bet · GZ01AU2 · 2011-12-07 00:00:00 — Inte minst den reformerade sjukförsäkringen innebär en ambitionshöjning när det gäller att tidigt se till att människors förmåga till arbete tas till vara och uppmärksamma individers behov av omställning. ställer det höga krav på att samspelet mellan Arbetsförmedlingen och fungerar väl. Socialdemokraterna föreslår i motionen en sammanslagning av delar av dessa myndigheter till en ny myndighet, Kraftsam, med uppdrag att bistå personer som har stora eller komplexa behov som inte kan tillgodoses inom den reguljära arbetsmarknadspolitiken. och Arbetsförmedlingen samverkar löpande i rehabiliteringskedjan för att underlätta övergången från ersättning via sjukförsäkringen till aktivt arbetssökande och nytt arbete. Utskottet kan konstatera att myndigheterna har ett väl etablerat samarbete med målet att återföra personer till arbetslivet. Utskottet noterar att myndigheterna för att vidareutveckla samverkan på regeringens uppdrag har analyserat behovet och omfattningen av gemensamma rehabiliteringsinsatser i samverkan efter 2011 och lämnat förslag på hur rehabiliteringsinsatserna i samverkan kan vidareutvecklas. Myndigheterna har lämnat en gemensam viljeinriktning om hur gemensamma insatser kan utvecklas för att skapa fler vägar tillbaka till arbetsmarknaden för den enskilde. Utskottet kan konstatera att regeringen nu föreslår att samarbetet på rehabiliteringsområdet dels ges större långsiktighet och bättre planeringsförutsättningar, dels förstärks ytterligare. Samverkan mellan Arbetsförmedlingen och och den finansiella samordningen som bedrivs av samordningsförbund inom rehabiliteringsområdet har finansierats via de s.k. samverkansmedlen som utgör av sjukpenninganslaget. För att skapa bättre transparens och en längre planeringshorisont för verksamheten föreslår regeringen att kopplingen till sjukpenninganslaget slopas. Medel för samverkan mellan sjukskrivningsprocessens aktörer bör i stället tilldelas via ett eget anslag på utgiftsområde 10. Av budgetpropositionen framgår också att regeringen gör bedömningen att ytterligare förstärkningar bör göras för att bättre kunna leva upp till den ökade ambitionen om förstärkta rehabiliteringsinsatser. föreslår regeringen därför att avsätts på det nya anslaget. Det är en förstärkning med jämfört med . Regeringen anser att det är viktigt att Arbetsförmedlingen och ges långsiktiga planeringsförutsättningar i sitt arbete. Anslagsnivån på behålls därför även . Regeringen anför dessutom att det bör prövas om dessa medel ska utgöra delar av myndigheternas ordinarie verksamhet. Utskottet välkomnar regeringens förslag till en förstärkt och mer långsiktig medelstilldelning liksom de berörda myndigheternas gemensamma viljeinriktning att utveckla sitt samarbete med syfte att skapa fler vägar tillbaka till arbetsmarknaden för den enskilde. Förslagen går enligt vad utskottet kan bedöma i just den riktning som efterlyses i Socialdemokraternas motion. Det är enligt utskottets mening därmed svårt att se ett behov av att genomföra en stor omorganisation och inrätta en ny myndighet. Dagens samarbete mellan Arbetsförmedlingen och fungerar väl och har givits förutsättningar att förbättras ytterligare inom den nuvarande organisationen. Utskottet avstyrker därmed motion A335 (S) yrkande 4 i den mån den inte kan anses tillgodosedd med det anförda. När det gäller motionerna som rör jobb- och utvecklingsgarantin och som innehåller krav på bl.a. en utvärdering av garantin kan utskottet konstatera att två utvärderingar redan gjorts: Jobb- och utvecklingsgarantin (RiR 2009:22) och IFAU:s Vad gör de i jobb- och utvecklingsgarantin? (IFAU 2010:15). Därutöver har Arbetsförmedlingen som nämnts på regeringens uppdrag gjort en fördjupad analys av garantin (dnr AF-2010/436389). Utskottet kan konstatera att en regelrätt effektutvärdering av jobb- och utvecklingsgarantin möter betydande svårigheter då samtliga arbetssökande som uppfyller villkoren anvisas till garantin, varför det inte går att sätta samman en lämplig jämförelsegrupp. Därutöver hänvisar utskottet till vad som redan anförts om jobb- och utvecklingsgarantin i avsnittet Åtgärder för att bryta långtidsarbetslöshet ovan och föreslår att motionerna A255 (S), A260 (S), A262 (KD) och A277 (SD) avslås. Utskottets förslag i korthet I detta avsnitt behandlar utskottet motioner om bl.a. samordning mellan myndigheter och andra åtgärder för att underlätta för personer med funktionsnedsättning på arbetsmarknaden. Utskottet föreslår att motionerna avslås av . Jämför reservationerna 10 (S) och 11 (V). I motion A309 framför att en enda myndighet ska ha ansvar för alla arbetshjälpmedel (yrkande 2). Partiet anser också att arbetshjälpmedlen måste göras personliga (yrkande 3). (S) vill att regeringen ska utreda hur ansvaret för allt arbetsmarknadsrelaterat stöd till personer med funktionsnedsättning kan samlas hos en myndighet, enligt vad han framför i motion A319. Även (M) vill, enligt motion A374, stärka arbetsmarknaden för personer med funktionsnedsättning bl.a. genom ökad samordning mellan Arbetsförmedlingen, och för att alla ska arbeta mot samma mål för de enskilda. Även och (KD) nämner i motion A349 ett intensifierat samarbete mellan , och Arbetsförmedlingen som ett av flera medel för att göra det lättare för personer med funktionsnedsättning att ta sig in på arbetsmarknaden. Per Lodenius och (C) föreslår i motion A389 att en enda myndighet ska ha ansvar för allt arbetsmarknadsrelaterat stöd för personer med synnedsättning. Finn m.fl. (M) efterlyser i motion A300 yrkande 2 en översyn av regelverket för att underlätta för funktionshindrade och nyanlända invandrare att få anställning i företag, bl.a. i fråga om individuella arbetsplatsanpassningar, lönebidragsanställning, minskade arbetsgivaravgifter och avlastning av sjuklöneansvar för arbetsgivare. Slutligen föreslås i motion A386 yrkande 2 av Per Åsling och (C) att regeringen uppdrar åt Arbetsförmedlingen att initiera ett program för att utbilda och på andra sätt stärka småföretags möjligheter att integrera medarbetare med funktionsnedsättning. I ett antal motioner argumenteras dels för en närmare samordning mellan olika myndigheter som bistår vid inträde på arbetsmarknaden för personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga (fortsättningsvis benämnda funktionsnedsatta), dels insatser för att underlätta för företag att anställa funktionsnedsatta. Utskottet anser att det är synnerligen viktigt att funktionsnedsatta får det stöd de behöver för att kunna finna, få och behålla ett arbete. För att förbättra förutsättningarna för funktionsnedsatta att få ett arbete behöver en rad åtgärder vidtas inom flera områden. Det handlar dels om att säkerställa att de arbetsmarknadspolitiska insatserna fungerar effektivt och ändamålsenligt och att arbetssökande med funktionsnedsättning får det förmedlingsstöd de behöver, dels om att ge ökad information och därigenom öka kunskapsläget hos såväl arbetsförmedlare som arbetsgivare samt att i dialog med dessa skapa fler vägar till arbete för funktionsnedsatta. Utskottet kan konstatera att regeringen har vidtagit flera åtgärder på området under denna och föregående mandatperiod. Ytterligare resurser för anställningar med lönebidrag och anställningar vid har tillförts Arbetsförmedlingen. Ytterligare förvaltningsmedel har dessutom tillförts Arbetsförmedlingen för att säkra kvaliteten i stödet till funktionsnedsatta. Arbetsförmedlingen har också fått i uppdrag att genomföra en informationskampanj, Se kraften!, för att uppmärksamma arbetsgivare om vilka insatser som finns för anställning av funktionsnedsatta. Informationskampanjen ska bl.a. bidra till att skapa kunskap och trygghet i fråga om sådant som kan upplevas som främmande. I det avseendet är syftet även att förändra eventuella negativa attityder till att anställa funktionsnedsatta. Utskottet noterar att regeringen och fört samtal med arbetsmarknadens parter om hur regeringen och parterna tillsammans kan förbättra möjligheterna för funktionsnedsatta att komma in på arbetsmarknaden. kommer regeringen att fortsätta samtalen med parterna och även med de funktionshindrades organisationer. Regeringen tillsatte en särskild utredare som ska se över insatserna för funktionsnedsatta. Utredaren ska lämna ett samlat förslag till hur dessa insatser bör utformas för att på ett effektivt sätt bidra till att funktionsnedsatta i ökad utsträckning kan få och behålla ett arbete (dir. 2011:59). Utredaren ska även ta ställning till ett antal frågor som rör . Uppdraget omfattar att föreslå såväl förändringar av nuvarande insatser som eventuella nya insatser. Utredaren ska bl.a. genomföra särskilda samtal med ledande företrädare för det privata näringslivet i syfte att identifiera vad företagen kan göra för att bereda fler funktionsnedsatta möjlighet till arbete eller praktik och ta fram idéer till hur enskilda företag och det offentliga bättre kan samverka i detta avseende. Uppdraget ska redovisas . Utskottet välkomnar vad regeringen och Arbetsförmedlingen gör för att underlätta funktionsnedsattas inträde på arbetsmarknaden. Utskottet kan konstatera att bl.a. de frågeställningar som motionärerna tar upp är föremål för utredning. Det är enligt utskottets mening naturligt att avvakta utredningens arbete innan initiativ av den typ som motionärerna föreslår tas. Med det ovan anförda avstyrks motionerna A300 (M) yrkande 2, A309 (V) yrkandena 2 och 3, A319 (S), A349 (KD), A374 (M), A386 (C) yrkande 2 och A389 (C). Utskottets förslag i korthet Utskottet behandlar i detta avsnitt ett antal motioner om bl.a. sociala företag och stödet särskild näringshjälp. Utskottet föreslår att avslå samtliga motionsyrkanden. Jämför reservationerna 12 (MP) och 13 (V). anser i motion N252 att det är viktigare än någonsin att politiken tar sig an uppdraget att underlätta för en utveckling av den sociala ekonomin då partiet ser den som en allt viktigare del av den totala samhällsekonomin. Det är, enligt partiet, alltmer uppenbart att ekonomin och verksamheterna inom den privata och den offentliga sektorn inte klarar uppdraget för det som är nödvändigt i ett solidariskt samhälle. anser att allt fler hamnar vid sidan om, vilket innebär att klyftorna och motsättningarna ökar. föreslår att stödet särskild näringshjälp omstruktureras (yrkande 15), att utvecklingsanställning och trygghetsanställning bör tydliggöras som huvudsakligen ett stöd till sociala företag (yrkande 16), att en modell med förhöjt anordnarbidrag till sociala företag med per dag bör utredas (yrkande 17), att stödet förberedande insatser ska tydliggöras som en lämplig åtgärd för att förbereda starten av ett socialt företag (yrkande 18), att stödet för arbetsbiträde ska tydliggöras som ett stöd till sociala företag att anställa handledare eller verksamhetsledare (yrkande 19) och att Arbetsförmedlingen i högre grad bör upphandla tjänster av den sociala ekonomins organisationer (yrkande 20). framhåller i motion A309 att sociala arbetskooperativ har visat sig nå goda resultat med ökad livskvalitet för dem som deltagit i dem. Möjligheten till direkt statligt stöd till sociala arbetskooperativ bör därför prövas (yrkande 7). Partiet föreslår också att regeringen ger Arbetsförmedlingen i uppdrag att tillsammans med intresseorganisationer se över förutsättningarna för att teckna avtal med olika anordnare om s.k. övergångsanställningar där personer med psykisk funktionsnedsättning kan få möjlighet att prova på att arbeta under trygga former (yrkande 8). m.fl. (S) hävdar i motion N389 yrkande 1 att det sociala företagandet har stora möjligheter att bli ett komplement till andra arbetsmarknadspolitiska insatser. I motionerna N252 (MP) yrkandena , N389 (S) yrkande 1 och A309 (V) yrkandena 7 och 8 tar bl.a. och upp olika aspekter på sociala företag. Utskottet har vid ett flertal tillfällen framhållit att sociala företag kan spela en viktig roll i arbetsmarknadspolitiken (senast i bet. 2010/11:AU2). Företagen kan vara av olika karaktär där arbetsinsatsen i hög grad anpassas till medarbetarnas förmåga och behov av stöd. Majoriteten av medarbetarna i arbetsintegrerande sociala företag är personer som t.ex. på grund av funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga, långtidssjukskrivning eller långtidsarbetslöshet inte fått möjlighet att etablera sig på eller förlorat kontakten med arbetsmarknaden. Utskottet anser att sociala företag kan underlätta inträdet i arbetslivet för de människor som bedöms ha svårast att klara konkurrensen på den reguljära arbetsmarknaden. De kan även bidra till att integrera människor i samhället och arbetslivet. kan även göra det möjligt för dem som står längst från arbetsmarknaden att bli entreprenörer och företagare. Utskottet anser dock att verksamheten bör utformas på ett sådant sätt att andra företag inte missgynnas. Utskottet noterar att regeringen fattade beslut om en handlingsplan för arbetsintegrerande sociala företag. Handlingsplanen består av insatser för att stärka samverkan mellan olika aktörer inom närings-, social-, socialförsäkrings-, arbetsmarknads- och finansområdet. Det handlar bl.a. om att tydliggöra möjligheterna till ekonomiskt stöd, undersöka olika finansieringsmodeller och kartlägga hinder och möjligheter för sociala företag att delta i offentlig upphandling. Av handlingsplanen framgår bl.a. att det saknas en grundläggande reglering för arbetsintegrerande sociala företag. Därför framför regeringen i handlingsplanen att det finns behov av en förordning om arbetsintegrerade sociala företag som är en förutsättning för användningen av EU:s allmänna gruppundantagsförordning för statligt stöd (förordning [EG] nr 800/2008). En förordning skulle enligt regeringen dessutom fastställa en definition av arbetsintegrerande sociala företag och på så sätt legitimera och lyfta upp arbetsintegrerande sociala företag som viktiga aktörer för utveckling och välmående. Arbetet med förordningen pågår inom . lämnade in en rapport med anledning av regeringens handlingsplan som utarbetats i samarbete med Arbetsförmedlingen, , , Kommuner och Landsting och företrädare för sociala företag. Rapporten innehåller de underlag som regeringen efterfrågat avseende anordnarstöd till arbetsintegrerande sociala företag, de ersättnings- och bidragsformer som kan användas till verksamma i företagen och en översyn av formerna för samverkan. I rapporten lyfts också problem och hinder i de nuvarande formerna och förslag fram. publicerades en ny nätbaserad handbok om samarbetet mellan myndigheter och arbetsintegrerande sociala företag. Den riktar sig i första hand till anställda på Arbetsförmedlingen och och i kommuner som i sitt arbete kan använda sig av sociala företag som blivande arbetsgivare eller utförare av arbetsträning m.m. Syftet med handboken är att underlätta arbetsintegrerande sociala företag. I detta sammanhang kan också nämnas att den offentliga utredning som fick i uppdrag att utvärdera upphandlingsregelverket m.m. (dir. 2010:86) även ska kartlägga och analysera erfarenheterna av att använda offentliga upphandlingar som medel för att verka för samhällspolitiska mål som avser miljöhänsyn, sociala och etiska hänsyn och ökad medverkan av små och medelstora företag i offentliga upphandlingar. Utskottet välkomnar regeringens och myndigheternas omfattande arbete på detta område. Utskottet anser att beredningen av bl.a. finansieringsfrågan bör avvaktas. Med det ovan anförda avstyrks motionerna N252 (MP) yrkandena , N389 (S) yrkande 1 och A309 (V) yrkandena 7 och 8. Utskottets förslag i korthet I detta avsnitt behandlar utskottet ett antal motioner om förutsättningarna att bevilja lönebidrag och om att höja åldersgränsen för lönebidrag. Utskottet föreslår att avslå samtliga motionsyrkanden. Jämför reservation 14 (V). påpekar i motion A309 att lönebidrag är avgörande för att skapa fler arbeten för personer som behöver särskilt stöd för att kvarstå eller få ett fotfäste på arbetsmarknaden. Särskilt i det nuvarande läget med hög arbetslöshet är det viktigt att investera i människors möjligheter att stanna kvar i arbete och säkerställa att de inte hamnar i utanförskap genom arbetslöshet. anser därför att möjligheten bör utökas för den som har en anställning och drabbas av en funktionsnedsättning att beviljas lönebidrag för att kunna stanna kvar på sin arbetsplats (yrkande 4). För att förhindra utnyttjande av personer med funktionsnedsättning är det viktigt att Arbetsförmedlingen har möjlighet att kontrollera arbetsgivarens seriositet, att villkoren är i enlighet med kollektivavtal och att arbetsmiljön är tillfredsställande. vill därför att lönebidraget ska göras personligt, beviljas en person i stället för en arbetsplats och beviljas i taget (yrkande 5). (S) gör i motion A244 bedömningen att vi behöver arbeta längre än . Motionären anser därför att det finns anledning att ompröva tidigare beslut och öppna möjligheten att ge lönebidrag fram till dess att man fyller . och (KD) kommer i motion A317 till samma slutsats och uppmanar regeringen att skyndsamt utreda möjligheten att förändra lagstiftningen gällande lönebidrag och arbetstekniska hjälpmedel för att möjliggöra arbete efter även för personer med funktionsnedsättning. Ett problem har, enligt vad (KD) anför i motion A344, uppstått för t.ex. föreningslivet som har små resurser, som handlar om kravet på att en arbetsgivare ska betala en kollektivavtalsenlig lön för att kunna ta emot lönebidrag. Villkoren för lönebidragen bör därför ses över. Även i motion A386 yrkande 1 av Per Åsling och (C) diskuteras förutsättningarna för företag utan kollektivavtal att anställa med lönebidrag. Som en lösning på problemet att arbetsgivare utan kollektivavtal har svårt att teckna försäkringar för funktionshindrade anställda föreslår motionärerna att staten exempelvis utfärdar garantier till de bolag som tecknar dessa försäkringar och därmed gör det möjligt att möta de krav som Arbetsförmedlingen ställer. och (S) varnar i motion A289 för en utveckling där de allmännyttiga organisationerna inte har råd med de ökande kostnaderna för lönebidragsanställda, delvis beroende på att taket inte har höjts . Motionärerna efterlyser förändringar i hela lönebidragssystemet, men anser att ett första steg kan vara förändringar för dem som arbetar i allmännyttiga organisationer. Den form av subventionerad anställning som är mest använd som stöd för funktionsnedsatta är anställning med lönebidrag. Utskottet noterar dock att antalet anställningar med lönebidrag har minskat . En bidragande orsak kan vara att Arbetsförmedlingen, till följd av önskemål från arbetsgivare, i större utsträckning anvisar personer trygghetsanställningar, vilka har ökat i antal . Det kan också handla om att arbetsgivare föredrar att anställa en person med nystartsjobb i stället för någon med funktionsnedsättning som har rätt till lönebidrag. Regeringen har satt upp ett mål om att antalet övergångar från anställning med lönebidrag till osubventionerat arbete ska öka jämfört med föregående år. Målet har inte nåtts . Ungefär hälften av dem som haft en anställning med lönebidrag blir arbetslösa när insatsen upphör. Anställningar med lönebidrag är i princip avsedda för dem som bedöms kunna öka sin arbetsförmåga i sådan utsträckning att stödet kan fasas ut . En mycket stor del av anställningarna med lönebidrag har dock varat . När det gäller motion A309 yrkande 4 som föreslår att en anställd som drabbas av funktionsnedsättning ska kunna få lönebidrag för att behålla anställningen kan utskottet inledningsvis konstatera att utskottet behandlat likartade frågor tidigare. I bakgrunden finns ett tillkännagivande i frågan om lönebidrag under ett pågående anställningsförhållande på förslag av arbetsmarknadsutskottet (bet. 1999/2000:AU1, rskr. 1999/2000:83). Regeringen redovisade sitt ställningstagande med anledning av tillkännagivandet i budgetpropositionen (prop. 2007/08:1 utg.omr. 13 s. 77). Regeringen hänvisade till en analys av frågan om lönebidrag är en lämplig lösning när en arbetstagare i ett befintligt anställningsförhållande drabbas av ett funktionshinder där arbetsförmågan blir så nedsatt att arbetsgivaren överväger uppsägning. Regeringen konstaterade att det enligt förarbetena till lagen (1982:80) om anställningsskydd måste vara fråga om en stadigvarande nedsättning av arbetsförmågan som är så väsentlig att arbetstagaren kan förväntas utföra arbete av någon betydelse för att en arbetsgivare över huvud taget ska kunna överväga uppsägning av en arbetstagare på grund av sjukdom. Vidare konstaterade regeringen att Arbetsförmedlingen för att kunna bevilja ett lönebidrag i en sådan situation skulle tvingas avgöra om arbetsgivarens tänkta skäl för uppsägning har saklig grund. En ytterligare komplikation i sammanhanget var frågan om vilken typ av arbetsuppgifter som arbetstagaren skulle kunna genomföra om lönebidrag kunde lämnas eftersom det saknas s.k. saklig grund för uppsägning om sådana arbetsuppgifter finns. Regeringens slutsats var att det inte finns situationer där det kan vara befogat att bevilja lönebidrag i en pågående anställning och föreslog därför ingen ändring i regelverket för lönebidrag. Med hänvisning till dessa uttalanden har utskottet i senare betänkanden avstyrkt motioner med förslag om lönebidrag under ett pågående anställningsförhållande (senast i bet. 2010/11:AU2). Utskottet ser ingen anledning att frångå sina tidigare ställningstaganden och avstyrker därför motion A309 (V) yrkande 4. När det gäller krav på kontroll av arbetsgivare m.m. som framförs i yrkande 5 i samma motion kan utskottet konstatera att Arbetsförmedlingen ska se till att stöd enligt förordningen (2000:630) om särskilda insatser för personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga används på föreskrivet sätt. Den som fått stöd ska ge Arbetsförmedlingen eller den Arbetsförmedlingen utser tillfälle att granska verksamheten och lämna de uppgifter som behövs för granskningen. Utskottet ser ingen anledning att betvivla att Arbetsförmedlingen utför sina plikter enligt förordningen på ett tillfredsställande sätt och anser därför att även yrkande 5 i motion A309 (V) bör avslås. Utskottet har tidigare behandlat motioner om möjligheten till lönebidragsanställning , senast i förra årets budgetbetänkande (2010/11:AU2). Även i denna fråga finns tillkännagivanden från till regeringen (bet. 1999/2000:AU1, rskr 1999/2000:83 och bet. 2005/06:AU1, rskr. 2005/06:109). Det första tillkännagivandet hade koppling till den ändring i LAS som innebar att rätten att stanna kvar i anställningen höjdes till . Tillkännagivandena utgick från utskottets uppfattning att en anvisning för en person som fyllt i allmänhet inte är motiverad, men att det inte skulle kunna uteslutas att bedömningen i något fall blev den motsatta. Utskottet konstaterade också att någon ändring av gällande regler inte skulle behövas för det fallet. I budgetpropositionen (prop. 2008/09:1 utg.omr. 14 s. 19) redovisade regeringen sin bedömning med anledning av det senare tillkännagivandet. Regeringen ansåg att frågan om vem som ska ha rätt till ett arbetsmarknadspolitiskt program måste bedömas utifrån det övergripande målet att bryta utanförskapet för dem som står längst från arbetsmarknaden och att de arbetsmarknadspolitiska resurserna i första hand ska riktas till dessa arbetssökande. Regeringen tillade att de personer som det nu gällde normalt inte tillhör denna grupp. När frågan behandlades instämde utskottet i regeringens uttalande. Utskottet står fortfarande fast vid detta ställningstagande. Utskottet anser inte heller att det finns skäl att höja åldersgränsen för arbetstekniska hjälpmedel. Motionerna A244 (S) och A317 (KD) avstyrks.