bet · GY01SkU21 · 2011-02-25 00:00:00 — Utskottet avstyrker med det anförda motion N398 i motsvarande del. Utskottets förslag i korthet bifaller delvis en motion om sänkt skatt på Europadiesel och tillkännager för regeringen som sin mening att regeringen bör undersöka i vilken utsträckning skatteskillnaden mellan diesel miljöklass 1 och miljöklass 3 kan minskas . Jämför reservation 3 (S, MP, V). I motion Sk258 av och (M) föreslås att skatten på Europadiesel sänks. använder fortfarande MK1-diesel, som är mindre energieffektiv än Europadiesel och som totalt sett ger högre koldioxidutsläpp. Om skatten på den svavelfria Europadieseln sänks till samma nivå som MK1-diesel skulle, enligt motionen, dieselpriserna kunna sänkas då man sparar i produktionskostnad och kommer in på en mer konkurrensutsatt marknad. I motion Sk258 föreslås en sänkning av skatten på Europadiesel till samma nivå som diesel miljöklass 1. Skatteskillnaden mellan diesel miljöklass 1 och miljöklass 3 minskades i samband med att energiskatten på diesel miljöklass 1 och 2 höjdes med (prop. 2007/08:11, bet. 2007/08:SkU17). Minskningen skedde i samband med att en svavelfri variant av Europadiesel introducerades i EU. Skatteskillnaden är per liter. Skatteförändringen aviserades i budgetpropositionen och regeringen anförde att ytterligare skattejusteringar borde kunna ske om skillnaden i miljökvalitet mellan bränslena ändrades framöver. Utskottet anser att det nu kan vara aktuellt att se över om skattedifferensen bör minska ytterligare. Europadiesel är fr.o.m. helt svavelfri, men uppfyller fortfarande endast miljökraven i den svenska miljöklass 3. Detta beror på bränslets halter av aromatiska kolväten, som vid förbränningen ger upphov till partikelutsläpp. Utsläpp av partiklar leder till oönskade miljö- och hälsoeffekter, som dock kan begränsas genom en ökad användning av partikelfilter i dieseldrivna fordon. bedömer att i princip alla personbilar kommer att ha låga partikelutsläpp . Eftersom Europadieseln blivit renare och dess partikelutsläpp i tilltagande omfattning numera begränsas genom användning av partikelfilter, anser utskottet att det bör undersökas i vilken utsträckning skatteskillnaden mellan diesel miljöklass 1 och miljöklass 3 kan minskas . Detta bör med anledning av motion Sk258 som sin mening ge regeringen till känna. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om att se över om skattebefrielsen för fiskares fartygsbränsle kan avskaffas eller begränsas respektive att regeringen i EU bör driva kravet att undantaget från bränsleskatt för fiskefartyg bör avskaffas i EU. Jämför reservation 4 (S, MP, V). Enligt energiskattelagen gäller att bränslen som förbrukas i kommersiell sjöfart eller i båt för yrkesmässigt fiske med fartygstillstånd enligt fiskelagen inte beskattas. Möjligheten att införa skatt på bränsle som används för sjötransporter begränsas av energiskattedirektivet. Direktivets huvudregel är skattefrihet för bränsle som används inom gemenskapens farvatten. Medlemsstaterna har en viss valfrihet att inskränka denna skattebefrielse och alltså beskatta bränslet. Vad som alltid måste skattebefrias är internationella transporter och, i den mån inte bilaterala avtal ingåtts mellan länderna, transporter mellan gemenskapens medlemsstater. Medlemsstaterna har valfrihet i fråga om beskattning av bränsle för inrikes sjöfart. Medlemsstaterna var tidigare skyldiga att undanta yrkesfiske inom gemenskapens farvatten från punktskatter på bränsle. är det emellertid möjligt för varje medlemsstat att avgöra om yrkesfisket i såväl insjöarna som haven även fortsättningsvis ska befrias från energi och koldioxidskatter. Kyotoprotokollet undantar utsläpp från internationella transporter från ländernas åtaganden. Sjöfartens luftburna utsläpp regleras i stället genom bilaga VI i den internationella konventionen om förhindrande av förorening från fartyg (Marpol), som lyder under den Internationella sjöfartsorganisationens (IMO) ansvarsområde. Regeringen anför i klimatpropositionen (prop. 2008/09:162 s. 92) att inom IMO bör verka för att principbeslut fattas och att konkreta åtgärder som begränsar utsläppen skulle presenteras inför klimatkonferensen i . Det är emellertid osäkert när framgång kan nås inom ramen för IMO. Andra åtgärder för att minska utsläppen av växthusgaser från sjöfarten behöver därför övervägas. En möjlighet är enligt regeringen att inkludera sjöfart på i EU:s handelssystem. Ett sådant inkluderande vore önskvärt och något som bör driva. En förutsättning är dock att systemet omfattar all sjöfart som ankommer till EU:s hamnar i syfte att bibehålla konkurrensneutralitet för den europeiska sjöfarten. antog skärpta gränsvärden för svavel i bunkerolja. Den maximala halten svavel i fartygsbränsle sänks globalt från 4,5 till 3,5 viktprocent. får svavelhalten vara högst 0,5 viktprocent. Inom de nuvarande svavelkontrollområdena , och Engelska kanalen skulle svavelhalten sänkas från 1,5 till 1,0 viktprocent 2010, och 2015 ska den sänkas till mycket låga 0,1 viktprocent. De kraftigt skärpta kraven för svavelhalt väntas leda till ökade bränslepriser på lågsvavliga bränslen på grund av större efterfrågan. Detta leder i sin tur till minskad bränsleanvändning och därmed minskade koldioxidutsläpp från sjöfarten. Parallellt med kraven på sänkta svavelhalter har IMO antagit strängare regler för utsläpp av kväveoxider. Utgångspunkten för det fortsatta arbetet är att utsläppskontrollområdena i norra kommer att inkludera kväveoxider och benämnas kontrollområden för luftburna utsläpp från fartyg. Bland annat ska kväveoxidutsläppen från fartyg i dessa områden minskas jämfört med den nivå som gäller för fartygsmotorer installerade . I motion Sk255 av (S) föreslås en översyn av om skattebefrielsen för fiskares fartygsbränsle kan avskaffas eller om det bör finnas ett tak för skattebefrielsen per företag så att stödet till näringen inte gynnar stora bränsleslukande fartyg. Den svenska fiskeflottan är överdimensionerad. Den gynnas av subventioner i form av skattebefrielse på bränsle, vilket inte är försvarbart vare sig miljömässigt, klimatmässigt eller ekonomiskt. I motion MJ446 yrkande 6 av m.fl. (MP) föreslås att regeringen i EU bör driva kravet att subventionen för fisket i form av undantag från bränsleskatt bör avskaffas i EU. Subventionerna motverkar den nödvändiga minskningen av fiskeflottans kapacitet. Att avskaffa skattebefrielsen kräver i praktiken en förändring av EU:s energiskattedirektiv. EU:s medlemsstater var tidigare skyldiga att undanta yrkesfisket inom gemenskapens farvatten från punktskatter på bränsle. är det emellertid möjligt för varje medlemsstat att avgöra om yrkesfisket i såväl insjöarna som haven även fortsättningsvis ska befrias från energi- och koldioxidskatter. har valt att behålla skattebefrielsen. I motionerna Sk255 och MJ446 yrkande 6 föreslås en översyn av skattebefrielsen för fiskares fartygsbränsle respektive att regeringen i EU bör driva frågan om att denna subvention ska avskaffas. Miljö- och jordbruksutskottet har i betänkandet Fiskeripolitik (bet. 2009/10:MJU22) behandlat motioner med yrkanden bl.a. om att regeringen ska se över om skattebefrielsen för fartygsbränsle kan avskaffas eller begränsas. Miljö- och jordbruksutskottet anför följande: Utskottet ansluter sig till regeringens bedömning att de statliga insatserna, såsom skrotningskampanjer och överlåtbara rättigheter, har bidragit till en minskning av den svenska fiskeflottans kapacitet men att det kvarstår en överkapacitet som fortsätter att resultera i låg lönsamhet. Unionens fiskeflotta är fortfarande för stor för de tillgängliga resurserna, och denna obalans ligger till grund för många problem, t.ex. dålig ekonomisk lönsamhet, bristande efterlevnad av regler och överutnyttjade resurser. I samband med att den gemensamma fiskeripolitiken reformeras kommer frågan om överkapacitet och subventioner att hanteras. Utskottet har i sitt utlåtande över grönboken om reformen av den genensamma fiskeripolitiken uttalat bl.a. följande (se utlåtande /10:MJU4 s. 10). Vad gäller problemet med överkapacitet i flottorna vill utskottet i likhet med kommissionen framhålla att näringen omfattas av ett antal indirekta stöd, utöver direktstödet från Europeiska fiskerifonden och liknande nationella stödsystem. Som påpekas i grönboken är det viktigaste av dessa indirekta stöd det allmänna undantaget från bränsleskatt. Mot bakgrund av subventionernas negativa effekter på resursallokering och bestånd anser utskottet att subventionerna bör avskaffas. Detta gäller även subventionen i form av undantag från bränsleskatt som bör tas bort på EU-nivå. Det är märkligt att EU ännu inte klarat av att på ett ansvarfullt sätt ta bort denna subvention som är till så stor skada, inte minst för miljön. Vidare anser utskottet att ett införande av tydligare fiskerättigheter för enskilda eller för grupper av företag skulle vara mer effektivt mot överkapaciteten än dagens kostsamma strukturanpassningspolitik. Enligt vad utskottet har inhämtat från driver , generellt sett, linjen att subventioner som bibehåller fartygskapaciteten ska fasas ut. Med det anförda föreslår utskottet att motionerna lämnas utan vidare åtgärd. vidhåller den uppfattning som utskottet gav uttryck för när frågan behandlades under förra (bet. 2009/10:SkU29), nämligen att det finns goda miljömässiga skäl för att begränsa bränslesubventionerna till yrkesfisket. Till detta kan tilläggas att undantaget från att betala bränsleskatt bidrar till den överkapacitet som råder generellt i fiskeflottorna inom EU. Utskottet konstaterar att regeringens linje är att skadliga subventioner ska fasas ut. Av konkurrensskäl bör enligt utskottets uppfattning inte ensidigt slopa bränslesubventionerna till fisket. Detta bör ske på EU-nivå även om utskottet är medvetet om att det kan vara svårt att få med övriga medlemsstater på en ändring av energiskattedirektivet som innebär att det inte längre skulle vara möjligt att skattebefria yrkesfiskets fartygsbränsle. Utskottet anser därmed att det inte är aktuellt med en sådan översyn som föreslås i motion Sk255 och att det inte behövs ett sådant tillkännagivande om regeringens agerande i EU som föreslås i motion MJ446. Utskottet avstyrker motionerna Sk255 och MJ446 i motsvarande del i den mån den senare motionen inte får anses tillgodosedd med vad utskottet anfört. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om att det administrativa förfarandet kring flygbränsleskatten ska ses över. Flygfotogen är ett bränsle som omfattas av punktskattedirektivets system med uppskovsförfarande för punktskatten. Uppskovsförfarandet medför att bränsle, oavsett att det i och för sig är skattepliktigt, kan tillverkas, bearbetas, förvaras och flyttas mellan och inom medlemsstaterna utan att det medför några beskattningskonsekvenser. I huvudsak sker hanteringen inom ramen för ett system med skatteupplag som förestås av godkända upplagshavare. Enligt energiskattelagen får den som i yrkesmässig verksamhet i avser att tillverka eller bearbeta bränslen, eller i större omfattning hålla bränslen i lager, godkännas som upplagshavare. En upplagshavare som håller bränsle i lager, utan att tillverka eller bearbeta bränsle, ska enligt gällande regler disponera över en lagerkapacitet på . Avsaknaden av godkända upplagshavare på mindre flygplatser innebär att den föreskrivna skattefriheten för flygfotogen i vissa fall inte får fullt genomslag och att de mindre flygplatserna förlorar i konkurrenskraft. För att lösa problemet har beslutat (prop. 2010/11:12, bet. 2010/11:SkU10) att den som avser att i yrkesmässig verksamhet på en flygplats lagra flygfotogen som flyttats enligt uppskovsförfarandet, för försäljning till förbrukning i kommersiellt flyg, får godkännas som upplagshavare utan att något krav på en viss minsta lagerkapacitet föreskrivs. Reglerna tillämpas fr.o.m. . I motion Sk339 av och (S) föreslås en översyn av det administrativa förfarandet kring flygbränsleskatten. Enligt motionärerna tillämpas nya regler som oroar de små kommunala flygplatserna i landet. Reglerna innebär att flygplatserna inte får leverera flygbränsle utan att ta ut skatt, vilket kan innebära att de som flyger kommersiellt väljer andra flygplatser. Bolagen tvingas att betala skatten direkt eftersom flygplatserna måste ta ut skatten direkt. Därefter får flygbolagen själva begära tillbaka sin skatt. Det finns, enligt motionärerna, också tankar på att flygplatserna ska ligga ute med skattepengarna för att sedan kräva tillbaka dem av i . Flygfotogen är befriat från punktskatt vid förbrukning i flyg som används för kommersiellt ändamål. Skattefriheten gentemot förbrukaren säkerställs genom att bränslet på flygplatsen hanteras av godkända upplagshavare i skatteupplag. beslut att slopa kravet på att en upplagshavare måste disponera en viss minsta lagringskapacitet syftar till att även mindre flygplatser ska kunna tillhandahålla skattefritt flygbränsle. Utskottet anser att lagändringen tillgodoser syftet med motionen, varför en översyn av det administrativa förfarandet kring flygbränsleskatten är obehövlig. Utskottet avstyrker motion Sk339. Skatt på elektrisk kraft Utskottets förslag i korthet avslår motioner om att företag som tillhandahåller s.k. molntjänster ska omfattas av lägre energiskatt och om att återbetalningsreglerna för energiskatt för jordbruks-, skogsbruks- och vattenbruksverksamheter utvidgas till att omfatta ridskolor och andra företag inom hästnäringen. Företag som bedriver jordbruks-, skogsbruks- och vattenbruksverksamhet fick samma reduktion av energi- och koldioxidskatterna som industrin och växthusnäringen hade för förbrukning av el och bränslen för uppvärmning (prop. 1999/2000:105, bet. 1999/2000:SkU22, yttr. 1999/2000:MJU5y). Enligt propositionen var utgångspunkten för avgränsningen av berörda företagstyper de statistiska begreppen enligt den dåvarande standarden för svensk näringsgrensindelning (SNI92). En ny EU-anpassad standard för branschindelning av det svenska näringslivet tillämpas , SNI 2007. Den nya indelningen ersätter SNI 2002. tillämpar nationellt en hög och en låg energiskattenivå på el. Den lägre nivån (0,/kWh) tas således ut för el inom tillverkningsindustrin och yrkesmässig växthusodling samt jordbruk, skogsbruk och vattenbruk, och den högre nivån tas ut för el till hushåll och servicesektorn. Den nuvarande uppdelningen i industri och jordbruk respektive serviceföretag har sin grund i en bedömning av konkurrensutsattheten för de branscher som får låg skatt. Enligt energiskattedirektivet gäller olika minimiskattenivåer för el vid yrkesmässig användning respektive vid icke yrkesmässig användning. Vad som är yrkesmässig användning definieras i artikel 11. Medlemsstaterna får begränsa omfattningen av den lägre minimiskattenivån vid yrkesmässig användning enligt artikel 11.4. Det har gjort genom att endast tillämpa den lägre minimiskattenivån för industri, jordbruk, skogsbruk och vattenbruk. Huvudregeln enligt direktivet är att en och samma skattenivå ska tillämpas för all förbrukning av respektive energislag. Artikel 17 ger medlemsstaterna möjlighet att tillämpa skattenedsättningar för energiintensiva företag över minimiskattenivåerna (och i vissa fall under miniminivåerna). Endast ett fåtal medlemsstater tillämpar artikel 17. tillämpar artikeln i fråga om programmet för energieffektivisering (PFE) och den s.k. 0,8-procentsregeln för bränslen. Artikeln förutsätter att ett visst mått av generell tillämpning ska gälla, dvs. det får inte röra sig om en helt godtycklig nedsättning ovanför minimiskattenivåerna för olika företag. En skattelättnad måste vara förenlig med statsstödsreglerna. Miljöriktlinjerna ger stora möjligheter till lättnader (även gruppundantag utan notifiering i förväg) om direktivets regler uppfylls. Att nuvarande energi- och CO2-nedsättningar följer miljöriktlinjerna beror på regler om indirekt stimulanseffekt, dvs. att en skattenedsättning för industrin är nödvändig för att åstadkomma bättre miljöstyrning för andra delar av näringslivet. Det innebär att den lägre industriskattesatsen är nödvändig för att man ska kunna ha en allt högre nivå för serviceföretagen (hushållen berörs inte av statsstödsreglerna), och denna högre nivå ger bra miljöeffekter genom en god styrning. I motion Sk275 av (C) föreslås det att återbetalningsreglerna för energiskatt ändras till att omfatta ridskolor. De flesta verksamheter inom jordbruket som har SNI-kod 01, 02.01 eller 05.02 är enligt motionen berättigade till återbetalning av energiskatt. Hästavel t.ex. får dra av energiskatt. Undantagna är endast hobbyverksamheter. Ridutbildning, ridsport och travverksamhet anges också som undantagna. Enligt motionen bör återbetalningsreglerna ändras så att ridskolor och andra företag inom hästnäringen som bedrivs som aktiebolag eller i en annan företagsform ges möjlighet att ansöka om återbetalning. I motion Sk319 av (M) föreslås ett tillkännagivande om att stimulera etablering och utveckling av molntjänster. Cloud computing eller molntjänster innebär, enligt motionen, att processorkraft, lagring och funktioner tillhandahålls som tjänster på Internet. Till exempel kan stora mängder data överföras och lagras både snabbt och effektivt via nätet utan att användaren behöver upplåta fysiskt utrymme för servrar. I motion T505 yrkande 14 av (KD) föreslås en översyn av energiskattenivåerna för molntjänster och liknande verksamheter. Serverhallar kräver stora mängder energi för att kylas. borde, enligt motionen, vara en utmärkt plats för lokaliseringen av serverhallar. går, enligt motionären, miste om stora investeringar i serverhallar för molntjänster på grund av att vi beskattar elförbrukningen mycket högre än våra konkurrentländer. I motionerna Sk319 och T505 yrkande 14 föreslås det att företag som tillhandahåller s.k. molntjänster ska omfattas av lägre energiskatt eller att frågan ses över. Utskottet behandlade under det föregående ett motsvarande yrkande om att IT-infrastrukturföretag ska omfattas av lägre energiskatt på el (bet. 2009/10:SkU29). Utskottet framhöll vid det tillfället att det finns många olika energiintensiva typer av tjänsteföretag som säkert skulle vilja omfattas av en motsvarande skattenedsättning som den som föreslås i motionen för IT-infrastrukturföretag. Utskottet ansåg att det skulle uppstå svårhanterade gränsdragningsproblem om enstaka sektorer skulle tillåtas hamna i den lägre skattegruppen. Utskottet såg också svårigheter att förena en skattenedsättning för IT-infrastrukturföretag med eftersom åtgärden knappast kan motiveras som en miljöåtgärd. Utskottet har fortfarande samma uppfattning och är inte berett att föreslå lägre energiskatt på s.k. molntjänster eller att frågan ska utredas. I motion Sk275 föreslås det att återbetalningsreglerna för energiskatt ändras till att omfatta ridskolor och andra företag inom hästnäringen. Utskottet är inte berett att utvidga återbetalningsreglerna för energiskatt för jordbruks-, skogsbruks- och vattenbruksverksamheter till att omfatta nya områden. Utskottet avstyrker samtliga motioner som behandlas i avsnittet i förekommande fall i motsvarande del. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om att sänka alkoholskatten, att det ska vara lägre alkoholskatt på öl bryggt av oberoende små bryggerier, att regeringen i EU ska verka för en gemensam höjning av minimiskatterna på alkohol, att förslag om en särskild skatt på alkoläsk skyndsamt tas fram samt om att alkoholskattenivåernas påverkan på organiserad brottslighet, smuggling och konsumtionsmönster ska utredas innan skattehöjningar genomförs. Jämför reservation 5 (S, MP, V). Beskattningsreglerna för alkoholvaror är EU-harmoniserade, vilket innebär att samtliga EU-länder följer samma förfaranderegler vid beskattningen. fanns de gemensamma reglerna i direktiv /12/EEG, det s.k. cirkulationsdirektivet. , med tillämpning fr.o.m. , ersattes detta av direktiv /118/EG, det s.k. punktskattedirektivet. Punktskattedirektivet ligger till grund för beskattningsförfarandet i lagen (1994:1564) om alkoholskatt. I huvudsak har förfarandet, när det gäller skattskyldighet och godkännanden av aktörer, överförts från cirkulationsdirektivet till punktskattedirektivet. Genom denna gemenskapsrättsliga reglering finns en ordning där godkända aktörer under vissa förutsättningar får hantera EU-harmoniserade varor under uppskov med punktskatten (uppskovsförfarandet). Enligt direktiven /84/EEG om tillnärmning av punktskattesatser på alkohol och alkoholdrycker och 92/83/EEG om harmonisering av strukturerna för punktskatter på alkohol och alkoholdrycker gäller bl.a. följande skattesatser inom EU. Minimiskattesatsen på öl uppgår till per hektoliter öl och volymprocent alkohol. Det motsvarar ca (= ) per liter öl med en alkoholstyrka om 5 volymprocent. För att en dryck ska betraktas som öl ska alkoholhalten överstiga 0,5 volymprocent. Medlemsländerna får tillämpa reducerade skattesatser för öl som har en alkoholhalt om högst 2,8 volymprocent. Med vin avses jästa drycker av druvor med en alkoholhalt om 1,215 volymprocent samt på samma sätt framställda drycker med en alkoholhalt om 1618 volymprocent under förutsättning att dryckerna inte innehåller några tillsatser. Skatt på vin ska tas ut med ett fast belopp per hektoliter dryck. Minimiskattesatsen på vin är . Detta innebär att medlemsländerna är skyldiga att ha en beskattningsordning, men är de inte skyldiga att ta ut någon skatt. En reducerad skattesats får tillämpas för vin med en alkoholhalt om högst 8,5 volymprocent. Andra jästa drycker än vin och öl med en alkoholstyrka över 1,2 men inte 10 volymprocent eller över 10 men inte 15 volymprocent vars alkohol helt härrör från jäsningsprocessen ska beskattas med samma skattenivå som vin. En mellanprodukt är en dryck som är baserad på vin men som inte faller under definitionen av vin (t.ex. och sherry). Skatt ska tas ut med ett fast belopp för varje hektoliter dryck. Minimiskattesatsen är per hektoliter, vilket svarar mot ca per liter. Medlemsländerna får införa en reducerad skattesats för mellanprodukter med en alkoholhalt om högst 15 volymprocent. Den ordinarie skattesatsen får då reduceras med högst . Skatt ska tas ut på etylalkohol och spritdrycker. Minimiskattesatsen är per hektoliter ren alkohol. Detta svarar mot ca per liter ren alkohol. För sprit finns i direktiven en bestämmelse som säger att medlemsländer som vid utgången av 1992 tillämpat en skattesats om upp till högst per hektoliter ren alkohol inte får sänka skattesatsen. Bestämmelsen anger också att länder som har en skattesats överstigande inte får sänka den till ett mindre belopp än . Enligt artikel 8 i direktiv /84/EEG ska rådet regelbundet på grundval av en rapport och, vid behov, ett förslag från kommissionen granska de skattesatser som fastställts och enhälligt efter samråd med vidta nödvändiga åtgärder. Kommissionen lämnade en rapport om funktionen av gällande skattestrukturer och skattesatser på alkoholskatteområdet. Eftersom det inte har varit möjligt att få majoritet inom kommissionen för ett förslag om positiv minimiskattesats på vin innehöll rapporten inga direktivändringsförslag på alkoholskatteområdet (12 medlemsstater har nollskattesats på vin). Kommissionens avsikt var att rapporten skulle leda till en bred debatt i rådet, och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén. Vid möte beslutades, på svenskt initiativ, att Coreper och den berörda rådsarbetsgruppen skulle behandla rapporten i syfte att identifiera frågor som sedan kunde diskuteras i rådet. Rådsarbetsgruppen behandlade rapporten på sitt möte . beslutade rådet att uppmana kommissionen att presentera ett förslag till höjning av minimiskatterna på alkohol utformat så att höjningen kompenserar för inflationen sedan miniminivåerna infördes . Detta beslut kom till stånd efter stora ansträngningar av bl.a. . Förslaget skulle innehålla möjligheter till övergångsordningar och undantag. Kommissionen lämnade ett förslag om inflationsuppräkning av minimiskatterna på alkohol inom EU .