bet · GY01JuU8 · 2011-01-19 00:00:00 — Av direktiven framgår bl.a. att utredaren ska utreda vilken betydelse tidigare brottslighet ska tillmätas. En annan del av uppdraget är undersöka behovet av förslag som ger flerfaldig brottslighet större genomslag vid påföljdsbestämningen eller som motverkar sådan brottslighet mer effektivt. Uppdraget ska redovisas . Frågan om huruvida rattfylleridömda bör åläggas att delta i konfrontationer med offer för rattfylleribrott genom att medverka i en s.k. VIP (Victim Impact Panel) har behandlats av i betänkandet Rattfylleri och sjöfylleri (SOU 2006:12). Utredningen ansåg det inte lämpligt att införa VIP som en del av påföljdssystemet eller som ett led i att få tillbaka körkortet efter återkallelse på grund av rattfylleribrott. Regeringen instämde i denna bedömning i sin proposition Ökade möjligheter att ingripa mot rattfylleri och sjöfylleri (prop. 2007/08:53 s. 7879). uttalade justitieutskottet att det inte var berett att ställa sig bakom kravet på att rattfylleridömda ska genomgå konfrontationer med offer för rattfylleribrott (bet. 2009/10:JuU7 s. 49). Av 7 § trafikbrottslagen följer att ett fordon som har använts vid brott enligt lagen får förklaras förverkat, om det behövs för att förebygga fortsatt sådan brottslighet och förverkande inte är oskäligt. I departementspromemorian Effektivare regler om förverkande av fordon vid trafikbrottslighet (Ds 2004:24) lämnas förslag till utökade möjligheter att förverka fordon. Förslagen har dock inte resulterat i förslag till lagstiftning, och enligt uppgift från avser man nu att se över frågan på nytt. Avsikten är att ett uppdrag ska kunna ges . behandlade motionsyrkanden om förverkanden av fordon (bet. 2009/10:JuU7 s. 50). Utskottet anförde då att det, för att begränsa trafikbrottsligheten, var angeläget att möjligheterna att förverka fordon sågs över. Utskottet välkomnade därför avsikt att företa en ny översyn. Motionerna, som fick anses tillgodosedda, avslogs. behandlade i betänkandet Lag om erkännande och verkställighet av bötesstraff inom Europeiska unionen (bet. 2009/10:JuU3, rskr. 2009/10:33) ett antal motionsyrkanden av innebörd att polisen bör ges möjlighet att på plats kräva direkt betalning vid lagöverträdelser av yrkeschaufförer. Utskottet avstyrkte motionerna och anförde att det inte var berett att föreslå någon möjlighet till direktbetalning. har försöksverksamhet med villkorlig körkortsåterkallelse bedrivits, till en början i några län och därefter i hela landet (prop. 1997/98:124, bet. 1997/98:TU11, rskr. 1997/98:259260). Frågan behandlades därefter i regeringens proposition Förlängd giltighetstid för försöksverksamhet med villkorlig körkortsåterkallelse (prop. 2008/09:32). biföll då regeringens förslag att lagen (1998:489) om försöksverksamhet med villkorlig körkortsåterkallelse ska fortsätta att gälla t.o.m. (bet. 2008/09:TU5, rskr. 2008/09:24). De bilförare som deltagit i verksamheten har endast givits rätt att köra om bilarna utrustats med alkolås. Försöksverksamheten med alkolås för rattfylleridömda har dels utvärderats, dels varit föremål för utredning av bl.a. alkolåsutredning (dir. 2007:157). Utredningen har redovisat sina förslag i betänkandet Alkolås för rattfyllerister och körkortsprov i privat regi (SOU 2008:84). Utredningens förslag har resulterat i propositionen Alkolås efter rattfylleri (prop. 2010/11:26) som beslutats av (bet. 2010/11:TU7, rskr. 2010/11:83). I propositionen föreslås ett permanent system som innebär att körkortsinnehav med alkolås kan medges som ett alternativ till körkortsåterkallelse vid rattfylleri. Förslaget syftar till att minska risken för återfall i rattfylleri på grund av alkoholintag och därigenom minska antalet dödade och allvarligt skadade i trafiken. Enligt det nya systemet med alkolås blir det i princip obligatoriskt för den som har dömts för rattfylleri att använda alkolås för att under det eller ha rätt att köra motorfordon. beslutade (prop. 2009/10:147, bet. 2009/10:JuU32, rskr. 2009/10:272) om en reform om straffmätning som syftar till att höja straffen för allvarliga våldsbrott och för grovt vållande till annans död, att öka spännvidden mellan straffen för brott i allmänhet och att skärpa straffen vid återfall i brott. Bestämmelser om kör- och vilotider samt färdskrivare vid vägtransporter finns dels i och rådets förordning (EG) nr 561/2006 av om harmonisering av viss sociallagstiftning på vägtransportområdet och om ändring av rådets förordningar (EEG) nr 3821/85 och (EG) nr 2135/98 samt om upphävande av rådets förordning (EEG) nr 3820/85, dels i rådets förordning (EEG) nr 3821/85 av om färdskrivare vid vägtransporter. Förordning (2004:865) innehåller kompletterande bestämmelser till de ovan nämnda rättsakterna. Förordningen innehåller även bestämmelser om förfarandet för kontroll av kör- och vilotider samt av färdskrivare på väg och i företags lokaler. Från har inhämtats att regeringen beslutade att föra över uppgiften rörande kontroll av kör- och vilotider i företag från polisen till Transportstyrelsen fr.o.m. . Tillämpningen av regelverket för företag bör därmed bli enhetligt. Polisen ska dock fortsatt kontrollera att förare följer regelverket. För att kontrollen av tillämpningen av förares efterlevnad av regelverket ska bli mer enhetlig planeras vidare en arbetsgrupp att tillsättas mellan Transportstyrelsen och . Från har inhämtats att det är känt att tillämpningen av förordning (2004:865) inte är likformig över landet. , som är ett rådgivande organ till rikspolischefen, har därför tillsatt en arbetsgrupp som ska utreda hur tillämpningen av bestämmelserna kan göras mer enhetlig över landet. I ett par motioner efterfrågas strängare straff för rattfylleri och återfall i rattfylleri samt medel för att stoppa rattfylleri eller återfall i rattfylleri. Utskottet konstaterar härvid att bestämmelserna om straffmätning i förtydligats på så sätt att återfall i brott ska beaktas i skärpande riktning vid bestämmande av straff. Vidare har (dir. 2009:60) att se över betydelsen av tidigare brottslighet vid påföljdsbestämningen. När det gäller att hindra återfall i rattfylleri ser utskottet positivt på att regeringen har lagt fram lagstiftning som gör det närmast obligatoriskt för den som har dömts för rattfylleri att använda alkolås under det eller för att ha rätt att köra motorfordon. Något tillkännagivande till regeringen med anledning av vad som anförs i motionerna Ju371 och T442 yrkande 8 är därför inte nödvändigt. bör avslå motionerna. Utskottet är inte berett att föreslå att eftersupning ska kriminaliseras. Motionerna Ju212, Ju230 och Ju264 bör därför avslås. Utskottet vidhåller att det är angeläget att inom EU verkar för en sänkt promillegräns bland medlemsstaterna. Något initiativ om detta från sida är dock inte nödvändigt varför motion T442 yrkande 6 bör avslås. Utskottet har inte ändrat uppfattning i fråga om kravet på att rattfylleridömda ska genomgå konfrontationer med offer för rattfylleribrott. bör därför avslå motion T442 yrkande 9. Utskottet vidhåller att det för att begränsa trafikbrottsligheten är angeläget att möjligheterna att förverka fordon ses över. Utskottet välkomnar därför avsikt att företa en ny översyn av frågan. Motionerna Ju315, Ju316 och Ju374 får härigenom anses tillgodosedda. Motionerna bör avslås. Utskottet har inte ändrat uppfattning när det gäller frågan om direktbetalning av böter vid trafiköverträdelser. Motion Ju205 bör därför avslås. Synpunkterna i motion Ju325 på att regler om kör- och vilotider inte tillämpas likformigt av polisen över hela landet torde hänföra sig till tillämpningen av förordning (2004:865) om kör- och vilotider samt färdskrivare, m.m. Utskottet konstaterar att omfattande åtgärder vidtagits från såväl polisens som Transportstyrelsens sida för att tillämpningen av den aktuella förordningen ska ske så likformigt som möjligt i hela landet. Något tillkännagivande till regeringen med anledning av motionen är därför inte nödvändigt. Motionen bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om skärpt bedömning av vad som utgör grovt brott när det gäller innehav av kat. Jämför reservation 21 (SD). I motion Ju395 (M) efterfrågas en skärpt bedömning av vad som utgör grovt brott vid innehav av kat. Enligt 1 § första stycket 6 narkotikastrafflagen (1968:64) döms den som olovligen innehar, brukar eller tar annan befattning med narkotika, om gärningen sker uppsåtligen, för narkotikabrott till fängelse i högst . Är brott som avses i 1 § första stycket med hänsyn till arten och mängden narkotika samt övriga omständigheter att anse som ringa, döms till böter eller fängelse (2 § narkotikastrafflagen). Regeringen gav (dir. 2009:60) en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn av påföljdssystemet för vuxna och unga lagöverträdare. I direktiven anförs bl.a. att straffnivån för vissa brottstyper, däribland allvarligare narkotikabrott, oavsett om sanktionskumulation (dvs. bruk av mer än ett straff eller annan negativ reaktion på ett brott) sker, ligger högt jämfört med ingripandenivån vid andra brottstyper. Vidare anförs att den höga straffnivån bl.a. beror på att straffvärdet i stor utsträckning bestäms i relation till den mängd narkotika som gärningen avser. Utredaren ska analysera behovet av förändringar i syfte att åstadkomma en rimlig reaktion, främst vid sanktionskumulation i de nämnda fallen. Justitieministern har i ett svar på en skriftlig fråga om kat och narkotikabrott framfört att det finns uppenbara fördelar med att behålla den generella utformningen av narkotikabrottet och att inte införa separata straffskalor för olika preparat. Hon anförde vidare att en sådan utformning tillsammans med en vid straffskala ger domstolarna möjlighet att vid en ändrad farlighetsbedömning skärpa sin straffmätningspraxis. Justitieministern anförde dessutom att den påföljdsutredning som regeringen har tillsatt borde nämnas i sammanhanget. Utredningen ska, bl.a. i fråga om vissa allvarligare brott såsom grovt narkotikabrott, se över frågan om bestämmandet av straffnivåer utifrån ett mängdresonemang (svar på fr. 2009/10:62 ). Motionsyrkanden om skärpta straff för kat behandlades senast (bet. 2009/10:JuU7 s. 51 f.). Utskottet anförde då att gränsen för grovt brott numera rekommenderas gå vid . Utskottet var dock alltjämt av uppfattningen att det måste ankomma på rättstillämpningen att utifrån farlighetsbedömningar m.m. avgöra vilka mängder som i praktiken bör utgöra gränsen för de olika brottstyperna. I sammanhanget kan noteras att i en rapport från (RättsPM 2009:1) presenteras en allsidig genomgång av farlighetskriterierna kring enskilda narkotikapreparat och det lämnas rekommendationer för straffvärdesbedömningen. Syftet uppges vara att ge vägledning för farlighetsbedömningar i narkotikamål, bl.a. då farlighetsbedömningar har betydelse för såväl bedömningen av ett narkotikabrotts rubricering som för straffmätningen. I rapporten rekommenderas gränsen för grovt brott vad gäller kat vara en mängd överstigande . Utskottet vidhåller att det måste ankomma på rättstillämpningen att utifrån farlighetsbedömningar m.m. avgöra vilka mängder som i praktiken bör utgöra gränsen för de olika brottstyperna. Motion Ju395 bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om översyn av straffskalorna när det gäller cigarettsmuggling. I motion 2009/10:Ju226 (M) anförs att straffskalorna bör ses över när det gäller cigarettsmuggling. Motionären anser att straffen för cigarettsmuggling bör göras mer kännbara för dem som ägnar sig åt grovt illegalt införande. Enligt 3 § lagen (2000:1225) om straff för smuggling döms den som, i samband med införsel till landet av en vara som omfattas av ett särskilt föreskrivet förbud mot eller villkor för införsel, uppsåtligen bryter mot förbudet eller villkoret genom att underlåta att anmäla varan till tullbehandling för smuggling till böter eller fängelse i högst . Av 5 § i samma lag framgår att om ett brott som avses i 3 § är att anse som grovt, döms för grov smuggling till fängelse, lägst och högst . Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det särskilt beaktas om gärningen ingått som ett led i en brottslighet som utövats systematiskt eller i större omfattning, om gärningen med hänsyn till omständigheterna kring införseln, utförseln eller förfogandet varit av särskilt farlig art eller om gärningen annars inneburit en allvarlig kränkning av ett betydande samhällsintresse. Utskottet behandlade i betänkande 2009/10:JuU7 ett likalydande motionsyrkande som det nu aktuella. Utskottet anförde då att enligt 29 kap. 2 § 6 ska, när det gäller försvårande omständigheter, vid sidan av vad som gäller för varje särskild brottstyp, särskilt beaktas om brottet utgjort ett led i en brottslig verksamhet som varit särskilt noggrant planlagd eller bedrivits i stor omfattning och i vilken den tilltalade spelat en betydande roll. Med stöd av detta stadgande kan vid straffmätningen beaktas om t.ex. cigarettsmuggling skett i stor omfattning. Mot denna bakgrund ansåg utskottet att något initiativ från sida inte var nödvändigt med anledning av motionen. Motionen borde avslås. Enligt 29 kap. 2 § 6 ska, när det gäller försvårande omständigheter, vid sidan av vad som gäller för varje särskild brottstyp, särskilt beaktas om brottet utgjort ett led i en brottslighet som utövats i organiserad form eller systematiskt eller om brottet föregåtts av särskild planering. Med stöd av detta stadgande kan vid straffmätningen beaktas om t.ex. cigarettsmuggling skett i organiserad form eller systematiskt. Mot denna bakgrund anser utskottet att något initiativ från sida inte är nödvändigt med anledning av motion Ju226. Motionen bör avslås. Skyldighet att bistå den som är nödställd Utskottets förslag i korthet avslår en motion som efterfrågar en lag om skyldighet att bistå den som är nödställd. I motion Ju360 (KD) efterfrågas en lag om skyldighet att bistå den som är nödställd. Utskottet har behandlat frågan om straffrättsligt ansvar för underlåtenhet att ingripa i vissa situationer vid ett stort antal tillfällen. För en utförlig redogörelse för de regler som finns på olika områden och som stipulerar en skyldighet att vidta åtgärder samt för utskottets ställningstaganden i olika sammanhang hänvisas till utskottets betänkande 2006/07:JuU9 s. 46. Regeringen gav en särskild utredare (dir. 2009:82) i uppdrag att göra en genomgripande analys av behovet av att ändra lagstiftningen om skyldighet att agera vid farliga situationer eller att bistå nödställda personer. Uppdraget ska redovisas . Utskottet noterar med tillfredsställelse att frågan om huruvida straffrättsligt ansvar ska införas för den som underlåter att bistå den som är i nöd är föremål för utredning av en särskild utredare. Detta utredningsarbete och den därpå följande beredningen bör inte föregripas. bör avslå motion Ju360. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om att mobbning ska införas som en brottsrubricering i . I motion Ju232 (FP) anförs att mobbning bör införas som en brottsrubricering i . Utskottet behandlade ett motionsyrkande med denna innebörd (bet. 2003/04:JuU16 s. 12 f.). Utskottet anförde då att det inte var berett att föreslå att mobbning skulle införas som ett särskilt brott i . Flertalet av de handlingar som kan föras in under begreppet mobbning var enligt utskottet redan straffbelagda såsom t.ex. misshandel, ofredande och förolämpning. Även psykiskt våld faller i viss mån in under dessa straffbestämmelser. Att söka straffbelägga psykiskt våld i större utsträckning än vad som är fallet skulle enligt utskottets mening medföra påtagliga svårigheter i fråga om att avgränsa det straffbara området. Utskottet avstyrkte motionsyrkandet. Utskottet anser att det är viktigt att vuxna reagerar och att åtgärder vidtas när unga mobbar. Utskottet anser dock inte att detta problem bäst löses genom att mobbning införs som ett särskilt brott i . Utskottet vidhåller därför sin uppfattning från tidigare, nämligen att mobbning inte bör införas som ett särskilt brott i . Flertalet av de handlingar som kan föras in under begreppet mobbning är för övrigt redan straffbelagda såsom t.ex. misshandel, ofredande och förolämpning. Även psykiskt våld faller i viss mån in under dessa straffbestämmelser. Motion Ju232 bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att det bör utredas om det kan betraktas som en brottslig gärning att hetsa någon till självmord. I motion Kr279 (FP) yrkande 3 efterfrågas en utredning av huruvida det kan betraktas som en brottslig gärning att via Internet hetsa någon till att begå självmord, sälja medel för självmord eller sprida metoder för självmord. Justitieministern har i svar på en skriftlig fråga (fr. 2008/09:148) anfört att förekomsten av hemsidor som informerar om eller i vissa fall även uppmanar till självmord är upprörande. För sådana personer som redan befinner sig i riskzonen för att begå självmord kan bl.a. sådana hemsidor innebära en ökad risk. Justitieministern anförde vidare att publiceringar på Internet omfattas av grundlagsskyddet i regeringsformen och yttrandefrihetsgrundlagen såsom en del av yttrande- och informationsfriheten. Skyddet innebär att begränsningar i dessa friheter endast får göras med stor försiktighet. Att begränsa tillgången till eller stänga av hemsidor är ett omfattande ingrepp i yttrande- och informationsfriheten, i synnerhet när det blir fråga om censur. Sådana åtgärder är svåra att motivera utifrån det starka skydd för yttrandefriheten som den svenska grundlagen innebär. Några initiativ av det slaget planerades inte. Det är givetvis förkastligt att hetsa någon till att begå självmord, sälja medel för självmord eller att sprida metoder för självmord. Medhjälp till självmord är dock inte en straffbar gärning och utskottet är inte berett att föreslå att en översyn ska initieras som ser över detta förhållande. Enligt utskottets mening bör inte något tillkännagivande till regeringen göras med anledning av motion Kr279 yrkande 3. Motionsyrkandet bör avslås. Förbud mot att delta i militära operationer utomlands m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om dels förbud mot deltagande i militära aktioner utomlands i andra fall än när deltagandet sker genom Försvarsmakten eller är sanktionerat av regeringen, dels att lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll och utlänningslagen (2005:716) ska skärpas. Jämför reservation 22 (SD). I motion Ju258 (M) yrkande 1 begärs ett förbud mot deltagande i militära aktioner utomlands i andra fall än när deltagandet sker genom försvarsmakten eller är sanktionerat av regeringen. I motionens yrkande 2 begärs att och lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll ska skärpas. Enligt motionären bör uppehållstillstånd kunna återkallas och utvisning kunna ske även när utlänning deltar i verksamhet som utgör fara för annat lands säkerhet. Utskottet behandlade en motion likalydande med den nu aktuella (se bet. 2001/02:JuU10 s. 29 f., prot. 2001/02:81). Utskottet redogjorde då (beträffande yrkande 1) för bestämmelsen i 19 kap. 12 § som stadgar att om någon utan regeringens tillstånd här i riket värvar folk till främmande krigstjänst eller därmed jämförlig tjänst eller förmår folk att olovligen bege sig ut ur riket för att ta sådan tjänst, ska dömas för olovlig värvning till böter eller fängelse eller, om riket var i krig, till fängelse i högst . Utskottet redogjorde vidare för att det nämnda förbudet inte hindrar enskilda från att på eget initiativ delta i krigförande parts tjänst utomlands och att enligt 2 kap. 8 § regeringsformen gäller att varje medborgare är tillförsäkrad frihet att lämna riket. Utskottet pekade dessutom bl.a. på att denna frihet enligt 2 kap. 12 § endast får begränsas genom lag och att en sådan ändring bara får göras för att tillgodose ett ändamål som är godtagbart i ett demokratiskt samhälle, och inte får göras enbart på grund av politisk, religiös, kulturell eller annan åskådning. Utskottet, som inte fann skäl att på det sätt motionären föreslog inskränka den grundlagsskyddade rätten till fri rörlighet som varje medborgare har, avstyrkte motionsyrkandet. Utskottet anförde vidare (beträffande yrkande 2) att utvisning i viss utsträckning kan ske även när fara föreligger för att en utlänning i främmande stat ska begå eller medverka till brottslig gärning som innefattar våld, hot eller tvång för politiska syften. Utskottet såg inte skäl att ytterligare utvidga denna möjlighet utan avstyrkte motionsyrkandet. Av 7 kap. 3 § 3 utlänningslagen (2005:716) framgår att uppehållstillstånd får återkallas för en utlänning som rest in i landet om det på grund av tidigare verksamhet eller i övrigt kan antas att utlänningen kommer att bedriva sabotage, spioneri eller olovlig underrättelseverksamhet i eller i något annat nordiskt land. Enligt 1 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll får en utlänning utvisas ur landet om det är särskilt påkallat av hänsyn till rikets säkerhet, eller om det med hänsyn till vad som är känt om utlänningens tidigare verksamhet och övriga omständigheter kan befaras att han eller hon kommer att begå eller medverka till terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott eller försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott. Utskottet vidhåller att det saknas anledning att på sätt som föreslås i motion Ju258 yrkande 1 inskränka den grundlagsskyddade rätten till fri rörlighet som varje medborgare har. Motionsyrkandet bör därför avslås. Utskottet konstaterar vidare att utvisning i viss utsträckning kan ske även när fara föreligger för att en utlänning i främmande stat ska begå eller medverka till terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott eller försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott. Utskottet anser inte att det finns skäl att ytterligare utvidga denna möjlighet eller möjligheten att återkalla ett beviljat uppehållstillstånd. Motion Ju258 yrkande 2 bör avslås. Ett reformerat straffsystem m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. översyn av samtliga straffskalor, livstidsstraff utan möjlighet till benådning, straffskärpningar för brott mot liv och hälsa, beaktande av anknytning till organiserad brottslighet vid straffmätning samt mängdrabatt vid flerfaldig brottslighet. Jämför reservationerna 2327 (samtliga SD). I motion Ju344 (M) yrkande 1 efterfrågas en bred översyn av samtliga straffskalor för att säkerställa att samtliga brott ges en reaktion i proportion till brottets allvar. I motion Ju421 (SD) anförs att livstidsstraff utan möjlighet till benådning, tidsbestämning eller icke övervakad permission bör införas för de grövsta brotten. I motion Ju257 (C) anförs att strafftiden i samband med att livstidsstraff tidsbestäms inte bör understiga . I motion Ju422 (SD) yrkande 1 efterfrågas kraftiga straffskärpningar för brott mot liv och hälsa t.ex. mord, våldtäkt, väpnat rån, misshandel, narkotikabrott, inbrott, grov stöld och annan jämförlig brottslighet. I motion Ju236 (S) anförs att lagstiftaren bör höja minimistraffet och inte maximistraffet för brott när en straffskärpning ska genomföras. Enligt motionären förbättras härigenom förutsättningarna för att domstolarna ska följa lagstiftarens intentioner om en strängare syn på vissa brott. I motion Ju313 (S) yrkande 2 anförs att det vid straffmätning bör beaktas huruvida brott har anknytning till organiserad brottslighet. I motion Ju240 (M) framförs kritik mot den s.k. mängdrabatten när någon döms för flera brott. Enligt motionären bör vid grova brott varje ytterligare brott ge en avsevärd skärpning av det utdömda straffet. I motion Ju424 (SD) begärs att den s.k. mängdrabatten vid flerfaldig brottslighet ska avskaffas. I motion Ju217 (M) efterfrågas en möjlighet till straffskärpning i de fall där rånbyten inte har återfunnits. beslutade (prop. 2009/10:147, bet. 2009/10:JuU32, rskr.