bet · GY01FiU41 · 2011-06-07 00:00:00 — har i sin skrivelse till finansutskottet framhållit att regeringens tolkning av begreppet utan dröjsmål inte överensstämmer med tolkningen av begreppet i andra regleringar. Vidare har regeringen enligt föreningen inte beaktat de omfattande problem och konsekvenser som tolkningen medför för instituten exempelvis i samband med pågående överföringar och vid gränsöverskridande verksamhet. Regeringen föreslår även att det ska införas ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att föreskriva hur informationsskyldigheten ska vara utformad, och vilken information som ska omfattas. Enligt regeringen måste garantimyndigheten också kunna verifiera informationen och IT-systemen som används och föreslår därför att garantimyndigheten ges möjlighet att genomföra platsundersökningar hos institutet. Enligt 17 § lagen om insättningsgaranti ska konkursförvaltaren lämna de uppgifter till garantimyndigheten som den behöver för att betala ut ersättning till insättarna. Denna skyldighet behöver enligt regeringen finnas kvar eftersom det är möjligt att ett ersättningsfall utlöses av att institutet försätts i konkurs. Med det nya förslaget för insättningsgarantins inträde bör dock motsvarande uppgiftsskyldighet också åläggas instituten. Metoder för att göra utbetalningar Det krävs effektiva utbetalningsmetoder för att kunna uppfylla ändringsdirektivets krav på kortare frister för utbetalning. Regeringen anser att garantimyndigheten bör få bestämma vilken metod som är bäst i det enskilda fallet. För att underlätta för garantimyndighetens utbetalningsprocess föreslår regeringen att myndigheten ges möjlighet att få öppna konto i ett annat räkning. En sådan möjlighet ger garantimyndigheten ytterligare flexibilitet vid valet av utbetalningsmetod. anser att principerna för hur garantimyndigheten väljer ett räkning bör tydliggöras för att tillgodose konkurrensneutraliteten. Regeringen konstaterar i detta sammanhang att garantimyndigheten givetvis måste följa de lagregler som finns på området och upphandla tjänsten genom ett upphandlingsförfarande. Enligt artikel 1.5 i ändringsdirektivet (som ändrar artikel 9.1 i insättningsgarantidirektivet) ska medlemsstaterna bl.a. se till att kreditinstituten lämnar insättarna information om det system som garanterar deras insättningar. Denna skyldighet innebär också att information ska lämnas till insättarna om omfattningen av garantin. I 11 § första stycket lagen om insättningsgaranti stadgas att samt utländska institut som tar emot insättningar hos en filial här i landet ska informera den som har gjort eller avser att göra en insättning om 1) fordran omfattas av en garanti eller inte, 2) den ersättningsnivå som gäller för garantin och 3) formerna för utbetalning av ersättning från garantin. är det institutet som på egen hand gör bedömningen av vilka kontoslag som omfattas av insättningsgarantin. saknar möjlighet att uttala sig i tolkningsfrågor om garantins omfattning. Insättare som har sina medel i ett garantin inte har trätt in har därmed i praktiken ingen möjlighet att på förhand erhålla tillförlitlig information om huruvida just deras insättningar omfattas av garantin eller inte. För att förtydliga informationen kring insättningsgarantins omfattning, och undanröja eventuella oklarheter, anser regeringen att det finns skäl att förtydliga informationsskyldigheten i lagen om insättningsgaranti samt att införa ett system för en obligatorisk förhandsprövning av kontoslag. En sådan prövning skulle enligt regeringen ge insättarna tydlig och säker information om i vilken utsträckning garantin omfattar deras insatta medel. Enligt regeringens förslag bör prövningen ske inför introduktionen av nya kontoslag eller förändringar av avtalsvillkoren för befintliga kontoslag, om det inte är uppenbart att ändringen saknar betydelse för frågan om kontoslaget omfattas av garantin. Som ett exempel på sådana ändringar nämns ränteändringar. har såväl i samband med beredningen av regeringens förslag som i sin skrivelse till finansutskottet föreslagit att det i stället införs en möjlighet för instituten att begära förhandsbesked om huruvida en insättning omfattas av lagen eller inte, eftersom det enligt föreningen endast i undantagsfall torde finnas ett tolkningsbehov, och då de eventuella positiva effekterna som ett införande av en obligatorisk förhandsprövning skulle innebära inte uppväger den administrativa börda som införandet medför. Regeringen anser att de sammantagna fördelarna för insättarna i form av exempelvis tydlig och säker information klart överväger de nackdelar som instituten kan uppleva. Enligt regeringen finns det flera fördelar med ett system med en obligatorisk förhandsprövning av kontoslag; insättarna kan på ett tydligt och lättillgängligt sätt få informationen direkt från institutet eller från garantimyndighetens hemsida och systemet gör det även säkrare för instituten att uppfylla sin lagstadgade informationsskyldighet gentemot insättarna. Regeringen föreslår att förhandsprövningarna ska ske efter ansökan av instituten. Prövningarna ska utföras av stödmyndigheten. För att möjliggöra en övergång till en ordning för förhandsprövning av kontoslag ska ett institut som tar emot eller avser att ta emot insättningar enligt lagen om insättningsgaranti ansöka om förhandsprövning från ikraftträdandet av lagbestämmelsen. För att finansiera garantimyndighetens kostnader för förhandsprövningen, som uppskattats till per ärende, föreslås att en avgift tas ut av instituten i samband med att en ansökan om prövning görs. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreslås meddela föreskrifter om avgiften. Underlåtenhet att anmäla ett kontoslag till prövning bör enligt regeringen kunna leda till ett ingripande av enligt LBF och lagen om värdepappersmarknaden. kan vidare uppmana institutet att vidta rättelse. Om institutet inte vidtar rättelse kan garantimyndigheten lämna frågan vidare till . Ett institut som inte uppfyller sin informationsskyldighet kan även bli föremål för ingripande enligt marknadsföringslagen. Vilka insättningar bör omfattas av garantin? Insättningar ska, för att omfattas av insättningsgarantin, göras då en verksamhet bedrivs med erforderligt tillstånd. När beslutat att återkalla ett verksamhetstillstånd eller insättningsgarantin av annan anledning inte ska gälla uppkommer frågan om vilka insättningar som då omfattas. Om ett beslut att återkalla verksamhetstillståndet meddelas med förordnande om att det ska gälla , och beslutet överklagas med yrkande om inhibition, kan förvaltningsrätten komma att meddela ett inhibitionsbeslut, dvs. ett förordnande om att det överklagade beslutet tills vidare inte ska gälla. Det innebär att verksamhet tills vidare får bedrivas på samma sätt som om institutets verksamhetstillstånd fortfarande föreligger. De insättningar som görs under det att ett beslut att återkalla verksamhetstillståndet inhiberats bör därför enligt regeringen omfattas av insättningsgarantin. Med en sådan situation kan jämställas de situationer när ett återkallelsebeslut har meddelats och inte gjorts gällande. Efter det att ett återkallelsebeslut vunnit laga kraft är det alltid verkställbart. Det kan därför inte förekomma att insättningar gjorda efter den tidpunkten omfattas av insättningsgarantin. För att s.k. intervallinsättningar också ska omfattas av garantin bör det enligt regeringen i lagtexten anges att insättningar gjorda fram till dess att ett beslut om att garantin inte längre ska gälla blir slutligt verkställbart ska omfattas av insättningsgarantin. Medel som för ett återkallelsebeslut är föremål för någon transaktion, och som därför inte finns som ett tillgodohavande på kontot , bör enligt regeringen kunna ses som insatta medel och därmed omfattas av garantin. Postväxlar och individuellt pensionssparande I propositionen gör regeringen bedömningen att postväxlar inte heller i fortsättningen bör omfattas av insättningsgarantin. Med hänsyn till att Europeiska kommissionen har presenterat ett reviderat förslag till insättningsgarantidirektiv, som innehåller bestämmelser som kan få bäring på frågan om hur medel som t.ex. pensionssparande ska regleras, föreslår vidare regeringen inte någon ändring som innebär att individuellt pensionssparande omfattas av insättningsgarantin. Följdändringar med anledning av Lissabonfördraget I propositionen föreslås, som en följd av ikraftträdandet av Lissabonfördraget, ändringar i lagen om utländska försäkringsgivares och tjänstepensionsinstituts verksamhet i samt i lagen om försäkringsförmedling. Ändringarna innebär att hänvisningar till Europeiska gemenskapernas kommission ersätts av hänvisningar till Europeiska kommissionen. Enligt ändringsdirektivet skulle de bestämmelser som införlivar direktivet i nu aktuella delar ha trätt i kraft , varför det är angeläget att ett fullständigt genomförande av direktivet kan ske för att minimera de negativa konsekvenserna av förseningen. De nu föreslagna lagändringarna bör därför enligt regeringen träda i kraft . Enligt Lagrådet bör det övervägas om inte övergångsbestämmelserna bör kompletteras med en regel som tar sikte på de mål och ärenden som skulle kunna vara föremål för handläggning vid lagens ikraftträdande. Regeringen har dock bedömt att det inte finns behov av en sådan bestämmelse. har i sin skrivelse till finansutskottet hemställt att ska förlänga tiden för införandet av nödvändiga ändringar i IT-system till , då de specifika systemkraven inte är fastställda ännu och det därför kommer att vara mycket svårt för bankerna att genomföra behövliga åtgärder . Finansiella konsekvenser för insättare och institut De ökade kraven på IT-systemen som förslagen innebär uppfylls enligt regeringen av de flesta finansiella institut. kommer sannolikt att få en initial kostnad för att uppfylla kraven. Enligt beräkningar som utförts av kommer kraven att medföra en årlig kostnad om för mindre institut och för större institut. Regeringen bedömer att förändringarna inte kommer att medföra några konkurrensnackdelar för på den internationella marknaden. blir överprövningsinstans för beslut om garantins inträde innebär utökade arbetsuppgifter för nämnden. Eftersom antalet ärenden bedöms vara begränsat anser dock regeringen att nämnden inte behöver ytterligare resurser. administrativa kostnader ska som tidigare anförts bäras av de avgifter som instituten betalar till insättningsgarantifonden. ökade resursbehov för förhandsprövningen av kontoslag kommer, som tidigare anförts, att finansieras av de ansökningsavgifter som betalas av instituten. Den ökade arbetsbelastning som de övriga förslagen kan tänkas medföra för och i dess egenskap av garantimyndighet bedöms kunna hanteras inom ramen för befintliga anslag. Enligt utskottet innebär förslagen i den föreliggande propositionen att ändringsdirektivet genomförs i svensk lagstiftning på ett väl avvägt sätt. Utskottet delar regeringens bedömning av behovet av att införa en obligatorisk förhandsprövning av kontoslag. Utskottet delar vidare regeringens bedömning att begreppet utan dröjsmål måste ges en snäv tolkning, och att det i princip är en nödvändighet att insättaruppgifterna är garantimyndigheten till handa som myndigheten begär att få ut uppgifterna. Det torde dock enligt utskottet även med denna tolkning finnas visst utrymme att beakta de svårigheter som kan uppkomma i samband med exempelvis gränsöverskridande verksamhet. När det gäller tidpunkten för lagändringarnas ikraftträdande bör framhållas att har understrukit vikten av att lagar kungörs före ikraftträdandet. har i sådana sammanhang uttalat att tiden mellan det att en författning kommer ut från trycket och författningens ikraftträdande bör vara minst och endast i speciella undantagsfall (se t.ex. bet. 2009/10:KU10 s. 17 och 18). I förevarande ärende kommer lagändringarna att kungöras endast någon vecka före ikraftträdandet. Med hänsyn till ärendets brådskande beskaffenhet, och då den föreslagna lagregleringen endast innehåller mer allmänna krav på IT-systemens utformning, föreslår utskottet inte någon annan tidpunkt för reglernas ikraftträdande. Enligt propositionens förslag bemyndigas regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter med mer detaljerade krav på systemen. Utskottet utgår ifrån att institutens behov av tid för att anpassa sig efter de nya kraven kommer att beaktas när dessa föreskrifter utformas. Utskottet tillstyrker mot denna bakgrund propositionens förslag. Avslutningsvis kan det konstateras att regeringens förslag till ikraftträdande innebär en försening i förhållande till ändringsdirektivets krav. Utskottet har i tidigare lagstiftningsärenden uppmärksammat det faktum att lagförslag som syftar till genomförande av direktiv lämnas till så sent att de inte hinner genomföras (se t.ex. bet. 2007/08:FiU15 s. 8). Utskottet vill än en gång framhålla vikten av att beredningen sker på ett sådant sätt att direktiven i möjligaste mån kan genomföras i inom angivna tidsfrister. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2010/11:109 Ändringar av insättningsgarantin: antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i lagen (1995:1571) om insättningsgaranti, 2. lag om ändring i lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse, 3. lag om ändring i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, 4. lag om ändring i lagen (1998:293) om utländska försäkringsgivares och tjänstepensionsinstituts verksamhet i , 5. lag om ändring i lagen (2005:405) om försäkringsförmedling.