bet · GY01SoU11 · 2011-03-08 00:00:00 — Bilstöd kan även lämnas till en försäkrad förälder till ett försäkrat barn som har ett sådant funktionshinder som avses i 2 § (3 §). Bilstöd lämnas i form av ett grundbidrag, anskaffningsbidrag, anpassningsbidrag som avser ett fordon och bidrag för körkortsutbildning (5 §). Om en försäkrad har fått ett grundbidrag eller anskaffningsbidrag får ett sådant bidrag beviljas på nytt tidigast efter det senaste beslutet att bevilja något av dessa bidrag (7 §). Vid anskaffning av ett motorfordon lämnas ett grundbidrag med högst (15 §). Ett motionsyrkande om bilstöd behandlades av utskottet i betänkande 2009/10:SoU1 Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg m.m. (prop. 2009/10:1, rskr. 2009/10:131). Utskottet uttalade då följande (s. 85, ingen reservation): Utskottet kan konstatera att i frågan om ett förkortande av förnyelseintervallet för bilstöd finns bestämmelser i förordningen (1988:890) om bilstöd till personer med funktionshinder. Det är således inte i första hand en fråga för att avgöra längden på förnyelseintervallet. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motion Utskottet vidhåller sin tidigare bedömning att det inte i första hand är en fråga för att avgöra längden på förnyelseintervallet. Motion So269 (M) avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om glasögon för barn. Jämför reservation 15 (S, MP, V). I motion So584 av m.fl. (V) begärs ett tillkännagivande om att utreda subventionerade glasögon för barn med synfel. Liknande yrkanden finns i motion So418 av och (båda S), i motion So604 av (MP) och i motion So550 av (M). Motionsyrkanden om glasögon för barn behandlades förenklat av utskottet i betänkande 2009/10:SoU1 Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg m.m. (prop. 2009/10:1, rskr. 2009/10:131). Motionsyrkanden om glasögon för barn behandlades också av utskottet i betänkande 2006/07:SoU4 Handikappfrågor. Motionerna avstyrktes med hänvisning till att det som tas upp i motionerna är frågor för sjukvårdshuvudmännen, inte för (s. 14, 1 reservation S). Tillhandahållandet av hjälpmedel är en viktig del av hälso- och sjukvården. Enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) är det landstingens ansvar att erbjuda dem som är bosatta inom bl.a. hjälpmedel. Utskottet vidhåller därför sin tidigare bedömning att det som tas upp i motionerna är frågor för sjukvårdshuvudmännen. Utskottet erinrar om bestämmelserna om ekonomiskt bistånd i 4 kap. 1 § socialtjänstlagen (2001:453) och om att kostnader för glasögon kan ingå i bistånd till livsföring i övrigt. Motionerna So418 (S), So550 (M), So584 (V) och So604 (MP) avstyrks. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning, punkt 1 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:So577 av m.fl. (V) och 2010/11:So288 av och (båda FP) och 2010/11:So470 av (S) yrkandena 1 och 3. trädde FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning i kraft i . Syftet med konventionen är att människor ska uppnå full jämlikhet och delaktighet i samhället. I och med att har antagit konventionen så är den juridiskt bindande. Det innebär att har åtagit sig att fullt ut förverkliga de rättigheter som finns i konventionen. Konventionen är en viktig markering av att rättigheter för personer med funktionsnedsättning ytterst handlar om mänskliga rättigheter. Konventionen utgör med andra ord ett kraftfullt verktyg i arbetet för att funktionshindersperspektivet ska få fullt genomslag i vårt samhälle. har åtagit sig att se till att konventionen följs och att den införlivas i nationella lagar och regelverk. En ökad tydlighet från regeringens sida krävs för att göra det lättare för kommuner och landsting att förverkliga den nya konventionen. Jag är därför av den bestämda uppfattningen om ratificering av konventionen att en genomförandeplan ska upprättas för hur bristerna ska åtgärdas. Jag ser ett fortsatt behov av att lyfta fram och praktiskt tillämpa konventionen i kommuner och landsting. Vad jag nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Den nationella handlingsplanen, punkt 2 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:So233 av (S), 2010/11:So297 av (S) och 2010/11:So374 av och (båda S) samt 2010/11:So409 av (M) yrkande 1. beslutade om en tioårig nationell handlingsplan för handikappolitiken, där ett av målen är ett tillgängligare samhälle. Alla samhällssektorer har ett ansvar för genomförandet, och regeringen har ett ansvar för att se till att målet uppnås. Men efter att klubbade handlingsplanen är situationen för personer med en funktionsnedsättning fortfarande nedslående. Vi anser att det är dags att förverkliga handlingsplanen, så att människor med en funktionsnedsättning kan bli fullt delaktiga i samhället. Målen i handlingsplanen för att förbättra tillgängligheten för personer med en funktionsnedsättning bör uppfyllas. Regeringen har presenterat en skrivelse om hur arbetet för ökad tillgänglighet ska drivas vidare efter 2010. Vi anser att det är viktigt att konkreta beslut och åtgärder genomförs under den kommande mandatperioden för att vi inte ska förlora ytterligare i tempo på detta viktiga område. En fjärdedel av vuxna befolkning har svårt att läsa och förstå skriven text, men trots detta saknar många myndigheter lättläst information på sina webbplatser. Att kunna ta till sig och förstå information är en grund för ett aktivt medborgarskap i vårt land, och vi anser att stat, landsting och kommuner borde ta ett större ansvar för att alla ska kunna läsa och förstå samhällsinformation. De nya inriktningsmålen för handikappolitiken 20102016 lyfter inte fram skriftlig information över huvud taget. Vi anser att även tillgänglighet beträffande text bör vara ett självskrivet mål för handikappolitiken och att regeringen i samtliga myndigheters regleringsbrev ska ange detta som ett krav. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Den framtida strategin, punkt 4 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:So456 av m.fl. (S) och 2010/11:So205 av (KD), 2010/11:So250 av (M), 2010/11:So287 av (FP) yrkande 2, 2010/11:So485 av (KD) yrkande 1 och 2010/11:So592 av m.fl. (V) yrkandena 1 och 3. Många människor lever i dagens med olika funktionsnedsättningar. Särskilt svårt att hävda sina rättigheter har den grupp av människor där själva funktionsnedsättningen inte märks. har det blivit allt svårare för den här gruppen att nå fram till och Arbetsförmedlingen. Organisationen av myndigheterna har försvårat samverkan. Tillgängligheten har drastiskt försämrats, och förändringarna i socialförsäkringssystemet drabbar denna målgrupp hårt och orättvist. Personer med funktionsnedsättningar har arbete i betydligt lägre utsträckning än övriga befolkningen, och oftast bedöms deras arbetsförmåga mycket olika från instans till instans. Risken att hamna mellan stolarna är betydligt högre för dem med psykiska funktionsnedsättningar. Alltför ofta tvingas de att ansöka om försörjningsstöd. Personer med osynliga funktionsnedsättningar lever med en komplex problematik. Det brister än mer i helhetstänkandet och samverkan hos myndigheter och vårdgivare för denna utsatta grupp. Vi anser att behovet av stödinsatser i olika former för personer med osynliga funktionshinder är mycket angeläget. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Den framtida strategin, punkt 4 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:So592 av m.fl. (V) yrkandena 1 och 3 samt 2010/11:So205 av (KD), 2010/11:So250 av (M), 2010/11:So287 av (FP) yrkande 2, 2010/11:So456 av m.fl. (S) och 2010/11:So485 av (KD) yrkande 1. Kvinnor med en funktionsnedsättning är en grupp som är dubbelt utsatta: dels genom könsmaktsordningen där mannen är norm och kvinnor som grupp underordnade män som grupp, dels genom den diskriminering som drabbar människor med en funktionsnedsättning. I regeringens skrivelse Uppföljning av den nationella handlingsplanen för handikappolitiken och grunden för en strategi framåt (skr. 2009/10:166) konstateras att pojkar och män med en funktionsnedsättning tilldelas en större del av samhällets insatser än vad kvinnor gör. Detta gäller inom såväl arbetsmarknads- och socialförsäkringsområdena som insatser som beviljas enligt socialtjänstlagen (2001:453) och lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade. Exemplen på ojämställdhet på funktionshindersområdet är flera, men trots det råder det ändå stora brister när det gäller kunskapsläget på området och könsskillnaderna uppmärksammas väldigt sällan. Det finns behov av att synliggöra dessa frågor ytterligare, och jag anser därför att det finns anledning att tillsätta en utredning om levnadsvillkoren för kvinnor och flickor med en funktionsnedsättning och om hur de kan förbättras. Många hade förväntat sig att regeringen i skrivelsen om sin uppföljning av handlingsplanen för handikappolitiken skulle lägga upp en strategi för framtiden. I stället sköt man frågorna och en strategi ska nu vara under framtagande för att läggas fram . Jag anser att regeringen måste anlägga ett jämställdhetsperspektiv i den framtida strategin för funktionshinderspolitiken. Vad jag nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Koordinator, punkt 5 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:So536 av (S). och Ungdomar gjorde en stor enkätundersökning där det framkom att föräldrar till barn med funktionshinder i genomsnitt hade kontakt med 17 olika personer om sitt barns funktionshinder, bl.a. sjukgymnaster, kuratorer och färdtjänst. Flera uttrycker att detta är mer betungande än funktionsnedsättningarna i sig. Många föräldrar upplever svårigheter att förstå möjligheterna och kunna söka det stöd man har rätt till. Därtill har man ofta syskon i familjen som man också ska orka med. Vi anser att familjer med funktionshindrade barn bör få en koordinator som hjälper dem att få det stöd från samhället som de har rätt till. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Organisationsstöd, punkt 6 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:So455 av (S). Vikten av att känna sig delaktig i samhället kan inte underskattas. Livskvaliteten påverkas väldigt negativt om man inte kan delta på samma villkor som andra. Organisationer med över 500 medlemmar kan få organisationsstöd, men mindre organisationer som ibland har en mycket speciell verksamhet till stöd för personer med funktionshinder har svårare att få organisationsstöd. Ett exempel är , förkortat SoS, som erbjuder personer med olika funktionsnedsättningar service och stöd genom en egen hund, ett för denna grupp av människor förhållandevis nytt hjälpmedel. Genom kvalificerat arbete med utbildning av hundar och hundförare har människor med relativt grava funktionshinder kunnat få hjälp och stöd och därigenom en ökad livskvalitet. Detta stöd öppnar vägar för många människor att delta i samhällslivet. Det är viktigt att legitimera organisationer som SoS i . Vi anser därför att regeringen bör se över möjligheten att ge organisationer med färre än 500 medlemmar med en verksamhet till stöd för personer med funktionshinder möjlighet till ekonomiskt stöd i form av organisationsstöd. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Behovsbedömning vid personlig assistans, punkt 8 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:So558 av och (båda MP) yrkande 1 och 2010/11:So214 av (S), 2010/11:So221 av (S) och 2010/11:So587 av m.fl. (V). Jag känner oro när det gäller det pågående arbetet med att ta fram ett behovsbedömningsinstrument för personlig assistans. har regeringens uppdrag att i samarbete med utarbeta ett vetenskapligt instrument som kan användas när behovet av personlig assistans ska bedömas. har också ett uppdrag att följa hur enhetligheten i bedömningarna ser ut när det gäller grundläggande och andra personliga behov i beslut om assistansersättning. Jag har inget emot att ges möjligheter att skapa och verka för lika bedömningar i hela landet. Arbetet med instrumentet för behovsbedömning väcker däremot frågor. I ett tidigt utkast skulle varje detalj i en persons liv redovisas för att därefter inom varje detaljerat område rimlighetsbedömas av handläggare. Instrumentets utformning var enligt min mening integritetskränkande, och handikappförbunden lämnade referensgruppen i protest mot inriktningen på arbetet. Denna hantering är enligt min mening oacceptabel och skadar tilltron till LSS-reformen. har efter protester från handikappförbunden gett besked om att förslaget inte kommer att testas på några personer som ansöker om personlig assistans, vilket är bra, men frågorna om det fortsatta arbetet kvarstår. Jag anser att arbetet med behovsbedömningsinstrumentet eller motsvarande måste bygga på respekt för individen och dennes oberoende och integritet. Regeringen bör vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa detta. Vad jag nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Behovsbedömning vid personlig assistans, punkt 8 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:So587 av m.fl. (V) och 2010/11:So214 av (S), 2010/11:So221 av (S) och 2010/11:So558 av och (båda MP) yrkande 1. Det stora och akuta problemet när det gäller personlig assistans är den utveckling av bedömningar av begreppet grundläggande behov som påbörjats utan politiska beslut. bedömningar har skärpts på ett orimligt sätt som inte står i överensstämmelse med lagstiftningens intentioner. Den nya linjen innebär att endast integritetskänsliga delar i de grundläggande behoven ska räknas när det ska avgöras om en persons grundläggande behov uppgår till minst . Ett exempel som ofta nämns och tillämpas i verkligheten är att inte längre anser att det finns ett grundläggande behov av assistansersättning vid måltider i de fall man själv kan föra mat till munnen, även om ens funktionsnedsättning innebär att man inte själv kan skära, tillreda eller plocka fram maten. De skärpta bedömningarna har lett till att många blivit av med sin assistansersättning, och utvecklingen går allt snabbare. För de personer som blir av med sin assistansersättning innebär det ofta en personlig katastrof. Dessvärre har denna nya linje hos fått stöd i högsta instans. Därmed krävs lagändringar för att åtgärda problemen. Jag anser därför att bör begära att regeringen skyndsamt lägger fram ett förslag till ändring av 9 a § lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, så att ursprungsintentionerna i LSS om möjligheten att leva ett liv som andra uppfylls. Vad jag nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Behov av mer än en personlig assistent , punkt 9 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:So558 av och (båda MP) yrkande 2. Enligt en införd regel ska en person som har behov av mer än en personlig assistent endast ha rätt till det under förutsättning att möjligheterna att få bostadsanpassningsbidrag eller andra hjälpmedel har utretts. Det finns en risk att handläggningen kan dröja och att människor hamnar i kläm. Jag anser därför att det ska vara möjligt för den enskilde att ansöka om dubbel assistans som frågan om bostadsanpassning och hjälpmedel utreds, även om han eller hon senare väljer att avsluta insatsen när bostadssituationen är anpassad och hjälpmedel har provats ut. För att en person ska kunna ansöka om dubbel assistans ska alltså ansökan om att utreda alternativ ha lämnats in, men ärendet ska inte behöva vara färdigutrett. Vad jag nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Personlig assistans vid sjukhusvistelse, punkt 12 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 12 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:So558 av och (båda MP) yrkande 3. kan assistansersättning, när det finns särskilda skäl, lämnas även för tid då den funktionshindrade vårdas på sjukhus, högst . Detta är ett påtagligt problem både för den enskilde och för den personliga assistenten. Den enskilde riskerar att efter en sjukhusvistelse bli av med en personlig assistent som fungerar väl och att behöva anställa en ny. De praktiska svårigheterna blir ännu större för den som själv är arbetsgivare. För den som arbetar som personlig assistent är det naturligtvis otryggt att med mycket kort varsel kunna förlora sin anställning. Det kan skapa stor oro för båda parter och är också något som kan försvåra rekrytering. Frågan har tidigare belysts av arbetsgruppen Rekrytering av personlig assistans (Ds 2001:72) som föreslog en utökning . Dåvarande föreslog , ett förslag som fortfarande anser är önskvärt och som skulle underlätta planeringen för alla parter. Vi anser att regeringen bör utreda finansieringen av en utökning av tiden för assistansersättning vid sjukhusvistelse och återkomma till med ett förslag om en regeländring. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Ledsagarservice enligt LSS, punkt 15 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (S), (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 15 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:So224 av och (båda S) yrkande 1, 2010/11:So290 av (FP), 2010/11:So375 av (S) yrkande 1 och 2010/11:So547 av de (M). En av insatserna i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, förkortad LSS, är ledsagarservice, en service som har stor betydelse för gravt synskadade. I förarbetena till lagen nämns också särskilt gravt synskadade som en målgrupp för insatsen. Till att börja med var det också självklart att gravt synskadade skulle tillhöra personkrets 3 i lagen och därmed ha tillgång till ledsagarservice efter behov. Rättsläget har dock förändrats och blivit oklart, vilket har fått som konsekvens att liknande ärenden bedöms på olika sätt både i kommunerna och i domstolarna. Denna rättsosäkerhet är inte acceptabel. Om en person ska få tillgång till insatsen eller inte ska endast bero på behovet och inte på var i landet han eller hon är bosatt. Vi anser därför att ett förtydligande i lagen är nödvändigt; det får aldrig råda någon tvekan om att en person med en grav synskada ska tillhöra personkrets 3. En grav synskada får betydande konsekvenser på många av livets områden, och rapporter påvisar avsevärt högre ohälsa bland synskadade än bland den övriga befolkningen. Allt större krav ställs även på att individen själv ska kunna utöva sina rättigheter och skyldigheter i samhället. Vi anser att ledsagarbegreppet kan vidgas något genom att ledsagaren t.ex. också kan vara den synskadades tolk vad gäller skriftlig och digital information. Vi anser att ett förtydligande bör införas i LSS där det framgår att gravt synskadade personer kan tillhöra personkrets 3. Vad vi nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Boende enligt LSS, punkt 16 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 16 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:So579 av m.fl. (V) och 2010/11:So240 av (S). En av de viktigaste åtgärder som kan beslutas enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, förkortad LSS, är möjligheten att få bo i särskilt anpassade grupp- och servicebostäder. I många fall är emellertid den hyra som får betalas av den enskilde orimligt hög på grund av att tillgång till gemensamhetsytor räknas in i hyran. Detta slår hårt mot den funktionshindrades ekonomi, och det är inte ovanligt att anhöriga känner sig tvingade att bidra ekonomiskt för att klara situationen. Detta stämmer inte med principen att man inte ska få merkostnader till följd av sin funktionsnedsättning, vilket bl.a. har uttalats av (SOU 2008:77). Hyressättningen är en mycket avgörande faktor för människor med funktionsnedsättning eftersom de ofta redan har en svår ekonomisk situation. Jag anser att regeringen bör återkomma till med förslag på hur problemet med orimligt höga hyror vid beslut om boende enligt LSS kan åtgärdas. Vad jag nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Daglig verksamhet m.m., punkt 17 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 17 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:So558 av och (båda MP) yrkande 4, 2010/11:So226 av (FP) och 2010/11:So287 av (FP) yrkande 3 och 2010/11:So210 av (S) och 2010/11:So302 av Finn och (båda M). Regeringen har valt att inte lägga fram förslaget från om att personkrets 3 ska få rätt till daglig verksamhet. Utredningen föreslog att insatsen daglig verksamhet skulle utvecklas så att den ger en meningsfull sysselsättning av god kvalitet och stärker den enskildes möjlighet att övergå till lönearbete. Jag delar bedömningen att personer med en psykisk funktionsnedsättning självklart i första hand måste få tillgång till anställningsformer på arbetsmarknaden. Men det är också viktigt att se att långt ifrån alla nås, trots de satsningar som pågår. Så som rätten till daglig verksamhet för personkrets 1 och 2 är utformad gäller den under förutsättning att personen i fråga saknar förvärvsarbete, inte utbildar sig och inte får behoven tillgodosedda på något annat sätt. Jag anser att det finns anledning att mycket noga följa utvecklingen och återkomma till att överväga en rätt till daglig verksamhet, eller på något annat sätt en garanterad anpassad arbetssituation, för personer med en psykisk funktionsnedsättning. Vad jag nu anfört bör som sin mening ge regeringen till känna. Hjälpmedel, punkt 19 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 19 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:So336 av (S) och 2010/11:So300 av (M). En alltmer sofistikerad teknik kan vara revolutionerande för människor med funktionshinder; de kan aktivt vara med i samhället på ett helt nytt sätt . Personer med syn-, hörsel- och rörelsehinder har ett produktorienterat utbud, men vi kan se nya grupper av funktionshindrade som har behov av hjälpmedel som service och tjänster. Vi anser att vissa tjänster bör kunna förskrivas som personliga hjälpmedel. Att förskriva tjänster som hjälpmedel är samhällsekonomiskt lönsamt, både utifrån ett samhällsperspektiv och ur ett individperspektiv. Samhället måste dock göra mer för att tidigt möta problemet med otillgängliga tjänster. En myndighet kan inte ensam ansvara för utvecklingen av nya former av hjälpmedel.