bet · GY01JuU23 · 2011-06-07 00:00:00 — 2010/11:JuU23 Medling och förlikning ökade möjligheter att komma överens Medling och förlikning ökade möjligheter att komma överens I betänkandet behandlas regeringens proposition 2010/11:128 Medling och förlikning ökade möjligheter att komma överens. Utskottet behandlar även en följdmotion som har väckts med anledning av propositionen. I propositionen föreslår regeringen dels en ny lag om medling, dels ändringar i befintlig reglering om medling och förlikning. Förslagen omfattar såväl medling i domstol och hyres- och arrendenämnd som medling i privat regi. Enligt den föreslagna medlingslagen ska talefrister och preskriptionstider inte kunna löpa ut under pågående medling. Vidare ska tystnadsplikt gälla för medlare. En medlingsöverenskommelse ska kunna förklaras verkställbar av tingsrätt. I propositionen föreslår regeringen även att tingsrättens skyldighet att i pågående tvistemål verka för att parterna kommer överens genom förlikning eller särskild medling skärps. Vidare föreslås nya regler om förlikning och särskild medling i hovrätten. Regeringen anför att syftet med förslagen är att öka möjligheterna att lösa tvister på frivillig väg. Genom förslagen genomförs vidare och rådets direktiv /52/EG av om vissa aspekter på medling på privaträttens område i svensk rätt. Lagförslagen föreslås träda i kraft . Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag och avstyrker motionen. I betänkandet finns en reservation (SD). Utskottets förslag till riksdagsbeslut antar regeringens förslag till 1. lag om medling i vissa privaträttsliga tvister, 2. lag om ändring i , 3. lag om ändring i utsökningsbalken, 4. lag om ändring i lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder, 5. lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Därmed bifaller proposition 2010/11:128 och avslår motion 2010/11:Ju17. Reservation (SD) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (C), (M), (M), i (M), (S), (S), (FP), (S), Arhe Hamednaca (S), (M), (KD), (SD), (M), (S), (MP) och (V). Ärendet och dess beredning redovisade Utredningen om alternativa former för tvistlösning vid tingsrätt sitt uppdrag i betänkandet Alternativ tvistlösning (SOU 2007:26). I betänkandet lämnades bl.a. förslag om medling och förlikning i domstol. Betänkandet har remissbehandlats, och en sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i (dnr Ju2007/4441/DOM). och Europeiska unionens råd antog 2008 ett direktiv (2008/52/EG) om vissa aspekter på medling på privaträttens område (medlingsdirektivet). Direktivets huvudsakliga syfte är att främja tillgången till tvistlösning liksom uppgörelser i godo genom att uppmuntra användandet av medling och genom att skapa ett väl avvägt samspel mellan medling och sedvanliga domstolsförfaranden. Medlemsstaterna skulle ha genomfört direktivet . Medlingsdirektivet finns i bilaga 3. I departementspromemorian Medling i vissa privaträttsliga tvister (Ds 2010:39) föreslås hur medlingsdirektivet ska genomföras i svensk rätt. Promemorian har remissbehandlats och remissyttrandena finns tillgängliga i (dnr Ju2010/8844/DOM). Propositionen behandlar dels de förslag i betänkandet som gäller medling och förlikning i tvistemål, dels förslagen i promemorian. Regeringens förslag till riksdagsbeslut finns i bilaga 1. Regeringens lagförslag finns i bilaga 2. Regeringen har godtagit de förslag som Lagrådet lämnat vid sin granskning av lagförslagen. I propositionen föreslår regeringen dels en ny lag om medling, dels ändringar i befintlig reglering om medling och förlikning. Förslagen omfattar såväl medling i domstol och hyres- och arrendenämnd som medling i privat regi. Enligt den föreslagna medlingslagen ska talefrister och preskriptionstider inte kunna löpa ut under pågående medling. Vidare ska tystnadsplikt gälla för medlare. En medlingsöverenskommelse ska kunna förklaras verkställbar av tingsrätt. I propositionen föreslår regeringen även att tingsrättens skyldighet att i pågående tvistemål verka för att parterna kommer överens genom förlikning eller särskild medling skärps. Vidare föreslås nya regler om förlikning och särskild medling i hovrätten. Regeringen anför att syftet med förslagen är att öka möjligheterna att lösa tvister på frivillig väg. Genom förslagen genomförs vidare och rådets direktiv /52/EG av om vissa aspekter på medling på privaträttens område i svensk rätt. Lagförslagen föreslås träda i kraft . Utskottets förslag i korthet antar regeringens förslag till lag om medling i vissa privaträttsliga tvister och övriga lagförslag i propositionen. avslår en motion om att den nya medlingslagen även ska omfatta vårdnads- och umgängestvister. Jämför reservation (SD). Inom EU antogs 2008 ett direktiv om vissa aspekter på medling på privaträttens område (och rådets direktiv /52/EG). Medlingsdirektivet, som finns i bilaga 3, föreskriver inte att medlemsstaterna måste tillhandahålla medling men det ställer vissa krav på den medlingsverksamhet som finns i medlemsstaterna. Direktivet syftar närmare bestämt till att öka attraktionskraften hos medling genom att möjliggöra verkställighet av medlingsöverenskommelser samt genom bestämmelser om konfidentialitet och medlingens inverkan på talefrister och preskriptionstider. Medlingsdirektivet ska tillämpas på gränsöverskridande tvister på privaträttens område. Från tillämpningsområdet undantas bl.a. skattefrågor, tullfrågor, förvaltningsrättsliga frågor och straffrätten. Vidare görs undantag för sådana rättigheter som parterna inte förfogar över enligt tillämplig lagstiftning. I beaktandesats 10 i direktivet upprepas och utvecklas att direktivet inte bör tillämpas på rättigheter och skyldigheter som parterna enligt berörd tillämplig lag inte får besluta om själva, såsom vissa familje- och arbetsrättsliga rättigheter och skyldigheter. Förutom att det ska vara fråga om en privaträttslig tvist ska det alltså handla om en fråga som parterna förfogar över. En medlingslag för privaträttsliga tvister I syfte bl.a. att genomföra medlingsdirektivet föreslår regeringen en lag om medling i vissa privaträttsliga tvister. Den föreslagna lagen innehåller bl.a. definitioner av begreppen medling och medlingsöverenskommelse. Enligt förslaget ska en talefrist eller preskriptionstid som löper när medlingen inleds löpa ut tidigast efter avslutad medling. Om en medlingsöverenskommelse innehåller en förpliktelse av ett sådant slag att den kan medföra verkställighet i , ska tingsrätten på ansökan av parterna genom beslut förklara överenskommelsen verkställbar (verkställbarhetsförklaring). Att medlingsdirektivet fokuserar på en sådan medling där parterna fritt disponerar över tvisteföremålet ligger enligt regeringen i linje med medlingen som en avtalsbaserad tvistlösningsform. Regeringen påpekar att även om medling också förekommer i indispositiva tvister, krävs i dessa fall myndighets godkännande för att en överenskommelse mellan parterna ska kunna göras gällande. Vidare, anför regeringen, finns det redan möjligheter att få sådana överenskommelser verkställbara genom medverkan av såväl domstol som annan myndighet. Enligt regeringen framstår behovet av att ytterligare reglera denna typ av tvister som klart begränsat. Vidare konstaterar regeringen att en ordning som även innefattar indispositiva tvister ställer helt andra krav på den prövning som ska göras. I beaktandesats 21 i direktivet erinras det om att det i II-förordningen (rådets förordning (EG) 2201/2003 av ) föreskrivs att en överenskommelse mellan parter måste vara verkställbar i den medlemsstat där den ingicks för att den ska kunna vara verkställbar i en annan medlemsstat. I samma beaktandesats anges att direktivet inte bör uppmuntra till att kringgå den ordningen. Mervärdet av att införa en ordning som möjliggör verkställbarhet vid sidan av II-förordningen framstår enligt regeringen som litet. Vidare framhåller regeringen att det inte framstår som lämpligt att för dessa tvister möjliggöra konfidentialitet för uppgifter som en part lämnar gentemot den andra parten, när det är fråga om omständigheter som rör ett barns bästa eller andra skyddsvärda intressen som parterna inte fritt förfogar över. Sammantaget gör regeringen bedömningen att indispositiva tvister inte bör omfattas av övervägandena i propositionen. Den nya medlingslagen föreslås därför endast gälla sådana privaträttsliga tvister som i är dispositiva, dvs. tvister där förlikning om saken är tillåten. För medling eller förlikningsverksamhet som sker i inom ramen för ett mål eller ärende hos domstol, annan myndighet eller skiljenämnd finns regelverk i respektive processlag. Regeringen föreslår därför att den nya medlingslagen inte ska gälla för en sådan medling eller förlikningsverksamhet. Direktivet gäller gränsöverskridande tvister men förhåller sig positivt till att även inhemsk medling inkluderas. Regeringen föreslår att medling i utan något gränsöverskridande inslag ska omfattas av den nya medlingslagen. Däremot bör, enligt regeringen, medling i en annan medlemsstat i EU utan gränsöverskridande inslag inte omfattas av lagen. Regeringen anser inte heller att lagen bör omfatta medling utanför EU och Efta. Förlikning och medling i domstol Regeringen konstaterar att parterna i allmänhet har mycket att vinna på att träffa en förlikning i en pågående process. Detta är en etablerad form av frivillig tvistlösning. Enligt regeringen finns det utrymme att ytterligare öka möjligheterna för parterna i en domstolsprocess att komma överens på frivillig väg och i övrigt förbättra förutsättningarna för en sådan verksamhet. Detta gäller enligt regeringen inte minst särskild medling i domstol, som används endast i begränsad omfattning. Regeringen föreslår att rättens skyldighet att verka för förlikning skärps. För att tingsrätten ska kunna underlåta att väcka frågan om förlikning bör det enligt regeringen finnas konkreta skäl som talar emot det. I propositionen föreslås därför att 42 kap. 17 § ändras på så sätt att tingsrätten ska verka för att parterna förliks eller på annat sätt uppnår en samförståndslösning, om det inte är olämpligt med hänsyn till målets beskaffenhet och övriga omständigheter. Enligt regeringen gör sig fördelarna med den föreslagna ordningen gällande också i indispositiva tvistemål. Den föreslagna regleringen omfattar därför även dessa mål. Alternativet att förordna om särskild medling bör enligt regeringen övervägas i fler fall än som sker enligt nuvarande ordning. Som exempel nämns i propositionen att medlingsförfarandet inte bör reserveras för mål som kan antas kräva stora resurser. Att tydligare lyfta fram särskild medling kräver enligt regeringen att förlikningsförhandlingar och särskild medling i 42 kap. 17 § i större utsträckning likställs. I propositionen föreslås därför att tingsrätten vid tillämpning av första stycket i paragrafen, i ett mål där förlikning är tillåten, får besluta om särskild medling om parterna samtycker till det. De nu gällande bestämmelserna i 42 kap. 17 § om skyldighet att verka för att parterna förliks m.m. gäller endast processen i tingsrätten. Det förekommer emellertid att även hovrätten agerar i syfte att få parterna att träffa en förlikning. Regeringen ifrågasätter inte detta, utan framhåller tvärtom att fördelarna med en förlikning gör sig gällande även i hovrätten. Det finns därför anledning att reglera hovrättens förlikningsverksamhet. Hovrättens roll som överinstans talar dock enligt regeringen emot att hovrätten får en lika omfattande skyldighet i detta hänseende som förslaget innebär för tingsrätten. I propositionen föreslås därför en ny bestämmelse som innebär att om det är lämpligt med hänsyn till målets beskaffenhet och övriga omständigheter bör hovrätten verka för att parterna förliks eller på annat sätt uppnår en samförståndslösning. Enligt regeringen bör vidare hovrätten liksom tingsrätten ha en lagreglerad möjlighet att även i indispositiva mål verka för att parterna löser sin tvist på frivillig väg. Även hovrätten ska vidare kunna besluta om särskild medling i dispositiva tvistemål om parterna samtycker till det. Regeringen anser att en förlikning i domstol efter särskild medling även i fortsättningen ska göras verkställbar på samma sätt som , dvs. genom att rätten stadfäster den i en dom. Enligt regeringen framstår det som en brist att hyres- och arrendenämnderna inte kan stadfästa förlikningar. Regeringen föreslår därför att även en förlikning som har ingåtts efter medling i en hyres- och arrendenämnd ska kunna stadfästas på samma sätt som i domstolar. I motion 2010/11:Ju17 begär motionärerna att regeringen ska återkomma till med lagförslag som gör lagen om medling i vissa privaträttsliga tvister tillämplig även på vårdnads- och umgängestvister. Motionärerna vill även att regeringen tar fram lagförslag om undantag i medlarnas tystnadsplikt för sådana tvister, när det behövs för att ta till vara barnets bästa. I likhet med regeringen anser utskottet att det är angeläget att vidta åtgärder för att stärka medlingens attraktionskraft och öka användningen av medling och förlikning. Utskottet välkomnar därför propositionen. Regeringens förslag framstår enligt utskottet som väl avvägda, och utskottet ställer sig bakom såväl förslaget till lag om medling i vissa privaträttsliga tvister som övriga lagförslag. Av de skäl som regeringen anför i propositionen instämmer utskottet i att indispositiva tvister inte bör omfattas av medlingslagen. Liksom regeringen kan utskottet konstatera att direktivet gör undantag för sådana rättigheter som parterna inte förfogar över enligt tillämplig lagstiftning. Utskottet delar också regeringens uppfattning att behovet av att även låta överenskommelser i indispositiva tvister omfattas av den föreslagna regleringen framstår som begränsat med hänsyn till de möjligheter som redan finns att få sådana överenskommelser verkställbara. Till detta kommer det som anges i beaktandesats 21 i medlingsdirektivet om att direktivet inte bör uppmuntra till att kringgå II-förordningens krav när det gäller verkställbarhet. Utskottet föreslår sammanfattningsvis att antar regeringens förslag till lag om medling i vissa privaträttsliga tvister och övriga lagförslag i propositionen samt avslår motion JuU17. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservation. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Regeringens lagförslag (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut borde ha följande lydelse: antar regeringens förslag till 1. lag om medling i vissa privaträttsliga tvister, 2. lag om ändring i , 3. lag om ändring i utsökningsbalken, 4. lag om ändring i lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder, 5. lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), och tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller proposition 2010/11:128 och motion 2010/11:Ju17. Mot bakgrund av de brister när det gäller vårdnads- och umgängestvister som har diskuterats vid olika familjerätter i finns det anledning att fundera över om den nuvarande modellen för lösande av sådana tvister, dvs. medling och samarbetssamtal, verkligen är ändamålsenlig. Det medlingsinstitut som regeringen för fram i propositionen framstår som väl avvägt och skulle enligt min mening ge större tyngd åt överenskommelser som har träffats i en familjerättslig tvist. Den nya medlingslagen skulle kunna vara ett starkt verktyg för tvistande föräldrar och ge dem ett tillfälle att försöka komma överens. Fördelarna med medling är alltför stora för att inte tillämpas i vårdnads- och umgängestvister, och medlingslagen bör därför vara tillämplig även på sådana tvister. Till skillnad från regeringen kan jag inte finna att medlingsdirektivet uppställer något hinder mot detta, se beaktandesats 20 och artikel 7.1 a i direktivet. som medlingslagen blir tillämplig på vårdnads- och umgängestvister bör ett undantag införas för medlarnas tystnadsplikt när det gäller uppgifter som medlaren har fått del av i ett medlingsförfarande i en sådan tvist, när det behövs för att ta till vara barnets bästa. Regeringen bör återkomma till med lagförslag som tillgodoser det anförda. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2010/11:128 Medling och förlikning ökade möjligheter att komma överens: antar regeringens förslag till 1. lag om medling i vissa privaträttsliga tvister, 2. lag om ändring i , 3. lag om ändring i utsökningsbalken, 4. lag om ändring i lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder, 5. lag om ändring i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). 2010/11:Ju17 av och (båda SD): begär att regeringen lägger fram förslag till lag om att mål om vårdnad och umgänge med barn ska kunna omfattas av tillämpningen av lag om medling i vissa privaträttsliga tvister samt förslag till lag om undantag från tystnadsplikten för medlare i enlighet med vad som anförs i motionen. Jag välkomnar regeringens proposition. Jag tycker att den är väl avvägd. I den föreslås ökade möjligheter till förlikning och medling på flera områden än vad vi har . Om det är något som vi kan vara överens om så är det att om man kan komma överens på frivillig väg är mycket vunnet både samhällsekonomiskt och på individnivå. Däremot saknar jag i propositionen, vilket jag föreslog i min följdmotion, att medling och förlikning även ska erbjudas tvistande parter i vårdnadsstrider och umgängesstrider. Även där skulle individ och samhälle kunna göra betydande vinster. Speciellt skulle det kunna minska risken att barn kommer i kläm i långa och svåra vårdnadsstrider då föräldrar inte är eniga. Utifrån barnperspektivet förordar vi samma typ av medling när det gäller vårdnadsstrider som regeringen i propositionen vill erbjuda andra aktörer. Kan föräldrar inte komma överens i familjerätten anser vi att medling av domare ska vara en självklar möjlighet och ett alternativ. Skillnaden mellan familjerätten och en erfaren domare som medlare är att domaren har erfarenhet av att processa. Det finns därmed en helt annan juridisk tyngd vilken man saknar i familjerätten. Till skillnad från familjerätten och den medling som finns och som ytterst sällan används anser vi att medlaren ska ha sekretess. Det går lite lättare att föra ärliga och öppna samtal under sådana former och det går då också lättare att komma överens om ett avtal. har valt att avstyrka motionen. Man anser att möjligheter redan finns att få sådana överenskommelser verkställbara. Jag anser däremot inte att möjligheterna är likvärdiga andra former av medling. Jag föreslår därför att alla tvistande parter ska få möjlighet till medling som andra olika aktörer har. Jag yrkar bifall till reservationen. tillsatte dåvarande chefen för , det socialdemokratiska statsrådet , en särskild utredare för att belysa förutsättningarna för ett alternativt tingsrättsförfarande för tvistemål och överväga hur förfarandet borde utformas. Utredaren skulle även analysera orsakerna till att medling inte är så vanligt förekommande i och ta ställning till vad som skulle kunna göras för att få en ökad användning av medlingsinstitutet. En av slutsatserna i utredningens betänkande Alternativ tvistlösning var: "De kostnader som är förenade med det nuvarande medlingsförfarandet har stor betydelse för medlingens begränsade användning. En förutsättning för att användningen av medling skall öka är därför enligt utredarens uppfattning att den åtminstone till viss del kan tillhandahållas utan kostnad för parterna. "Vi socialdemokrater tycker att det med den väntade ökade medlingsverksamheten är av största vikt att den nya lagen följs upp så att det här inte blir ett betydligt dyrare alternativ för parterna än det befintliga domstolsförfarandet.Det är också viktigt vid en framtida uppföljning att se över kompetens och utbildning när det gäller medlarna då man nu valt att gå ifrån utredningens förslag om att ha särskilt utbildade domare som medlare. Trots allt anser vi att fördelarna i föreliggande betänkande överväger.EU:s medlingsdirektiv, som i sista stund inarbetas i svensk lag, föreskriver inte att medlemsstaterna måste tillhandahålla medling men uppmuntrar medlemsländerna till att ställa vissa krav på den medlingsverksamhet som finns i medlemsstaterna. Man har då krav på ett strukturellt arbetssätt och på kompetens och kvalitet.Den nya lagen stärker tingsrättens skyldighet att föreslå medling i de fall det inte är olämpligt som ökade möjligheter till stadfästande i domstol införs. Även i hovrätten införs nya regler om förlikning och särskild medling. Parter som hamnat i tvist med varandra har i allmänhet mycket att vinna på att lösa tvisten på frivillig väg. I förhållande till en domstolsprocess eller ett skiljenämndsförfarande kan både tid och pengar sparas.Parterna kan också känna sig nöjda med att de själva haft inflytande över lösningen av sin tvist. En sådan lösning bör vara lättare för dem att acceptera än att få en dom. Genom att parterna frivilligt når en överenskommelse om sin tvist ökar också möjligheterna för dem att fortsätta ett samarbete eller en affärsrelation när tvisten avslutats.Samhället har också mycket att vinna på att uppmuntra parter att söka en frivillig lösning på sin tvist. Bland annat kan domstolarna i större utsträckning lägga resurser på mål där förlikning inte är tillåtet och där det saknas förutsättningar att komma överens.Vi socialdemokrater står bakom utskottets förslag och yrkar avslag på motionen.I detta anförande instämde och (båda S). Motionen har avstyrkts av olika orsaker. Bland annat handlar det om att parterna inte förfogar över detta med "enligt tillämplig lagstiftning". Nej, men jag tycker att vi ska ändra lagen så att parterna får möjlighet till en frivillig överenskommelse. Det är ett bättre alternativ än att tvisten ska fortsätta i all oändlighet med obearbetade konflikter. Jag ser inget problem med att ändra lagstiftningen i det avseendet.Det har även tagits upp att man är orolig för att kringgå II-förordningens krav när det gäller verkställbarhet. Med det menas att om medlingsdirektivet inte är verkställbart i ett land ska man kunna åka till annat land där det är verkställbart och att det skulle kunna bli en typ av missbruk av det.Visst finns kanske den möjligheten, men vi tror inte att det på det här viset blir någon större rush. Dels finns det inga pengar att tjäna på att åka runt till olika länder för att få verkställbarhet. Dels anser vi inte att det blir något större besvär för domstolen att verkställa ett sådant här beslut.Man har även tagit upp frågan om att sekretessen skulle kunna vara problematisk. Vi håller inte riktigt med om det. Även i artikel 7.1 i medlingsdirektivet står det att sekretessen får brytas när det är nödvändigt för att tillvarata barns bästa. Det är också vad vi förespråkar.Vidare kan jag hänvisa till punkt 20 i preambeln där det sägs att om man erkänner medlingar ska dessa också erkännas och verkställas i EU i enlighet med I- och II-förordningarna.En medling som till skillnad från har sekretess, vilket gör att ärliga samtal bättre kan komma till stånd, gör att man lättare kan erkänna saker som den anklagande parten för fram. som utredningen om medling och förlikning pågick såg man i den nya vårdnadsutredningen över den juridiska processen för vårdnadsmål. Förändringar kom i lagen som medförde ökade möjligheter till medling i domstol vid vårdnadsmål. Det här trädde i kraft den 1 juli 2006.I dag är det möjligt att få medling i domstol även i vårdnadsmål. Då är det domare med extra utbildning i familjerätt som har de målen.Förutom det har vi valt modellen att ha detta i familjerätten i stället för i . Då har vi speciellt utbildade socionomer eller specialpedagoger inriktade på familjeterapi.Vi tycker att det är viktigt att barnens behov sätts i centrum. Det finns en väl utvecklad metodik inom för att ta till vara barnens behov. finns även möjlighet för föräldrarna, om dessa kommer överens, att avtala om vårdnad, boende och umgänge.