bet · GY01UU15 · 2011-05-25 00:00:00 — EU:s riktlinjer om våld mot kvinnor och kampen mot alla former av diskriminering av kvinnor antogs 2008. Dessa MR-riktlinjer anger hur EU i sin utrikespolitik ska främja jämställdhet och samordnade strategier för att förebygga och reagera på våld mot kvinnor och flickor samt bekämpa strafflöshet för förövare av våld mot kvinnor och agera för tillgång till rättslig prövning av offer. I riktlinjerna anges ett antal instrument för att ingripa mot våld mot kvinnor och flickor och för att bekämpa diskriminering av kvinnor och flickor. Instrumenten är utformade så att de ska kunna användas av alla aktörer inom EU, och då inte enbart EU:s institutioner inklusive EU-delegationerna utan också medlemsstaternas ambassader. Utskottet anser att det är angeläget att regeringen även i fortsättningen agerar för att förbättra styrningen och verktygen i EU:s jämställdhetsarbete. Som utskottet framhållit tidigare i betänkandet är det av vikt att EU:s MR-riktlinjer följs upp på ett systematiskt sätt. Utskottet förespråkar i likhet med regeringen att EU ska sammanställa och offentliggöra MR-rapporter för världens länder. Det är i det sammanhanget angeläget att synliggöra länders bristande respekt för mänskliga rättigheter, däribland flickors och kvinnors mänskliga rättigheter. Utskottet instämmer i den motionsvis framförda uppfattningen att bör vara pådrivande för att öka kvinnorepresentationen i olika internationella organ. Utskottet anser också att kvinnorepresentationen i nationella parlament måste öka i enlighet med vad som har beslutats vid flera internationella konferenser . Kvinnokonventionen föreskriver i artikel 7 om politiskt och offentligt liv att kvinnor på lika villkor som män har rätt att delta i landets politiska och offentliga liv genom att bl.a. vara valbara och ha rösträtt. I en motion begärs en redovisning av hur i utvecklingspolitiken genomför . Utskottet konstaterar att regeringen aviserat att den ska överlämna en skrivelse till om biståndets resultat med tematisk inriktning på jämställdhet och kvinnors roll. Mödradödlighet samt SRHR-frågor inklusive aborträtt lyfts fram i motioner. Utskottet erinrar om att främjande av jämställdhet och kvinnors roll i utveckling är en av tre tematiska prioriteringar i utvecklingssamarbetet. Regeringen har i budgetpropositionen presenterat ett antal förstärkta insatser för att nå FN:s millenniemål. Bland dessa ingår fortsatta satsningar på förbättrad mödrahälsa och SRHR-frågor. har ställt sig bakom satsningarna (bet. 2010/11:UU2, rskr. 2010/11:98). Sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter (SRHR) ses på många håll i världen fortfarande som kontroversiella frågor. Trots att bristen på SRHR fortsätter att vara en av de vanligaste orsakerna till sjukdom och död bland fattiga kvinnor förblir frågor som rätten till preventivmedel och abort kontroversiella. Det gäller också frågor som rör homo- och bisexuellas samt transpersoners rättigheter. är ett av de länder som är ledande i det internationella arbetet för att lyfta fram SRHR-frågor. Utskottet välkomnar att regeringen har gjort tydliga ställningstaganden och kraftfulla ansträngningar att främja SRHR i nationell och internationell politikutformning. Utskottet vill också understryka betydelsen av den samverkan som sker mellan och det civila samhället och näringslivet på SRHR-området. Enligt vad utskottet erfarit har en utbildningsinsats ägt rum på ambassaderna för att stärka kunskapen och kompetensen att föra dialog om SRHR-frågorna. Utgångspunkter för utbildningsinsatsen var regeringens SRHR-strategi (internationella politik för sexuell och reproduktiv hälsa) och policyn för jämställdhet och kvinnors rättigheter och roll inom svenskt internationellt utvecklingssamarbete 20102015, som också beslutats av regeringen. bör enligt en motion vara pådrivande i det internationella arbetet för att motverka handel med människor. Utskottet delar denna uppfattning och konstaterar att så också är fallet. Arbetet med att bekämpa människohandel är en högt prioriterad fråga för regeringen. I detta arbete är internationell samverkan en förutsättning för framgång och det europeiska samarbetet av central betydelse. Utskottet välkomnar fortsatta initiativ inom EU för att ytterligare förstärka arbetet med att motverka och bekämpa människohandel. lanserade kommissionen en ny webbsida som är inriktad på att bekämpa människohandel samt presenterade en särskild samordnare av EU:s åtgärder mot människohandel. Därefter har allmänna rådet beslutat om ett direktiv om förebyggande och bekämpande av människohandel samt skydd av offer. Direktivet ska införas i EU:s medlemsstater genom nationell lagstiftning. Insatser för att bekämpa prostitution och människohandel för sexuella ändamål måste göras utifrån ett rättsligt och socialt perspektiv och ett jämställdhetsperspektiv och ha sin utgångspunkt i de mänskliga rättigheterna. åtaganden inom ramen för EU, och FN är grunden för regeringens politik på området. På det nationella planet har en handlingsplan tagits fram för att bekämpa prostitution och människohandel för sexuella ändamål. I åtgärderna har ingått ett uppdrag till att genomföra besöksprogram för utländska nyckelaktörer som vill studera arbete med att förebygga och bekämpa prostitution och människohandel för sexuella ändamål. Regeringen har även lämnat stöd till det arbete som bedrivits av en aktionsgrupp mot människohandel vid Östersjöstaternas råd. Med anledning av motionsförslag välkomnar utskottet, i likhet med i ett flertal tidigare betänkanden, att stöder insatser som syftar till att göra aborter fria, säkra och lagliga för alla kvinnor. Utskottet har tidigare i betänkandet erinrat om att slog fast att det finns ett direkt samband mellan säkerhet, utveckling och mänskliga rättigheter. knöt an till detta samband när hon sammanträffade med företrädare för utrikesutskottet. , som är FN:s generalsekreterares särskilda representant för sexualiserat våld i väpnade konflikter, redogjorde för erfarenheter och slutsatser från av sitt uppdrag. Detta hade inkluderat bl.a. fältbesök och fyra föredragningar i säkerhetsrådet. Utifrån säkerhetsrådets resolution (2009), som utgör grunden för uppdrag, har hon följande fem prioriteringar: Mobilisera politiskt ansvarstagande utifrån sambandet mellan säkerhet, utveckling och mänskliga rättigheter. FN måste svara tydligt på förekomst av sexualiserat våld i väpnade konflikter. Forska för att få ett bättre kunskapsläge. Ge kvinnor makt och inflytande. Mot bakgrund av vad som anförts avstyrker utskottet motionerna U296 (V) yrkandena 1, 7, 8, 10 och 11, U298 (V) yrkande 14 samt U306 (S) yrkandena 26 och 27. Socialdemokraterna redovisar i kommittémotion U306 (S) yrkande 35 uppgifter om den utsatta situation som många barn i världen befinner sig i, exempelvis när det gäller sjukdomar, deltagande i väpnade konflikter och avsaknad av skolutbildning. Partiet understryker att barnrättsperspektivet måste genomsyra allt internationellt arbete och dialogen med samarbetsländer. Insatserna bör förstärkas för att skydda barn och tillgodose deras rättigheter under väpnade konflikter eller när de tvingas på flykt. Tydligare fokus bör läggas på att motverka exploatering och utnyttjande av barn, framför allt barnarbete och sexuell exploatering. bör fortsätta att vara engagerat för universell ratifikation av och dess tilläggsprotokoll. I FN:s säkerhetsråds resolution (2005) förespråkas införande av ett övervaktnings- och rapporteringssystem som förhindrar att personer som begått grova övergrepp mot barn går fria. Arbetet för att genomföra övervaknings- och rapporteringssystemet bör drivas vidare. åberopar i kommittémotion U298 (V) yrkandena 10 och 11 uppgifter från om att hälften av världens flickor är gifta , detta trots att barnäktenskap är förbjudna i de flesta länder. Lagarna efterlevs inte, och regeringarna i flera länder där lagarna inte följs tycks vara ointresserade av att ta itu med problemet. anser att inte ska acceptera eller hålla tyst om dessa övergrepp mot världens flickor. I alla internationella forum måste tydligt verka för att internationella och nationella lagar om barnäktenskap efterlevs och i alla relevanta sammanhang kritisera de länder som inte efterlever förbudet mot barnäktenskap. Barnets rättigheter slås fast i en rad internationella konventioner och normer m.m. Centrala i sammanhanget är FN:s allmänna förklaring om de mänskliga rättigheterna, förklaringen om barnets rättigheter, de internationella konventionerna om mänskliga rättigheter, konventionen om barnets rättigheter med dess två fakultativa protokoll, europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, den internationella brottmålsdomstolens stadga, millenniedeklarationen, millenniemålen samt deklarationen och handlingsplanen En värld som passar barn (A World Fit for Children), som antogs av 2002. Den dagliga verkligheten för miljoner barn världen över står i skarp kontrast till vad som anges i övergripande förklaringar, konventioner och andra instrument samt andra åtaganden och mål om barnets rättigheter. Barn står fortfarande inför stora hot mot sin överlevnad, de saknar möjligheter till god utbildning, riktig hälsovård och social omvårdnad, de är offer för de värsta formerna av barnarbete, för sexuellt utnyttjande och exploatering, sjukdomar, väpnade konflikter, olika former av våld, de tvingas in i tidiga äktenskap och får utstå plågsamma traditionella sedvänjor. Barn som hör till utsatta grupper och barn i särskilt svåra situationer löper särskilda risker och är utsatta för diskriminering, marginalisering och utstötthet. Flickor utsätts för speciella risker och behöver särskild uppmärksamhet. Vad gäller riktlinjer för ett barnrättsperspektiv i internationella utvecklingssamarbete ställde sig , på förslag av utrikesutskottet, bakom de riktlinjer som regeringen redovisat i en skrivelse till (skr. 2001/02:186, bet. 2002/03:UU4). Dessa riktlinjer, som fortfarande gäller, utgår från de grundläggande principerna i , vilka är att alla barn har samma rättigheter barnets bästa ska vara vägledande vid alla beslut som rör barn barnet har rätt till liv och utveckling till det yttersta av samhällets resurser barnet har rätt att delta i beslutsprocesser som gäller henne eller honom, uttrycka sin åsikt och att få den respekterad. Insatserna för att främja och skydda barns rättigheter hör till de EU-målsättningar som har fått ökad tyngd i och med Lissabonfördraget. Bland annat föreskrivs uttryckligen i artikel 3.3 i fördraget om Europeiska unionen att EU ska främja skyddet av barnets rättigheter. Arbetet för att främja barns rättigheter är också ett resultat av internationella åtaganden. Samtliga EU-medlemsstater har ratificerat . principer och normer utgör en ledstjärna för EU:s politik och insatser som påverkar barns rättigheter. EU:s agerande för att främja barnperspektivet i EU:s yttre förbindelser redovisas i kommissionsmeddelandet En EU-agenda för barns rättigheter, KOM(2011) 60. Där föreslås i fråga om barnperspektivet i EU:s yttre förbindelser att EU ska fortsätta att genomföra och utvärdera unionens riktlinjer för främjande och skydd av barnets rättigheter, som är inriktade på att bekämpa alla former av våld mot barn. Vidare ska unionen genomföra sina riktlinjer om barn och väpnad konflikt. Utskottet konstaterar att EU:s riktlinjer för främjande och skydd av barnets rättigheter beslutades av rådet 2007. Riktlinjerna är ett ramverk för hur unionen ska gå till väga för att skydda barnets rättigheter i EU:s agerande på människorättsområdet. Där anges grundläggande principer och mål för unionens yttre förbindelser vad avser barn. Riktlinjerna innehåller också operationella instrument för att effektivt genomföra åtagandet att främja och skydda barnens rättigheter. ska riktlinjerna ses över liksom den till riktlinjerna knutna genomförandestrategin (se nedan). Av riktlinjerna framgår att EU i FN regelbundet uppmanar staterna att underteckna, ratificera och genomföra och dess fakultativa protokoll. Också EU:s stöd till det arbete som utförs av internationella och regionala aktörer inom området barnets rättigheter lyfts fram. EU ska vidare bl.a. stödja utvecklingen av övergripande nationella planer och strategier för att främja och skydda barns rättigheter, förbättra övervakningen och utvecklingen av barns rättigheter och främja det civila samhällets deltagande. Bland de övriga åtgärder som anges i riktlinjerna kan nämnas som exempel att unionen i kontakterna med tredjeland ska främja tilldelning av resurser för att stärka och skydda barnens rättigheter och för att utvärdera hur barnen påverkas av den ekonomiska och sociala politik som förs. EU ska också främja rättsliga reformer och införande av lagstiftning för att bekämpa och avvärja kränkningar av barns rättigheter. Genomförandet av riktlinjerna är inledningsvis inriktat på att bekämpa våld mot barn. För detta finns en genomförandestrategi. Genomförandet har inletts med ett pilotprogram som omfattar tio länder från alla kontinenter: , , , , , , , , och . Länderna har valts ut efter samråd med och organisationer i det civila samhället. Vart och ett av pilotländerna ska ha en individuell strategi för att beakta de särskilda behov som finns där. Utskottet anser att regeringen bör verka för att pilotprogrammet följs upp och utvärderas och att erfarenheterna kan ligga till grund för en fortsatt och bredare genomförandestrategi. Bland de åtta människorättsriktlinjer som EU beslutat om, och som utskottet redogjort för tidigare i betänkandet, finns också riktlinjer om barn och väpnad konflikt samt riktlinjer om våld mot kvinnor och flickor och kampen mot alla former av diskriminering av kvinnor och flickor. Riktlinjerna om barn och väpnad konflikt antogs 2003 och uppdaterades 2008. Det övergripande målet är att stoppa användningen av barn i arméer och väpnade grupper och att få ett slut på straffriheten när det gäller handlingar som utgör brott mot barnens rättigheter i väpnade konflikter. EU åtar sig att använda en rad olika verktyg för att på kort, medellång och lång sikt ta itu med effekterna på barn av konflikter. Unionen ska också påverka tredjeländer och icke-statliga aktörer att genomföra internationella och regionala människorättsnormer och instrument samt internationell humanitär rätt. Också för att genomföra EU:s riktlinjer om barn och väpnad konflikt finns individuella strategier för ett antal prioriterade länder. Dessa är framför allt inriktade på ett antal tematiska frågor, däribland sexuellt och könsrelaterat våld och kränkningar samt sexuellt utnyttjande. Till den ursprungliga listan över prioriterade länder (, , , , , , , , , , , och ) tillkom 2007 även , de palestinska ockuperade områdena, , , och . EU:s riktlinjer om våld mot kvinnor och flickor och kampen mot alla former av diskriminering av kvinnor och flickor har en bred definition av våld som innefattar våld inom familjen däribland tvångsäktenskap och tidiga äktenskap inom samhällets ram och våld som begås av eller godtas av staten. Riktlinjerna antogs 2008. Utskottet konstaterar att rådsslutsatser har antagits 2008 om barn i utvecklingsmiljöer och humanitära miljöer samt 2010 om barnarbete vad gäller insatser för ett barnperspektiv i EU:s yttre förbindelser. Som utskottet framhållit tidigare i betänkandet är det av vikt att EU:s MR-riktlinjer följs upp på ett systematiskt sätt. Utskottet har där pläderat för att EU ska sammanställa och offentliggöra MR-rapporter för världens länder. Det är angeläget att då också synliggöra länders bristande respekt för mänskliga rättigheter, däribland barns mänskliga rättigheter. I en motion förespråkas åtgärder för att genomföra övervaknings- och rapporteringssystemet till FN:s säkerhetsråds resolution (2005) om barn och väpnad konflikt. EU söker förstärka samarbetet med FN, och då framför allt med övervaknings- och rapporteringsmekanismen till resolution , med generalsekreterarens särskilda representant för barn och väpnade konflikter och med säkerhetsrådets arbetsgrupp om barn och väpnade konflikter. EU har också välkomnat och stöttat säkerhetsrådsresolutionen , som antogs 2009. Denna stärker ytterligare skyddet av barn som drabbas av väpnade konflikter genom att övervaknings- och rapporteringsmekanismen utvidgas till att omfatta dödande och lemlästande av barn, våldtäkt och andra former av sexuellt våld mot barn. Vad gäller barnäktenskap, som uppmärksammas i en motion, välkomnar utskottet att statsrådet tog upp frågan i FN:s kvinnokommission , kopplat till att det är ett av de största hindren för flickors skolgång. hade också det på temat när kvinnokommissionen möttes. Utskottet konstaterar att är den näst största bidragsgivaren till och verkar bl.a. för att fonden ska stärka sin röst i världen för barns rättigheter och fördjupa sitt arbete kring barns rätt till skydd mot alla former av övergrepp, såsom exempelvis barnäktenskap, våld mot barn och rekrytering av barnsoldater. stöder opinionsbildande arbete mot barnäktenskap, kvinnlig omskärelse och handel med barn. Också EU har ett nära samarbete med liksom med grupper i det civila samhället som verkar för barns rättigheter. EU lägger med jämna mellanrum fram resolutionsförslag om barnets rättigheter i och i FN:s generalförsamlings tredje utskott. Också till UNFPA är den näst största givaren. Ett av fokusområdena i UNFPA:s strategiska plan för 20082011 avser reproduktiv hälsa och rättigheter där det ingår agerande för att motverka barnäktenskap. I många länder har UNFPA verkat för att en policy för jämställdhet ska antas och för lagstiftning mot våld mot kvinnor och flickor, könsstympning samt barnäktenskap. UNFPA samarbetar med nationella och lokala förändringsaktörer för att främja nationellt och lokalt ägarskap och för genomförande av åtgärder som stärker kvinnors och flickors rättigheter. Utskottet har i budgetbetänkande 2010/11:UU2 välkomnat regeringens förstärkta åtgärder inom utvecklingssamarbetet för att uppnå FN:s millenniemål om att halvera fattigdomen till 2015, som bl.a. sker genom en särskild satsning inriktad på barn och ungdomar. Satsningen uppgår till , och fokus ligger på barns och ungdomars rätt till hälsa, grundskoleutbildning (millenniemål 2) och sysselsättning. En del av satsningen kanaliseras via svenska organisationer i det civila samhället. Mot bakgrund av vad som anförts avstyrker utskottet motionerna U298 (V) yrkandena 10 och 11 samt U306 (S) yrkande 35. Diskriminering och förföljelse på grund av sexuell läggning och könsidentitet Socialdemokraterna slår i kommittémotion U306 (S) yrkande 29 fast att förtryck, diskriminering eller bestraffning av människor på grund av deras sexuella läggning strider mot mänskliga rättigheter. De diskrimineringsgrunder som räknas upp i var och en av om medborgerliga och politiska rättigheter respektive ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter utgör inte en uttömmande lista. Därför kan konventionerna anses omfatta även andra diskrimineringsgrunder, såsom sexuell läggning. Trots att många stater, i likhet med , delar denna uppfattning finns det utrymme för att tolka bort sexuell läggning som grund för diskriminering. Ett sätt att driva på för en attitydförändring är att påbörja ett arbete kring en hbt-konvention, anser Socialdemokraterna. En majoritet av FN:s medlemsländer uppvisar ett kompakt motstånd mot att diskutera frågor om diskriminering på grund av sexuell läggning och vikten av att skydda och respektera mänskliga rättigheter för homo-, bi- och transpersoner. Detta motstånd får enligt partiet inte hindra från att driva frågorna bilateralt och multilateralt. Socialdemokraterna konstaterar att Sida för perioden 20072009 hade en handlingsplan för hbt-frågor i utvecklingssamarbetet och förutsätter att regeringen redovisar för hur den avser att gå vidare med detta arbete. I den enskilda motionen U231 (FP) yrkandena 1 och 2 förespråkas en och en FN-deklaration mot diskriminering på grund av sexuell läggning eller könsidentitet. I den enskilda motionen U317 (S) yrkande 6 begärs ett ökat svenskt engagemang i hbt-frågorna inom FN-systemets ram. Diskriminering på grund av sexuell läggning eller könsidentitet står i strid med den grundläggande principen om alla människors lika värde och rättigheter. Sexuell läggning upptas inte uttryckligen bland diskrimineringsgrunderna i FN:s konventioner. De kommittéer som granskar efterlevnaden av FN:s två centrala konventioner för mänskliga rättigheter har dock slagit fast att diskrimineringsförbudet i dessa även omfattar sexuell läggning, liksom vad gäller diskrimineringsförbudet i artikel 14. Av dokumentet internationella politik för sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter (SRHR), som finns tillgänglig på regeringens webbsida, framgår att ska höja kompetensen om sexuell läggning och könsidentiteter i internationella arbete och på så sätt motverka att arbetet med SRHR automatiskt utgår från att alla människor är heterosexuella. Vidare ska fortsätta att verka för att diskriminering mot hbt-personer uppmärksammas som kränkningar av de mänskliga rättigheterna. Som framgått tidigare i betänkandet har utskottet inhämtat att en utbildningssatsning har ägt rum på ambassader i syfte att stärka kunskapen och kompetensen att föra dialog om SRHR-frågorna. Inom samarbetet i har haft en pådrivande roll för att ta fram en rekommendation om skydd mot diskriminering på grund av sexuell läggning eller könsöverskridande identitet eller uttryck. Rekommendationen antogs av ministerkommittén . Det var första gången samtliga medlemsstater i medlemsstater enats om ett dokument som uttryckligen bekräftar hbt-personers rättigheter. Utskottet välkomnar detta exempel på resultat av åtgärder som vidtagit i syfte att stärka och förtydliga rätten till skydd mot diskriminering på grund av sexuell läggning eller könsöverskridande identitet eller uttryck. I en deklaration i uppmanade , å 66 länders vägnar, FN:s medlemsstater att avkriminalisera sexuella kontakter mellan vuxna personer av samma kön och att stärka skyddet mot diskriminering av hbt-personer. Deklarationen är unik eftersom det var första gången som en tvärregional grupp lyfte fram hbt-frågor i . I FN arrangerades på en paneldiskussion om kränkningar av mänskliga rättigheter på grund av sexuell läggning och könsidentitet. Debatten anordnades av tillsammans med , , , och samt en koalition av frivilligorganisationer som försvarar hbt-personers rättigheter. Som framgått ovan i betänkandets avsnitt om dödsstraffet antog en resolution om utomrättsliga och summariska avrättningar där det finns en referens till sexuell läggning. Ytterligare ett ställningstagande som kan nämnas i detta sammanhang är ett uttalande i som uppmanar till stopp för våld eller andra kränkningar av de mänskliga rättigheterna, riktat mot personer på grund av deras sexuella läggning eller könsidentitet. Uttalandet fick stöd av 85 länder, vilket är det högsta antalet någonsin för ett liknande uttalande. Utskottet välkomnar att det inom FN-systemet tagits viktiga initiativ och nåtts vissa framsteg för att främja hbt-personers mänskliga rättigheter. måste det konstateras att motståndet är hårt från många stater och att framsteg som nåtts senare kan bli ifrågasatta. På många håll i världen ses det fortfarande som kontroversiellt att ta upp frågor om sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter (SRHR) och frågor som rör homo- och bisexuellas samt transpersoners rättigheter. Vikten av ett oförtrutet och aktivt arbete för hbt-personers mänskliga rättigheter måste understrykas. Utskottet förutsätter att regeringen inom EU, FN och i andra internationella forum fortsätter att aktivt arbeta för att utöka skyddet mot diskriminering i alla dess former och att detta även integreras i biståndssamarbetet. I bilaterala kontakter måste fortsätta att uppmana regeringar att förhindra diskriminering och att arbeta för en attitydförändring gentemot homo- och bisexuella personer och transpersoner.