bet · GZ01UbU1 · 2011-12-09 00:00:00 — Det här är en fråga som tas upp i tidningarna och debattprogrammen runt om i där folk är oroade för vart svenskt skolsystem är på väg. Och regeringen säger att man inte ens kan ändra skollagen för att se till att de resurser som kommunerna satsar på skolan går till eleverna utifrån deras behov.Det här är ingen svår förändring att göra. Det är en minimiförändring som måste till om man vill garantera likvärdighet i utbildningssystemet. De förslagen fanns när vi justerade och fattade beslut om skollagen senast. Regeringen valde att bortse från förslagen från oss. säger man att man ska utreda frågan till. Är det inte bättre att kommunerna faktiskt fördelar pengarna efter elevernas behov? Här finns en gammal låsning, som jag antar är ideologisk, i en skolpeng lika för alla elever oavsett elevernas resultat. Det har enligt bidragit till en ökad segregation i skolsystemen.Det räcker inte med bara resursfördelning och investeringar. Det handlar också om, som jag sade tidigare, att få de bästa lärarna och skolledarna att vilja jobba på skolor med störst utmaningar.Jag tror också att det handlar om ett synsätt och en ambition att precis som i högskolans värld jobba för blandade elevgrupper. Precis som styrdokumentet på nationell nivå har en målsättning att universitet och högskolor ska jobba för breddad rekrytering borde vi jobba för blandade elevgrupper också i skolans värld. Jag tror att vi kan göra mycket mer på det här området. Den största bromsklossen här heter , som inte tar skolsegregationsfrågan på allvar.Ett tredje perspektiv som vi socialdemokrater lyfter fram, och i många olika sammanhang, handlar om framtidens kunskaper och färdigheter, att vi måste få ett skolsystem som tittar framåt, inte bara bakåt. Jag tycker att vi har en skolminister, som jag har sagt , som har en väldigt liten framruta men en väldigt stor backspegel.Vi måste orka föra en skolpolitisk diskussion om vilka kunskaper och färdigheter man behöver ha på framtidens arbetsmarknad och i framtidens samhällsliv. Då finns it där, då finns kreativiteten där, då finns kulturen där och då finns förmågan att samarbeta. En del av det som i den offentliga politiska debatten ibland kallas för flum är en av nyckelfaktorerna för att svenska ungdomar ska möta framtiden starka på arbetsmarknaden.Avslutningsvis, herr talman, handlar budgetdebatten inte bara om pengar. Den handlar också om målsättningar, vart vi vill någonstans. Det är förskräckligt egentligen att regeringen i sina egna målsättningar inte vågar sätta upp tydliga målsättningar för vart vi ska någonstans.När resultaten i i rad har gått åt fel håll borde vi gemensamt i riksdag säga: Låt oss halvera andelen unga människor som lämnar utan gymnasiebehörighet till 2020. Är det ett för djärvt mål? Regeringen borde vara tydlig med en målsättning som innebär att vi kan utkräva ansvar.När det gäller gymnasieskolan har vi en stor andel unga människor som inte får en gymnasieexamen. Det är som inte ens när de kommit upp en bit i ålder får en gymnasieexamen. Regeringens ambition är att ska bli . ska det gå att ta från till ! Är det alla ambitioner ni har för svenskt utbildningssystem? Vi socialdemokrater har högre ambitioner och väljer att investera i det som vi tror bygger starkt.Jag vill yrka bifall till våra två reservationer och hänvisar i övrigt till vårt särskilda yttrande. (Applåder)I detta anförande instämde , , , , , och (alla S). Även jag är mycket förvånad över att skolministern under har valt att kontinuerligt nonchalera de stora viktiga utbildningsdebatterna här i kammaren. Han har varit frånvarande , och det är synd.Den 1 december, , kunde vi se första avsnittet av Utbildningsradions serie om den svenska skolan. Där såg vi både utbildningsminister och förra skolministern . I stället för att ägna sig åt vad man kan göra åt morgondagens skola ägnade de sig ganska uteslutande åt att skylla på varandra. Jag tycker att svensk skola är förtjänt av att man pratar om vad man ska göra . Det primära är inte att skylla på varandra och prata om vem det var som gjorde vad för 5, 10 eller . Det primära och det centrala är vad vi kan göra för att utveckla den svenska skolan inom de områden där den är föremål för kritik, fast svensk skola är också bra på många, många områden.Herr talman! Vi har en vision om ett lärande samhälle där vi rustar våra barn och unga med den kompetens som behövs för att de självständigt ska kliva ut i en global värld och etablera sig på sina egna villkor.Vi har större ambitioner än regeringen inom skola och utbildning. Vi sätter lärandet i centrum för vår politik. Vi tror att de reformer som behövs just nu är de som gör skillnad i den svenska skolans klassrum.För att stärka kvalitetsarbetet i svenskt utbildningssystem föreslår en stor satsning på lärarnas karriär, kompetens och löneutveckling. Det är en satsning på lärare som omfattar förskola, grundskola, gymnasieskola, vuxenutbildning och folkhögskola.Miljöpartiet satsar 5 miljarder på detta, vilket kan jämföras med regeringens knappa 500 miljoner . Vi satsar med andra ord tio gånger mer än vad regeringen säger sig vilja göra.Det är en stor satsning; 5 miljarder är mycket pengar. Det är lika mycket pengar som regeringen vill satsa på sänkt krogmoms. Vi anser dock att pengarna gör mer nytta i utbildningsväsendet.Herr talman! I realiteten gör regeringen tyvärr mer nedskärningar än satsningar på skolan. Minskningen av kommunbidraget för gymnasieskolan överstiger de satsningar som görs i statsbudgeten. beklagar den politiken.En konsekvens av regeringens politik blir dessutom att resurser för skolans utveckling flyttas från kommunerna till staten. försöker därmed smygvägen göra verklighet av sin ambition att förstatliga skolan, och allianspartierna hänger med.Att genomföra stora reformer för skolan, som ny skollag, ny läroplan, ny gymnasieskola och legitimationsförfarande, som regeringen gör neddragningar på det ekonomiska stöd som kommunerna får av staten för att genomföra dessa reformer är högst olämpligt. De reformer som genomförs riskerar att bli misslyckade om kommunerna inte tillskjuter pengar ur den egna budgeten.I stället för att köra över kommunerna borde regeringen lyssna på Kommuner och Landsting som ju styrs av Alliansen. Den nedskärning på 3 miljarder som regeringen gör kommer onekligen att få konsekvenser för kommunerna och därmed även för skolan. Om regeringen inte vill lyssna på vår kritik borde man lyssna på kritiken från SKL.Herr talman! Utgiftsområde 16 är ett stort utgiftsområde. Jag vill även passa på att säga något om den högre utbildningen. Regeringen gör ett antal omflyttningar av medel inom universitetsvärlden men tillför inga nya resurser för kvalitetshöjningar.Inom lärarutbildningen, som regeringen gjort om, uteblir möjligheten till exempelvis mer lärarledd tid. De medel regeringen skyltar med äts upp av otydliga indragna medel. Det kommer att påverka kvaliteten negativt.Herr talman! Till skillnad från regeringen vill vi i satsa på den högre utbildningen. Vi tillför 3 miljarder med ambitionen att varje student och varje utbildning i genomsnitt ska ha minst tio timmars lärarledd utbildning . Det är en tydlig satsning på högre kvalitet i den högre utbildningen.Miljöpartiet går fram med en tydlig politik på utbildningsområdet. Det är en politik som gör att fler människor kan växa genom lärande och som ger samhället förutsättningar att utvecklas.Herr talman! Jag står givetvis bakom motioner och hänvisar i övrigt till vårt särskilda yttrande. När jag funderade på vad jag skulle ta upp här kom jag att tänka på som nämnde att han debatterat ungefär samma sak i kammaren ett femtontal gånger. Jag har suttit i och börjar redan känna att jag har tagit upp allt jag vill säga. Det behöver dock inte vara ett problem. Den berömda stenen och droppen kan vara en bra liknelse i detta fall. En bra idé blir inte sämre av att den upprepas, snarare tvärtom. De två talare som har varit uppe har sagt en del kloka saker, och mycket har vi hört förut. Det hör till debatten. Mycket av det jag kommer att ta upp har nämnts tidigare men är värt att nämnas igen. Att svensk skola brottas med problem är vi alla ganska överens om. Att det finns en rad undersökningar, internationella och nationella, som visar detta vet vi; det är ingen hemlighet. Att våra elever presterar allt sämre i en rad ämnen vet vi. Att skolan har blivit stökigare, otryggare och alltmer segregerad vet vi. berörde segregationen; den är ingen nyhet.Frågan är vad man ska göra åt det. Vi föreslår en rad riktade satsningar i vår höstbudget där vi försöker åtgärda problemen. Det handlar till exempel om att tillföra skolan fler vuxna. Vi vill ha fler skolsköterskor, skolpsykologer och kuratorer. Vi lägger också pengar på en antimobbningssatsning. Vi vill också att regeringen utreder hur man kan få till ett system med så kallade jourskolor. Det måste bli regel och inte undantag att stökiga elever flyttas på. Då får de elever som sköter sig studiero och trygghet och de elever som bråkar, mobbar och är stökiga en rimlig chans att åtgärda sitt beteende.Skolan är en arbetsplats, och elever och lärare förtjänar en arbetsplats som fungerar och där alla möter varandra med respekt oavsett vilka de är.Skolmaten är ett annat område där vi skjuter till pengar. Vi satsar också på svenska, inte minst för elever som har svenska som andraspråk.Många av dessa satsningar kommer att innebära stora förbättringar för svensk skola, men det handlar om att lappa och laga. Ska vi åtgärda de problem som finns i svensk skola måste vi genomföra en rad genomgripande förändringar. Riktade bidrag till kommunerna kan innebära en rad förbättringar, men det hjälper bara tillfälligt. Det behöver genomföras flera viktiga förändringar för att åtgärda de problem som svensk skola brottas med i dag.Vår syn på invandringspolitiken är ingen hemlighet. Det är klart att vi vill se åtgärder där. En viktig del av förklaringen står att finna i det vi anser vara en misslyckad invandrings- och integrationspolitik. Vi kan inte komma ifrån att många av problemen finns på skolor i våra invandrartäta förorter och kommuner. Det här är ett svek mot alla. Det är ett svek mot invandrarelever såväl som svenska elever. Det är ett svek mot hela samhället att situationen är som den är. Det finns bara ett sätt att åtgärda detta, och det är att minska inflödet. Det behövs en seriös invandringspolitik; det är det första steget.Lägger vi detta därhän och koncentrerar oss på skolan är det ingen hemlighet att den viktigaste reformen som vi vill införa är ett förstatligande. Vi är inte ensamma om att tycka det, och det är bra. Jag hoppas att fler partier kommer att ställa sig bakom ett förstatligande av skolan, för det behöver göras snarast.I somras läste jag delar av den så kallade styrningsberedningen. Det var den beredning som gjordes innan skolan skulle kommunaliseras. Där kom man fram till att även om det fanns problem i svensk skola borde skolan inte kommunaliseras. Man lyfte fram flera farhågor. Bland annat var man rädd för att likvärdigheten i utbildningsväsendets skulle minska.I dag ser vi att det är så. Skolan har, precis som sade, blivit alltmer segregerad. Den har blivit alltmer ojämlik och splittrad. Jag är övertygad om att kommunaliseringen är en viktig förklaring till det. Det är möjligt att inte delar den åsikten.Lärarnas status och löneutveckling har halkat efter. Byråkratin har ökat. En allt mindre del av resurserna används till undervisning, och andelen obehöriga lärare har ökat. Det finns en rad problem i skolan i dag.Nästa steg som vi vill ta är att se över friskolesystemet. Jag är den förste att skriva under på att det fria skolvalet och friskolereformen har inneburit flera fördelar. Beslutsvägarna är kortare i de fristående skolorna, och de anställda känner en högre grad av delaktighet. Det är jättebra. De fristående skolorna har breddat utbudet och också fyllt ett tomrum. Det är bra. Föräldrarnas engagemang har ökat och inflytandet har ökat. Det är hur bra som helst.Om vi vågar vara ärliga vet vi att de båda reformerna också har kommit att innebära en rad problem. Segregationen har ökat, och skillnaderna mellan skolorna har ökat. Det finns många som hävdar att kostnaderna har ökat eftersom skolorna har blivit mer svårplanerade. Lärarna tvingas in i rollen som marknadsförare. Det tycker jag är ett problem. Jag menar att det kan strida mot rollen som objektiv lärare. Skolan har blivit en del av en marknad som öppnar för påtryckningar. Betygssättningen har uppmärksammats , inte bara i fristående skolor utan även i kommunala skolor. Jag tror att denna marknad kan vara en av förklaringarna.I många fristående skolor har vi sett problem med lägre lärartäthet, färre lektioner, minskad timplan, obefintlig skolhälsovård och avsaknad av studievägledare. Jag vet att regeringen har genomfört en del förändringar på området. Det är bra, men jag tror inte att det är tillräckligt.Eftersom en friskola är ett företag lyder den inte under offentlighets- och sekretesslagen, vilket jag anser vara ett stort problem. Det minskar medborgarnas insyn. Ju fler friskolor en kommun har desto större del av skolan ställs utanför den demokratiska processen. Det är också ett problem.Jag är den förste att understryka att det finns friskolor som gör ett fantastiskt jobb, men det innebär inte att det ska få finnas hur många friskolor som helst. Jag vill ta fasta på friskolereformens ursprungliga intentioner. Jag vill att vi skapar ett friskolesystem som det man har i där det måste finnas ett påvisbart behov av den utbildning som en friskola vill ge för att man ska få tillstånd att starta sin verksamhet.Vi har kanske nått dithän att marknaden är mättad - kanske till och med mer än mättad. Vi kanske ska dra i bromsen och börja fundera på hur vi vill att skolan ska se ut framöver. Det handlar inte om att man är för eller emot friskolor, utan om att försöka hitta en bra balans. En sådan balans finns det i en hel del kommuner. Men i många andra kommuner har det stora antalet friskolor kommit att medföra en rad problem för planeringen. Det finns många fördelar, men också en rad nackdelar. Dem måste vi våga diskutera utan att någon blir anklagad för att vara helt emot friskolor.I somras läste jag om friskolereformen och intentionerna. På något ställe skrev man att en av tankarna var att man ville att föräldrakooperativ, speciella ämnesprofiler eller nedläggningshotade glesbygdsskolor skulle få en chans under ett nytt huvudmannaskap. Det låter ju jättebra. Man hade till exempel en vision om att det skulle växa fram fler skolor med särskild pedagogisk inriktning, det vill säga en breddning. Det är också bra.Mer än 80 procent av friskolorna har en allmän inriktning. Är det verkligen det som var tanken med friskolereformen? Jag tror inte det. Det är inte vad man skrev i de dokument som jag har gått igenom.Vi måste få diskutera de här frågorna. Man har tillsatt en kommitté, vilket är ett bra initiativ, men det är tråkigt att man på förhand så tydligt har begränsat diskussionsutrymmet. Jag menar att vi borde få diskutera allt detta i ett mycket bredare perspektiv, för den diskussionen behövs.Ett förslag är att förskoleklassen ska bli en obligatorisk del av förskolan. Det finns många argument för det. Många har lyft upp den här frågan tidigare; det är ingen nyhet. Barn har kanske alltid varit kloka, men jag tror att barn är ännu klokare. De möts av ett enormt informationsutbud. Jag menar att de kan erbjudas en undervisning som mer liknar den riktiga skolan än vad många förskolor gör . Det finns en vilja hos barn att lära sig, och den måste vi ta till vara.I vårt parti har vi diskuterat och på landsdagarna fattat beslut om att vi vill införa förbud mot den så kallade avknoppningen av skolor. Det har kanske inte varit så många avknoppningar , men vi menar att det ska förbjudas i lag. Vi har också diskuterat frågan om vinst. Det är bra att ett företag går med vinst, men vår bestämda uppfattning är att vinsten ska återinvesteras i skolan. Det är också en fråga som jag önskar att vi hade kunnat diskutera i den kommitté som har tillsatts. Jag tycker att det är tråkigt att man även där begränsar diskussionsutrymmet.Jag sätter upp mig för ny talartid för att prata om högre utbildning. Jag förvarnar om att mitt anförande nog blir något längre än jag har anmält.Jag beklagar att utbildningsministern inte är här heller. Jag har inte sett honom på många år.Herr talman! Vi har en ungdomsarbetslöshet på . Utbildningspolitiken har en central roll för att bekämpa arbetslösheten och öka konkurrenskraften genom höjd kunskap och kvalitet. Vi vill därför satsa på fler utbildningsplatser för att öka såväl sysselsättningen som människors kunskaper. I förhållande till regeringens förslag blir det drygt 25 000 fler platser på komvux och 5 000 fler platser på 2012. Många som är arbetslösa saknar grundläggande utbildning från grund- eller gymnasieskola. krävs ofta minst gymnasieutbildning för att få ett arbete, och det är även nödvändigt för att kunna vidareutbilda sig på yrkeshögskola eller universitet. En gymnasieexamen eller motsvarande har med andra ord blivit en nödvändig förutsättning för att kunna etablera sig på arbetsmarknaden och i samhället. Därför söker nästan alla ungdomar vidare till gymnasieskolan efter grundskolan.Men högerregeringens politik har gjort det svårare att utbilda sig. Genom att höja gränsen för behörighet på olika nivåer är det färre som blir behöriga att läsa vidare, och utbildningsnivån kommer därför att sjunka. Alla utbildningar ger inte heller de kunskaper som är nödvändiga för att etablera sig i samhället och på arbetsmarknaden.Många av dessa problem skulle kunna bli bättre om grund- och gymnasieskolan vore mer likvärdig. I en skola som kan anpassa undervisningen efter elevernas förutsättningar och behov kan fler elever få bättre kunskaper. För att skolan ska bli bättre på att möta varje enskild elevs behov måste vi ersätta den kommunala skolpengen och skolvalet med resurser efter behov och närhetsprincip. Det behövs också en upprensning bland de företag som driver skolor för att tjäna pengar. En sådan reform tar att genomföra. har vi bara tagit ett steg på vägen mot en reform genom att har fattat beslut om att utreda de senaste decenniernas skolreformer som har skapat de problem med bristande likvärdighet som skolan brottas med.Men en framtida reform hjälper inte dem som redan har lämnat skolan, eller snart kommer att göra det, utan en fullständig utbildning. För att snabbt åtgärda det och ge fler människor ökad frihet och valmöjligheter på arbetsmarknaden vill vi införa en rätt att läsa in gymnasieskolan inom vuxenutbildningen. Det ska kunna ske antingen inom den kommunala vuxenutbildningen eller på folkhögskola.Sedan den globala finanskrisen inleddes har fler börjat studera. Det gäller även vuxenutbildningen. Antalet heltidsstuderande på komvux har ökat med . Det är dock fortfarande långt kvar till det antal platser som fanns innan högerregeringen skar ned vuxenutbildningen med en tredjedel. De extra anslag som kommunerna har fått har inte kompenserat för de förlorade studieplatserna. En rätt till gymnasieutbildning gör att det kommer att behövas fler studieplatser. Regeringen föreslår i budgetpropositionen 5 000 fler platser på komvux, trots att egen utredning visar på ett behov av omkring 31 000 platser.Herr talman! Universitet och högskolor har stor betydelse för sysselsättningen på något eftersom de flesta utbildningar är eller längre. Det gör att planeringshorisonten bör ligga in . Regeringen utökade högskolan tillfälligt 2010 och 2011 med 10 000 platser. Antalet sökande ökade som en följd av lågkonjunkturen och att det var ovanligt stora årskullar som gick ut gymnasieskolan. försvinner dessa platser trots att söktrycket är rekordstort. ökar antalet antagna till universitet och högskolor till över 270 000 personer, vilket är det största antalet . Det finns heller ingenting som tyder på att högskolan kommer att minska sin attraktionskraft. Arbetslösheten är fortfarande hög, och därför kommer många att söka en högskoleutbildning eftersom det ger en starkare ställning på arbetsmarknaden.Fler akademiker behövs, och behovet kommer snart att öka. Det råder redan brist på förskollärare, och de nya kraven på behörighet och legitimation i grund- och gymnasieskola kan komma att leda till brist på lärare även inom dessa skolformer. Ett annat område där det finns en brist på arbetskraft är vården där det till exempel saknas specialistsjuksköterskor. Stora pensionsavgångar ställer också krav på fler högskoleutbildade i många olika branscher och yrkesområden. Satsningar på högskolan måste därför vara långsiktiga, och av den anledningen behöver regeringens satsning på 10 000 extra högskoleplatser förlängas i tre år.Kunskapsskillnaderna ökar i den svenska skolan. Det har några talare före mig också sagt. Elevernas bakgrund får allt större betydelse för deras prestationer och lärande. De internationella tester som genomförs med jämna mellanrum visar tydligt att svenska skolor blir sämre och sämre på att kompensera för elevernas skiftande förutsättningar. Målet att den svenska skolan ska vara likvärdig blir alltmer avlägset.Skolverkets statistik visar på tydliga skillnader i elevers resultat beroende på kön, etnisk bakgrund och föräldrars utbildning. Störst var skillnaden mellan elever med låg- och högutbildade föräldrar. Elevernas bakgrund är inte en förklaring till skillnader i skolresultat. Det är känt att klass, etnicitet eller kön i sig inte utgör ett hinder för inlärning. Däremot kan olika bakgrund eller funktionsnedsättning göra att det krävs olika arbetssätt för att nå målen. Skillnaderna i skolresultat visar att skolan fortfarande inte kompenserar tillräckligt för sociala skillnader eller andra bakgrundsfaktorer. Undervisningen anpassas helt enkelt inte till eleverna. Elevers olika bakgrund gör att de delvis får olika behov. Dessa olika behov måste tillfredsställas i långt större utsträckning än vad som är fallet i dag.Det behövs därför en helt annan syn på vad som är syftet med skolan. Skolans förmåga att bryta sorteringen och ge alla elever lika förutsättningar bör vara ett avgörande kriterium på skolsystemets och enskilda skolors kvalitet - inte vilka skolor som ger höga betyg.Elevers olika behov av undervisning gör att det behövs olika mycket ekonomiska resurser. Skolor där många elever har stort behov av stöd och hjälp har större kostnader och kräver högre anslag.Trots att nuvarande system med skolval och skolpeng har funnits har kommunerna inte insett att elever är olika. Staten måste därför ta över ansvaret och införa tydliga kriterier för hur resurserna till skolan ska fördelas.Eftersom den nuvarande resursfördelningen är en följd av att den kommunala skolpengen infördes bör frågan givetvis analyseras i den utvärdering av de senaste decenniernas skolreformer som har beslutat om. Men regeringen har ännu inte tillsatt denna utredning. Till dess att den parlamentariska utredningen och dess betänkande finns i sinnevärlden ska få i uppdrag att skyndsamt ta fram allmänna råd om hur kommunerna ska fördela pengar till skolorna beroende på elevernas bakgrund och behov. För att förstärka och skynda på effekten av det nya regelverket föreslår vi i vår budgetmotion ett nytt statsbidrag på . Statsbidraget ska gå till de skolor som har störst behov av mer resurser för att eleverna ska kunna nå målen.Herr talman! Antalet barn i fritidshemsgrupper ökar dramatiskt och har gjort så . Jag har besökt fritidshem där gruppstorlekarna har varierat mellan 60 och 100 barn. I har uppmärksammat ett fritidshem med 159 barn i en och samma grupp. Dessutom är lokalerna underdimensionerade. Den här arbetsmiljön är helt oacceptabel både för barnen och för fritidspedagogerna.Det måste göras tydligare att det krävs vissa förutsättningar för att verksamheten ska hålla en godtagbar kvalitet.