bet · GY01FiU23 · 2011-04-05 00:00:00 — Vi observerar också det vi kan kalla en nordatlantisk fastighetsbubbla, det vill säga det har funnits och finns bekymmer på fastighetsmarknaden, inte bara i utan också i en rad andra länder på vår sida av , detta kombinerat med en period av låga räntor och mycket låga riskpremier. Allt det här ledde alltså till den utveckling som vi hade. Man ska dock också komma ihåg att vi hade som var väldigt stabil med stabil tillväxt, låg inflation och allmänt sett goda tider. Det ledde måhända till en falsk säkerhet som tog en ända med förskräckelse under den senare delen av decenniet. Många kommer att diskutera, och det här är en del av den ekonomiska historien att grunna på framöver, om det var så att det var en alltför expansiv penningpolitik eller om det var någonting annat. Därtill har vi haft det man kan beskriva som ett globalt sparandeöverskott i den meningen att många länder har genererat tillväxt genom att exportera väldigt mycket och därför har stora bytesbalansöverskott, det vill säga man sparar mer än man konsumerar. Det har gjort det möjligt för andra länder att finansiera sina bytesbalansunderskott på den globala kapitalmarknaden med de slitningar som följer av detta. De globala utmaningar som finns och som vi har framför oss på ett eller annat sätt är bättre regelverk, effektivare tillsyn, stora budgetunderskott som en konsekvens av det man har gått igenom, stora eller till och med växande statsskulder samt stora bytesbalansöverskott i vissa länder och stora underskott i andra länder. Under toppen på den finansiella krisen försvann diskussionen om de globala obalanserna från agendan. De är dock tillbaka med kraft, och det ser man ju om man läser dagens tidningar om G20-mötet till exempel som fokuserar på detta. Låt mig därför säga några ord om vad som sker på dessa tre områden. När det gäller bättre regelverk och frågor om en effektivare tillsyn råder det i grunden en internationell samsyn kring hur regelverken bör förändras över tiden, låt vara att vi talar om ganska långa anpassningsperioder när det gäller hur det ska gå till. Det ser också ganska olika ut i olika länder när det gäller den anpassningsprocess som man måste gå igenom. Här är arbetet en bra bit på väg när det gäller III som har att göra med regler för banker och kapitaltäckning i banker, där man får en global samsyn i fråga om hur det här ska gå till och att detta ska göras. En konsekvens av det blir att detta ska översättas till och inkorporeras i de svenska regelverken. En del i detta är också den europeiska tillsynen, där vi är väldigt nära att skapa och ytterligare ett antal europeiska tillsynsmyndigheter som ska hantera de här frågorna. Det är frågor som har diskuterats väldigt länge, och det är väldigt bra att det här nu kommer till stånd också på europeisk nivå så att vi på ett bättre sätt klarar av en rad gränsöverskridande frågeställningar när det gäller finanssektorn. Stora budgetunderskott och statsskulder är akuta problem i ett antal länder. Det är frågor som är mycket viktiga att ta itu med, men det här leder också till en inte helt enkel balansgång. Tar man i för mycket och för snabbt försvagas nämligen efterfrågan i en rad olika ekonomier, och då får man om man har otur ännu större underskott. Om man å andra sidan gör för lite och om man gör det för sent får man trovärdighetsproblem när det gäller statsskuldens storlek eller statsskuldens tillväxt, och då tvingas man att ta i ännu mer längre fram för att hantera detta. En svårighet är att många länder sparar . Då ställs man inför den globala frågan och frågeställningen i vilken takt det ska ske. I slutändan är det ändå så att man inte kommer undan; på ett eller annat sätt måste budgetarna i olika länder förr eller senare gå jämnt ut. De stora globala obalanserna är sådana att man i vissa länder, till exempel , har för lite export och för stor inhemsk efterfrågan. Det är fortsättningsvis så trots att man har gått igenom en ordentlig lågkonjunktur. I andra länder, till exempel men inte enbart , har man väldigt mycket export och en för låg inhemsk efterfrågan. Det innebär att vi behöver en omfördelning på global nivå av den globala efterfrågan länder emellan, där det är så att de länder som har för lite export växer långsamt och de länder som har mycket export växer snabbt. Vi har alltså även i den meningen stora obalanser mellan länder. Vad som diskuteras är hur detta ska hanteras när många vill exportera. Men alla kan inte exportera. Någon måste också importera, och då ställs man inför frågan: Vad kommer detta att leda till? Går det att trassla sig igenom det här på ett sådant sätt att vi får en anpassningsprocess som är hanterlig, eller leder det till ytterligare bekymmer som ytterst leder till handelsrestriktioner av olika slag? Det är en utveckling som naturligtvis för ett litet, utrikeshandelsberoende land som vore ytterst beklaglig. De spänningar som finns här är mellan den realekonomiska utvecklingen, men som en konsekvens av detta får man också en del spänningar rörande de finansiella flödena och vad som då sker länderna emellan när det gäller de finansiella flödena. För vidkommande ställs vi inför frågeställningen: det här är en väldigt bred bakgrundsbeskrivning, hur ska då positionera sig i de här sammanhangen, om jag använder det språkbruket? Om jag börjar med de offentliga finanserna kan vi konstatera att med de erfarenheter vi har från den förra krisen i då tänker jag framför allt kommer vi fram till att det är bra med stabila ramar för både penning- och finanspolitik. Det betyder att man minskar osäkerheten, och om man klarar av detta i goda tider har man fler frihetsgrader i dåliga tider och det är då lättare att hålla efterfrågan uppe. Vad vi har gjort i är att vi har samlat i ladorna på ett annat sätt av vad många andra har gjort. Det har gjort att vi av en rad olika anledningar i inte behöver spara i samma omfattning. Vi kan titta på statsskuldens utveckling. Den röda grafen visar vad som har skett i . För att göra de här kurvorna jämförbara inkluderas också AP-fondernas innehav av statspapper i statsskulden. Det är därför den siffran är lite högre än den vi vanligtvis brukar diskutera. Då ser vi här vilken resa vi har gått igenom för svenskt vidkommande. Statsskulden steg brant . Sedan går det brant nedåt , och det är det som gör att vi inte har samma bekymmer i som till exempel inom euroområdet och i , där man väl får lov att säga att de här graferna pekar fel på ett sätt som måste åtgärdas längre fram. När det gäller regelverk och tillsyn deltar vi i det arbetet som vi alltid har gjort . Man kan konstatera att svenska banker klarar sig relativt bra i det här sammanhanget. De orosmoment och det bekymmer vi har haft är att några svenska banker har förorsakat det svenska folkhushållet en extern effekt i via sin verksamhet i , vilken inte har varit särskilt lyckosam. Det har vi då haft att hantera. När vi blickar framåt kan vi konstatera att svensk finanssektor har en stor balansomslutning i förhållande till svensk bruttonationalprodukt, det vill säga svenska banker är stora i förhållande till svensk ekonomi. De har en stor marknadsfinansiering jämfört med många andra banker, och en stor del av den marknadsfinansieringen kommer utomlands ifrån. Det betyder att svenskt bankväsende i hög grad är internationaliserat och beroende av vad som pågår i resten av världen. Om man tittar på de globala obalanserna och översätter dem till hur vi har det hemmavid kan vi konstatera att vi i har haft ett stort bytesbalansöverskott. Det är en konsekvens av att vi i har ett högt sparande och en god utveckling när det gäller den svenska exporten. Det höga sparandet kommer sig av att vi har god ordning i de offentliga finanserna och att man inom den privata sektorn har valt att spara ganska mycket. Till detta ska man notera, vilket jag tycker är viktigt här, att den svenska växelkursen är marknadsbestämd. Växelkursen blir vad den blir, det vill säga vi har i naturliga förklaringar till varför vi har de överskott som vi har haft och varför vi fortsättningsvis, såvitt vi kan bedöma, kommer att ha kvar dessa överskott. Låt mig då övergå till att översätta detta till svensk penningpolitik och sätta den svenska penningpolitiken in i det här sammanhanget och prata om prognosen och det räntebeslut vi har fattat. Vi kan konstatera att vi har en stark rekyl uppåt i svensk export, vilket har påverkat den svenska ekonomin på ett oerhört positivt sätt. har vi en god utveckling av privat konsumtion. Det är alltså inte bara exporten som går bra, utan vi har också en god utveckling när det gäller den inhemska efterfrågan. Det har såvitt vi kan bedöma att göra med att vi inte har någon större osäkerhet kring de offentliga finanserna. Inkomstutvecklingen är god och kommer att vara så , och vi har också ett högt sparande. Vi ser också en tydlig återhämtning på arbetsmarknaden, vilket naturligtvis är ett mycket positivt skeende. Om man tittar på det här och ser hur det ser ut från exportsidan ser vi här hur den gula linjen visar hur världshandeln nu har tagit rejäl fart igen, men där också världshandeln föll mycket kraftigt. Om man sedan tittar på den totala svenska exporten, den blå kurvan, och jämför den med den röda som visar svensk exportmarknad, det vill säga importen i de länder till vilka vi exporterar mycket, kan vi konstatera att dessa kurvor ligger ganska nära varandra. Det betyder att vi , såvitt vi kan se, inte tappar marknadsandelar i det här sammanhanget. Det är naturligtvis väldigt tillfredsställande att det ser ut på det här sättet och att exporten tar fart igen. Om vi tittar på hushållens sparkvot ser vi den röda linjen som visar utvecklingen i . Går man tillbaka ser man en väldig resa där sparkvoten har ändrats ganska kraftigt över tiden, men där den är hög. Det betyder att det inte finns något behov i av att genomföra dramatiska förändringar när det gäller sparandet och sparkvoten. Det är naturligtvis något väldigt annorlunda om man jämför till exempel med den grå linjen som visar vad som sker i . Den grå linjen påminner mer, om man tittar längst till vänster, om vad som skedde med vår egen sparkvot när våra egna obalanser skulle rättas till . Om man sedan ytterligare betraktar det här från konsumentperspektiv i kan vi konstatera, om man ser på detta myller av kurvor, och det är den röda kurvan som är avgörande för , att konsumentförtroendet när det gäller den allmänna ekonomiska utvecklingen i jämfört med euroområdet och är väldigt högt. Vi är faktiskt tillbaka på nivåer som vi inte har sett i det här sammanhanget. Vi kan också konstatera att i ligger man någorlunda normalt, och i har man det värsta bakom sig. När man ser på arbetslöshetens utveckling ser vi att det har vänt i . Vi fick en topp som var mycket lägre än vi trodde att vi skulle få. Det är naturligtvis väldigt tillfredsställande att vi i det här avseendet hade fel och att det inte blev lika illa som vi trodde. Men vi ser också här att det inte i samma utsträckning har vänt inom euroområdet och i . ligger alltså före, vilket man måhända till en del kan förvänta sig i en öppen ekonomi, därför att det slår snabbare åt båda hållen i den svenska ekonomin. Om man sedan jämför återhämtningen i , euroområdet och ser vi här, om vi tittar på den röda streckade linjen som är vår prognos, att bruttonationalprodukten är tillbaka på ungefär samma nivå som före krisen i , vilket den faktiskt också kommer att vara ungefär i , medan det kommer att ta ytterligare ett tag innan det kommer att inträffa inom euroområdet. Vi ser också att med den här typen av utveckling kommer att ha en snabbare tillväxt än euroområdet. Faktum är att är det land som har den snabbaste tillväxten i . Om man översätter det här till inflationen och vad vi ser för inflationsutveckling framför oss kan jag konstatera att detta gradvis leder till att inflationstrycket ökar i svensk ekonomi, eftersom vi ser god tillväxt framför oss och det leder till att vi närmar oss inflationsmålet mot slutet av vår prognosperiod. Om man tittar på inflationen exklusive ränteförändringar kommer vi ganska nära, och om man tittar på inflationstakten, KPI, inklusive ränteförändringar, kommer KPI, eftersom KPI för med sig räntehöjningar, under den här resan att ligga lite över vårt inflationsmål. För att åstadkomma denna utveckling är det vår bedömning att räntan kommer att höjas , där vi återgår mot någon form av normaltillstånd. Men när jag säger det är det också viktigt att vi påminner oss om att eftersom räntehöjningarna börjar och har börjat vid en väldigt låg nivå så innebär det här att vi fortsättningsvis har en expansiv penningpolitik, eftersom det kommer att ta ett tag innan vi återgår till ett normaltillstånd fullt ut i svensk ekonomi. Om man summerar detta kan vi konstatera att vi ser framför oss goda utsikter för en allmänt sett god ekonomisk utveckling i . Vi har en svår period bakom oss. Vi har haft en extremt låg räntenivå. Det motiverar en normalisering av den svenska penningpolitiken, det vill säga en gradvis högre ränta. Den här bilden ges mot bakgrund av fortsatt stora globala obalanser. Det är globala obalanser dels när det gäller den allmänna ekonomiska utvecklingen som är ganska ojämnt fördelad, dels som en konsekvens av olika typer av finansiella flöden länder emellan och där olika länder väljer olika strategier för att hantera dessa flöden. Eftersom detta i sin tur leder till att finansiella obalanser på ett eller annat sätt vidmakthålls ytterligare ett tag är det svårt att sia exakt om hur det här kommer att te sig framöver. Det är någonting vi inte styr och inte kan ändra på, utan det är någonting som vi helt enkelt har att leva med. En annan faktor som finns att hålla ögonen på är hushållens skuldökning. Hushållens skulder har vid det här laget ökat . Det bör de inte göra hur länge som helst, även om det inte är något akut bekymmer . Ytterligare en faktor som vi har med oss här är farten och styrkan i konjunkturuppgången. har vi vid upprepade tillfällen fått revidera upp våra konjunkturprognoser. Det har naturligtvis varit glädjande att det har blivit på det sättet. Saker och ting normaliseras, men riktigt hur den normaliseringen kommer att gå till mot bakgrund av de globala obalanserna är inte så helt enkelt att veta. Summa summarum är det ändå så att , under den prognoshorisont som vi har, ser vi framför oss en allmänt sett god tillväxt i , och det leder då till gradvis höjd ränta. Ordföranden: så mycket för den inledningen! kommer partiernas företrädare att få möjlighet till frågor och kommentarer. Jag ber att få understryka igen att om ni försöker hålla er till enstaka och tydliga frågor så är det lättare att sköta detta och fler som får möjlighet. Jag ger ordet till partierna i storleksordning, några frågeställare i taget, och därefter släpper jag in riksbankschefen. Vi börjar med det största partiet Socialdemokraterna som här företräds av vice ordförande . (S): Tack ordförande! Jag får tacka riksbankschefen för ett väldigt fint föredrag. Vi ser ju en väldigt stark ekonomisk utveckling, en rekyl, en normalisering som riksbankschefen säger. ser vi en hög arbetslöshet i slutet på prognosperioden, och jag noterar från direktionens protokoll att flera ledamöter i direktionen börjar peka på riskerna för att vi får brist på arbetskraft som vi har en väldigt hög arbetslöshet. har beskrivit det som att bristen på arbetskraft nu stiger snabbare än vad arbetslösheten faller. Han fortsätter: Det tyder på att matchningsproblemen på arbetsmarknaden kan bli påtagliga långt innan arbetslösheten har kommit ned på en normal nivå. Jag skulle vilja fråga just med anledning av detta, för det har ju stor konsekvens på penningpolitiken: Hur bedömer riksbankschefen riskerna för att vi får just den situationen? Vad får det för konsekvenser för penningpolitiken och räntan, och vilka rekommendationer vill riksbankschefen ge för att undvika att vi får en väldigt hög jämviktsarbetslöshet, att arbetslösheten biter sig fast på relativt höga nivåer? Ordföranden: för den frågan! Som företrädare för det näst största partiet hakar jag på en egen. Jag vill ta fasta på två av de riskfaktorer som riksbankschefen lyfte fram på slutet, dels de globala obalanserna, dels farten och styrkan i konjunkturuppgången. Även jag gläds åt det allmänt bättre ekonomiska läget, att går bättre än euroområdet, att vi har fler som arbetar och är ett av få länder som klarar kravet på begränsade budgetunderskott. Men så ser det inte ut överallt inom EU. Som riksbankschefen själv tog upp är ett litet utrikeshandelsberoende land, och därför är det naturligtvis som sade själv en stor osäkerhet i prognoserna vad gäller återhämtning och handel. Både kronans styrka och uppgången i BNP påverkas ju av hur efterfrågan och kraften faktiskt är i de här andra ekonomierna. Det här har också tagits upp i diskussioner som vi hade med externa penningpolitiska utvärderare, Goodhart och Rochet, som konstaterade att det är svårare att göra prognoser i en så här pass orolig värld. Jag skulle ändå vilja formulera en fråga vad gäller osäkerheten i prognoserna och be riksbankschefen återkomma till det. Framför allt med tanke på läget runt om oss, vilka skulle konsekvenserna för de här prognoserna bli vid till exempel en större bankkris i något europeiskt land eller en större skuldkris i något europeiskt land, vilket ju påverkar både växelkurs och handel och därmed våra möjligheter till återhämtning? Jag ger ordet till riksbankschefen . Därefter går vi vidare till . Riksbankschef : Angående den första frågan om matchningsproblem visar den här grafen hur den svenska arbetslösheten har varierat ganska kraftigt över tiden. Sedan är det två exempel på hur man kan skatta det som vi kallar för jämviktsarbetslöshet här. Man kan naturligtvis göra detta på många olika sätt, men vi ser om vi tittar här att det är väldigt stora fluktuationer kring den röda linjen. Det är också något som rör sig över tiden, så det här låter sig inte enkelt göras. Vi noterar om vi tittar på vår prognos att arbetslösheten rör sig nedåt och slutar på , och det är naturligtvis väldigt, väldigt bra. Penningpolitiken är inte designad för att hantera matchningsproblem på arbetsmarknaden, utan penningpolitiken kommer att anpassa sig till vad som sker på arbetsmarknaden i vid mening. Det betyder att man kan tänka sig många olika nivåer på arbetslösheten. Det bestäms av hur utvecklingen blir på arbetsmarknaden och hur den sker. Det är andra som måste ta sig an de frågorna och fundera och vrida och vända på frågeställningen: gör vi så att dessa matchningsproblem inte uppkommer? Det betyder ju att ju mindre matchningsproblem man har, alltså ju bättre i en allmän mening vi är på det i det svenska samhället, desto mer nytta har alla av det. Men det är frågeställningar som måste hanteras av andra. Detta styr till en del vilken inflationstakt man får, och sedan får vi göra våra inflationsprognoser så gott vi över huvud taget förmår och sätta räntan därefter. Den andra frågan, om den globala obalansen och fortsatt styrka i uppgången, hade två delar. Den ena handlade om en bankkris på olika håll i . Jag tror inte att vi kommer att se en bankkris i på det sätt som vi såg när gick i konkurs, och det har att göra med att ett stort antal länder vid det här laget håller på och jobbar igenom en hel del dåliga lån på lite olika sätt i sina banksystem. Det är inte helt och hållet avklarat , men jag ser inte framför mig att systemet bara skulle stanna . Det har att göra med att ett stort antal länder har hållit på med det här redan. Den förser också hela EMU-området med gott om likvida tillgångar, och jag är helt övertygad om att den skulle fortsätta att göra det om det av något skäl skulle uppkomma något alldeles akut som jag inte kan föreställa mig . Såvitt jag kan bedöma är det alltså inte något förestående. Skulle det ändå inträffa blir det sannolikt i länder som är ganska långt från vår del av världen, och det torde då inte påverka oss så mycket. är vi ju i det goda läget att vi, utöver att vi i drar nytta av god tillväxt i länder långt från vårt närområde, har god tillväxt i de nordiska länderna. Också den tyska ekonomin går ganska bra. Det betyder att vi har nytta av vad som sker på långt håll men också på nära håll. Säkert skulle den här typen av problem också påverka , men jag kan inte se att det skulle bli någon större omedelbar katastrof för svenskt vidkommande, även om det kan vara nog så besvärligt i de enskilda länderna. När det gäller en skuldkris är situationen egentligen likartad. Vi har inom EU arbetat med olika typer av skuldhanteringsmekanismer i , men man har inte dragit på de källor man har. Där finns dels hanteringen inom EU som sådan, dels, om inte de räcker eller om man inte önskar utnyttja den fonden, möjligheten att låna i den internationella valutafonden. Jag ser alltså inte någon förestående skuldkris i den meningen att det helt plötsligt skulle bli tvärstopp någonstans. De länder som har dessa bekymmer kommer dock att få leva med dem . Vi vet ju av egen erfarenhet att man inte vänder detta över någon natt. Dessvärre är det väl många som får kämpa med detta i både fem och innan det är färdigt, och det är naturligtvis en återhållande faktor när det gäller efterfrågan i , men för vår del är det inget som kullkastar den konjunkturutveckling som vi ser framför oss. (MP): Jag vill också tacka för det inledande anförandet. Ni berörde ökningstakten i hushållens skuldsättning och att den är mycket högre än ökningen av den disponibla inkomsten. väljer man att sänka räntebanan, säkert välmotiverat. Det kanske inte ger signalen till hushållen att det finns risker med att belåna i så hög grad som man gör. Anser att det kan behöva vidtas andra åtgärder, av andra myndigheter eller av regeringen, för att dämpa ökningstakten i skuldsättningen, och vad skulle de åtgärderna i så fall kunna vara? (FP): Jag tänkte fokusera på oenigheten i direktionen. Eftersom vi sitter här och utövar kontrollmakt i vid mening vill jag börja med att säga att jag inte tycker att oenigheten i sig är ett problem. Jag tycker att det är bra att man har en öppen och tydlig diskussion där åsikter och bedömningar får brytas mot varandra. Jag tror att beslutsunderlaget för då blir bättre. Låt mig då göra mig om inte till så till minoritetens advokat. Jag skulle vilja att riksbankschefen beskriver skillnaden i syn och också varför man i majoriteten har landat i den slutsats man har kommit till. Minoriteten är och . De menar två saker. Dels menar att tar sig rätten att göra en annan bedömning än centralbanker som den i , och . Hur kan göra det? Nog borde väl de stora centralbankerna bättre känna till situationen i deras egna ekonomier än vad riksbank gör? De gör bedömningen att räntebanorna i deras länder kommer att vara lägre än vad bedömer. Enligt protokollet säger : Man ska ha mycket starka och tydliga skäl för att komma till en annan bedömning än vad dessa centralbanker själva uttalar och signalerar. Man kan läsa mellan raderna att direktionens majoritet förefaller ha mindre tilltro till Ramses-modellen, som man använder inom , och kanske allmänt mindre tilltro till den ekonomiska teorin än vad minoriteten har. (C): Min fråga rör företagens möjlighet till finansiering. I den penningpolitiska rapporten tar upp att företagen har tillgång till den finansiering som de behöver. i rapporten kan man dock i ett diagram se att bankernas utlåning till företagen har negativa tillväxttal. När vi pratar med företagare får vi också ofta höra att brist på kapital är ett stort hinder för att man ska kunna växa och anställa. Kan riksbankschefen mer i detalj redogöra för er syn på företagens möjligheter till finansiering och kapitaltillgång? Riksbankschef : Jag börjar med frågan om hushållens skuldsättning. På det här diagrammet ser man hur hushållens skulder har ökat i förhållande till disponibel inkomst. Ett skäl är att det har gått bra i svensk ekonomi.