bet · GY01AU5 · 2011-03-31 00:00:00 — I yrkande 2 vill att planer för jämställda löner och jämställdhetsarbete ska genomföras och följas upp på arbetsplatser med minst 10 anställda. Den nu gällande diskrimineringslagen innebär en försämring i förhållande till den tidigare jämställdhetslagens krav: av arbetstagarna omfattas inte av jämställdhetsinsatser och 21 000 färre företag än tidigare behöver upprätta en handlingsplan för jämställda löner och en jämställdhetsplan. I yrkande 3 anförs att regeringen ska ta initiativ till ett handslag med de fackliga organisationerna och arbetsgivarorganisationerna för att få bort könsrelaterade löneskillnader. Utan fackens aktiva medverkan är det omöjligt att få till stånd jämställda löner. Arbetsgivare inom såväl offentlig som privat sektor måste ta sitt ansvar. I yrkande 5 föreslås att regeringen ska verka för att jämställda löner ska uppnås i första hand i den politiskt styrda offentliga sektorn men också på arbetsmarknaden i övrigt. Även om de politiska församlingarna inte är direkt avtalsslutande parter måste det finnas ett arbetsgivaransvar för de människor som arbetar och verkar i den sektorn. vill i sin kommittémotion A415 yrkande 1 att beslutar att arbetsgivare ska göra lönekartläggningar och upprätta handlingsplaner för jämställda löner . Den nya diskrimineringslagen innebär att drygt en miljon anställda, vilket motsvarar en fjärdedel av alla anställda, inte längre omfattas av lagens krav på systematiskt jämställdhetsarbete. Ska målet om ett arbetsliv fritt från könsdiskriminering uppnås måste staten ställa krav på arbetsgivare att arbeta aktivt för att undanröja de strukturer och rutiner som orsakar och upprätthåller diskrimineringen. Yrkande 2 avser lagens undantag i fråga om krav på årlig jämställdhetsplan och handlingsplan för jämställda löner. Det nuvarande undantaget för arbetsgivare med upp till 25 anställda är alltför omfattande. De allra minsta företagen som har färre än 10 anställda ska dock även fortsättningsvis kunna undantas från lagens krav. I motion A304 begär (S) ett tillkännagivande om jämställdhetsplan och lönekartläggning. Arbetsgivare med minst 10 anställda ska upprätta jämställdhetsplan och handlingsplan för jämställda löner . Utskottet stödjer alltjämt delmålet för regeringens jämställdhetspolitik: Kvinnor och män ska ha samma möjligheter och villkor i fråga om utbildning och betalt arbete som ger ekonomisk självständighet livet ut. Som framgått av avsnittet om jämställt arbetsliv instämmer utskottet i regeringens bedömning att mindre könsbundna yrkesval bör bidra till minskade löneskillnader. Utskottet ställer sig även bakom regeringens insatser för att stärka arbetslinjen, bl.a. de reformer som syftar till att göra det mer lönsamt att arbeta. Den som arbetar heltid har större möjlighet än den som arbetar deltid att stärka sin position på arbetsmarknaden, öka sina karriärmöjligheter och få ökad ekonomisk självständighet. I fråga om förslagen om ändringar i diskrimineringslagen gör utskottet följande överväganden. Jämställdhetsplanen är ett viktigt instrument för det aktiva jämställdhetsarbete som ska bedrivas på arbetsplatserna. Genom att jämställdhetsplanen också till viss del ska vara tillbakablickande blir den en form av självkontroll som också kan ge bättre underlag för den kommande planeringen. Det är dock viktigt att planerna inte upprättas för sin egen skull utan blir ett aktivt och kontinuerligt planeringsinstrument i verksamheten på arbetsplatserna. Utskottet vill med anledning av motionskraven om periodiciteten för jämställdhetsplaner betona att lagens regler om aktiva åtgärder för jämställdhet handlar om ett kontinuerligt och målinriktat arbete som avser arbetsförhållanden, rekrytering, utbildning, kompetensutveckling m.m. Enligt utskottets mening är det viktiga att arbetsgivaren faktiskt upprättar planer som ska fungera som levande och aktiva planeringsdokument. Detta är viktigare än att uppdatering och revidering sker . Många förändringar kan ta att genomföra än . Med en längre planeringshorisont ökar förutsättningarna att åstadkomma långsiktiga och substantiella förbättringar. Det sagda utesluter inte att enskilda parter kan komma överens om tätare revideringar av planen och att kollektivavtal kan träffas om detta. Som utskottet tidigare framhållit (bet. 2007/08:AU7) är det viktigt att framhålla att planerna ska vara levande i den meningen att de ständigt ska vara aktuella i det vardagliga arbetet. Det är processen och inte dokumentet i sig som är avgörande för resultatet. Även reglerna för lönekartläggning och analys är viktiga. Handlingsplanen för jämställda löner kan betraktas som en del av jämställdhetsplanen, eftersom den ska redovisas där. Enligt utskottet är det naturligt att handlingsplanen för jämställda löner upprättas med motsvarande periodicitet som jämställdhetsplanen och avser samma kategorier arbetsgivare. När det gäller kretsen av arbetsgivare som ska upprätta jämställdhetsplan respektive plan för jämställda löner ställer sig utskottet bakom nuvarande reglering, dvs. att gränsen ska gå vid 25 arbetstagare. Arbetsgivare med färre anställda än så ska alltså inte behöva upprätta planer. Utskottet vill understryka att det här enbart handlar om upprättandet av planer, inte det aktiva arbetet och kravet på lönekartläggning som gäller för alla arbetsgivare. De nya regler för jämställdhetsplaner som infördes genom den nya diskrimineringslagen ska ses i ljuset av regeringens ambition om regelförenkling. Åtgärden bör minska många arbetsgivares administrativa börda. Tidsåtgången för arbetet med lönekartläggning minskar och därmed också kostnaderna. Utskottet menar att åtgärderna i praktiken inte bör ha några större negativa effekter på arbetet med jämställdhet på arbetsplatserna. I sammanhanget vill utskottet även betona att slutbetänkandet från Utredningen för aktiva åtgärder inom diskrimineringsområdet överlämnats till regeringen, Aktiva åtgärder för att främja lika rättigheter och möjligheter ett systematiskt målinriktat arbete på tre samhällsområden (SOU 2010:7). Huvuddragen i förslaget är bl.a. att aktiva åtgärder ska bedrivas i förhållande till alla diskrimineringsgrunder på samhällsområdena arbetsliv, utbildning och försvarsutbildning, att ansvariga för aktiva åtgärder redovisar ett systematiskt och målinriktat arbete i syfte att främja lika rättigheter och möjligheter, att detta arbete beskrivs i ett program som upprättas och följs upp , att det inom arbetslivet bedrivs ett aktivt förebyggande arbete som gäller löner och att tillsynen riktas mot att de ansvariga uppfyller kravet på systematiskt målinriktat arbete och att bistå de ansvariga med rådgivning. I betänkandet redovisades också hur olika aktörer arbetat med bestämmelserna om aktiva åtgärder, däribland hur samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare i lönefrågor fungerar. Utredaren konstaterade att studien inte gav underlag för några säkra slutsatser om huruvida aktörernas arbete med aktiva åtgärder haft någon effekt för att främja lika rättigheter och möjligheter. I några av de särskilda yttrandena i betänkandet framfördes också synpunkter på att studien inte kunde ligga till grund för bedömning av reglernas effekt. Utskottet noterar att regeringen gett Statskontoret i uppdrag att undersöka effekterna av bestämmelserna om aktiva åtgärder i diskrimineringslagen. I dess slutrapport, Aktiva åtgärder mot diskriminering effekter och kostnader (Statskontoret, 2011:4), som överlämnades , konstateras att många aktörer gör insatser mot diskriminering, i synnerhet inom jämställdhetsområdet, men att det råder tveksamheter kring de aktiva åtgärdernas betydelse. Enligt utskottets mening bör regeringens fortsatta beredning av utredningen avvaktas. Med det ovan anförda avstyrks motionerna A304 (S), A402 yrkandena 13 och 5 (MP) och A415 yrkandena 1 och 2 (V). Utskottets förslag i korthet I detta avsnitt behandlas motionsyrkanden om jämställdhetsarbetets organisering. Samtliga yrkanden bör avslås. Jämför reservation 6 (V). begär i kommittémotion A416 ett tillkännagivande om jämställdhetsarbetets organisering. Partiet anför att det finns stora brister i alla delar av dagens jämställdhetspolitik. Dessa brister kan åtgärdas genom att en jämställdhetsminister ges en samordnande funktion i Statsrådsberedningen, att tjänster med jämställdhetskompetens inrättas på samtliga departement och att en jämställdhetsmyndighet inrättas. Andra åtgärder är tydliga direktiv i myndigheternas regleringsbrev som går att relatera till de övergripande jämställdhetspolitiska målen och regelbundet återkommande jämställdhetsrevisioner av myndigheternas arbete. och (båda S) vill i motion A336 att frågan om en ny jämställdhetsmyndighet ses över. Eftersom kan förväntas lägga tonvikten vid arbetet mot diskriminering finns en risk att det proaktiva förändringsinriktade jämställdhetsarbetet kommer att begränsas. Med utgångspunkt i den jämställdhetspolitiska utredningens överväganden bör frågan om en jämställdhetsmyndighet ses över. Med anledning av förslag i motion A416 om institutionella och andra förändringar för att på olika sätt kvalitetssäkra jämställdhetsarbetet och förslaget i motion A336 (S) om en ny jämställdhetsmyndighet vill utskottet framföra följande. Utskottet vill inledningsvis hänvisa till regeringens satsning och ambitioner i jämställdhetspolitiken. Regeringens särskilda jämställdhetssatsning innebar en kraftig resursförstärkning för jämställdhetspolitiken. Jämställdhetspolitiken tillfördes medel motsvarande , vilket innebar att resurserna till politikområdet mer än tiodubblades. En rad viktiga reformer har genomförts för att skapa förutsättningar för jämställdhet mellan kvinnor och män. Utskottet välkomnar att regeringen fortsätter reformarbetet inom områden som är strategiskt viktiga för att kvinnor och män ska ha makt att forma samhället och sina egna liv. Erfarenheterna från regeringens jämställdhetssatsning 20072010 visar att långsiktighet i stödet till olika verksamheter är en viktig förutsättning för måluppfyllelsen. Utskottet vill även betona att jämställdhet är ett sektorsövergripande politikområde. Det innebär att det är ett politikområde vars måluppfyllelse är beroende av beslut och insatser också inom andra politikområden än det jämställdhetspolitiska. En konsekvens av detta är att det direkta sambandet mellan mål, resurser och resultat i många fall kan vara svårbedömt, särskilt på kort sikt. Detta understryker behovet av att jämställdhetspolitiken ges en samordnande och pådrivande roll. Utskottet konstaterar att jämställdhetsintegrering är den strategiska grunden för regeringens jämställdhetspolitik. Det är den huvudsakliga strategi som används för att uppnå de jämställdhetspolitiska målen. Jämställdhetsintegrering innebär att beslut inom alla politikområden ska präglas av ett jämställdhetsperspektiv. Ansvaret för jämställdhetperspektivet kan således inte begränsas till ett departement utan ska genomsyra alla delar av beslutsprocesser och verksamhet inom alla politikområden. När det gäller en särskild jämställdhetsmyndighet vill utskottet hänvisa till behandlingen av motsvarande förslag i betänkandena /07:AU10 och 2007/08:AU7. Utskottet pekade där på risken att en myndighet med ett uttalat ansvar för jämställdhetspolitiken skulle tränga undan jämställdhetsarbetet inom andra myndigheter. Den samlade ombudsmannainstitutionen, (), bör generellt ses som en förstärkning jämfört med en myndighet för varje diskrimineringsgrund. Utskottet noterar i sammanhanget att Statskontoret fått i uppdrag av regeringen att utföra en myndighetsanalys av DO. Analysen ska beskriva hur DO fullgör sitt uppdrag och hur interna och externa faktorer påverkar myndighetens möjligheter att fullgöra sitt uppdrag. Uppdraget ska redovisas till regeringen . Mot bakgrund av vad som ovan anförts avstyrks motionerna A336 (S) och A416 (V). Mansrollen och mäns jämställdhetsarbete Utskottets förslag i korthet I detta avsnitt behandlas en motion om mansrollen och mäns jämställdhetsarbete. Motionen bör avslås. Jämför reservation 7 (MP). (MP) vill i motion A401 att regeringen tillsätter en statlig utredning om män, maskuliniteter och jämställdhet. Utredningen ska ta fram fakta och utvecklingsvägar för hur politiken kan nyttjas som ett verktyg för att skapa förändring av maskuliniteter och bättre förebygga mäns våld. Utredningen ska i sitt arbete integrera perspektiv på ålder, sexuell identitet, klass, etnicitet och funktionshinder. Det mål för jämställdhetspolitiken som antagits av är att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv. Ett delmål är att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Kvinnor och män, flickor och pojkar, ska ha samma rätt och möjlighet till kroppslig integritet. För utskottet är det en självklarhet att människor ska bemötas som individer och ges förutsättningar att utvecklas som människor utan att begränsas av omgivningens eventuella fördomar. Utskottet har redogjort för en rad insatser som gjorts i fråga om mansrollen och mäns jämställdhetsarbete (bet. 2006:07:AU10, bet. 2007/08:AU7 och bet. 2009/10:AU6). Utskottet har underhand fått information från att det ska inrättas en arbetsgrupp med uppdrag att analysera frågor om män och jämställdhet, bl.a. med inriktning på arbetsliv och möjligheter att förena arbete med ett aktivt föräldraskap. Mot bakgrund av det ovan anförda avstyrks motion A401 (MP). Övriga frågor om jämställdhet Utskottets förslag i korthet I detta avsnitt behandlas motionsyrkanden om övriga frågor om jämställdhet. Samtliga yrkanden bör avslås. (S) begär i motion A235 ett tillkännagivande om jämställdhetsstrategier. I har en jämställdhetsstrategi arbetats fram med utgångspunkt i de nationella jämställdhetsmålen. Arbetet har genomförts i bred samverkan med övriga aktörer i länet. Värdet av att uppdatera gällande jämställdhetsstrategier respektive ta fram nya bör tydliggöras för landsting och regioner. (FP) anser i motion A288 att ett nationellt jämställdhetsindex bör inrättas. Ett jämställdhetsindex utgår från grundsynen att en ökad jämställdhet är bra för både den enskilde, företaget och samhället. Det mäter och rangordnar företag efter parametrar såsom hur stor andel av kvinnorna i företaget som arbetar med resultatansvar, hur aktivt jämställdhetsarbetet bedrivs och vilka strategiska satsningar som görs för det framtida jämställdhetsarbetet. Motionären föreslår även att ett pris delas ut av statsministern till det företag som åstadkommit bäst resultat i sitt jämställdhetsarbete. Genom ett index kan man arbeta med de positiva förebilderna och premiera de goda krafterna i en positiv, frivillig och självsanerande spiral. Målet för jämställdhetspolitiken är att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv. genomför regeringen en omfattande satsning på att utveckla och förstärka jämställdheten. Jämställdhetspolitiken har tillförts för åren 20072010. Resurserna har därmed tiodubblats jämfört . Det är den största satsning på jämställdhet som har genomförts i . Utskottet ställer sig bakom regeringens satsning och ambitioner i jämställdhetspolitiken och välkomnar att regeringen fortsätter reformarbetet under innevarande mandatperiod för att påskynda utvecklingsarbetet inom områden som är strategiskt viktiga för att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv. Utskottet emotser den redovisning av insatserna och deras resultat som regeringen avser att lämna till 2011. Motionerna A235 (S) och A288 (FP) avstyrks därmed. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Jämställd arbetsmarknad, punkt 1 (S, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (S) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:A337 av m.fl. (S) och 2010/11:A239 av (M), 2010/11:A372 av m.fl. (S) och 2010/11:A407 av m.fl. (MP) yrkande 8. När välfärdsjobb i kommuner och landsting försvinner drabbar det kvinnor hårdare än män eftersom den svenska arbetsmarknaden är mycket könssegregerad. Detta gäller även den privata vård som betalas av skattemedel. Enligt en rapport från som regeringen refererar till i budgetpropositionen rör det sig om ca 30 000 jobb i skola, vård och omsorg. I budgetpropositionen gör regeringen bedömningen att uppsägningarna i välfärden fortsätter både mätt i antal jobb och antal arbetade timmar. Enligt regeringens egen bedömning kommer kommunsektorn att ha ett negativt finansiellt sparande . Regeringen skriver dessutom att kommunerna knappt klarar kraven för god ekonomisk hushållning. Arbetslösheten är högre bland kvinnor än bland män, liksom utanförskapet. Ett skäl till det är att kvinnor blivit utslitna på sina tidigare jobb, som rationaliserats så mycket att de som blir kvar på arbetsplatsen har en mycket stressigare och tyngre arbetsbörda . Dessutom är det något av en fälla att gå ned i arbetstid eftersom det visat sig att arbetstagaren, dvs. kvinnan, ska hinna lika mycket på sin arbetsdag när hon jobbar deltid som när hon jobbade heltid, vilket leder till en ännu stressigare situation. vet vi att kvinnor dessutom får det än stressigare efter jobbet då de fortfarande i stor utsträckning har huvudansvaret för hem och familj. En rad åtgärder behöver vidtas för att stärka kvinnors ställning på arbetsmarknaden: den könsuppdelade arbetsmarknaden måste brytas, osakliga löneskillnader mellan kvinnor och män ska bort och kommunerna behöver resurser för att kunna behålla och utveckla sin personal och kvaliteten i barn- och äldreomsorg. Det krävs ett jämställt samhälle så att kvinnor och män får samma möjligheter att kunna förverkliga sina drömmar. Det som vi anfört bör ges regeringen till känna, vilket innebär att vi tillstyrker motion A337 (S). Jämställd arbetsmarknad, punkt 1 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:A407 av m.fl. (MP) yrkande 8 och 2010/11:A239 av (M), 2010/11:A337 av m.fl. (S) och 2010/11:A372 av m.fl. (S). Fler kvinnor än män drabbas av utbrändhet på grund av att det är svårt att få ihop livets alla delar. En enkel förklaring är att det är kvinnor som tar ansvar för allt det som ska göras vid sidan om det arbete som ger förvärvsinkomster. Kvinnor tar hand om det obetalda hemarbetet. Enligt vår mening är detta oacceptabelt. Det krävs en rad skarpa åtgärder som leder till jämställdhet mellan kvinnor och män. Ett steg är en mer individualiserad föräldraförsäkring som inte ger pappor utrymme att tacka nej till att vara tillgängliga för sina barn. Den svenska arbetsmarknaden är könsuppdelad. Kvinnor dominerar i branscher där anställnings- och arbetsvillkoren konsekvent nedvärderas i förhållande till mansdominerade branscher. Det handlar om lägre löner, större andel deltidsanställningar och tidsbegränsade anställningar i kvinnodominerade branscher och sektorer. Det är en strukturell diskriminering där kvinnor systematiskt nedvärderas. menar att det krävs åtgärder för att bryta den könsuppdelade arbetsmarknaden. En central uppgift är att eleverna redan i får information om vad olika yrkesval innebär. Studier visar att kunskapen om vård och omsorg är skrämmande låg bland pojkar när de ska välja inriktning på sin gymnasieutbildning. Arbetsplatser med jämn könsfördelning är oftast bättre än arbetsplatser där ett av könen dominerar. De bidrar till en bättre arbetsmiljö. Kvinnor har ofta en lärande inställning till nya företeelser och förändringar. Män övervärderar däremot ofta sin förmåga på områden de saknar erfarenheter av. Det är uppfattning att regeringen bör tillsätta en kommission som ges i uppdrag att ta fram riktlinjer som syftar till att bryta den könsuppdelade arbetsmarknaden. Kommissionens sammansättning bör vara sådan att arbetsmarknadens parter inom såväl den privata som offentliga sektorn finns representerade. Det som jag anfört bör ges regeringen till känna, vilket innebär att jag tillstyrker motion A407 yrkande 8 (MP). Jämställt arbetsliv, punkt 2 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:A247 av (S) och 2010/11:A344 av m.fl. (S). talar siffrorna sitt tydliga språk om jämställdhet som ett nedprioriterat område. Varken vårdnadsbidraget, de hushållsnära tjänsterna eller jämställdhetsbonusen ökade jämställdheten i . Sjukförsäkringsreglerna har lett till att många kvinnor har utförsäkrats, rätten till heltid har uteblivit och arbetsmarknadspolitiken har knappast heller ökat jämställdheten under den senaste mandatperioden. För dem som drömmer om en värld av jämlikhet mellan könen visar sig facit över de senaste årens politik vara en mycket dyster läsning. Den borgerliga politiken under den senaste mandatperioden har systematiskt gynnat män på kvinnors bekostnad. Av regeringens skattesänkningar på har gått till de som är rikast i vårt land, av vilka en absolut majoritet är män. För att täcka de växande hålen i kommunernas ekonomi sägs personal upp i vård, skola och omsorg. Kvinnor drabbas dubbelt både av uppsägningarna och av ökad arbetsbörda när färre anställda ska sköta lika många gamla, sjuka och barn. Inom högskolan drabbas också de kvinnliga studenterna hårdare än män av Alliansens utbildningspolitik, som varken är särskilt student-, kvalitets- eller kunskapsvänlig. Alla gymnasielinjer ger inte längre behörighet för högskolestudier, antagningsmöjligheterna har blivit färre, komvux har skurits ned, studentbostäderna är alldeles för få och bostadsbidragen för snåla. I tider då allt fler vill utbilda sig av egen vilja och för att det är svårt att få jobb gör Alliansen, tvärtemot vad man sade i valrörelsen , det allt svårare för människor att studera. Då kvinnors väg till makt i arbetslivet i stor utsträckning går via högskolan är krympande ambitioner på det högre utbildningsområdet ett slag också mot kvinnors makt över sitt eget liv. Vi socialdemokrater vill se en annan regering med en annan politik. Det måste vara enklare att vara småbarnsförälder och student , högskolan måste öppnas upp och byggas ut, och delar av den offentliga sektorn måste stärkas. Utbildningspolitiken är, tillsammans med annan välfärdspolitik, inte bara en politik för mer jämlikhet i största allmänhet det är också en politik för jämställdhet mellan kvinnor och män. Den borgerliga regeringen har visat sig vara ointresserad av att stärka kvinnors möjligheter. För kvinnornas, liksom för studenternas skull, önskar vi socialdemokrater en annan färdriktning. Inkomsten är den sammanlagda bruttolönen, inklusive vissa skattepliktiga ersättningar såsom sjukpenning, föräldrapenning och ersättning vid arbetslöshet. Kvinnor har som grupp väsentligt lägre inkomst än män. Det beror bl.a. på att kvinnor jobbar deltid i större utsträckning än män, tar ut större andel av föräldraförsäkringen och har längre och fler sjukskrivningar. i livet leder den lägre inkomsten till att kvinnor får lägre pensioner än män. lever kvinnor längre än män. Enligt Socialdemokraternas mening har sjukpenningen och arbetslöshetsersättningen försämrats med regeringens politik. Den som har inkomst via pension, sjukpenning, a-kassa eller föräldrapenning betalar dessutom högre skatt än den som yrkesarbetar, också detta till följd av regeringens politik. Den samlade ekonomiska politiken och skatteförändringarna har starkt gynnat män som grupp och missgynnat kvinnor som grupp. Inkomstklyftan mellan kvinnor och män har ökat . Av regeringens samlade skatte- och utgiftsförslag 20062010 har gått till män och till kvinnor. Politiken har inneburit att den tiondel som tjänar mest har fått nästan lika mycket som av hela svenska folket.