegala jakten och vargstammens utbredning när olika former av jakt tillåts. Strategier för skyddsjakt eller annat jaktuttag bör formuleras mot bakgrund av de kunskaper om invandring, utvandring, reproduktion och dödlighet som finns tillgängliga för populationen. Såväl skyddsjakt som framtida licensjakt måste ske under noga reglerade och kontrollerade former. Inför varje beslut om licensjakt och skyddsjakt efter varg måste en bedömning göras om jakten riskerar att påverka bevarandestatusen. Det innebär att man vid ett beslut om jakt efter varg måste ta hänsyn till hur många vargar som har dödats tidigare . En grundläggande princip för en eventuell licensjakt bör vara att den beslutas med hänsyn till genomförd och förmodad framtida skyddsjakt. Det är en stor skillnad mellan skyddsjakt och licensjakt när det gäller vilka individer som fälls. Skyddsjakt ska riktas till områden med skador och därmed vara skadeförebyggande, medan licensjakt innebär att djur fälls utan koppling till skador. Licensjakt efter varg bör i stället inriktas på områden där individer som har låg genetisk variation förekommer. Licensjakt efter varg i ett antal mellansvenska län skulle kunna minska möjligheten till skyddsjakt i mellansvenska vargrevir där skador i form av exempelvis angrepp på hundar och andra tamdjur uppkommit. Det har dock framförts att licensjakt efter varg skulle kunna leda till en större acceptans för arten och den nationella rovdjursförvaltningen. Innan beslut om licensjakt fattas är det viktigt att nödvändiga prioriteringar och överväganden görs för att tillgodose behovet av skyddsjakt. Det behövs årliga analyser av vargstammens status och tillväxt. Effekterna ur genetisk synvinkel behöver också analyseras. Genetiskt viktiga vargindivider måste undantas från jakt. Det är således viktigt att utvärdera effekterna av en eventuell licensjakt ur såväl biologisk som samhällsvetenskaplig synvinkel. Licensjakt efter varg förutsätter en reproducerande stam. Vargens utsatta genetiska situation ställer vidare särskilda krav på utformningen av jaktområdet vid licensjakt. Utskottet har från fått följande information vad gäller licensjakt och skyddsjakt efter varg. var första året med licensjakt efter varg i . tillät då jakt på 27 vargar i 5 län. tilläts licensjakt på 20 vargar i 6 län, och 19 vargar fälldes. När det gäller licensjakten på varg har ännu inte delegerat besluten därför att regelverket är nytt och under utveckling. har fattat beslut även om skyddsjakt, men verket har delegerat beslutsrätten i fem län med reproducerande stam av varg. Delegeringen gavs till länsstyrelserna i , , , och . I övriga län ska fortfarande besluta om skyddsjakt på varg. Delegeringen gäller t.o.m. då nya beslut ska fattas om vargjakt. Varje ansökan om skyddsjakt behandlas för sig. Det finns inga föreskrifter, utan alla ansökningar bedöms från fall till fall enligt jaktlagstiftningens regler. De flesta ansökningar om skyddsjakt på varg avslås. Totalt har gett tillstånd att fälla ett trettiotal vargar , varav runt två tredjedelar har rapporterats fällda och några dött av andra skäl. har i uppdrag att utarbeta riktlinjer vid handläggning av ansökningar om skyddsjakt. Uppdraget ska redovisas till . Med det anförda avstyrker utskottet motionerna MJ349 (S), MJ420 (MP), MJ294 (V) yrkande 10 i denna del, MJ425 (M), MJ243 (M) och MJ266 (M). Beträffande skyddsjakt på däggdjurs- och fågelarter har utskottet behandlat den frågan i betänkande 2010/11:MJU8. Av betänkandet framgår att när det gäller skyddsjakt föreskrivs i 3 § jaktlagen (1987:259) att allt vilt är fredat och får jagas endast om det följer av jaktlagen eller de föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen. Enligt 10 § jaktlagen har normalt fastighetsägaren jakträtten på den mark som hör till fastigheten. Vid jordbruksarrende har arrendatorn jakträtten på den arrenderade marken, om inte annat har avtalats. Enligt 2 § jaktförordningen (1987:905) är jakt efter vilt av olika slag tillåten under de perioder av jaktåret som anges i bilaga 1 i förordningen (allmänna jakttider). Skyddsjakt tillåts på en del arter för att förhindra skador. Skyddsjakt får bedrivas antingen efter beslut av en myndighet eller på en enskilds initiativ. När det gäller de allmänna förutsättningarna för skyddsjakt anges i jaktförordningen att om det inte finns någon annan lämplig lösning och om det inte försvårar upprätthållandet av en gynnsam bevarandestatus hos bestånd i dess naturliga utbredningsområde, får beslut om sådan skyddsjakt som avses i förordningen meddelas av hänsyn till allmän hälsa och säkerhet eller av andra tvingande skäl som har ett allt överskuggande allmänintresse, av hänsyn till flygsäkerheten, för att förhindra allvarliga skador, särskilt på grödor, boskap, skog, fiske, vatten eller annan egendom och för att skydda vilda djur eller växter eller bevara livsmiljöer för sådana djur eller växter (23 a §). Skyddsjakt på en myndighets initiativ som syftar till att förebygga skador av vilt regleras i 7 och 8 §§ jaktlagen och i 24 och 25 §§ jaktförordningen. Skyddsjakt på en enskilds initiativ regleras närmare i 26 § jaktförordningen. Där föreskrivs att jakträttshavare får bedriva skyddsjakt under de tider och i enlighet med de övriga villkor som anges i bilaga 4 i förordningen. Skyddsjakt får också bedrivas på visst vilt av den som inte har jakträtt men som bor på en gård eller har en trädgård. Enligt är de allmänna jakttider som anges i bilaga 1 satta med största möjliga hänsyn tagen till djurens föryngringstid. Vid skyddsjakt på stora rovdjur är honorna och ungarna fredade. Tiderna för skyddsjakt på stora rovdjur är satta så att jakt inte ska pågå under parningssäsonger eller då djuren har ungar. Villkoren för skyddsjakt på en enskilds initiativ tar däremot inte alltid hänsyn till djurens föryngringstid. Mot bakgrund av att vilt som huvudregel är fredat ska skyddsjaktsbestämmelserna skapa en generell möjlighet att lösa lokala problem med viltskador. Som utskottet har redovisat tidigare är skyddsjaktsbestämmelserna inte begränsade under djurens föryngringstid, eftersom syftet med dem är att skydda viss verksamhet från skador (bet. 2008/09:MJU11). Enligt Landsbygdsdepartementet pågår det ingen översyn av jakttider eller former för skyddsjakt. Utskottet konstaterar nu som då att yrkandet rör frågor för vilka normgivningsmakten har delegerats till regeringen. Med hänsyn till detta och till vad som anförts ovan föreslår utskottet att motion MJ423 (M) yrkande 2 lämnas utan vidare åtgärd. Genetiskt modifierade organismer m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden (MP, V, KD) om genetiskt modifierade organismer med avseende på nationell beslutanderätt, märkning, ansvar och samexistens m.m. samt om införsel av främmande arter. Jämför reservationerna 8 (S, V), 9 (MP, V), 10 (MP, V), 11 (S, MP, V), 12 (MP) och 13 (V) samt särskilt yttrande (MP). I motion MJ235 (V) anförs det att bör driva frågan om att låta medlemsländerna i EU själva besluta om de vill tillåta genmodifierade organismer (GMO) eller inte. På grund av den osäkerhet som finns kring riskerna med GMO bör subsidiaritetsprincipen och försiktighetsprincipen gälla. I motion MJ294 (V) yrkande 3 (delvis) anförs det att inget land ska tvingas öppna för GMO-grödor som landet i fråga inte vill ha. Enligt motion MJ294 (V) yrkande 3 (delvis) måste alla varor på marknaden som innehåller GMO få en tydlig märkning. Ett regelverk om hur inblandning av GMO i livsmedel ska kunna spåras måste upprättas. Den nationella forskningen om hur GMO påverkar miljön och hälsan bör stärkas. I motion MJ267 (MP) yrkande 1 anförs att det yttersta ansvaret för skador på grund av GMO bör ligga hos dem som skapar de modifierade generna. Det är producenterna av genmodifierade produkter som bör svara för eventuella merkostnader för andra aktörer. Enligt motionens yrkande 5 bör en ersättningsfond för skador på grund av GMO utredas. Den skulle erbjuda en snabb och effektiv hantering, undvika att skapa konflikter mellan grannar samt eliminera behovet av långdragna och kostsamma domstolsprocesser. Enligt motion MJ294 (V) yrkande 3 (delvis) kan det krävas nya särskilda regler för ansvar och skadestånd när en GMO-gröda har spridits. Skadeståndsansvaret måste i första hand ligga på tillverkaren och i andra hand brukaren av GMO. En obligatorisk ansvarsförsäkran bör krävas. En ekonomisk fond bör etableras för att kompensera för de skador som spridning av GMO förorsakar. I motion MJ267 (MP) yrkande 2 anförs det att bättre samexistensregler behövs för att garantera ett tryggt säkerhetsavstånd för odlare som inte vill ha inblandning av GMO i sina grödor. De regler som är framtagna för räkning har fått stark kritik och ställer krav på alldeles för korta skyddsavstånd. Enligt motion MJ294 (V) yrkande 3 (delvis) är reglerna för de försiktighetsåtgärder för GMO-grödor som finns i jordbruket för svaga och behöver skärpas. I motion MJ267 (MP) yrkande 3 framhåller man att en odlingslicens behöver utvecklas som ställer krav på relevant kunskap hos odlaren av GMO. Enligt samma motion yrkande 6 behöver regeringen återkomma med åtgärder mot bakgrund av den inblandning av annan potatis som skedde vid odlingen av GMO-potatisen Amflora. I motion MJ275 (KD) yrkande 6 framhålls behovet av att vidta åtgärder mot att främmande arter kommer in i den svenska faunan. bör bl.a. verka för att alla hamnar i och ska ha mottagningsanordningar för barlastvatten för att skydda havet mot främmande arter. När det gäller frågan om nationell beslutanderätt om genetiskt modifierade organismer (GMO) är denna fråga aktuell inom EU. presenterade kommissionen ett förslag till en EU-förordning som tillfogar en artikel 26 b till direktiv /18/EG om avsiktlig utsättning av GMO i miljön, KOM(2010) 375 slutlig. Artikeln skulle ge medlemsstaterna möjlighet att begränsa eller förbjuda odling av GMO inom sina territorier även om den aktuella grödan fått ett EU-godkännande för odling. Utöver det föreslås inga förändringar när det gäller själva hanteringen av ansökningar och godkännanden av GMO i EU. De skäl som kan anges för förbud ska vara i överensstämmelse med fördragen och i enlighet med EU:s internationella förpliktelser, t.ex. WTO-bestämmelserna. Vid miljöråden och diskuterades förslaget. Bland medlemsstaterna var vissa mycket kritiska till förslaget och andra försiktigt positiva. Frågan har även diskuterats på miljörådet . Något beslut om förslaget planeras inte . Vid miljörådet planerar man att ta upp frågan som en informationspunkt. Förslaget har varit på remiss i . Remissinstansernas åsikter om förslaget går isär. Ett antal länsstyrelser och kommuner tillstyrker förslaget och det gör även och Konsumenter. , , , Ekologiska Lantbrukarna m.fl. avstyrker förslaget på olika grunder. Många instanser ser otydligheter i och problem med förslaget och dess genomförande. Regeringen har välkomnat kommissionens ansträngningar för att lösa motsättningarna inom GMO-området men har även sett svårigheter med det förslag som presenterats. Regeringen avser att invänta klarlägganden när det gäller förslagets effekter på den inre marknaden och WTO, samt kommissionens arbete med rådslutsatserna om GMO , innan en slutlig ståndpunkt antas. I avvaktan på pågående arbete bör motion MJ235 (V) och MJ294 (V) yrkande 3 i denna del lämnas utan vidare åtgärd. Utskottet har i betänkande 2010/11:MJU14 behandlat motioner om märkning av produkter med avseende på förekomsten av GMO. Utskottet uttalade bl.a. att EU-lagstiftningen ställer krav på märkning av GMO. Syftet är att man som konsument, genom tydlig märkning, ska ha möjlighet att göra ett medvetet val mellan genetiskt modifierade produkter och konventionella produkter. Alla produkter som består av, innehåller eller har framställts av GMO ska märkas. Även livsmedel som är framställda av GMO men som genom olika processer inte längre innehåller något dna från en GMO ska märkas, t.ex. tomatpuré, majsstärkelse och rapsolja. Enzymer, aminosyror och vitaminer framställda av s.k. genetiskt modifierade mikroorganismer (GMM) och där inget sådant material finns i slutprodukten, behöver inte märkas. Livsmedel som av tekniska skäl tillförts små mängder GMO oavsiktligt behöver inte heller märkas. Högst av råvaran får vara GMO, utan att produkten behöver märkas. En förutsättning är att den GMO som oavsiktligt hamnat i produkten är riskbedömd och godkänd. Icke godkänd GMO får inte förekomma i en produkt. Kött, mjölk och ägg från djur som har utfodrats med genetiskt modifierat foder är inte genetiskt modifierade produkter och behöver därför inte märkas. Landsbygdsminister svarade följande på en skriftlig fråga (2010/11:21) om märkning av kött från djur som fått GMO-fritt foder. Som landsbygdsminister tycker jag att det är mycket viktigt att konsumenterna har tillgång till ett rikt utbud av säkra och sunda kvalitetslivsmedel som ska vara märkta på ett sätt som ger relevant information och inte är vilseledande. När det gäller märkning av livsmedel finns det i allmänhet inte något skäl att informera om vad som inte ingår i ett livsmedel. Det är vilseledande att påstå att ett livsmedel är fritt från eller utan om alla liknande livsmedel har liknande egenskaper. Ett undantag från principen är bl.a. livsmedel för särskilda näringsändamål, t.ex. vissa glutenfria livsmedel. Man bör vidare hålla i minnet att detta inte är en fråga om GMO-livsmedel utan foder som använts i framställningen av livsmedlet. Praxis i all livsmedelshantering är att inte märka ut foderingredienser på livsmedel utom i vissa fall där fodret har effekt på livsmedlet t.ex. majskyckling. Mot den bakgrunden avser regeringen inte att verka för märkning av livsmedel från djur som inte har ätit GMO-foder. Enligt vad utskottet hade inhämtat från Landsbygdsdepartementet skulle det innebära stora praktiska svårigheter att inte ha ett sådant undantag som tillåter att högst av råvaran får vara tillåten, oavsiktlig GMO utan att den behöver märkas. För de konsumenter som efterfrågar produkter utan GMO kan ekologiska livsmedel vara ett alternativ. När det gäller forskning anför regeringen i proposition 2008/09:50 Ett lyft för forskning och innovation att Formas finansierar forskning om risker för hälsan och miljön när det gäller användning av GMO och att denna forskning är angelägen. Inom ramen för bl.a. Formas bedrivs forskning om GMO och dess effekter på flora och fauna vid flera svenska lärosäten. Svensk forskning när det gäller GMO finns även representerad inom EU:s ramprogram för forskning. Enligt blir frågan åter aktuell inom ramen för regeringens kommande forskningsproposition. Med det anförda föreslår utskottet att motion MJ294 (V) yrkande 3 i denna del lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller ansvarsfrågor konstaterar utskottet att dessa frågor har varit föremål för utredning. Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare för att analysera om det fanns behov av särskilda skadeståndsregler för ekonomiska skador till följd av spridning av genetiskt modifierade organismer till andra som odlar jordbruks- eller trädgårdsprodukter som inte är genetiskt modifierade. I utredningens betänkande Ansvarsfrågan vid odling av genmodifierade grödor (SOU 2007:46) kom man bl.a. till slutsatsen att den nuvarande lagstiftningen bedömdes som tillräcklig när det gäller ersättning för ekonomiska skador till följd av GMO-inblandning. Utskottet har fått information om att regeringen mot bakgrund av detta inte avser att vidta ytterligare åtgärder. Med det anförda avstyrks motionerna MJ267 (MP) yrkandena 1 och 5 samt motion MJ294 (V) yrkande 3 i denna del. När det gäller säkerhetsfrågor och odlingslicens har utskottet fått följande information från . De ekonomiska förluster som kan drabba en ekologisk eller konventionell växtodlare till följd av GMO-odling i samma eller ett närliggande område hänger samman med EU-kravet på märkning av livsmedel och foder där en oavsiktlig eller tekniskt oundviklig inblandning av GMO överstiger . För att förebygga förekomst av GMO i produkter från en närliggande konventionell eller ekologisk odling har utarbetat särskilda regler bl.a. för odlingsavstånd. Reglerna grundas på den aktuella GMO-grödans biologiska egenskaper, exempelvis förmågan till spridning. För att få tillstånd att odla en GMO i EU krävs att den har bedömts som lika säker för människan, djuren och miljön som vanliga grödor. Varje GMO-gröda som godkänns för odling i EU har ett tidsbegränsat tillstånd för odling och åtföljs även av en särskild övervakningsplan. Vad gäller potatisen Amflora har anfört följande. Plantor av en annan genetiskt modifierad potatis upptäcktes i odlingar av den genetiskt modifierade stärkelsepotatisen Amflora. Upptäckten gjordes 2010. Tillståndshavaren underrättade om upptäckten. Den andra potatisen var också en stärkelsepotatis, snarlik Amflora. Den har odlats i fältförsök i och är föremål för en ansökan om kommersiell användning som är under granskning av Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (EFSA). har genomfört en grundlig utredning om hur, var och när inblandningen skett och kommit fram till att det sannolikt var vid två separata tillfällen i laboratorium respektive växthus. kom till denna slutsats efter en utredning av tillståndshavarens tillsyns- och fältbesiktningsprotokoll. Intervjuer och inspektioner av lagringsutrymmen, växthus och laboratorier hos tillståndshavaren och hos odlarna har genomförts och tillståndshavarens redogörelse har granskats. Utsädet med inblandning kommer från två olika partier. De har förstörts. Skörd från utsädespartier med misstänkt inblandning har, eller kommer att, förstöras. har slutfört sin undersökning och drar slutsatsen att det sannolikt inte finns ytterligare inblandning. Myndigheten har därför beslutat att tillåta fortsatt användning och odling av återstående partier av Amflora i enlighet med tillståndsbeslutet från . 2011 har ställt extra krav på företagets övervakning för att möjliggöra att eventuell ytterligare inblandning upptäcks. Med det anförda avstyrks motion MJ267 (MP) yrkandena 23 och 6 samt MJ294 (V) yrkande 3 i denna del. Beträffande begreppet främmande arter refererar det till den växande problematiken kring att arter introduceras i ekosystem där de inte har förekommit. Den största källan till problemet i vattensystem är fartygstrafiken och dess utsläpp av barlastvatten. Fler än 120 främmande arter har registrerats i , varav 80 arter verkar ha etablerat sig. Några exempel på introducerade arter som kan ha särskild betydelse för fiskenäringen i svenska vatten är det japanska jätteostronet, den svartmunnade smörbulten, rovvattenloppan och den amerikanska kammaneten (Svenska fiskbestånd med framtidsfokus, 2009/10:RFR2). Införsel av främmande växter och djur är ofta ett hot mot den biologiska mångfalden i världen. Vissa främmande arter skapar också ekonomiska problem för samhället och enskilda, och några kan skada människans hälsa. Sådana arter som orsakar skador i sin nya miljö brukar benämnas invasiva främmande arter. anslutning till den internationella konventionen om biologisk mångfald innebär att vi har förbundit oss att kontrollera, utrota eller hindra införseln av de främmande arter som hotar inhemska ekosystem, livsmiljöer eller arter. är pådrivande och vägledande gentemot andra myndigheter och aktörer så att dessa uppmärksammas på det problem som introduktioner av främmande arter utgör. Verket tar fram och sprider kunskap om detta miljöproblem, verkar för att problemet uppmärksammas och åtgärdas i olika internationella forum, exempelvis inom EU, Konventionen om biologisk mångfald, , Konventionen om handel med hotade växt- och djurarter (Cites) samt konventioner som Ospar () och Helcom () samt har ett övergripande ansvar som central miljömyndighet.