bet · GY01KU20 · 2011-06-01 00:00:00 — Även vid användning av hemliga tvångsmedel enligt 13 § lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott ska upptagningar och uppteckningar bevaras på samma sätt i de delar de innehåller sådana uppgifter om brott som enligt samma lag får användas för att utreda brott, dvs. sådana brott som i sig kan föranleda tvångsmedelsanvändning enligt den lagen eller försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott, om en sådan gärning är belagd med straff. Upptagningarna och uppteckningarna ska, i de delar de är av betydelse för att förhindra förestående brott, bevaras så länge det behövs för att förhindra brott. De ska därefter förstöras. Beslut om förstörelse fattas av åklagare. Säkerhetspolisen ska verkställa åklagarens beslut om förstörelse. Enligt lagen (2007:980) om tillsyn över viss brottsbekämpande verksamhet ska utöva tillsyn över brottsbekämpande myndigheters användning av hemliga tvångsmedel och kvalificerade skyddsidentiteter och därmed sammanhängande verksamhet. Nämnden ska också utöva tillsyn över Säkerhetspolisens behandling av personuppgifter enligt polisdatalagen (2010:361). Tillsynen ska särskilt syfta till att säkerställa att de brottsbekämpande myndigheternas verksamhet bedrivs i enlighet med lag eller annan författning. Regeringens skrivelse 2009/10:66 överlämnade regeringen skrivelse 2009/10:66 till . I skrivelsen redogörs för tillämpningen av bestämmelserna i om hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning och bestämmelserna i lagen (1995:1506) om hemlig kameraövervakning vid förundersökning i brottmål. I skrivelsen anges dock (s. 1) att den inte omfattar användningen av dessa tvångsmedel i förundersökningar som handläggs av Säkerhetspolisen. fattade JO beslut i ett ärende som gällde granskning av Säkerhetspolisens underlåtenhet att förstöra upptagningar och uppteckningar från hemlig teleavlyssning och teleövervakning (dnr 3088-2010). Den fråga JO prövade var om en förundersökning om tjänstefel skulle återupptas. uppmärksammade vid en granskning av ett enskilt ärende vid att upptagningar och uppteckningar från en hemlig teleavlyssning inte hade förstörts, trots att åklagare hade beslutat att så skulle ske. Upptäckten föranledde Säkerhetspolisen att genomföra en verksamhetskontroll för att utreda om detta var en engångsföreteelse eller om det fanns liknande fall. Tämligen omgående kunde konstateras att det fanns flera andra ärenden i vilka Säkerhetspolisen inte hade verkställt åklagares beslut att förstöra material från hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning. Mot den bakgrunden överlämnades saken till , riksenheten för polismål, för prövning av om tjänstefel hade begåtts. inledde chefsåklagare en förundersökning om misstanke om tjänstefel. Under förundersökningen, som bedrevs under , hölls bl.a. ett femtiotal förhör och material från Säkerhetspolisen granskades. beslutade Per att lägga ned förundersökningen eftersom någon enskild tjänsteman inte ansågs ha handlat på ett sådant sätt att det kunde bedömas som straffbart tjänstefel. JO påbörjade med anledning av vad som framkom i nedläggningsbeslutet en granskning av vad som förekommit. Avsikten var att göra en egen straffrättslig bedömning av det inträffade. I sin sammanfattande bedömning anförde JO bl.a. följande: Överlag gäller emellertid, som torde framgå av min tidigare redovisning, att det för att tala klartext har varit en faslig oreda när det har gällt ansvarsförhållanden och rutiner för att verkställa åklagares beslut om förstörelse, vilket i sin tur medför att straffrättsligt ansvar blir i det närmaste omöjligt att utkräva. Det yttersta ansvaret för denna oordning vilar på Säkerhetspolisens tidigare ledningar som i detta avseende inte styrt verksamheten på ett godtagbart sätt. I sammanhanget kan nämnas att den nuvarande ledningen hade varit på plats i ungefär då saken uppdagades. Jag gör mot denna bakgrund den bedömningen att jag, även om ytterligare utredningsåtgärder inom ramen för en återupptagen förundersökning skulle vidtas, inte kan förvänta en fällande dom mot någon enskild befattningshavare inom . Den nedlagda förundersökningen om tjänstefel ska därför inte återupptas. Avslutningsvis finner jag inte heller skäl att inom ramen för ett ordinärt tillsynsärende ytterligare granska Säkerhetspolisens handlande i fråga om förstörelse av hemligt telematerial. Att fel och brister av allvarligt slag har funnits har klargjorts genom redan vidtagna förundersökningsåtgärder. Av inhämtade uppgifter framgår vidare att Säkerhetspolisens nuvarande ledning synes ha vidtagit adekvata åtgärder för att säkerställa att hemliga tvångsmedel hanteras på ett sätt som är förenligt med lagens föreskrifter. JO:s beslut innebar att den förundersökning om tjänstefel som åklagaren lagt ned inte återupptogs. JO ansåg vidare att det saknades anledning att inom ramen för ett ordinärt tillsynsärende granska Säpos handlande då det redan var utrett att det funnits allvarliga fel och brister. Enligt regleringsbrevet skulle redovisa hur myndigheten bedrivit tillsynsverksamheten samt hur myndigheten planerade att bedriva sin tillsynsverksamhet under 20112012. I redovisningen skulle bland annat inriktningen på tillsynsverksamheten och tillvägagångssättet för att bedriva tillsynsverksamheten beskrivas och kommenteras. Uppdraget skulle redovisas till regeringen () . Enligt regleringsbrevet ska redovisa hur myndigheten har bedrivit tillsynsverksamheten avseende användningen av hemliga tvångsmedel och vilka iakttagelser nämnden gjort på detta område. Uppdraget ska redovisas till regeringen . fattade beslut i sin granskning av Säpos rutiner för förstöring av upptagningar och anteckningar som gjorts vid verkställighet av hemliga tvångsmedel (dnr 171-2009). Denna granskning inleddes . Av beslutet framgår att beslutade om en intern bestämmelse om hantering och uppföljning av hemliga tvångsmedel och förstörande av upptagningar och uppteckningar från sådana tvångsmedel. Enligt nämndens bedömning följer den interna bestämmelsen lagstiftningen om förstöring. Genom en skrivelse som sändes till begärde utskottet svar på följande frågor: På vilket sätt säkerställer regeringen att regeringens myndigheter har säkra interna rutiner och tydliga ansvarsförhållanden så att de föreskrifter och direktiv som regeringen meddelar följs av myndigheten? De bristande rutinerna uppdagades . När fick regeringen kännedom om detta? Inte förrän beslutade om en intern bestämmelse om hantering och uppföljning och förstörande av upptagningar och uppteckningar från sådana tvångsmedel. Har denna långa handläggningstid varit känd för regeringen? Om så är fallet, vad har regeringen gjort för att säkerställa att hanteringen och uppföljningen av hemliga tvångsmedel sker i enlighet med bestämmelsen i 27 kap. 24 § RB? Som svar översändes en inom upprättad promemoria (bilaga A3.3.2). Av svaret framgår bl.a. följande. Den grundläggande bestämmelsen om ledningens ansvar för myndighetens verksamhet finns i 3 § myndighetsförordningen (2007:515). Enligt denna bestämmelse ansvarar myndighetens ledning inför regeringen för verksamheten och ska bl.a. se till att den bedrivs effektivt och enligt gällande rätt och de förpliktelser som följer av medlemskap i och att den redovisas på ett tillförlitligt och rättvisande sätt. Av 4 § framgår att det är ledningens ansvar att säkerställa att det vid myndigheten finns en intern styrning och kontroll som fungerar på ett betryggande sätt. För vissa myndigheter gäller dessutom förordningen (2007:603) om intern styrning och kontroll. I förordningen anges hur kraven i 3 § myndighetsförordningen ska uppfyllas. Regeringen kan på andra sätt skaffa underlag om hur myndigheterna fullgör sina uppgifter. Regeringen kan ge en myndighet i uppdrag att återrapportera sitt arbete på ett visst område. Exempel på en sådan återrapportering är den som aviseras i regeringens skrivelse 2009/10:66 och som omnämns i anmälan. Regeringen kan också ge t.ex. Statskontoret i uppdrag att följa upp hur en annan myndighet fullgör sitt uppdrag. Inom flera sektorer finns det också tillsynsmyndigheter, vars uppgift är att granska hur andra myndigheter fullgör sina uppdrag. Det sätt på vilket sådana myndigheter återrapporterar till regeringen varierar beroende på förutsättningarna på olika områden. När det gäller Säkerhetspolisens användning av hemliga tvångsmedel, kvalificerade skyddsidentiteter och behandling av personuppgifter sker tillsyn av (). I sin årsredovisning redovisar och kommenterar SIN verksamhetens resultat i förhållande till de uppgifter som myndigheten har enligt författning. De iakttagelser som bl.a. JO gör utgör också ett viktigt underlag för regeringens bedömningar av hur myndigheterna fullgör sina uppgifter. Av svaret framgår vidare att informerades av om att brister uppmärksammats i hanteringen av hemliga tvångsmedel och att material som enligt beslut av åklagare skulle ha varit förstört fortfarande fanns kvar. Departementet informerades om att en rad åtgärder för att hantera bristerna hade beslutats av chefen för , bl.a. att anmäla det inträffade till åklagare eftersom det fanns anledning att anta att ett brott som hör under allmänt åtal hade begåtts. Vidare framgår av svaret att muntligen återrapporterade till att en ny intern rutin för hantering av hemliga tvångsmedel var beslutad. I svaret påpekas att den interna bestämmelse om hantering och uppföljning av hemliga tvångsmedel och förstörande av uppteckningar som beslutade om avser en revidering av den nämnda rutinen. I detta sammanhang påpekas i svaret att beslutade om en interimistisk rutin för hantering av hemliga tvångsmedel . Det är viktigt att det finns tydliga och klara interna rutiner och att ansvarsförhållanden och kontrollmekanismer är väl kända för alla inom en myndighetsorganisation. Detta gäller i synnerhet i fråga om det slags ärenden som hanteringen av hemliga tvångsmedel utgör och som rör enskilda individer och integritetskänsliga uppgifter. Av granskningen framgår att i ett tidigt skede fick information av Säkerhetspolisen om vilka åtgärder som beslutats för att komma till rätta med de brister som upptäckts i hanteringen av hemliga tvångsmedel. Nya interna rutiner kom snabbt på plats efter att bristerna uppdagats. Regeringen kan mot denna bakgrund inte anses ha brustit i sitt ansvar för att verksamheten vid myndigheten bedrivs författningsenligt. Granskningen ger inte anledning till något uttalande i övrigt från utskottets sida. 4 Vissa frågor om statsråds tjänsteutövning m.m. 4.1 Fråga om dumpningar av kemiska vapen och radioaktivt avfall i I en anmälan som inkom till begärs att utskottet ska granska den förra socialdemokratiska regeringens underlåtenhet att agera i enlighet med gällande konventioner i fråga om dumpningar av kemiska vapen och radioaktivt avfall i som regeringen enligt mediernas rapportering fått kännedom om, bilaga A4.1.1. Anmälan tar sin utgångspunkt i ett reportage från SVT:s . Enligt ska det finnas tre hemliga rapporter från Försvarsmakten kring dumpningarna, som ska ha ägt rum 19891992. Rapporterna har, menar anmälaren, av allt att döma kommit den tidigare socialdemokratiska regeringen, med som statsminister, som utrikesminister och som kabinettssekreterare, till del 1999/2000. Anmälaren anför att regeringen till synes underlåtit att agera eller varna våra grannländer runt . Anmälaren anför att har tillträtt flera internationella konventioner på det havsrättsliga området, varigenom har förbundit sig att samarbeta i frågor om bl.a. miljö. Utskottet bör därför, enligt anmälaren, granska berörda statsråd och deras agerande. Anmälaren ställer ett antal frågor. Har regeringen eller enskilda statsråd medverkat till att brutit mot ingångna avtal och internationell rätt i och med sin underlåtenhet att agera? Har regeringen som helhet varit informerad? Har regeringen undanhållit information? Hur förhåller sig regeringens agerande i ärendets olika delar till regeringsformen? Bifogat till anmälan finns bl.a. en rad artiklar från mediernas rapportering. Till anmälan bifogas vidare fyra handlingar från Försvarsmakten, Must, som begärt och fått ut vissa delar av, bilaga A4.1.2. Även Försvarsmaktens beslut om utlämnande av dessa handlingar finns bifogat till anmälan, bilaga A4.1.3. Till grund för granskningen har bl.a. legat fyra svarspromemorior från Försvarsdepartementet och två från , bilaga A4.1.4-5 och bilaga A4.1.7. Två av svarspromemoriorna från Försvarsdepartementet innehåller uppgifter som omfattas av sekretess. Dessa svarspromemorior har därför i sin helhet uteslutits ur betänkandet. Utskottet har även begärt att få del av vissa skrivelser och en rapport hos , bilaga A4.1.6. Därutöver har representanter för Försvarsmakten lämnat information till utskottet om innehållet i vissa handlingar. Enligt ett reportage från SVT:s som sändes misstänks den ryska militären ha dumpat kemiska stridsmedel och radioaktivt avfall i utanför . Avfallet ska ha kommit från den ryska flottbasen i Liepāja, . I samband med att föll samman och förklarade sig självständigt 1991 utrymde den ryska militären flottbasen.1[ förklarade sig självständigt och erkände landets självständighet . I reportaget hävdades att den ryska militären gjorde sig av med stridsmedel genom att dumpa tunnor med komponenter till kemiska stridsmedel av typen nervgas och mindre behållare med radioaktivt material i . Flera resor med transportfartyg ska ha ägt rum. En av resorna ska ha gått från Liepāja rakt västerut och där, i höjd med en förhöjning på havets botten, ska medlen ha dumpats i ett område öster om som sedermera blev svensk ekonomisk zon. Uppgifterna om dumpningar kom från , som uppgav sig ha varit anställd inom underrättelsetjänsten och . Reportageteamet mötte honom på . I reportaget sade han bl.a. följande: Här ute dumpade sådant man hade dragit ihop. Det är alltså c-stridsmedel av de moderna slagen, det är radioaktivt waste. De bara körde ut om nätterna och dumpade på två stycken områden. sade att han inte kan gå in på varför han känner till omständigheterna. Han uppgav senare i reportaget att han har hört att det ska finnas en hemlig rapport hos den militära underrättelse- och säkerhetstjänsten, Must. vände sig till Must och fick, uppgavs det i reportaget, först efter omprövning av beslut i fråga om utlämnande av allmänna handlingar, ut tre rapporter. Dessa rapporter, daterade och en , är starkt maskade.2[ Det finns även en rapport daterad , som också synes ha fått ut. I reportaget sägs dock inte något om denna rapport. I en chatt efter reportaget får en av journalisterna i en fråga om vid vilken första tidpunkt funnit tecken på att någon del av svenskt underrättelseväsen kände till dumpningarna, och om den borgerliga regeringen under Bildts ledning kan ha känt till dumpningen redan 19911994. Som svar anger journalisten att det finns en rapport men att den vet vi mycket lite om. Inget tyder just nu på att dumpningsinformationen fanns tillgänglig under den borgerliga mandatperioden, anför journalisten.] Enligt kom rapporterna från kontoret för särskild inhämtning, KSI. Längre fram i reportaget undersökte om informationen stannat inom den svenska underrättelsetjänsten. Journalisterna kontaktade en rad personer som varit verksamma inom Försvarsmakten, bl.a. , f.d. överbefälhavare. Han sade att regeringen rimligen måste ha kommit in i den hanteringen. Vidare sade han: Ja, det är flera nationer inblandade, det är inte bara en svensk angelägenhet. Och därmed bör regeringen blandas in. vände sig också till , men fick inte fram några handlingar om de rapporterade dumpningarna, varken från Försvarsdepartementet, Statsrådsberedningen eller från . , departementsråd vid UD, sade till att det kunde bero på att de aldrig kommit in till UD. Man kan ju också tänka sig att det här har varit så ytterligt hemliga handlingar så att man har tagit emot dem i UD, men att avlämnaren, Försvarsmakten, har krävt att kopian ska lämnas tillbaka så fort man har tagit till sig innehållet. Då blir det inga spår kvar av handlingen, sade han vidare. I reportaget kontaktade därefter bl.a. en rad personer som varit verksamma inom och även f.d. statsråd, däribland , f.d. försvarsminister. kunde dock inte erinra sig något om detta. Reportrarna intervjuade även , dåvarande utrikesråd vid UD. Inte heller han mindes något första gången kontaktade honom. uppgav att en mycket centralt placerad källa sagt att det var som informerades om dumpningarna vid ett besök av , som då var chef för den s.k. inhämtningen, den allra hemligaste delen av svensk underrättelsejänst och efterföljare till IB. kontaktade bl.a. dåvarande kabinettssekreteraren , som i reportaget sade: Jag har väldigt svårt att erinra mig de här detaljerna. Någonstans känner jag igen det men Jag tror att ärendet förpassades till någon annan som skulle hantera detta. Jag tror inte jag själv var operativ i frågan. Vid ett andra samtal med bekräftade han att han brukade träffa och att frågan nådde den högsta politiska ledningen. sade följande i reportaget: Min minnesbild är faktiskt att ja, jag föredrog detta för kabinettssekreteraren och för . Enligt ska ha fått veta att ryssarna hade sänkt ammunition och kemiska stridsmedel i långt in i modern tid. På fråga från reportern om hur hon reagerade svarade : Återigen med stor reservation för att min minnesbild är korrekt. Naturligtvis oerhört upprörd över och undrade: Kan detta verkligen vara riktigt? Detta borde vi undersöka. Enligt gick till Försvarsdepartementet, som i sin tur konsulterade Försvaret. Beskedet UD ska ha fått var att utan den exakta positionen skulle det bli för dyrt att undersöka ett så stort område i . Vissa artiklar m.m. av intresse I ett inslag med rubriken förnekar dumpning av avfall i Ekot i förnekade , som uppgavs vara ledande ekolog och expert på hur radioaktiva rester dumpats i haven, att dumpning av avfall skulle ha skett i . I inslaget sade Jablokov att han är helt övertygad om att det inte skedde någon dumpning av radioaktivt avfall , och han hävdade att det var uteslutet att kemiska vapen ska ha dumpats . Jablokov var rådgivare åt president och ledde i den kapaciteten en utredning om dumpning, uppgav Ekot. Slutsatsen i utredningen var att hade vräkt ut enorma mängder radioaktivt material i och västra . Enligt Jablokov tydde ingenting i materialet på att skulle ha dumpat radioaktivt avfall eller kemiska vapen i . uppgav SVT:s Rapport på sin webbplats under rubriken regeringen att läsa rapport om dumpning att varken utrikesminister eller statsminister ska ha känt till uppgifterna om dumpningar. Enligt Rapport uppmanade den före detta socialdemokratiske utrikesministern , som var utrikesminister närmaste medarbetare när hon fick uppgifterna, Bildt och att själva och skaffa sig en egen bild. Enligt Rapport sade följande: Min enkla slutsats är att om det nu finns tre rapporter så är det väl rimligt att plocka fram dem. Det har regeringen all auktoritet att göra. Sedan får de i regeringen avgöra både rapporternas halt och innehåll och bedöma om något borde ha gjorts annorlunda. Han ville också att regeringen, om det var möjligt, skulle redogöra för innehållet i de topphemliga papperen. På fråga från TT till försvarsminister , om han avsåg att begära fram handlingarna och läsa dem, svarade försvarsministern: Var sak har sin tid. Det enklaste och snabbaste är att socialdemokraterna berättar vad som hände i stället för att vi ska utreda vad gjorde . I en artikel med rubriken bröt mot folkrätten genom att mörka dumpningarna på webbplatsen Newsmill skrev , professor emeritus i internationell rätt, med anledning av reportaget i bl.a. att folkrätten innehåller en skyldighet att samarbeta (a duty to cooperate) i frågor om fred och säkerhet, inklusive miljö och säkerhet. Alla berörda stater har ett legitimt intresse av att få kännedom om de miljöhot som föreligger så att staterna enskilt och gemensamt kan göra någonting åt dem. Den av 1999 bröt, enligt , mot folkrätten genom att inte axla detta informationsansvar och inte påtala det folkrättsbrott som begåtts. skrev även att frågan nu är om den nuvarande regeringen kommer att upprepa detta folkrättsbrott. Det är alltid bekvämt att ligga lågt, anförde . Men folkrättsbrott bör påtalas och information om vad som dumpats bör inkrävas, skrev . uppgav SVT:s Rapport att , chefsåklagare vid riksenheten för miljö- och arbetsmiljömål, , inlett en förundersökning om miljöbrott efter Uppdrag gransknings avslöjanden om att dumpat radioaktivt avfall i . hade dock enheten fått en anmälan om dumpningarna, som hade utretts. Enligt bekräftade uppgifterna i flera av de uppgifter som fanns i den ursprungliga anmälan. Enligt Rapport hade han gett direktiv till polisen och bett polisen kontakta Must och efterfråga dokumenten. Enligt en artikel på SVT:s webbplats med rubriken hindras utreda dumpningarna uppgav att åklagaren inte fått del av rapporterna. I anslutning till artikeln finns en länk med en skrivelse daterad och som är ett svar från Försvarsmakten till chefsåklagaren , bilaga A4.1.8. I skrivelsen anges att Försvarsmakten, Must, har tre handlingar som rör eventuella dumpningar i . Dessa härrör, anges det i skrivelsen, från 19891999 och är underrättelsehandlingar med särskilda uppgifter från källor och därför sekretessbelagda. Vidare anges det att det inte i någon av dessa handlingar finns positioner angivna annat än med väderstreck exempelvis SO . Uppgifterna är grundade på andrahandsuppgifter eller i vissa fall tredjehandsuppgifter, anförs det i skrivelsen. Uppgifterna i de tre handlingarna saknar fundamentala rekvisit för att framstå som trovärdiga. Detta innebär sammantaget att Must:s bedömning av uppgifterna är att tillförlitligheten är låg, anges det i svaret. Förundersökningen kring SVT:s Uppdrag gransknings uppgifter om att rysk militär dumpade avfall i lades ner . Chefsåklagare fann att de uppgifter som fanns om saken hos Must var alltför osäkra för att gå vidare på. fick () i uppdrag att göra en kvalificerad bedömning av vilken insats som i praktiken skulle behövas för att lokalisera krigsmateriel som eventuellt kan finnas kvar på , efter avveckling av sina militära resurser i . För att få kvalificerade bedömningar av vilka insatser som skulle krävas för detta kontaktade utredningstjänsten Försvarsmakten och geologiska undersökning (SGU). I en promemoria från daterad (dnr 2010:289) redovisas svaren från Försvarsmakten och geologiska undersökning, bilaga A4.1.9. Svaren finns bifogade till promemorian. Båda myndigheterna ombads, enligt promemorian, att bedöma vilka resurser som skulle fordras för en kartläggning och identifikation av eventuellt dumpat material i det aktuella området. Det görs således, poängteras det i promemorian, inte någon bedömning av sannolikheten för att något sådant material skulle finnas. I Försvarsmaktens svar (daterat ) med anledning av frågan från anförs bl.a. att Försvarsmakten inte äger någon kunskap om några specifika områden där eventuell dumpning kan ha skett (kopplat till frågeställningen). Däremot har i ett påbörjat arbete med kartläggning av krigsmateriel i samarbete med myndigheter nationellt och internationellt kommit fram till ett resultat, anförs det i svaret. I svaret anges att identifierat två områden som intressanta och som bedöms överensstämma med de områden (A och B) som är efterfrågade i frågeställningen från (se även karta i svaret). Beträffande område A nämns att detta torde kunna vara ett första prioriterat område då det enligt källor påträffats visst misstänkt material på botten tidigare i samband med en genomförd kabeldragning, anförs det i svaret. Område A uppges vara , medan område B är . I svaret förordar Förvarsmakten ett myndighetsöverskridande samarbete där och svarar för den bottenserveyförmåga som Försvarsmakten saknar. Försvarsmakten, anförs det i svaret, har goda möjligheter att svara för den analytiska resurs som krävs vid efterbearbetning av data.