bet · GY01KU20 · 2011-06-01 00:00:00 — Beträffande länder dit det förekommer export av krigsmateriel görs en samlad bedömning av om detta är bra för eller inte. Det handlar om svensk utrikespolitik men även om utbyte av teknologi och kunskapsöverföring. Det är ISP som självständig myndighet som avgör om det får ske en export av krigsmateriel eller ej. , som bjuder in företag tillsammans med UD, har också en god kontroll på detta. De företag som säljer krigsmateriel kräver ett positivt förhandsbesked; sker inte någon marknadsföring. För produkter med dubbla användningsområden däremot, som havsövervakningssystemet MS6000, krävs inget förhandsbesked. Däremot krävs det ett godkännande från ISP vid en eventuell affär, vid utförsel. Statsrådet ser ingen risk för att uttalanden i samband med och medverkan i marknadsföringsinsatser från ett statsråd påverkar ISP, som ligger under samma statsråd, när det gäller tillståndsprövningen i ett senare skede; hon anser att vi har en lagstiftning som fungerar bra och som har tjänat oss väl. Det är en av de mest transparenta redovisningarna vi har i och den är väldigt strikt. ISP är en självständig myndighet som gör sin egen bedömning. ISP har väldigt tydliga riktlinjer som inspektionen arbetar efter, och inspektionen arbetar på ett självständigt sätt. Den kan även rådfråga , som är parlamentariskt tillsatt och där alla partier finns med. Statsrådet framhöll att teknik ofta kan vara tveeggad. Den kan användas för att övervaka människor för att rädda liv. Den kan också användas för att hindra människor. För regeringen handlar det om att trycka på politiskt när det gäller mänskliga rättigheter, att i de avtal som sluts med olika länder generellt få in en klausul om mänskliga rättigheter, att kunna befinna sig i landet för att ständigt se detta och påpeka detta. Dessutom handlar det om utbildning av människor för att man ska kunna agera på ett bättre sätt för att man ska kunna agera rättssäkert. Tekniken är tveeggad, och det är viktigt att man skiljer på flyktingsmuggling och flyktingars rätt att söka asyl och dessutom ser på hur situationen var vid den aktuella tidpunkten, med människor som drunknade i havet, människor som inte överlevde i rangliga båtar. Utskottets granskning visar inte annat än att statsrådet i samband med den ifrågavarande resan till har handlat i enlighet med gällande regelverk om produkter med dubbla användningsområden (PDA). Granskningen föranleder inget ytterligare uttalande från utskottets sida. 4.4 Uttalande av statsministern i fråga om marknadsföring av flygplats I en anmälan, bilaga A4.4.1, som kom in till utskottet begärs att utskottet granskar ett uttalande som statsminister gjorde i tidningen . I anmälan anförs att det i uppgavs att , och stod redo att lägga på att marknadsföra flygplats och att statsministern tyckte att det var en tveksam satsning. Statsministern uttalade bl.a. följande: Det kan ju inte beskrivas som en kärnuppgift för en svensk kommun med sin kommunala kompetens. Anmälaren menar att uttalandet är tveksamt och att uttalanden som statsministern gör i sin egenskap av statsminister lätt kan uppfattas som uttryck för regeringens ståndpunkt eller på andra sätt som auktoritativa och normbildande. Direkt fel blir det enligt anmälaren när statsministern uttalar sig i en fråga som är under rättslig prövning. I detta fall hade nämligen kommuns beslut att bidra med medel till marknadsföringen av flygplats överklagats, och dom i målet meddelades först . Som grund för granskningen har legat en artikel i tidningen och en promemoria upprättad inom Statsrådsberedningen, bilaga A4.4.2. På framgår att det i artikeln angavs att och Lunds kommuner samt avsåg att satsa på att marknadsföra flygplats. Malmös insats hade överklagats till förvaltningsdomstolen. I artikeln anges följande om vad statsminister uttalat: , och står redo att lägga på att marknadsföra flygplats. En tveksam satsning, tycker statsminister (M). Fullt rimligt, säger (S). På riksplanet är enigheten mindre. ser det som tveksamt att svenska kommuner och landsting slussar skattemedel till en utländsk flygplats. Det kan ju inte beskrivas som en kärnuppgift för en svensk kommun med sin kommunala kompetens, säger han. Vi moderater brukar säga att man ska vara aktsam om skattepengarna lokalt och se till att de verkligen går till skola, äldreomsorg och förskolor. Det är kärnuppgiften. Då ska man akta sig för att ha med allt för mycket annat lokala företag, marknadsföringsprojekt och liknande. Men det måste rimligen vara upp till Malmös förtroendevalda att förklara och försvara hur man resonerat i , tillägger statsministern. Enligt 11 kap. 3 § regeringsformen får ingen myndighet, inte heller , bestämma hur en domstol ska döma i det enskilda fallet eller hur en domstol i övrigt ska tillämpa en rättsregel i ett särskilt fall. I en interpellation (2009/10:424) av (S) till statsrådet (M) anfördes bl.a. att statsminister hade uttalat sin stora tveksamhet till att svenska kommuner och landsting satsar skattemedel på en utländsk flygplats. Mot den bakgrunden ville fråga statsrådet i hennes egenskap av regeringens nordiska samarbetsminister på vilket sätt statsrådet avsåg att motverka , stads och Lunds kommuns satsning för att stärka attraktivitet. I kammaren (prot. 2009/10:132) anförde statsrådet som svar på interpellationen bl.a. att det allmänt sett kunde sägas att en kommun eller ett landsting bara får ha hand om sådana angelägenheter som är av allmänt intresse och som har anknytning till kommunens eller område eller medlemmar. Vidare får en kommun eller ett landsting inte ha hand om sådana angelägenheter som ska handhas enbart av någon annan, till exempel rent statliga angelägenheter. En annan begränsning i kommunernas och landstingens kompetens är att de inte får ge stöd till enskilda företag om det inte finns synnerliga skäl för det. Frågan om beslutet att ge ekonomiskt stöd i syfte att stärka och marknadsföra den danska flygplatsen är lagligt eller inte kunde inte uttala sig om. Detta var en uppgift för en domstol att ta ställning till. Han hade också fått veta att frågan var föremål för domstolsprövning. Vidare anförde att det vid sidan om frågan om beslutet var lagligt naturligtvis alltid kunde diskuteras om detta var ett lämpligt sätt att stärka den lokala eller regionala konkurrenskraften. Han tyckte dock att detta var en fråga som bäst förtjänade att diskuteras just lokalt och regionalt. Politiken för regional tillväxt bygger på att ett regionalt ansvar och inflytande ger möjligheter att växa utifrån egna förutsättningar. ansvarar för det som benämns det regionala tillväxtarbetet och definieras som insatser för att skapa en hållbar regional tillväxt och utveckling. Vidare anförde att har ett starkt kommunalt självstyre. Han tyckte att det var viktigt att värna principen, inom de lagliga ramar som finns, att det är ett lokalt och regionalt ansvar att ta ställning till vilka åtgärder som bäst utvecklar kommunerna och landstingen. I valet får sedan väljarna ta ställning till om de tycker beslutet var korrekt. Han hade därför inte för avsikt att vidta några åtgärder i detta ärende. har vid ett flertal tillfällen granskat om statsråd genom uttalanden handlat i strid med gällande ordning i fråga om dels formerna för regeringens styrning av myndigheterna, dels domstolarnas självständiga ställning. gjorde utskottet också en översiktlig genomgång av tidigare granskningar av uttalanden som gjordes av statsråd fr.o.m. /92 /06 (bet. 2006/07:KU20 s. 210 f.). Utskottet har framhållit att statsråd i likhet med alla andra medborgare har rätt att göra uttalanden i olika sammanhang men att en viss försiktighet bör iakttas, med hänsyn till ett statsråds speciella ställning i förening med det förhållandet att regeringsformen uppställer vissa regler för myndigheternas och domstolarnas självständighet i förhållande till regeringen. Särskilt när det gäller frågan om statsråds rätt att uttala sig om rättsavgöranden och om ett uttalande varit ägnat att påverka en domstols bedömning i ett enskilt mål, har utskottet framhållit att domstolarnas självständighet är en av grunderna för en rättsstat. Med hänsyn till detta bör statsråden enligt utskottet visa största möjliga återhållsamhet när det gäller att uttala sig om rättsavgöranden i enskilda fall eller att göra uttalanden som kan uppfattas på detta sätt. Även om avsikten med uttalandet inte har varit att påverka domstolarnas bedömning kan det ändå i vissa fall förefalla som om uttalandet strider mot syftet i 11 kap. 2 § (motsvarande nuvarande 11 kap. 3 §) regeringsformen. Promemoria upprättad inom Statsrådsberedningen Utskottet begärde i en skrivelse som sändes till svar på bl.a. följande fråga: Vilka kommentarer föranleder det som anges i anmälan om statsministerns uttalanden om bidragen till flygplats i förhållande till bestämmelserna i 11 kap. 3 § regeringsformen? Som svar översändes en promemoria upprättad inom Statsrådsberedningen (bilaga A4.4.2). I promemorian anförs att statsministerns uttalande är att betrakta som en generell politisk värdering, inte som en partsinlaga i ett enskilt ärende. Som statsministern också markerar i intervjun är det de kommunalt förtroendevalda och ansvariga som har att svara på den fråga som den återgivna intervjun refererar till och anmälan gäller. Utskottet har tidigare framhållit att statsråd bör iaktta särskild försiktighet i vissa hänseenden. Det kan bl.a. gälla uttalanden som kan riskera den självständighet som enligt regeringsformen tillkommer domstolar och förvaltningsmyndigheter vid deras rättstillämpning som gäller enskilda eller kommuner. Granskningen i detta fall föranleder inget uttalande av utskottet. 4.5 Fråga om försök att påverka programinnehållet i I en anmälan som kom in till begärs det att utskottet granskar lämpligheten i agerandet från när pressekreteraren begärde att ett inslag i programmet skulle klippas om, bilaga A4.5.1. Till grund för granskningen har legat bl.a. en promemoria upprättad inom , bilaga A4.5.2, samt utfrågningar med f.d. utgivaren för , bilaga B2, och utbildningsminister , bilaga B6. Ansvarige utgivaren för programmet skrev på programmets bloggsida följande. (15/9) sänder två reportage från skolans värd följt av en debatt mellan skolministern (FP) och de rödgrönas talesperson i skolfrågor (S). hörde presschef av sig med ett minst sagt märkligt krav. Han krävde att reportaget (som han hade fått en förhandstitt på) skulle redigeras om. Inte på grund av någon felaktighet utan för att ett vallöfte som och alliansen lanserade skulle tas med i reportaget. Att personer som vi granskar, intresseorganisationer eller andra som medverkar i på olika sätt försöker påverka oss, och innehållet i våra reportage, är inte ovanligt. Men det är oftast ganska lätt och okomplicerat att hantera, det vill säga att inte låta det påverka oss. Men att en regeringstjänsteman på kvällen innan vi sänder en granskning om den svenska skolan försöker påverka innehållet och kräver att vi redigerar om ett reportage, tillhör inte vanligheterna. Men det var ovanligt lätt att avfärda. Yttrandefrihetsgrundlagen (YGL) reglerar skyddet för yttrandefrihet i radio, television, filmer, videogram och ljudupptagningar m.m. Lagen bygger på samma grundsatser som tryckfrihetsförordningen. Detta innebär bl.a. att censurförbud och etableringsfrihet i princip gäller också för de medier som omfattas av yttrandefrihetsgrundlagen. Endast i fråga om användningen av radiofrekvensspektrum har etableringsfrihet i tryckfrihetsrättslig mening inte kunnat införas. Enligt 1 kap. 3 § första stycket YGL får det inte förekomma att något som är avsett att framföras i ett radioprogram eller teknisk upptagning först måste granskas av en myndighet eller något annat allmänt organ. Inte heller är det tillåtet för myndigheter och andra allmänna organ att utan stöd i yttrandefrihetsgrundlagen, på grund av det kända eller väntade innehållet i ett radioprogram eller en teknisk upptagning, förbjuda eller hindra dess offentliggörande eller spridning bland allmänheten. Enligt 3 kap. 1 § första stycket YGL har varje svensk medborgare och svensk juridisk person rätt att sända radioprogram genom tråd (kabel). Rätten att sända radioprogram på annat sätt än genom tråd får enligt 3 kap. 2 § YGL regleras genom lag som innehåller föreskrifter om tillstånd och villkor att sända. Det allmänna ska eftersträva att radiofrekvenserna tas i anspråk på ett sätt som leder till vidast möjliga yttrandefrihet. Enligt 1 kap. 1 § tredje stycket YGL gäller det som sägs om radioprogram även bl.a. program i television. Bestämmelser om tillstånd och villkor för sändningar finns i radio- och tv-lagen (2010:696). Regeringen ger enligt 4 kap. 3 § tillstånd att sända tv om sändningsverksamheten finansieras med radio- och tv-avgiften. I lagen finns en möjlighet för regeringen att i samband med att tillstånd ges bestämma villkor för sändningarna. Tillstånd att sända tv får förenas med en rad villkor som anges i 4 kap. 810 §§. Enligt 8 § får ett sändningstillstånd förenas med villkor som innebär att sändningsrätten ska utövas opartiskt och sakligt samt med beaktande av att en vidsträckt yttrandefrihet och informationsfrihet ska råda i televisionen. Enligt 5 kap. 1 § ska en leverantör av medietjänster som tillhandahåller bl.a. tv-sändning se till att programverksamheten präglas av det demokratiska statsskickets grundidéer och principen om alla människors lika värde och den enskilda människans frihet och värdighet. Enligt 3 kap. 4 § YGL avgör den som sänder radioprogram självständigt vad som ska förekomma i programmen. Bestämmelsen innebär att krav på innehållet i vad som sänds kan ställas endast genom lag eller genom sådana tillståndsvillkor som får förekomma. På detta sätt utgör bestämmelsen om programföretags redaktionella självständighet ett uttryckligt skydd mot påtryckningar från det allmännas sida. Den är enligt motiven emellertid också avsedd att lämna utrymme för lagstiftning som syftar till att värna programföretags oberoende gentemot andra, t.ex. annonsörer (prop. 1990/91:64 s. 117). Regeringen beslutade om sändningstillstånd för . Tillståndet trädde i kraft och gäller t.o.m. . Som villkor för sändningsrätten gäller bl.a. att den ska utövas opartiskt och sakligt samt med beaktande av att en vidsträckt yttrandefrihet och informationsfrihet ska råda i televisionen. SVT ska före sändning av program så noggrant som omständigheterna medger kontrollera sakuppgifter i programmet. Ämnesval och framställning ska ta sikte på vad som är relevant och väsentligt (5 §). granskning av statsråds agerande i förhållande till medieföretag granskade den omständigheten att statsminister i samband med TV4:s partiledardebatt i ett samtal med enligt denne tagit till en ton och ett ordval som var ett otvetydigt hot (bet. 2003/04:KU20 s. 169 f.). Inför utskottet anförde att han säkerligen sagt vad han tyckt om själva debatten och valbevakningen men att han inte kunde minnas exakt hur orden fallit samt att han inte hade uttalat det som påstått. Utskottet konstaterade att det förelåg motstridiga uppgifter om vad som förevarit vid den för granskningen aktuella händelsen varför granskningen inte föranledde något uttalande från utskottets sida. Utskottet anförde därutöver med hänvisning till 1 kap. 9 § regeringsformen att domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen i sin verksamhet ska iaktta allas likhet inför lagen samt iaktta saklighet och opartiskhet. Om det allmänna har överskridit sin beslutanderätt, kan man tala om illojal maktanvändning. När det gäller statsråds relationer med public service-företagen hänvisade utskottet till uttalanden från tidigare granskning om att statsråden, vid sidan av det som förekommer inom ramen för formulerandet av företagens uppdrag, borde iaktta en hög grad av försiktighet så att det inte uppstår risk för att företagens självständighet och oberoende rubbas eller deras granskade uppgift påverkas. Utskottet konstaterade att TV4, som ärendet gällde, i likhet med public service-företagen sänder program med stöd av tillstånd från regeringen. Som villkor också för TV4 gällde att sändningsrätten ska utövas opartiskt och sakligt samt att myndigheter, organisationer och företag som har inflytande på beslut som rör medborgarna ska granskas. Utskottet framhöll att alla som fullgör uppgifter inom den offentliga förvaltningen hade att iaktta en hög grad av försiktighet när det gällde agerandet i förhållande till den som är föremål för en myndighets beslut. Med hänsyn till statsråds speciella ställning torde särskilda krav kunna ställas på regeringens ledamöter i iakttagandet av denna försiktighetsprincip. Genom att en sådan försiktighetsprincip iakttogs värnades integriteten för såväl det offentliga organet i dess maktutövning som för den som är föremål för dess beslut. granskade utskottet det förhållandet att justitieminister gett sin pressekreterare i uppdrag att ringa till för att lämna information om ett pågående gisslandrama. Detta skedde som ett på förhand inspelat humorprogram med justitieministern som medverkande skulle sändas (bet. 2004/05:KU20 s. 190 f.). Utskottet underströk vikten av att statsråd i kontakten med medieföretag inte agerar så att den redaktionella självständigheten kan ifrågasättas. Inte heller fick åtgärden vara hindrande för offentliggörande eller spridning av framställningar i grundlagsskyddade medier, t.ex. tv-program. Vad som framkommit i ärendet gav emellertid inte stöd för påstående att den redaktionella självständigheten trätts förnär eller att någon hindrande åtgärd i yttrandefrihetsgrundlagens mening förekommit i detta fall. Som svar på frågor från överlämnades en promemoria som upprättats inom (bilaga A4.5.2). I promemorian angavs det att det var en riktig uppgift att presschefen vid hade ringt den ansvarige utgivaren för och då tagit upp inslaget som skulle sändas . Vidare framhölls det att frågor om friskolor behandlades i inslaget och utbildningsministern skulle delta i en efterföljande debatt om inslaget. Därför bereddes presschefen tillfälle att före sändningen se det aktuella inslaget och presschefen tog kontakt med utgivaren efter att ha sett inslaget. Statsrådet kände inte till att denna kontakt togs. Det aktuella inslaget innehöll bl.a. uttalanden från utbildningsministerns sida, och kontakten togs i syfte att säkerställa att utgivaren var medveten om att ministern gjort nya uttalanden i de frågor som behandlades i programmet. Utgivaren uppgav dock att han inte ville ha med detta i sitt program, och presschefen gav då uttryck för att det var konstigt att man inte använde sig av det senaste inspelade materialet med ministerns uttalanden. Utskottet höll en offentlig utfrågning med , f.d. ansvarig utgivare för (bilaga B2). - framhöll följande. gjorde två reportage som skulle sändas och handlade om skolan, effekterna av friskolereformen och vinsterna inom friskoleföretagen. Programmet skulle avslutas med en diskussion mellan och statsrådet om hur de såg på innehållet och vilken inställning de hade. innan programmet sändes fick de båda tillgång till det färdiga reportaget. Debatten skulle äga rum som reportaget sändes. Allt oftare tillämpade man regeln att de som granskades fick se reportagen i lugn och ro innan de sändes och komma med eventuella synpunkter och ändringsförslag. uppfattade att det var pressekretare som tittade på programmet. mellan och 22 ringde denne till programchefen för samhällsredaktionen i , , som uppfattade saken så att det ställdes krav. Enligt den minnesbild hon förmedlat till var det ett ganska högljutt tonläge i samtalet. Hon hänvisade till , och pressekreteraren ringde därefter upp honom och ställde ganska kraftfulla och högljudda krav på att programmet skulle klippas om och tillföras information som han ansåg vara viktig. Som mindes gällde det krav på att lägga till senaste åsikter i frågan. Han blev förvånad över det sätt som synpunkterna framfördes och hade upplevt någon som så tydligt krävde en ändring av ett reportage. Han skulle kunna definiera kravet som att den redaktionella självständigheten kränktes. Det var ovanligt att det så handfast uttryckligen krävdes att ett program skulle klippas före sändning. Det var tveklöst ett försök att påverka. hade i en lördagsintervju eller partiledarutfrågning, som en reaktion på att höll på att gräva i frågan, gjort ett uttalande om att man skulle ge Skolinspektionen möjlighet att stoppa utdelningar från skolföretag som inte skötte sig. absoluta uppfattning var att pressekreteraren hade mycket bestämda krav på att reportaget skulle redigeras om, dvs. tillföras information som han tyckte var viktig. Kraven avfärdades av flera skäl och spelades diskussionen mellan och in. Reportaget sändes naturligtvis i det skick som var tänkt från början. Han hade ingen aning om hade sett reportaget i förväg och visste inte om det förekommit kontakt mellan pressekreteraren och . Beskrivningen av samtalet i svaret från var på sätt och vis korrekt förutom att pressekreteraren hade väldigt tydliga krav på ändringar i reportaget, vilket inte framgick av beskrivningen. Samtalet med pressekreteraren påverkade naturligtvis inte programmet. Det kom alltid synpunkter på reportage. I detta fall var det fråga om ett utspel av vallöfteskaraktär som gjorts och inget talade för eller emot att det skulle gå att genomföra. Pressekreterarens försök att påverka var inte välkommet och hörde inte till spelreglerna. Det var märkligt men spelade egentligen ingen roll. och de som var inblandade i programmet tyckte att kravet och det sätt som det framställdes på var mycket obefogat. Normalbilden var inte att någon från den politiska och offentliga världen ringde och försökte påverka. Det förekom mycken kontakt med statsrådens pressekreterare och det hände att politiker och ministrar diskuterade programmen efteråt. Självfallet kunde man få inspel och synpunkter på program programmet gjordes som innebar att man i all välvilja ville byta information. Det hände att man ringde med påpekanden i all vänlighet, t.ex. om att ett årtal blivit fel, men inte på det sätt som gjordes i det aktuella fallet. Man brukade inte kräva att det skulle göras ändringar. Det normala var att synpunkter på reportaget togs upp i den efterföljande diskussionen. Det var därför dessa debatter fanns, just för att man skulle kunna reagera och komma med inspel och synpunkter på reportaget. höll utskottet en offentlig utfrågning med statsrådet (bilaga B6). framhöll att redaktionen för bad honom att medverka i ett studiesamtal och kommentera ett inslag som handlade om vinstdrivande friskolor och som skulle sändas . Inspelningen av samtalet skulle äga rum . För att kunna ge relevanta kommentarer fick han tillgång till programmet . Det var före valet och han var helt fokuserad på den stora partiledarutfrågning som skulle äga rum i TV4. Han tittade mycket ofokuserat på Uppdrag gransknings inslag. Han hade bett sin pressansvarige att titta på programmet åt honom, gå igenom det mer grundligt och därefter ge förslag på vad han skulle kunna säga i kommentarerna efteråt. Efter utfrågningen i TV4 berättade den pressansvarige om programmets innehåll och lämnade förslag på vad statsrådet skulle kunna säga i studiesamtalet. Han berättade då också att han varit i kontakt med redaktionen. Den pressansvarige hade sett att det var en mycket kritisk granskning av de vinstdrivande friskolorna och att den skildring av regeringens politik som redovisades inte var den aktuella politiken utan en tidigare ståndpunkt. Regeringen hade redovisat lagstiftningsförändringar som om de genomfördes skulle möta en del av de problem som beskrevs i programmet. Den pressansvarige hade ringt redaktionen för att försäkra sig om att redaktionen förstått att regeringens politik inte var den som skildrades i programmet eftersom regeringen redovisat en ny inriktning. Han hade mötts av beskedet att redaktionen inte tänkte ta hänsyn till det och så var det med det.