bet · GY01TU13 · 2011-03-23 00:00:00 — I lagrådsremissen lämnas förslag till en ny lag, som avser att genomföra och rådets direktiv /33/EG av om främjande av rena och energieffektiva vägtransportfordon. Syftet är att främja marknaden för rena och energieffektiva fordon. I förslaget till ny lag står att upphandlande myndigheter och enheter vid köp och leasing av bilar ska beakta den energi- och miljöpåverkan som är kopplad till driften . Utskottet vill erinra om Svensk Kollektivtrafiks miljöprogram som har utvecklats till ett branschgemensamt dokument. Programmet har arbetats fram i samarbete med , och . De miljömål som satts upp är bl.a. att 2020 ska av kollektivtrafikens persontransportarbete utföras med fossilfri energi, och kollektivtrafiken ska använda mindre energi per personkilometer jämfört med . Utskottet vill också erinra om att i enlighet med beslut om mål för transportpolitiken ska det övergripande målet även fortsättningsvis vara att säkerställa en samhällsekonomiskt effektiv och långsiktigt hållbar transportförsörjning för medborgarna och näringslivet i hela landet. I och med beslut har de tidigare sex delmålen ersatts med dels ett funktionsmål om tillgänglighet, dels ett hänsynsmål om säkerhet, miljö och hälsa. Transportsektorn bidrar till att miljökvalitetsmålet Begränsad klimatpåverkan nås genom en stegvis ökad energieffektivitet i transportsystemet och ett brutet fossilberoende. bör ha en fordonsflotta som är oberoende av fossila bränslen. Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att det inte behövs något initiativ från sida. Motion 2010/11:T246 (KD) avstyrks därmed. Färdtjänst och tillgänglig kollektivtrafik för funktionshindrade Utskottets förslag i korthet Utskottet föreslår att avslår motioner om färdtjänst och tillgänglig kollektivtrafik för funktionshindrade bl.a. med hänvisning till tidigare ställningstagande och pågående beredningsarbete. Jämför reservation 16 (S, MP, V). I motion 2010/11:T202 av och (båda C) framhålls att lagen (1997:735) om riksfärdtjänst utgår från att det är inom gränser som det är rimligt och naturligt att åka för den som är funktionshindrad. Den synskadade mamman i kan alltså få rätt att besöka sin dotter i , en resa som förmodligen kostar med ledsagare, medan lagen inte kan medge riksfärdtjänst till hennes andra dotter i en resa som tar och kostar några hundralappar. Motionärerna är införstådda med att det måste finnas geografiska gränser för när riksfärdtjänst ska få användas, men det är fullt rimligt att göra lagen flexiblare så att korta resor till våra nordiska grannländer kan medges, anser motionärerna. I motion 2010/11:T203 av (KD) anförs att en förutsättning för ett aktivt och delaktigt liv är kunna förflytta sig. När kollektivtrafiken blir mer tillgänglig kan den användas av fler som annars är i behov av färdtjänst. Målet måste vara att alla, oavsett funktionsnedsättning, ska kunna nyttja den allmänna kollektivtrafiken hela resan, från start till mål. Det ställer krav på systemlösningar där hela stråk ska uppfylla gemensamma krav på tillgänglighet. Tillgänglighetsarbetet ska inkludera både fordon, stationer och hållplatser samt vägen till kollektivtrafiken. Regeringen har ett övergripande ansvar och bör därför ytterligare driva på tillgänglighetsarbetet på olika nivåer. I motion 2010/11:T317 av (S) framhålls att färdtjänsten i många kommuner fungerar på ett utmärkt sätt. Ett problem är dock att omfattning, tillgänglighet, avgifter m.m. varierar mellan kommunerna. Möjligheten för en funktionshindrad person att ta del av samhällets stödinsatser är med andra ord beroende på vilken kommun hon eller han bor i. Frågan har varit föremål för behandling men utan önskvärt resultat. Motionärerna menar att frågans principiella dimension kvarstår, nämligen den om en ändring som likställer funktionshindrades rättigheter oavsett kommuntillhörighet. Mot denna bakgrund finns ett behov av att överväga någon form av mer enhetliga och gemensamma regler för färdtjänsten, anser motionärerna. I motion 2010/11:T416 av (M) framhålls att rullstolstaxi innebär en stor frihet för den enskilde i hans eller hennes möjligheter att leva ett vanligt och funktionellt liv. Motionärerna pekar bl.a. på att i vissa kommuner i har man sådana regler att den funktionsnedsatte måste beställa färdtjänst minst i förväg för att åka till en annan kommun. I grunden måste den som har ett funktionshinder kunna leva ett så vanligt liv som möjligt samt kunna förflytta sig på ett smidigt sätt. Motionärerna föreslår en översyn om att göra rullstolstaxi till en nationell fråga. I motion 2010/11:T463 av och (båda S) anser motionärerna att färdtjänsten utvecklats till en resandeform där brukarna inte kan passa tider, sköta sina åtaganden i arbetslivet eller som föräldrar, eller i övrigt resa på samma villkor som övriga medborgare. Kommunernas olika tillämpning av lagen innebär att det har uppstått otaliga variationer i hur färdtjänsten kan användas på olika håll i . Motionärerna framhåller behovet av att överväga någon form av mer enhetliga och gemensamma regler för färdtjänsten. I motion 2010/11:T468 av och (båda S) framhåller motionärerna att riksfärdtjänsten fungerar mycket olika från kommun till kommun. Bedömningen av vilken funktionsnedsättning som berättigar till riksfärdtjänst, begränsningar av antalet riksfärdtjänstresor och begränsningar av vad man får ha med sig för bagage under resan är exempel på olikheter. Det har hänt att man nekats att ta med sig ledsagare under resan därför att man åker taxi hela vägen eller därför att man har med sig en ledarhund. I ett antal kommuner går det inte att få resa med riksfärdtjänst om man är gravt synskadad eller helt blind. Motionärerna efterlyser en översyn av riksfärdtjänsten i syfte att åstadkomma enhetliga regler i hela landet. När utskottet senast behandlade frågor om färdtjänst och tillgänglig kollektivtrafik för funktionshindrade (bet. 2009/10:TU21) framhölls betydelsen av dessa viktiga frågor. Utskottet har även i tidigare betänkanden behandlat dessa frågor och bl.a. konstaterat att det i närtidssatsningar på trafikens infrastruktur ingick för att påskynda en anpassning av järnvägsstationer för funktionshindrade. Utskottet har också sagt sig vara bekymrat över att regeringen bedömt att målet som beslutat om att kollektivtrafiken ska göras tillgänglig för personer med funktionsnedsättning inte såg ut att nås. Vidare har utskottet hänvisat till EU-förordningen om rättigheter och skyldigheter för tågresenärer, kallad för järnvägspassagerarförordningen, som trädde i kraft . Skyddet för järnvägspassagerarna har därmed utökats, särskilt vad gäller passagerare med funktionshinder eller nedsatt rörlighet eftersom förordningen bl.a. innehåller bestämmelser om icke-diskriminering och rätt till assistans (ledsagning). Med anledning av järnvägspassagerarförordningen har och börjat tillhandahålla assistans på 124 järnvägsstationer för personer som är i behov av det i samband med tågresor. Utskottet kan konstatera att den regionala kollektivtrafikmyndigheten i den nya kollektivtrafiklagen ges ett övergripande ansvar för att verka för att kollektivtrafiken i länet anpassas så att den är tillgänglig för alla resenärsgrupper. I trafikförsörjningsprogrammet ska det redovisas tidsbestämda mål och åtgärder för hur kollektivtrafiken ska anpassa med hänsyn till behov hos personer med funktionsnedsättning. Vidare ska myndigheten definiera vilka bytespunkter och linjer i ett prioriterat nät som ska vara fullt tillgängliga för alla resenärer. När det gäller frågor om färdtjänst, som tas upp i flera motioner, är detta en transportform som är avsedd att komplettera kollektivtrafiken. Färdtjänst ska vara tillgänglig för personer som har väsentliga svårigheter att förflytta sig på egen hand eller att resa med allmänna kommunikationsmedel. Tillstånd att nyttja färdtjänst beviljas av kommunen efter behovsprövning. Färdtjänsten regleras i lagen (1997:736) om färdtjänst. Riksfärdtjänst är en transportform som i huvudsak avser resor mellan kommuner. Kommunen är tillståndsansvarig och lämnar ersättning för kostnader utöver normala reskostnader för personer som till följd av ett stort och varaktigt funktionshinder måste resa på ett särskilt kostsamt sätt. Riksfärdtjänsten regleras i lagen (1997:735) om riksfärdtjänst. Utskottet vill erinra om att Utredningen om en ny kollektivtrafiklag också fick i uppdrag att studera om det var lämpligt att föra ihop lagarna om färdtjänst och riksfärdtjänst. Utredningen lämnade ett förslag på en sådan samlad lag. Inom ramen för den föreslagna lagstiftningen om en ny kollektivtrafiklag valde dock regeringen att inte ta upp detta förslag till behandling. Utskottet kan i sammanhanget också erinra om att Utredningen om en ny kollektivtrafiklag i sitt slutbetänkande SOU 2009:81 Lag om resenärers rättigheter i lokal och regional kollektivtrafik har lämnat förslag till hur resenärsrättigheter i kollektivtrafiken kan stärkas i den svenska lagstiftningen. Utredaren har bl.a. föreslagit att det lagstiftas om vissa särskilda rättigheter för personer med funktionshinder eller nedsatt rörlighet. Det handlar om rätten att resa samt om rätt till assistans, ledsagning och information. Regeringen, som remissbehandlat utredningens betänkande bereder nu frågan och planerar att överlämna en proposition till . Utskottet kan i sammanhanget nämna att Kommuner och Landsting (SKL) har presenterat en studie om stöd till personer med funktionsnedsättning, som bl.a. baseras på en granskning av kommunernas webbplatser . Resultatet visar bl.a. att i stort sett samtliga kommuner har webbplatser med information för personer med funktionsnedsättning. Av studien framgår dock att det finns ett utvecklingsbehov när det gäller webbplatsernas utformning. Vidare vill utskottet framhålla att trafikhuvudmännen arbetat med att successivt öka tillgängligheten för personer med funktionsnedsättning inom kollektivtrafiken. Som exempel kan nämnas att lokaltrafik (SL), och Skånetrafiken har ledsagarservice som bl.a. innebär att en resenär med funktionsnedsättning som behöver hjälp att byta mellan olika färdmedel eller linjer får ledsagning. För att bedöma tillgängligheten på vägnätet för personer med funktionsnedsättning mäts andelen busshållplatser som åtgärdats så att de blir användbara för personer med funktionsnedsättning. Utskottet kan nu notera att av regeringens redovisning i budgetpropositionen av det nationella handlingsprogrammet för kollektivtrafikens långsiktiga utveckling framgår att av busshållplatserna på det nationella vägnätet åtgärdats, på det regionala vägnätet och på det kommunala vägnätet. Utskottet kan instämma med regeringen att ökade förutsättningar därmed har skapats för att en större andel personer med funktionsnedsättning ska kunna använda sig av transportsystemet. Utskottet har tidigare gett uttryck för att behovet av åtgärder för att göra kollektivtrafiken användbar för personer med funktionsnedsättning i grunden är en demokratifråga, dvs. att det handlar om att skapa möjligheter för alla personer att på lika villkor kunna arbeta, studera och delta i olika aktiviteter i samhället. Utskottet kan konstatera att viktiga frågor som rör tillgängligheten för personer med funktionsnedsättning har uppmärksammats och att regeringen har vidtagit åtgärder för att förbättra resemöjligheterna även för dessa resenärsgrupper. Som framgått bereds också vissa frågor vidare inom . Motionerna 2010/11:T202 (C), 2010/11:T203 (KD), 2010/11:T317 (S), 2010/11:T416 (M), 2010/11:T463 (S) och 2010/11:T468 (S) avstyrks mot denna bakgrund av utskottet. Utskottets förslag i korthet Utskottet föreslår att avslår motioner om Gotlandstrafiken, bl.a. med hänvisning till tidigare ställningstaganden och pågående arbete inför nästa avtalsperiod för färjetrafiken till . Jämför reservation 17 (S, MP) och särskilt yttrande (V). I motion 2010/11:T286 av (S) anförs att läge gör kommunikationerna med omvärlden till en nyckelfråga, och förbindelserna med fastlandet är avgörande för utveckling och konkurrenskraft i förhållande till andra delar av . Trafiksystemen ska inrymma utvecklingsmöjligheter och flexibelt kunna anpassas till nya förutsättningar. För tillväxt och utveckling är även fungerande transportmarknader viktiga. Bra kommunikationer till och från är en betydelsefull del av profil och varumärke. Målgrupperna för trafiken är framför allt den bofasta befolkningen på och det gotländska näringslivet. Motionären anser att infrastrukturplaneringen bör beakta behovet av goda förbindelser till och från . I motion 2010/11:T287 av (S) sägs att en väl fungerande och kvalitativ färjetrafik mellan och det svenska fastlandet är av avgörande betydelse för utveckling och konkurrenskraft i förhållande till övriga delar av . På samma sätt är det statens ansvar att det finns likvärdiga transportmöjligheter i hela landet och att i detta avseende inte får ges sämre villkor än övriga landet. har också vid olika tillfällen gett uttryck för detta. Då Gotlandstrafiken är en del av det nationella trafiksystemet, anser motionären att det är av avgörande betydelse att de beslut som möjligen är på väg att ge (Region ) ett ansvar för nuvarande och kommande trafikavtal med Gotlandstrafiken, inklusive upphandlingen för kommande perioder, inte enbart fattas av regeringen utan att de också underställs för prövning. I motion 2010/11:T288 av (S) tas frågan om Gotlandstillägget upp. Motionären hänvisar till en rapport av myndigheten , som föreslår att systemet med Gotlandstillägget avskaffas. Skälen för detta är flera, bl.a. anser man att systemet motverkar en konkurrens på lika villkor på transportmarknaden, att det inte finns möjligheter till insyn i hur systemet fungerar och att effekterna därmed inte kan utvärderas. Tillväxtanalys anser att en lämplig tidpunkt för att avskaffa dagens system kan vara i samband med den nya avtalsperioden för färjetrafiken . Enligt motionären är det av största vikt att något börjar hända i frågan om Gotlandstillägget i enlighet med vad Tillväxtanalys förordade om vikten av att en avreglering sker under ordnade former. I motion 2010/11:T293 av (M) anförs att statliga Rikstrafiken kommer att läggas ned. Ansvar och verksamhet kommer att övergå till . Det är en utveckling som är välkommen, inte minst mot bakgrund av de ofta egendomliga turer upphandling av färjetrafiken till och från tagit. , som övergår till Region , har visat intresse för att överta det upphandlande ansvaret för trafiken, dock med betoning på statens fortsatta finansieringsansvar. Ett sådant samarbete mellan staten och Region synes intressant. I mötet mellan statens resurser och regionens detaljkompetens torde trafiken ges goda förutsättningar vid framtida upphandlingar. I motion 2010/11:T504 yrkande 29 av m.fl. (MP) anförs att många väljer att ta med sig bilen då de åker till . Motionärerna vill införa ekonomiska styrmedel så att fler människor lämnar bilen hemma och i stället tar med sig cykeln. Det kan innebära bra paketpris på att ställa bilen på fastlandet och ta med sig cykeln på båten, kombinerat med anpassat boende och god information till cyklister. Rikstrafiken bör i upphandlingen av Gotlandstrafiken ställa krav på säker och trygg bilparkering i och och därmed uppmuntra att lämna bilen på fastlandet. Utskottet konstaterar att linjesjöfarten till och från reglerats av staten . Den modell som staten tillämpar för att tillhandahålla trafiken är anbudsförfarande i konkurrens. En förutsättning för den modell som staten har valt att tilldela tjänstekoncession är konkurrens mellan operatörer och att flera anbud lämnas in. var Rikstrafiken den myndighet som ansvarade för att trafiken kom till stånd. ligger detta ansvar på . Sedan det statliga engagemanget inleddes har, med undantag för en avtalsperiod 19881997, operatörerna varit Rederiaktiebolaget och Destination . Avtalsperioden för den nuvarande operatören är 20092015 (). Antalet resor var ca 1,6 miljoner 2009 och ersättningen från staten uppgick till ca . För att kompensera transportföretagen för merkostnaderna i samband med transporter mellan och fastlandet har dessa rätt att debitera ett frakttillägg i all inrikes fjärrtrafik, det s.k. Gotlandstillägget. Utskottet har behandlat frågor om Gotlandstrafiken vid ett flertal riksmöten. Utskottet har då understrukit att framför allt präglas av beroendet av goda förbindelser med fastlandet, såväl för gods och egen befolkning som för turistflöden. Utskottet har också framhållit att staten har ansvar för att det finns tillfredsställande transportmöjligheter även på och att frågan om ett slopande av det s.k. Gotlandstillägget bör ha en hög prioritet. Med anledning av de nu väckta motionerna vill utskottet lyfta fram att infrastrukturminister besökte . Syftet med besöket var att diskutera den framtida Gotlandstrafiken med kommunstyrelses ordförande och andra företrädare för kommunen. Statsrådet klargjorde då att staten ska ha ett fortsatt ansvar för färjetrafiken till och från , men med ökat inflytande från kommunen. utlovades därför att bli involverad i processen med att ta fram förfrågningsunderlag för nästa avtalsperiod. Som utskottet ser det är tidigare ställningstaganden om Gotlandstrafikens betydelse i linje med vad som efterfrågas i flera av de nu behandlade motionerna. Utskottet vill även lyfta fram den pågående processen inför nästa avtalsperiod där har utlovats ett ökat inflytande. Enligt utskottets mening bör det dock inte vara uppgift att inför den förestående trafikupphandlingen ställa detaljerade krav på exempelvis utformningen av bilparkering vid färjelägena. Utskottet förutsätter i stället att transportpolitiska mål om en hållbar utveckling utgör en utgångspunkt även för den framtida utformningen av färjetrafiken till . Mot bakgrund av det anförda avstyrks motionerna 2010/11:T286 (S), 2010/11:T287 (S), 2010/11:T288 (S), 2010/11:T293 (M) och 2010/11:T504 yrkande 29 (MP). Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Allmänna utgångspunkter för järnvägstrafiken, punkt 1 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), i (S), (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:T226 av m.fl. (V) yrkandena 2 och 7, 2010/11:T272 av (S) yrkandena 15, 2010/11:T276 av Per m.fl. (S), 2010/11:T377 av m.fl. (MP) yrkandena 6 och 7 samt 2010/11:T517 av m.fl. (S) yrkande 3. För att nå de transport- och miljöpolitiska målen som fastställts av riksdag och regering krävs att tågtrafiken upprätthålls och utvecklas. Vi vill också peka på de samordningsproblem som blivit uppenbara de två senaste vintrarna bl.a. när resenärer fått vänta ute i kylan när väntsalarna på stationerna varit stängda. Vi föreslår att det bör ligga i , Jernhusen AB:s och SJ AB:s grundläggande uppdrag att skapa former för väsentligt bättre samverkan. Vi konstaterar vidare att styrningen av endast är baserad på finansiella målsättningar, vilket inte är rimligt sett till att bolaget är en del av den grundläggande samhälleliga infrastrukturen. Vi vill se en väsentligt tydligare styrning av SJ och en bredare definition av företagets målsättningar. Avkastnings- och soliditetskrav är inte ensamma några goda styrinstrument för en långsiktig och ansvarstagande nationell järnvägsverksamhet. SJ:s roll måste förstås ur ett samhällsekonomiskt perspektiv. Vi föreslår att SJ AB:s finansiella målsättningar kompletteras med ett tydligt samhällsuppdrag. Som exempel skulle SJ AB:s uppdrag också kunna vara att bidra till en fördubbling av andelen resande med kollektivtrafik och innehålla krav på samordning mellan den interregionala och regionala tågtrafiken. För att ett nytt samhällsuppdrag ska kunna fullgöras på ett tillfredsställande sätt bör man också överväga styrelsens sammansättning och vilka beslut som ska underställas bolagsstämman. Vi vill slutligen framhålla att bra kommunikationer är en förutsättning för en fungerande arbetsmarknad och för en bättre miljö. Satsningar på infrastruktur är ett effektivt sätt att stimulera sysselsättningen, varför det är viktigt att tågtrafiken fungerar i hela landet. Vi anser därför att regeringen bör göra en översyn av tågtrafiken för att göra den mer tillgänglig för arbetspendling. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. Järnvägstrafikens reglering, punkt 2 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:T226 av m.fl. (V) yrkande 3 och 2010/11:T377 av m.fl. (MP) yrkande 8 och 2010/11:T226 av m.fl. (V) yrkande 1. Vi anser att statsmakternas beslut om avregleringar och privatiseringar missgynnar den enskilda individen och leder till en försämrad och svåröverblickbar järnvägstrafik. Vi menar att fler människor kommer att känna sig tvingade att ta bil, vilket betyder att de miljö- och klimatmål som är uppsatta blir svåra eller rent av omöjliga att nå. En avreglering av tågtrafiken är inte ett sätt att stärka järnvägen, utan snarare ett sätt att undergräva förutsättningarna för ett effektivt och sammanhållet järnvägssystem. Vi anser att staten bör ta ett helhetsansvar för tågtrafiken och att avregleringen bör avbrytas. Vi föreslår att begär att regeringen återkommer med ett förslag som innebär att får huvudansvaret för den nationella persontrafiken. Detta kräver också att SJ:s trafikeringsrätt kompletteras med en skyldighet att genom trafikeringsplikt upprätthålla en väl fungerande kollektivtrafik på järnväg i hela landet. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. kapacitet och robusthet, punkt 3 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), i (S), (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:T226 av m.fl. (V) yrkandena 8 och 9, 2010/11:T272 av (S) yrkande 6, 2010/11:T377 av m.fl. (MP) yrkandena 13, 2010/11:T386 av (S), 2010/11:T465 av m.fl. (S) och 2010/11:T517 av m.fl. (S) yrkandena 1 och 2. Vi anser att majoriteten av de förseningar och störningar som drabbat järnvägstrafiken har sin orsak i ett slitet och överbelastat järnvägsnät. Resenärerna har under de två senaste vintrarna utsatts för svåra påfrestningar. Vi delar därför de förslag till åtgärder som utredningen vinterberedskap (SOU 2010:69) anser måste vidtas både för att göra det svenska järnvägssystemet mer robust. Vi föreslår därför att regeringen ger i uppdrag att redovisa ett samlat åtgärdsprogram för järnvägens vinterberedskap. Vi vill också uppmärksamma vad i en rapport redovisade om situationen i det svenska järnvägsnätet. Enligt finns det risk att situationen kommer att förvärras snarare än att förbättras till följd av bl.a. den prognostiserade ökningen av trafikunderlaget , eftersläpande drift och underhåll, en åldrande teknisk infrastruktur och begränsad kapacitetsutbyggnad i den nuvarande nationella planen. Även om startat ett effektiviseringsarbete för att skapa ökat utrymme för de nödvändiga förändringarna kommer detta arbete enligt ändå inte att vara tillräckligt för att möta alla utmaningarna. bedömer därför att även en översyn av delar av den nationella planen för utveckling av transportsystemet 20102021 kan bli nödvändig. Vi anser också att det är viktigt att ansvar blir tydligt för exempelvis samordning mellan aktörer, teknisk utrustning för snöröjning, störningsinformation till resenärerna och hur ersättningstrafiken ska organiseras. För att komma till rätta med störningar och omfattande tågförseningar kräver vi ökade statliga medel till underhåll av järnvägen. Vi menar också att om andelen resande med kollektivtrafik ska fördubblas, andelen gods på spåren öka och ett robust järnvägssystem skapas måste kapaciteten i järnvägsnätet vidgas.