bet · GY01UU7 · 2011-04-15 00:00:00 — 2010/11:UU7 Fortsatt tillämpning i fråga om av lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner Fortsatt tillämpning i fråga om av lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner I detta betänkande behandlas regeringens proposition 2010/11:91 och en motion från allmänna motionstiden . () säkerhetsråd antog resolutionen som ytterligare skärper de sanktioner mot som gällt, med successiva skärpningar, . Europeiska unionens råd har därefter antagit ett nytt rådsbeslut (2010/413/GUSP), som genomför FN-resolutionen och samlar alla sanktionsbestämmelser i en rättsakt som ersätter de gemensamma ståndpunkter som gällt . Sanktionerna i rådsbeslutet har i allt väsentligt genomförts genom en ny rådsförordning (EU) nr. 961/2010. I måste förordningen (2007:703) om tillämpning i fråga om av lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner (sanktionslagen) nu ändras till att avse det nya rådsbeslutet. Även förordningen (2007:704) om vissa sanktioner mot måste anpassas till rådsbeslutet och den nya EU-förordningen. Vissa nya restriktioner i rådsbeslutet förutsätter ett nationellt genomförande och det krävs kompletterande nationella bestämmelser för att EU-förordningen ska kunna tillämpas fullt ut. Regeringen beslutade att tillämpa sanktionslagen i fråga om också enligt det nya rådsbeslutet. beslutade regeringen om en ändring av förordningen (2007:704) om vissa sanktioner mot . Därigenom anpassades gällande föreskrifter till de nya EU-rättsakterna, och vissa nya föreskrifter infördes. De nya föreskrifterna innebär ett förbud mot att utan tillstånd göra, ta emot, utföra eller förmedla vissa överföringar till och från , förbud mot nya medel- och långfristiga åtaganden om ekonomiskt stöd till handel med och förbud mot tillträde till svenska flygplatser för godstransport som utförs av iranska lufttrafikföretag eller som har sitt ursprung i . Bestämmelserna trädde i kraft . Enligt sanktionslagen ska beslut att tillämpa lagen underställas för godkännande. I propositionen begärs ett sådant godkännande. Ett enigt utskott föreslår i detta betänkande att ger regeringen ett sådant godkännande. En motion från allmänna motionstiden behandlas i betänkandet. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Godkännande av sanktioner mot godkänner regeringens förordnande om tillämpning i fråga om av lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner. Därmed bifaller proposition 2010/11:91 och avslår motion 2010/11:U286. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (M), (M), (S), (S), (FP), (S), (MP), (V), (M), (S), (S), (FP), (C), (KD) och (SD). Ärendet och dess beredning Regeringen beslutade om tillämpning i fråga om av lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner (regeringens förordning 2011:173). beslutade regeringen om vissa sanktioner mot (regeringens förordning 2011:174). Enligt lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner (sanktionslagen) ska beslut om att tillämpa lagen underställas för godkännande. I proposition 2010/11:91 begärs ett sådant godkännande för regeringens förordnande om tillämpning av sanktionslagen i fråga om . Förordnandet upphör att gälla om det inte har överlämnats till för godkännande inom en månad från det att regeringen meddelade förordnandet, eller om inte har godkänt det från det att förordnandet överlämnades till . Inga följdmotioner har väckts med anledning av propositionen. I detta betänkande behandlas en enskild motion om sanktioner mot , som väckts under allmänna motionstiden . Utskottet fick i anslutning till beredningen av detta ärende en föredragning av Per Saland, ambassadör och sanktionssamordnare vid , om utvecklingen av EU:s sanktionssystem. redogjorde , forskningschef, och , analytiker, båda från (), för utskottet om kärntekniska program. upptäcktes att omfattande kärntekniska anläggningar för bl.a. urananrikning byggts och att kärnteknisk verksamhet bedrivits i utan att det internationella atomenergiorganet (, ) fått information om detta. Omvärlden kunde inte längre känna fullt förtroende för att enbart eftersträvar civil användning av kärnenergi. Som part i ickespridningsfördraget (, NPT) har rätt till sådan civil användning, men också skyldighet att inte utveckla kärnvapen. Sedan de ovannämnda anläggningarna m.m. hade blivit kända lämnade en redogörelse till för sitt kärntekniska program. har alltsedan 2003 sökt verifiera innehållet i denna redogörelse. är ett antal frågor obesvarade, varför ännu inte har kunnat avgöra om programmet uteslutande är avsett för civila ändamål eller inte. har vid ett flertal tillfällen uppmanat att visa en sådan öppenhet att de utestående frågorna ska kunna besvaras. Diplomatiska ansträngningar har gjorts både utanför och inom ram för att genom förhandlingar uppnå en lösning som skulle kunna medföra att världssamfundet återfick förtroendet för att eftersträvar endast civil användning av kärnenergi. Ett grundkrav har då varit att under en icke-specificerad tidsrymd tills vidare ska avstå från de mest känsliga kärntekniska verksamheterna såsom höganrikning av uran. rapporterade till att inte fullgjort sina åtaganden. uppmanade säkerhetsrådet att ta de steg som uppmanat till. När detta inte gav resultat antog säkerhetsrådet resolution med motsvarande uppmaning. Då inte heller denna resolution hörsammades antog säkerhetsrådet resolution enligt artikel 41 i kapitel 7. Denna folkrättsligt bindande resolution kräver att tills vidare avstår från all kärnteknisk verksamhet som har att göra med anrikning och upparbetning samt allt arbete med anknytning till tungvattenprojekt. Resolutionen innehöll också ett antal sanktionsåtgärder, bl.a. restriktioner mot export till av spridningskänsliga produkter och teknologi, frysning av tillgångar för ett antal iranska företag, organisationer och personer samt vissa reserestriktioner. Eftersom inte uppfyllt säkerhetsrådets krav inom utsatt tid antog säkerhetsrådet respektive resolutionerna och 1803 med motsvarande krav. Dessa resolutioner skärpte och utökade sanktionerna. framkom att utvecklat en ny anrikningsanläggning i staden , vilket man inte informerat om i enlighet med gällande regelverk. Detta i förening med fortsatt bristande iranskt samarbete med fick att anta ännu en resolution (1929). Resolution innebär ytterligare skärpta sanktioner genom en utökning av vapenembargot och ett förbud för och iranska subjekt att investera i kommersiell verksamhet som omfattar brytning av uran eller produktion eller användning av kärnämne eller kärnteknik. Ytterligare åtgärder införs för transportsektorn, bl.a. förbud mot att tillhandahålla bunkringstjänster eller andra fartygstjänster till iranska fartyg som misstänks transportera förbjudna produkter. I resolutionen konstateras även den potentiella kopplingen mellan inkomster från energisektorn och finansieringen av spridningskänsliga kärntekniska verksamhet. Frysningen av tillgångar utvidgas till att omfatta även personer och enheter inom Islamiska revolutionsgardet och enheter inom transportsektorn, och reserestriktionerna utvidgas till att omfatta motsvarande krets av personer. Vidare uppmanas staterna att förhindra tillhandahållande av finansiella tjänster, inklusive försäkrings- och återförsäkringstjänster, samt överföring till eller från av finansiella eller andra tillgångar som kan bidra till spridningskänsliga kärntekniska verksamhet. De flesta av de införda sanktionerna är tvingande för FN:s medlemsstater. För att genomföra dem i EU har unionens råd antagit ett rådsbeslut (2010/413/GUSP) som i huvudsak följer säkerhetsrådets resolutioner men som på vissa punkter förtydligar eller skärper sanktionerna. I rådsbeslutet har tidigare och nya bestämmelser för genomförandet av FN-resolutionerna samlats i en rättsakt som ersätter tidigare gemensamma ståndpunkter . Enligt artikel 29 i ska medlemsstaterna se till att deras nationella politik överensstämmer med unionens ståndpunkter. Flertalet sanktioner faller dock under EU:s behörighet och genomförs genom en EU-förordning som antagits av rådet och är direkt tillämplig i medlemsstaterna. Om säkerhetsrådet beslutar att upphäva sanktionerna, måste EU ta ställning till om man genom eget beslut ska upphäva eller ändra sina sanktioner. Regeringen beslutade om tillämpning i fråga om av lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner. beslutade regeringen om vissa sanktioner mot . Åtgärderna innebär förbud mot att utan tillstånd göra, ta emot, utföra eller förmedla vissa överföringar till och från , förbud mot nya medel- och långfristiga åtaganden om ekonomiskt stöd till handel med och förbud mot tillträde till svenska flygplatser för godstransport som utförs av iranska lufttrafikföretag eller som har sitt ursprung i . Beslutet att tillämpa lagen om vissa internationella sanktioner ska underställas för godkännande. I propositionen begärs ett sådant godkännande. I den enskilda motionen 2010/11:U286 (KD) begärs ett skärpt genomförande av sanktioner mot . Godkännande av sanktioner mot Utskottets förslag i korthet bifaller regeringens förslag om att godkänna regeringens förordnande om tillämpning i fråga om av lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner. En motion från allmänna motionstiden avslås. Utskottet konstaterar att , enligt stadgan för (), under vissa förhållanden kan anta resolutioner om olika åtgärder, såsom sanktioner, för att upprätthålla internationell fred och säkerhet. Sådana resolutioner kan innehålla bindande beslut eller rekommendationer. En stat som är medlem i FN är enligt skyldig att godta och verkställa säkerhetsrådets bindande beslut om sådana sanktioner. har antagit fyra resolutioner om , som i allt väsentligt innehåller bindande föreskrifter för medlemsstaterna (S/RES/1737/2006, S/RES/1747/2007, S/RES/1803/2008 och S/RES/1929/2010). FN-resolutionen (2010) innebär, som framgått ovan, en ytterligare skärpning av sanktionerna. För att genomföra FN-resolution (2010) har rådet, inom ramen för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken (GUSP) och med stöd av artikel 29 i , antagit ett rådsbeslut om restriktiva åtgärder mot (2010/413/GUSP). Detta nya rådsbeslut ersatte de tidigare gällande gemensamma ståndpunkterna om restriktiva åtgärder mot . Rådets beslut syftar till att genomföra FN-resolutionerna, men innebär också i vissa avseenden mer ingripande åtgärder än vad FN-resolutionerna kräver. Rådsbeslutet genomförs i sin tur unionsrättsligt genom rådets förordning (EU) nr 961/2010 om restriktiva åtgärder mot som antagits med stöd av artikel 215 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget). Förordningen har ersatt och upphävt den tidigare rådsförordningen. Delar av genomförandet av FN-resolutionen (2010) rör emellertid frågor som faller utanför EU:s behörighet eller som har överlämnats till medlemsstaterna att genomföra nationellt. Det krävs därför kompletterande nationella bestämmelser för att sanktionerna ska kunna tillämpas fullt ut. Regeringen beslutade att tillämpningen av sanktionslagen i fråga om också ska ske enligt det nya rådsbeslutet. beslutade regeringen om en ändring av förordningen (2007:704) om vissa sanktioner mot . Därigenom anpassades gällande föreskrifter till de nya EU-rättsakterna, och vissa nya föreskrifter infördes. De nya föreskrifterna innebär förbud mot att utan tillstånd göra, ta emot, utföra eller förmedla vissa överföringar till och från , förbud mot nya medel- och långfristiga åtaganden om ekonomiskt stöd till handel med och förbud mot tillträde till svenska flygplatser för godstransport som utförs av iranska lufttrafikföretag eller som har sitt ursprung i . Bestämmelserna trädde i kraft . Enligt sanktionslagen ska beslut om att tillämpa lagen underställas för godkännande. I propositionen begärs ett sådant godkännande. Utskottet delar regeringens bedömning i proposition 2010/11:91 och tillstyrker förslaget där att ska godkänna regeringens förordnande om tillämpning i fråga om av lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner. Motion 2010/11:U286 (KD) avstyrks. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2010/11:91 Fortsatt tillämpning i fråga om av lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner: godkänner regeringens förordnande om tillämpning i fråga om av lagen (1996:95) om vissa internationella sanktioner. Motion från allmänna motionstiden 2010/11:U286 av (KD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om skärpt genomförande av sanktioner mot .