bet · GY01SkU23 · 2011-03-09 00:00:00 — Enligt motionärerna har den invecklade och ologiska taxeringen lett till att kvitton ofta friseras för att passa skattemyndigheten i stället för fordonet och dess förare. Även i motion Sk442 av Finn och (M) föreslås en översyn av reglerna om beskattning av bilförmån. I stället för att som göra listor för alla tänkbara fordon och deras uppskattade förmånsvärde bör man utgå från fordonets anskaffningspris när värdet av bilförmånen ska beräknas. I motion Sk321 yrkande 1 av (KD) begärs en översyn av möjligheten att från förmånsbeskattning undanta cyklar som en arbetsgivare tillhandhåller. Syftet är att stimulera mer miljövänligt resande mellan bostaden och arbetsplatsen. I motion N398 yrkande 6 av m.fl. (MP) begärs att regeringen återkommer till med förslag om hur man kan skapa stabila förutsättningar för en fortsatt god utveckling på marknaden för biogasbilar. Som exempel anförs att förmånsvärdet för sådana bilar även fortsättningsvis bör bestämmas till ett lägre belopp än som gäller för motsvarande bil som drivs med bensin eller dieselolja. Det grundläggande syftet med reglerna om beskattning av bilförmån och andra förmåner är bl.a. att upprätta neutraliteten gentemot andra ersättningsformer så att uppkomsten av skattemotiverade förmåner undviks. Den nuvarande förhållandevis starka schabloniseringen vid värdering av bilförmån tillkom 1987. Reglerna utsattes för kritik, bl.a. på den grunden att schabloniseringen skapade en alltför kraftig stimulans till privat körning. delades därför beskattningen upp i en förmån av privat nyttjande av bil och en förmån av fritt drivmedel. Utskottet vill inte tillstyrka en övergång till anskaffningsvärdet som grund för värdering av bilförmån. Inte heller är utskottet berett att ställa sig bakom motionsförslag om att förmånsbeskattningsreglerna ska bli föremål för en översyn. När det gäller förmånsbeskattningens miljöstyrande effekter framgår av den ovan lämnade redogörelsen att de regler som gäller vid värdering av bilförmån är anpassade för att underlätta introduktionen av miljöbilar och att det införts en tidsbegränsad möjlighet till ytterligare nedsättning av förmånsvärdet för vissa typer av miljöanpassade förmånsbilar som löper t.o.m. . Utskottet, som anser att nedsättningen av förmånsvärdet för vissa miljöanpassade bilar är viktig för att driva fram den senaste och bästa tekniken vad gäller miljöfordon, ser positivt på att regeringen avser att återkomma till med förslag om att förlänga den tidsbegränsade nedsättningen för bilar som är utrustade med teknik för drift med bl.a. biogas och elektricitet. Det ska också nämnas att det system för fordonsskatt som gäller stimulerar till att välja bränsleeffektiva fordon och att skatten är konstruerad på så sätt att det koldioxidbaserade systemet med tiden kommer att omfatta en allt större andel av personbilsparken. Vidare har personbilar som uppfyller särskilda avgaskrav m.m. befriats från fordonsskatt från det att bilen tagits i bruk. Utskottet vill inte tillstyrka att det införs en möjlighet för arbetsgivare att erbjuda anställda cyklar som en skattefri löneförmån. Som utskottet vid upprepade tillfällen anfört leder sådana undantag till gränsdragnings- och kontrollproblem och kan även kritiseras från fördelningspolitisk synpunkt eftersom det är en levnadskostnad som skattesubventioneras. Möjligheten att få en cykel etc. på sådana förmånliga villkor skulle dessutom bara gälla för dem som har en arbetsgivare. Med det sagda avstyrker utskottet samtliga motioner som behandlas i detta avsnitt. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om olika former av utvidgning av det skattefria området för personalvårdsförmåner. Huvudregeln är att alla förmåner som tagits emot på grund av tjänst är skattepliktiga, om det inte särskilt reglerats att förmånen är skattefri. Förmånen värderas normalt till marknadsvärdet. I vissa fall görs värderingen schablonmässigt. Personalvårdsförmåner ska inte tas upp som intäkt. Med personalvårdsförmåner avses enligt 11 kap. 1112 §§ IL förmåner av mindre värde som riktar sig till hela personalen och som inte är en direkt ersättning för utfört arbete utan består av enklare åtgärder för att skapa trivsel i arbetet eller liknande eller lämnas på grund av sedvänja inom det yrke eller den verksamhet som det är fråga om. Som skattefria personalvårdsförmåner räknas kaffe, förfriskningar och annan enklare förtäring i samband med arbetet som inte kan anses som måltid samt möjlighet till enklare slag av motion och annan friskvård. Utgifter för personalkostnader är avdragsgilla för arbetsgivare. Detta gäller oavsett om kostnaderna avser en skattepliktig förmån eller inte för den anställde. Om en förmån blir skattepliktig för mottagaren räknas den som lön, vilket innebär att arbetsgivaren ska ombesörja skatteavdrag och betala in arbetsgivaravgifter på beloppet. Enklare slag av motion och annan friskvård Exempel på skattefri motion är gymnastik, styrketräning, spinning, bowling, racketsporter som bordtennis, tennis, badminton eller squash, lagsporter som volleyboll, fotboll, handboll och bandy. Sporter som kräver dyrare redskap eller kringutrustning som golf, segling, ridning och utförsåkning räknas enligt rekommendationer inte hit. Förmåner som avser dessa sporter blir således skattepliktiga om arbetsgivaren bekostar utövande eller utrustning. Även sådana friskvårdsaktiviteter som t.ex. taiji, qigong, kostrådgivning och information om stresshantering kan vara skattefria. Arbetsgivaren har även möjlighet att erbjuda sina anställda massage som skattefri förmån. Det finns ingen fastställd beloppsgräns för hur mycket en skattefri motions- eller friskvårdsförmån högst får kosta. Enligt en dom från Regeringsrätten (mål nr 5762-1998) kan ett årskort till en gymanläggning vara en sådan skattefri personalvårdsförmån av mindre värde som är undantagen från skatteplikt. Ett årskort till gängse pris på orten är normalt skattefritt. Genom en lagändring (prop. 2002/03:123, bet. 2003/04:SkU3) förenklades reglerna genom ett slopande av villkoren att motionen eller friskvården ska utövas inom särskilda anläggningar eller enligt abonnemang som tecknats av arbetsgivaren och betalas direkt av denna till anläggningens innehavare. Av förenklingsskäl slopades även kraven på att förmånen ska vara av kollektiv natur eller i ringa omfattning utövas av den anställde. Efter lagändringen blir det avgörande för skattefriheten i huvudsak att motionen eller friskvården riktar sig till hela personalen, är av mindre värde och av enklare slag samt att förmånen inte får bytas ut mot kontant ersättning. Förmån av uniform och andra arbetskläder är skattefri för mottagaren (11 kap. 9 § IL). Med arbetskläder avses, förutom skydds- och överdragskläder, kläder som är särskilt avpassade för arbetet och inte lämpligen kan användas privat. I motionerna Sk226 av och (M) och Sk375 av föreslås att ridsporten jämställs med andra skattebefriade former av friskvård och motion. I motion Sk376 yrkar att även golf ska inrymmas inom det skattefria området. Att ridsport och golf ska räknas som en skattefri personalvårdsförmån när den bekostas av en arbetsgivare framförs också i motionerna Sk330 av och (KD), Sk420 av (M) och MJ278 yrkande 6 av (M). I motion Sk252 av (KD) föreslås att utförsåkning på skidor ska betraktas som en skattefri förmån på samma sätt som de skattebefriade motionsformerna. och (M) föreslår i motion Sk308 att samtliga sporter som innehåller fysisk aktivitet och som främjar fysisk och psykisk hälsa bör omfattas av samma skattesubvention. Som exempel nämns golf, ridning, segling och skidåkning. I motion Sk397 av (M) föreslås att en beloppsgräns införs för hur mycket en skattefri motions- eller friskvårdsförmån högst får kosta, och den anställde bör själv inom denna ram få välja vilken typ av motionsform han eller hon vill ägna sig åt. I motion A407 yrkande 13 av m.fl. (MP) föreslås att frågan om kulturaktiviteter kan betraktas som en skattefri friskvårdsförmån utreds. Kultur är ett spännande inslag i friskvårdsinsatserna som behöver utvecklas och spridas, menar motionärerna. I motion So435 yrkande 2 av och (KD) föreslås ett system med kulturcheckar som skattefri löneförmån från arbetsgivare till löntagare. Motionärerna anser att kulturella upplevelser och aktiviteter bör jämställas med motion och annan friskvård. I motion Sk321 yrkande 2 av (KD) begärs en översyn av reglerna för friskvårdsförmåner. Motionärerna anser det ologiskt att skattebefrielse kan ges till besök i svettiga spinningsalar men inte för cykling i det fria. Motionärerna bakom motion T502 av m.fl. (MP) anser att en arbetsgivare bör ges möjlighet att skattefritt subventionera den anställdes cykling till och från jobbet inom ramen för skattefri friskvård (yrkande 6). I motion T504 yrkande 25 av m.fl. (MP) föreslås att en arbetsgivare får möjlighet att subventionera inköp av en cykel på samma sätt som inköp av ett gymkort. (S) tar i motion Sk215 upp frågan om förmånsbeskattning av arbetskläder. Motionären anser att dagens regler är föråldrade och till största delen handlar om undantag för skyddskläder för män. I syfte att uppnå en mer könsneutral lagstiftning bör reglerna i fråga om avdrag för arbetskläder ses över. Avgörande för om motion eller annan form av friskvård ska vara skattefri är att förmånen riktar sig till hela personalen, att den är av mindre värde och att den inte får bytas ut mot kontant ersättning. När det gäller motionsutövning har gränsen för skattefrihet bestämts till att det ska vara fråga om enklare motionsidrott som kan utövas av i stort sett var och en. Utskottet ser ingen anledning att ändra på gällande principer på detta område. Vid behandlingen av motionsyrkanden om de skatteregler som gäller för anställdas motions- och friskvårdsförmåner har utskottet tidigare ifrågasatt om det inte var dags att slopa kravet på att det ska vara fråga om aktiviteter av s.k. enklare slag och i stället införa en beloppsgräns för hur mycket en skattefri motions- eller friskvårdsförmån får kosta. Därmed, menade utskottet, skulle också fler motionsaktiviteter än kunna rymmas inom det skattefria området och vara enklare att handlägga. Utskottet betonade att en sådan omläggning skulle vara offentligfinansiellt neutral (bet. 2008/09:SkU25). Utskottet har därefter frångått tanken på att införa en beloppsgräns eftersom en sådan ordning skulle kunna leda till en ökad administrativ börda för arbetsgivarna samt, med all sannolikhet, bli kostnadsdrivande för både det allmänna och företagen (bet. 2009/10:SkU26). Utskottet står fast vid detta ställningstagande och vill erinra om vikten av att inkomstbeskattningen av löner och förmåner hålls likformig och neutral och att avdrag för kostnader som inte har med inkomsternas förvärvande att göra i möjligaste mån undviks. Detta bör vara vägledande även när det gäller olika personalvårdsförmåner. Mot denna bakgrund anser utskottet att inte bör ta något initiativ till ändrade regler eller principer på detta område. Frågan om vilka sporter eller friskvårdsaktiviteter som uppfyller de krav för skattefrihet som tidigare ställt sig bakom (prop. 2002/03:123, bet. 2003/04:SkU3) är ytterst en fråga för och de allmänna förvaltningsdomstolarna att bedöma. Fria arbetskläder är i stor utsträckning skattefria. Utskottet finner det inte nödvändigt att föreslå någon ändring av nuvarande regler. Det är heller inte aktuellt att utvidga området för skattefria personalförmåner till att avse skor, kläder eller till att omfatta cyklar som föreslås i några motioner. Det sagda innebär att utskottet avstyrker samtliga under detta avsnitt behandlade motioner. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om en mer allmän avdragsrätt för friskvård och andra hälsofrämjande åtgärder. Med hälso- och sjukvård avses i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), förkortad HSL, åtgärder för att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador. Begreppet hälso- och sjukvård är enligt förarbetena till HSL begränsat till att omfatta sådana vårdbehov som bedöms kräva insatser av medicinskt utbildad personal eller sådan personal i samarbete med annan personal. Exempel på verksamhet som inte kan anses som hälso- och sjukvård är bl.a. alternativmedicinska metoder, enskilt verksamma terapeuter, optiker utan legitimation, dietister, fotvårdsspecialister och annan liknande personal (prop. 1995/96:176 s. 6263). I skattesammanhang skiljer man mellan offentligt och icke-offentligt finansierad hälso- och sjukvård. Reglerna innebär att anställda i allmänhet ska beskattas för ersättningar från arbetsgivaren för patientavgifter som tagits ut inom den offentligt finansierade hälso- och sjukvården. Arbetsgivaren har rätt till avdrag för kostnaderna. En anställds förmån av fri hälso- och sjukvård som inte är offentligt finansierad är skattefri (11 kap. 18 § IL). Arbetsgivaren får i normalfallet inte avdrag för kostnaderna. Den icke offentligt finansierade vården är av begränsad omfattning eftersom flertalet privatpraktiserande läkare och sjukgymnaster omfattas av det offentliga finansieringssystemet. Förmån av fri företagshälsovård är skattefri för den anställde, och arbetsgivarens kostnader för företagshälsovården är avdragsgilla. Andra slag av förmåner som är skattefria för anställda är t.ex. förebyggande behandling eller rehabilitering. Någon allmän avdragsrätt för olika former av levnadskostnader, t.ex. för hälso- och sjukvård, friskvård, motion, finns inte. I motion Sk241 yrkandena 1 och 2 av (M) begärs att regeringen ser över möjligheten att skattesubventionera vissa hälsofrämjande åtgärder som inte täcks av det gängse offentligfinansierade sjukvårdssystemet. (KD) begär i motion Sk332 att regeringen prövar förutsättningarna för att införa skatteavdrag för kostnader för hälsoförebyggande behandlingar som utförs av utbildade terapeuter. I motion Sk281 av (M) förordas att ett individuellt friskvårdsavdrag om per person och år införs. Det är enligt motionären angeläget att utveckla och sprida friskvårdsarbetet till att omfatta även dem som inte har en arbetsgivare, t.ex. studenter, pensionärer och personer som uppbär sjuk- och aktivitetsersättning. I motion Sk312 av (FP) föreslås att regeringen utreder frågan om att införa en generell avdragsrätt för personlig friskvård som inte finansieras av en arbetsgivare. Utskottet har vid ett flertal tillfällen, , avstyrkt motioner med liknande innehåll som de nu aktuella. Utskottet uttalade att en grundläggande princip i skattesystemet är att avdrag inte medges för olika former av privata levnadskostnader, och att motionärernas förslag om en mer allmän avdragsrätt för kostnader för friskvård och andra hälsofrämjande åtgärder skulle innebära ett avsteg från denna princip. Utskottet vidhåller detta ställningstagande och avstyrker även de nu aktuella motionsyrkandena. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en utvidgning av avdragsrätten för resor med egen bil till andra områden än arbetsresor och tjänsteresor. Även motionsyrkanden om differentierade reseavdrag för boende i glesbygd liksom yrkanden om att se över möjligheten att utforma ett färdmedelsneutralt reseavdrag avslås. avslår också förslag om förändringar av reseavdragets eller gränsbeloppets nivå samt en motion som rör beskattningen av reseersättningar till idrottsdomare. Jämför reservation 7 (MP, V). Avdrag för skäliga utgifter för resor mellan bostaden och arbetsplatsen (arbetsresor) ska göras, om arbetsplatsen ligger på ett sådant avstånd från den skattskyldiges bostad att han eller hon behöver använda något transportmedel. För resor mellan bostaden och arbetsplatsen får avdrag göras endast med den del av kostnaden som överstiger . Avdrag medges för kostnaden för det billigaste färdsättet och vanligtvis för en resa till och en resa från arbetsplatsen per arbetsdag. Under vissa förutsättningar kan avdrag göras för kostnader för arbetsresor med egen bil till den del kostnaderna överstiger . I sådant fall får avdrag göras med och per mil. Samma schablonmässigt beräknade belopp gäller vid avdrag för kostnader för resor med egen bil i tjänsten eller i näringsverksamhet. Beloppet avser att täcka de milbundna kostnaderna. I de fall en förmånsbil (egen eller lånad) har använts för resor i tjänsten eller för resor mellan bostaden och arbetsplatsen kan avdrag medges med och per mil för kostnaden för dieselolja och med och per mil för kostnaden för andra drivmedel (bensin och biobaserade bränslen). Avdrag för kostnad för resa mellan bostad och arbetsplats inkluderar inte en eventuell omväg eller tidsförlust när barn hämtas eller lämnas på vägen. En sådan kostnad anses utgöra en ej avdragsgill levnadskostnad. Inte heller medges avdrag för att det blir dyrare att resa till och från ett sommarställe. Har cykel använts för resor mellan bostaden och arbetsplatsen, eller del av sträckan, kan avdrag medges med . I likhet med vad som gäller för resor med andra färdmedel medges avdrag endast om den sammanlagda kostnaden för resorna överstiger (allmänna råd och meddelanden, SKV A 2009:1, SKV M 2009:01). En idrottsdomare anses normalt ha sitt tjänsteställe på respektive plats för den match eller tävling han eller hon dömer. Idrottsdomare som är anlitade av idrottsförbund på riks- eller distriktsnivå för att döma i matcher eller tävlingar får normalt anses ha sitt tjänsteställe i bostaden och inte på de platser där idrottstävlingarna äger rum. Detta gäller även om den lokala arrangören betalar ut en mindre del av ersättningen till domaren, t.ex. reseersättning. Om en resa inte bedöms som en tjänsteresa och domaren blir beskattad för reseersättningar, traktamenten etc. finns det normalt sett möjlighet att få avdrag för resekostnader enligt reglerna om avdrag för resor till och från arbetet. I motion Sk243 av (M) föreslås att de som bor i glesbygd bör kompenseras för de större kostnader de har när de ska ta sig till och från arbetet. Regeringen bör utreda frågan och återkomma till . Även i motion Sk417 av (M) begärs en översyn av reseavdragen för boende på landsbygden. Motionären anför att för många som bor på landsbygden är resor med bil nödvändiga för att ta sig till arbetsplatsen, göra inköp av mat etc. samt för att delta i föreningsliv och skjutsa barn till olika aktiviteter. (C) förordar i motion Sk285 ett differentierat reseavdrag för den som bor i glesbygd. Regeringen bör enligt motionären överväga en lösning som går ut på att nivån på reseavdraget bestäms utifrån taxeringsvärdet för ett småhus på den ort där arbetsresan startar. Tanken är att de som bor på orter med låga taxeringsvärden ska kunna få högre avdrag för sina resekostnader. och (FP) föreslår i motion Sk233 att frågan om att räkna in transporter till och från barntillsyn i sträckan för reseavdrag utreds. Vidare anser motionärerna att reseavdraget bör räknas upp när bensinpriset stiger. (M) yrkar i motion Sk265 att den som använder en förmånsbil för resor till och från arbetet ska medges avdrag med samma belopp som den som kör en egen bil. I motion Sk358 av och (S) föreslås ett nytt skatteavdrag för kollektivtrafikresenärer. Avdrag bör få göras med den del av kostnaden som överstiger 3 000 eller . Dagens beloppsgräns är alldeles för hög, anser motionärerna. I motion T502 yrkande 20 av m.fl. (MP) och T504 yrkande 23 av m.fl. (MP) anförs att dagens system för avdrag för resor till och från arbete i första hand stöder bilister. Motionärerna vill ändra på detta förhållande genom att införa ett avståndsbaserat reseavdrag där valet av färdmedel inte spelar någon roll. I motion A407 yrkande 12 av m.fl. (MP) begärs att frågan om avdragsrätt för cykelresor till och från jobbet utreds. I motion Sk208 yrkar (FP) att bostaden ska betraktas som tjänsteställe för idrottsdomare och andra idrottsfunktionärer. En sådan ändring skulle innebära att de är på tjänsteresa när de tar uppdrag utanför bostadsorten, och möjligheten till avdrag skulle avsevärt förbättras. Enligt utskottets mening bör skattereglerna så långt som möjligt utformas generellt för hela landet och i första hand bör andra medel än skattereglerna användas för att åstadkomma regional utjämning. Utskottet avvisar därför motioner om att reseavdraget ska differentieras med hänsyn till var i landet man är bosatt. Utskottet är heller inte berett att tillstyrka förändringar av reseavdragets eller gränsbeloppets nivå. Utskottet har avstyrkt yrkanden om ett avståndsbaserat färdmedelsneutralt reseavdrag och finner inte skäl att nu ställa sig bakom ett tillkännagivande om en översyn av frågan. Eftersom det finns en möjlighet att få avdrag för resor med cykel till och från arbetet, finns det enligt utskottets mening ingen anledning att tillmötesgå motionsförslag om att utreda en sådan avdragsmöjlighet. När det gäller förslagen om att räkna in tiden för att lämna barn på daghem, förskola och liknande eller att dra av kostnaden för sådana resor har utskottet vid upprepade tillfällen uttalat att det finns skäl att hålla gränsdragningen kring avdragsrätten för resor till och från arbetet så enkel och lättillämpad som möjligt. Utskottet ansåg att de bedömningar som måste göra vid beräkningen av tidsvinsten skulle kompliceras om hänsyn också skulle tas till resan för att lämna och hämta barn inom barnomsorgen. Vidare åberopades fördelningspolitiska skäl mot åtgärder som innebär att endast vissa barnfamiljer erbjuds en avdragsrätt för en del av sina levnadskostnader. Utskottet finner inte skäl att ompröva detta ställningstagande. Utskottet är heller inte berett att medverka till ändrade regler när det gäller tjänsteställe och möjlighet till bl.a. reseavdrag för idrottsdomare. Med det anförda avstryker utskottet samtliga nu behandlade motioner. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslagen om särskilda undantagsregler när det gäller möjligheten till avdrag för s.k. övriga utgifter. Jämför särskilt yttrande 1 (S, MP, V). Enligt 12 kap. 1 § IL ska utgifter för att förvärva och bibehålla inkomster dras av som kostnad. I 12 kap. 2 § anges beloppsgränser för avdrag för resor och avdrag för övriga utgifter i tjänst. För tid före innebar avdragsbegränsningen för s.k. övriga utgifter i inkomstslaget tjänst att avdrag kunde göras för den del av kostnaderna som översteg . föreslog regeringen att beloppsgränsen skulle höjas till , vilket också blev beslut (prop. 2006/07:1, bet. 2006/07:FiU1, yttr. 2006/07:SkU1y s. 2426). Skälet till höjningen av beloppsgränsen var att underlätta administration och kontroll av avdragen. (hade konstaterat att omfattningen av felaktiga avdrag under posten Övriga utgifter var stor och att en stor del av avdragen avsåg förhållandevis små belopp. Felaktigheterna berodde i många fall på okunskap om reglerna hos de skattskyldiga.) En särlösning föreslogs för dagbarnvårdare som innebar att kommunala kostnadsersättningar som betalas ut till dagbarnvårdare blev skattefria och att avdragsrätten för kostnader som täcks av ersättningen togs bort. Även denna regeländring trädde i kraft . I motion Sk222 av (FP) föreslås att omkostnadsersättningar från det offentliga till personer som på frivillig basis åtar sig uppdrag som god man, övervakare, kontaktperson, stödfamilj för ungdomar etc. görs skattefria för mottagarna. och (S) anför i motion Sk394 att höjningen av beloppsgränsen för avdrag allvarligt har försämrat förutsättningarna för rekrytering av frivilligarbetare i kommunerna. För att förbättra villkoren för bl.a. kontaktpersoner, stödfamiljer och gode män bör beloppsgränsen för avdrag för s.k. övriga utgifter återställas till . Bakgrunden till höjningen av beloppsgränsen för avdrag för övriga utgifter var att underlätta administration och kontroll av avdragen. Begränsningen av avdragsrätten bidrar även till finansieringen av jobbskatteavdraget som inneburit en stor skattelättnad för de breda yrkesgrupperna. Utskottet hade inte någon invändning mot förslaget att höja beloppsgränserna för avdrag för resor och övriga utgifter när det behandlades av .