bet · GY01SkU20 · 2011-02-28 00:00:00 — Domstolarna bör ha ökad möjlighet att ålägga staten att betala den skattskyldiges skäliga rättegångskostnader om staten förlorar målet. I motion Sk437 av och (C) anförs att småföretag ofta är väldigt sårbara vid sjukdom. En allvarlig sjukdom som t.ex. stroke eller cancer kan vara en förklarlig orsak till att en redovisning eller inbetalning till eller inte kommer in till ett visst angivet datum. Men en sådan orsak som i alla andra sammanhang skulle betraktas som en skälig orsak till fördröjning kan leda till skattetillägg, förseningsavgifter eller kostnadsräntor. En utredning bör tillsättas för att förenkla regelverken och stärka rättssäkerheten för företagare på skatteområdet. I motion Sk402 av (M) anförs att företagare bör få möjlighet att välja mellan och kvartalsvis betalning av arbetsgivaravgifter och egenavgifter när statsfinanserna tillåter. Det skulle vara en viktig reform för minskat regelkrångel och ett mer företagsamt . I motion Sk392 av (S) anförs att de avgifter som tas ut vid försenade momsinbetalningar och företagsdeklarationer inte är proportionerliga. Småföretag borde få betala lägre avgifter och storföretag högre avgifter. I motion Sk354 av och (S) anförs att många som arbetar inom turism- och besöksnäringen är säsongsanställda. Man bor ofta kvartals- och halvårsvis i den kommun där man för tillfället arbetar. En möjlighet till tillfällig mantalsskrivning bör prövas för att öka de aktuella kommunernas skatteintäkter. I motion Sk318 av och (M) föreslås en möjlighet för skolor att låta elever göra små företagsförsök utan att behöva sätta sig in i skatteproblematiken kring företagande. Genom en särskild F-skattesedel för utbildningar ska sådana företagsförsök slippa följa de skatteregler som annars gäller för verksamheten. Företagen i måste ha kunskap om och följa ett stort antal regler som de ständigt måste förbättra sin effektivitet och flexibilitet för att vara konkurrenskraftiga i en globaliserad värld. Allt fler länder har insett att även regelverken utgör ett konkurrensmedel. Genom att skapa bästa möjliga regelverk för de svenska företagen kan staten medverka till att företagens konkurrenskraft ökar internationellt. Dessutom underlättas företagandet. Ett sätt att ge företagen bättre konkurrenskraft är att utforma reglerna på ett enklare och mer ändamålsenligt sätt så att företagen kan ägna mer tid och resurser åt att driva och utveckla sin verksamhet och därmed växa och anställa fler, vilket leder till ökad tillväxt. Ett enkelt regelverk för att starta och driva företag tillvaratar dessutom individernas initiativförmåga och ger därmed ett tillskott till samhället. har haft i uppdrag att förtydliga och förenkla lagstiftningen på skatteförfarandeområdet. En viktig utgångspunkt har varit att minska den administrativa bördan för företag och andra enskilda samt att bidra till en effektivisering av administration. Bland förslagen kan nämnas att alla deklarationsskyldiga i fortsättningen ska kunna använda deklarationsombud. Samtliga skattedeklarationer och även deklarationsskyldigheten för inkomst (den nuvarande självdeklarationen) ska omfattas. föreslås nya deklarationstidpunkter för juridiska personer i syfte att jämna ut arbetsbelastningen för deklarationsmedhjälpare och . Härigenom kommer de deklarationsskyldiga att kunna få bättre service, och den administration som anståndshanteringen innebär kommer också att minska betydligt. har vidare föreslagit att anstånd alltid ska kunna beviljas om det är tveksamt hur mycket skatt den skattskyldige kommer att behöva betala, dvs. inte som bara när den skattskyldige begärt omprövning eller överklagat utan även i andra fall där en nedsättning av skatt aktualiseras. ska också få bevilja anstånd om det kan antas vara till fördel för det allmänna. Utredningen föreslår också att rätten till ersättning för kostnader inte ska vara beroende av att den skattskyldige helt eller delvis vinner bifall till sina yrkanden i ärendet. Den enskilde kan då få ett tidigt beslut i ersättningsfrågan. Hur stor ersättning som ska beviljas ska dock beslutas i samband med att huvudfrågan avgörs. Ersättning ska kunna beviljas i samtliga ärenden och mål enligt skatteförfarandelagen, vilket innebär att ersättning kan beviljas i fler ärenden och mål än . har också haft i uppdrag att se över tillämpningen av skatte- och tulltilläggen. Utredningen anför att det ännu inte har gått tillräckligt för att det i alla delar ska vara möjligt att dra slutsatser om hur skattetilläggsbestämmelserna reform kommer att tillämpas. Utredningen konstaterar dock att bestämmelserna om skattetillägg har blivit mer nyanserade och att riskerna för konflikter med krav har minskat. Tillämpningen av befrielsereglerna har blivit mer generös och flexibel. En negativ effekt av reformen är dock enligt vad som anförs att regleringen har blivit komplex och svåröverskådlig. Utredningen föreslår att följande justeringar görs för att ytterligare förstärka rättssäkerhetsaspekterna: Nivåerna för delvis befrielse från skattetillägg ska tas bort. Utrymmet för frivillig rättelse ska bli större. Normalt tillgängligt kontrollmaterial ska få större betydelse. Procentsatsen för skattetillägg för den som inte gjort skatteavdrag ska sänkas till . Regeringen lade fram en lagrådsremiss som baserar sig på förslag. I anslutning härtill har finansministern och närings- och energiministern aviserat att en ny översyn av bestämmelserna om ersättning för kostnader för biträde kommer att genomföras. Utskottet är med hänsyn till det arbete som pågår med ett förslag om ett nytt skatteförfarande som innebär enklare och tydligare regler och viktiga förbättringar i rättssäkerheten för de skattskyldiga inte berett att nu rikta tillkännagivanden till regeringen med det innehåll som föreslås i motionerna Sk366, Sk390, Sk415 och Sk437. fattade beslut om en förlängning av de mindre företagens redovisningsperiod för mervärdesskatt till tre kalendermånader i syfte att förbättra likviditeten och minska den administrativa bördan för dessa företag. Bakgrunden till detta beslut var att den normala redovisningsperioden för mervärdesskatt en månad kunde innebära en ansträngd likviditetssituation och medföra förhållandevis höga hanteringskostnader. De senarelagda inbetalningarna beräknades medföra ränteförluster för statskassan som uppgår till ca . Utskottet anser att dagens ordning med en redovisning av innehållen preliminärskatt och arbetsgivaravgifter per kalendermånad har praktiska fördelar eftersom företag i allmänhet använder sig av en månadsbaserad lönehantering. Här finns också en utvecklingspotential. Regeringen har tillsatt en särskild utredare med uppgift att ta fram ett förslag om att arbetsgivare m.fl. ska lämna uppgifter om löner och skatteavdrag på arbetstagarnivå (månadsuppgift). Syftet med systemet ska vara att ge och m.fl. bättre kontrollmöjligheter och att effektivisera arbetsgivarnas uppgiftslämnande till olika myndigheter. Förslaget om längre betalningsfrister är dessutom en kostsam åtgärd som det enligt utskottets mening inte är aktuellt att genomföra. Utskottet avstyrker därför även motion Sk392. Ett undantag för affärsverksamheter som bedrivs i utbildningssyfte kan framstå som en enkel åtgärd men innebär enligt utskottets mening att skattelagstiftningen tillförs ytterligare en gränsdragning som ska hanteras av och de skattskyldiga som har kontakt med de undantagna verksamheterna. Utskottet anser inte att det finns tillräckliga skäl att tillföra skattereglerna ett undantag av denna karaktär och avstyrker därför även motion Sk318. Utskottet är inte heller berett att låta utdebiteringen av skatt variera med den skattskyldiges delårsboende i olika kommuner. En sådan ordning skulle bidra till ett ökat uppgiftslämnande och framstår som näst intill omöjlig att kontrollera. Ett eventuellt behov av en justering av kommunernas och landstingens skatteunderlag bör kunna tillgodoses på annat sätt. Utskottet avstyrker även motion Sk354. Inbetalning till fel skattekonto Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslaget om nya rutiner vid inbetalning till fel skattekonto. När en person sätter in pengar på sitt skattekonto sker det över plus- eller bankgiro. Vid betalning över Internet måste referensnumret för skattekontot anges. På de förtryckta inbetalningskort som sänder ut anges referensnumret för den person som kortet avser. Om en betalning inte görs med ett förtryckt inbetalningskort måste förutom namn och adress även person- eller organisationsnummer alternativt referensnummer anges. Om inte rätt nummer anges, eller om inget nummer alls anges, får svårt att reda ut till vilket skattekonto inbetalningen ska hänföras och beloppet kan då bli för sent bokfört eller hamna i en inbetalningsbalans. Om inbetalaren av misstag anger en annan persons nummer (felinbetalning) gottskrivs inbetalningen det skattekonto som inbetalaren angett. har inte någon möjlighet att kontrollera om inbetalaren angivit rätt person- eller organisationsnummer alternativt referensnummer. Om en inbetalning bokförts på ett annat skattekonto än vad som var avsikten på grund av att inbetalaren angett fel referensnummer eller använder fel inbetalningskort, står inbetalaren för risken för felinbetalningen. kan, om mottagaren av beloppet godkänner att pengarna återbetalas eller omförs och om det finns ett överskott på dennes skattekonto som motsvarar det felinbetalda beloppet, av serviceskäl, återbetala beloppet genom att omföra det till inbetalarens skattekonto. Motsätter sig mottagaren att för om beloppet eller om det inte finns något överskott att återbetala eller omföra till inbetalaren har inbetalaren en civilrättslig fordran på mottagaren som han eller hon kan göra gällande genom att processa i allmän domstol. kan inte på eget initiativ återbetala ett felinbetalat belopp utan bara medverka till att en överenskommelse mellan inbetalaren och mottagaren kommer till stånd. Den prövning som blir aktuell när det framställs krav mot på civilrättslig grund är helt beroende av omständigheterna i det enskilda fallet. har behandlat och avslagit sådana anspråk, och frågan om eventuella återbetalningsansvar prövas i allmän domstol. biföll i en dom (T 414-09) ett yrkande om att staten ska återbetala ett belopp som av misstag satts in på fel skattekonto. Domstolen konstaterar att den situation som uppkommer vid en inbetalning av misstag till någon annans skattekonto inte är förutsedd i den offentliga regleringen och att det måste förutsättas att civilrättsliga regler ska bilda utgångspunkt för prövningen i denna situation. Enligt dessa ska återbetalning ske om det inte finns tillräckliga skäl för en motsatt slutsats. Som skäl för återbetalning brukar man anföra att det skett en förmögenhetsöverföring som saknar rättslig grund. Mot detta brukar man åberopa intresset av trygghet i omsättningen. Den som i god tro har tagit emot ett belopp och kanske tillgodogjort sig beloppet kan anses ha ett befogat intresse av att få behålla det. Enligt domstolens bedömning kan staten inte undgå skyldigheten att återbetala genom att hänvisa till att inbetalningar godtas utan närmare granskning. Domstolen går härefter in på hur parterna har agerat vid inbetalningen och konstaterar att staten inte har anpassat sitt agerande på ett sätt som har haft betydelse för statens möjlighet att få betalning för den skatteskuld som förelåg i det mottagande bolaget. Slutsatsen blir att det inte finns tillräckliga skäl att frångå huvudregeln, och en återbetalning ska därför ske. konstaterar i en dom (T 1462-10) att inbetalaren underrättat om misstagsbetalningen inom efter att den skett och som den upptäcktes. Härtill kommer att staten genom var medveten om att mottagaren var under företagsrekonstruktion då misstagsbetalningen utfördes. Den nu angivna omständigheten medför att staten inte har haft rätt att inrätta sig efter betalningen på ett sådant sätt att denna inte ska tillgodoräknas rätt betalningsavsändare. Hovrätten fastställde tingsrättens dom. meddelade prövningstillstånd (T 3855-10). I motion Sk452 av (C) anförs att det inte är rimligt att en skattskyldig som sätter in pengar på fel skattekonto riskerar att förlora pengarna. Det är därför av stor vikt att och andra myndigheter inför rutiner som fungerar på ett rättssäkert och tillfredsställande sätt för medborgare och företagare. I skattekontosystemet har alla möjlighet att sätta in pengar på sitt eget eller någon annans skattekonto. Det är t.ex. vanligt att företag som sköter bokföringen åt näringsidkare också ombesörjer skatteinbetalningar. Inbetalningarna tas emot av och ska enligt nuvarande regler tillgodoföras det angivna skattekontot utan någon som helst prövning eller något ifrågasättande. Av detta följer att det vilar ett stort ansvar på den som sköter inbetalningar till skattekonto att ange rätt referensnummer eller personnummer på det skattekonto han eller hon vill att inbetalningen ska krediteras. Enligt utskottets mening utgör möjligheten att fritt och utan föregående prövning från sida göra insättningar på ett skattekonto en grundläggande förutsättning för skattekontosystemet. Misstagsinbetalningar är möjliga och behandlas i princip på samma sätt som om det hade rört sig om en insättning på ett bankkonto eller liknande. har i normalfallet inte någon möjlighet att upptäcka de fall då en betalning satts in på ett annat konto än inbetalaren avsett; det är därför inte en framkomlig väg att lägga ett utökat ansvar på för att en betalning i det enskilda fallet hamnar på rätt konto. Som framgår av den inledande redovisningen är frågan om ansvar vid inbetalning till fel skattekonto nu föremål för prövning i allmän domstol. rättschef har i ett svar på en debattartikel anfört att det är mycket ovanligt att företag eller privatpersoner av misstag betalar in pengar till någon annans skattekonto. När det händer försöker alltid hjälpa till så att pengarna hamnar på rätt skattekonto. Genom att kontakta den som felaktigt har fått pengarna insatta på sitt skattekonto kan misstaget oftast rättas till i samförstånd. I några mycket ovanliga fall har det dock av olika skäl inte varit möjligt att föra över pengarna till rätt skattekonto. ställer sig positivt till en utredning som kan se över hur personer och företag som har gjort felaktiga inbetalningar kan få större möjligheter att korrigera felet även när betalningsmottagaren inte är samarbetsvillig. Frågan är generell och bör enligt vad som anförs även gälla t.ex. ökade möjligheter att korrigera felaktiga inbetalningar till någon annans bankgirokonto eller felaktig betalning av någon annans räkning. har ändrat sin rutin så att pengar som betalas in till ett skattekonto för företag som har gått i konkurs omgående betalas tillbaka. Utskottet utgår från att problemen med misstagsbetalningar även har uppmärksammats av regeringen och kommer att bli föremål för överväganden i anslutning till beredningen av de förslag som lagt fram när det gäller bl.a. skattekontosystemet. Utskottet anser inte att det finns någon anledning att rikta tillkännagivanden till regeringen i saken och avstyrker därför motionerna. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslagen om information om arbetsgivaravgifter på lönebeskedet, mer information om skatteförändringar från och ett avskaffande eller en förändring av preliminärskattesystemet. I motion Sk203 av (M) anförs att skattesystemet behöver utvecklas mot en mer öppen och samlad redovisning av den enskildes löneskatter och de lagstadgade och avtalsenliga avgifter som arbetsgivaren betalar in. Regeringen bör därför se över möjligheten att synliggöra samtliga skatter och lagstadgade och avtalsenliga arbetsgivaravgifter på varje lönebesked. I motion Sk204 yrkandena 1 och 2 av Finn och (M) anförs att skatternas storlek har mycket stor betydelse för svenska folkets privatekonomi men är väl dolda och att få människor vet hur stor andel skatt de egentligen betalar. Det är en självklarhet att hela personalkostnaden ska redovisas och att den enskilde får information om den totala summan av avgifter och skatter. Regeringen bör med detta som utgångspunkt se över och ta initiativ till en förändring i redovisningen av källskattesystemet. I motion Sk235 av (M) anförs att det är viktigt att synliggöra det totala skattetrycket och att staten och det allmänna som arbetsgivare bör redovisa skatter och avgifter på lönebeskedet till sina anställda. I motion Sk260 av (M) anförs att bör informera om de olika skatterna i och därmed öka medvetenheten. Liksom meddelar en ökning eller en sänkning av den allmänna pensionen i brev skulle kunna göra motsvarande när ändring sker. Det borde också bli obligatoriskt att meddela arbetsgivaravgiften på samtliga anställdas lönebesked vid varje utbetalning. I motion Sk306 av (M) anförs att svenskarna underskattar hur mycket de betalar i skatt. Arbetsgivaravgiften, som är en stor del av en löntagares skattebörda, är osynlig för de flesta. Att redovisa arbetsgivaravgiften i löntagarbeskedet är ett sätt att göra det tydligt men också att göra den tydlig i den årliga deklarationen. Alla har rätt att veta hur mycket pengar de betalar in till staten och vilket det egentliga skattetrycket är. I motion Sk335 yrkandena 1 och 2 av och (M) anförs att fler borde upplysas om de dolda löneskatter som arbetsgivarna betalar in för sina anställda. Statliga myndigheter och förvaltningar borde gå i bräschen och se till att den avgift som arbetsgivaren betalar in för den enskilde löntagaren alltid anges på lönebeskeden. Regeringen bör överväga att ge ett särskilt uppdrag, nämligen att informera om jobbskatteavdraget och andra dolda skatter. I motion Sk367 av i (M) anförs att problemet med att en löntagare inte vet hur mycket han eller hon betalar i skatt kan motverkas genom större synlighet i exempelvis lönespecifikationerna. Detta skulle bättra på förtroendet för skatteuttaget och ge en riktigare bild av hur lönen hanteras. I motion Sk426 av m.fl. (KD) anförs att bör lagstifta om att arbetsgivaravgifterna ska anges på lönebeskedet för att tydliggöra för den enskilde löntagaren hur mycket skatt och sociala avgifter han eller hon betalar. Även det särskilda avdraget för förvärvsinkomster borde redovisas för att på så sätt ge en helhetsbild av det totala skattetrycket på den lön som en löntagare har arbetat ihop. Den offentliga sektorn bör föregå med gott exempel och synliggöra skatter på lönebeskedet. I motion Sk430 yrkandena 1 och 2 av (M) anförs att regeringen bör ta initiativ till att se till att på deklarationen även uppger de olika socialförsäkringsavgifter som betalas via arbetsgivarna för varje löntagare. Staten bör agera som ett föredöme genom att tydligt på lönebeskeden redovisa arbetsgivaravgifterna för varje löntagare vid alla verk, myndigheter och bolag inom den statliga sektorn. Vidare vore det inte bara rättvist utan också nyttigt om även löntagare själva betalade sina skatter. Det skulle vara ett viktigt steg på vägen mot att fler människor lär sig hur vårt skattesystem ser ut och fungerar. Att avskaffa källskattesystemet är därmed ett viktigt steg mot ökad medborgarmakt. Utskottet delar motionärernas syn när det gäller principen att uttaget av skatt och avgift bör vara synligt för var och en så att alla blir medvetna om skatteuttagets nivå. Utskottet ser därför positivt på att företag och myndigheter informerar om uttaget av arbetsgivaravgifter m.m. på lönebesked och i andra sammanhang. Utskottet är också positivt till att genom olika informationsinsatser ökar medvetenheten hos löntagare om de avgifter som arbetsgivaren betalar, och utskottet vill inte utesluta att det kan bli möjligt att sådana uppgifter kan redovisas för den enskilde. är det svårt att lämna en exakt uppgift i varje enskilt fall eftersom avgifterna inte tas ut särskilt för varje löntagare. Utredningen om elektroniska inkomstuppgifter per individ och månad (2009:91) ska ta fram ett förslag om att arbetsgivare m.fl. ska lämna uppgift om lön och skatteavdrag på arbetstagarnivå (månadsuppgift). Även om syftet i första hand är att skapa bättre kontrollmöjligheter kan en bieffekt av ett sådant förslag eventuellt bli att det blir lättare att informera om skatte- och avgiftsuttagets storlek och möjligen också andra inslag i skatteuttaget som t.ex. jobbskatteavdragets effekt på individuell nivå. Uppdraget ska redovisas . I sammanhanget bör påpekas att det inte är något som hindrar att arbetsgivare i t.ex. lönebeskeden ger sina anställda relevant information om såväl skatter som löneavgifter. Löneprogram kan lätt anpassas så att detta är möjligt. Utskottet är positivt till att detta förfaringssätt blir vanligt på arbetsmarknaden. Även om utskottet således anser att det är värdefullt om skatteuttaget kan göras synligt för den enskilde skattebetalaren är utskottet inte berett att gå så långt att utskottet tillstyrker att arbetsgivare ska ha en lagstadgad skyldighet att lämna den önskade informationen till sina anställda. Det finns enligt utskottets mening anledning att vara försiktig med att införa tvingande regler som innebär att företagens och myndigheternas administrativa börda ökar. Vad gäller förslagen om att avskaffa preliminärskattesystemet i syfte att på ett enkelt och otvetydigt sätt klargöra skatteuttagets storlek för den enskilde framstår åtgärden som överdriven även om den har sina pedagogiska poänger. Att först få hela lönen utbetalad och sedan tvingas betala in skatten själv är knappast något som skulle uppskattas av löntagarna, och ett sådant system skulle dessutom med stor sannolikhet leda till skattebortfall och merarbete för bl.a. . Med det anförda avstyrker utskottet de aktuella motionerna. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslagen om skärpning respektive avskaffande av skatteflyktslagen. Jämför reservation 3 (S, MP, V). Det är en allmän regel att beskattning ska ske på grundval av rättshandlingars verkliga innebörd oavsett den beteckning som avtalen givits. Bedömningen behöver inte avse en enstaka rättshandling utan kan gälla den sammantagna innebörden av flera rättshandlingar (RÅ 2004 ref. 27). I detta ligger t.ex. att s.k. skenavtal inte ska läggas till grund för beskattningen. Vid sidan av den allmänna regeln om genomsyn finns i skatteflyktslagen särskilda bestämmelser som ger ytterligare möjligheter att bortse från en rättshandling vid taxeringen. De förutsättningar som ska föreligga vid en tillämpning av skatteflyktslagen är följande. Rättshandlingen ska ingå i ett förfarande som medför en väsentlig skatteförmån för den skattskyldige. Den skattskyldige ska direkt eller indirekt ha medverkat i rättshandlingen eller rättshandlingarna. Skatteförmånen kan antas ha utgjort det övervägande skälet för förfarandet. En taxering på grundval av förfarandet skulle strida mot lagstiftningens syfte som det framgår av skattebestämmelsernas allmänna utformning och de bestämmelser som är direkt tillämpliga eller har kringgåtts genom förfarandet. Lagen tillämpas av förvaltningsdomstol efter framställning från . Framställning ska göras före utgången av de frister som gäller för beslut om eftertaxering eller i en pågående process om själva sakfrågan i underinstanserna. Skatteflyktslagen är tänkt att tillämpas på förfaranden där en skattskyldig genomför en transaktion främst i syfte att uppnå eller undvika en beskattningseffekt, t.ex. då avdrag yrkas för konstlade förluster. Om den skattskyldige har något eller några andra godtagbara skäl för sitt handlande som tillsammans är av större betydelse än skatteförmånen, ska skatteflyktslagen inte tillämpas. Om ett förfarande framstår som normalt med hänsyn till det ekonomiska resultat som uppnås men ändå leder till en skatteförmån som lagstiftaren inte har avsett är inte skatteflyktslagen tillämplig. Avsikten med lagen är inte att åstadkomma någon utvidgning av det skattepliktiga området. Grundläggande måste alltjämt vara att gränserna för beskattningen anges genom de materiella reglerna (prop. 1980/81:17 s. 16).