bet · GY01KU20 · 2011-06-01 00:00:00 — I utgör och utrikesrepresentationen tillsammans utrikesförvaltningen. Utrikesrepresentationen består av ambassader och konsulat utomlands. Det är regeringen som beslutar att öppna eller stänga en ambassad. Bedömningsgrunder för svensk närvaro i ett annat land kan exempelvis vara att landet eller delar av landet är av stor betydelse för att uppnå svenska utrikes- och säkerhetspolitiska mål, landet utgör en viktig marknad för svenskt näringsliv, det i landet finns ett stort antal svenskar i behov av svenskt konsulärt bistånd, det finns en stor mängd utlänningsärenden rörande landet eller att svensk diplomatisk närvaro har betydelse för landets utveckling i fråga om fred, demokrati, respekt för mänskliga rättigheter och ekonomisk utveckling.8[ Rapport från förslag till metod och kriterier för bedömning vid nedläggning respektive inrättande av utlandsmyndighet och frågan om regionambassader (), /UD.] Även andra hänsyn, såsom andra svenska myndigheters behov av diplomatisk närvaro, kan böra vägas in vid beslut om förändringar.9[ Översyn av utrikesförvaltningens närvaro i regioner/länder, intern utredning inom , Tauriainen/, 2007.] Regeringen brukar anföra i budgetpropositionen att förändringar i omvärlden och i politikens inriktning, liksom kraven på en effektiv användning av resurser, föranleder anpassningar i den svenska utrikesrepresentationen (se t.ex. prop. 2010/11:1 utg.omr. 1 s. 38). har i behandlingen av budgetpropositionen avslagit motionsyrkanden om utrikesförvaltningens organisation och förändringar inom utrikesrepresentationen på den grunden att beslutskompetensen i dessa frågor ligger hos regeringen (se t.ex. bet. 2010/11:KU1 s. 31). Den svenska ambassaden i öppnade , efter att ha varit stängd . var den svenska Irakambassadören placerad i i . granskning av statsråds uttalanden 1993/94:KU30 s. 63) har med anledning av en granskningsanmälan om ett statsråds uttalande i en utrikespolitisk fråga under en presskonferens konstaterat att det i förarbetena till regeringsformen är förutsatt att regeringen som huvudregel ska uppträda som en enhet och att regeringen är ett kollektiv som får förutsättas hållas samman av gemensamma politiska värderingar och målsättningar (prop. 1973:90 s. 179). Utskottet framhöll att även om det inte finns formella regler som kräver att regeringen är enig om sina beslut eller sitt uppträdande, än mindre när enskilda statsråd uttalar sig i frågor av politisk karaktär, kan uttalanden som uppfattas stå i strid med regeringens officiella hållning skapa oklarhet och risk för komplikationer, särskilt om de berör förhållanden till en utländsk stat. Särskilda krav måste därvid enligt utskottet ställas på uttalanden som görs av det statsråd som ansvarar för frågan inom regeringen. Dennes uttalanden måste anses ha särskild auktoritet när det gäller regeringens hållning. Som svar på frågor från utskottet sände respektive översänt två promemorior som upprättats inom och (bilaga A5.4.23). Där anfördes i huvudsak följande. Någon uppteckning från samtalet vid det möte som granskningen gäller finns inte förvarad i . Under samtalet med den amerikanske ambassadören redogjorde statsråden och för den svenska inställningen till önskemål om såväl öppnande av en ambassad som ingående av återtagandeavtal. Under samtalet tydliggjordes, som en av flera frågor som behandlades vid mötet, för den irakiska motparten den betydelse som den tillmätte ingåendet av en samarbetsöverenskommelse om återtagande av irakiska medborgare. Undertecknandet av återtagandeavtalet framställdes dock inte som ett villkor för öppnandet av en svensk ambassad i . Det har funnits en politisk konsensus om att på nytt öppna ambassaden i , som varit stängd . fanns dock förutsättningarna för att börja planera för att på nytt öppna ambassaden. Utgångspunkter för bedömningen inför upprättande av ambassader finns bl.a. i den s.k. samt från utredningen av utrikesförvaltningens närvaro i regioner/länder, där de riktlinjer som ska vägleda vid beslut om upprättande av utlandsmyndigheter läggs fast. Utifrån dessa riktlinjer gjordes 2008 bedömningen att det fanns ett tydligt behov av en svensk närvaro i . I syfte att kunna hantera konsulära frågor, följa migrationsfrågor och genomföra ett återtagandeavtal bedömdes en svensk permanent närvaro i nödvändig. Demokratiseringen av och landets centrala roll i regionen utgjorde viktiga skäl för öppnandet av en ambassad i . En permanent närvaro skapade förutsättningar att bevaka nyckelfrågor som t.ex. mänskliga rättigheter och att följa och påverka EU:s arbete i . Det svenska utvecklingsarbetet med var ytterligare ett skäl att öppna en ambassad. I ett längre perspektiv fanns även möjligheter at bedriva främjandeverksamhet i förutsatt att situationen stabiliserades. Ett för svenska förhållanden stort antal irakier sökte särskilt asyl i . Även om de flesta ansökningar bifölls gjorde den stora mängden ansökningar att antalet irakier som fått avslag med skyldighet att lämna efter hand inte blev obetydligt. Att återvändande äger rum i sådana fall är en följd av att myndigheters och domstolars beslut respekteras. Varje stat har enligt folkrätten en förpliktelse att återta sina egna medborgare. Det har dock förekommit att enskilda stater inte fullt ut lever upp till denna förpliktelse och till och med bestrider att den existerar. Återvändandet kan vidare kräva praktisk samverkan mellan berörda myndigheter i och i de återvändandes hemland. Mot denna bakgrund fanns det ett behov av att ingå en överenskommelse med den dåvarande irakiska regeringen som bl.a. slog fast parternas erkännande av förpliktelsen att återta egna medborgare. Vid de nämnda samtalen tydliggjordes att något löfte inte kunde avges om ökad svensk diplomatisk representation i för den händelse en sådan överenskommelse ingicks. Det framhölls emellertid att om en lösning gick att finna på återvändandefrågan, fanns det, som en viljeinriktning, möjligheter för att sedan röra på sig i fråga om sin diplomatiska närvaro i . Regeringen har ett särskilt ansvar för den svenska utrikespolitiken och avgör i stor utsträckning, under konstitutionellt ansvar, hur överläggningar i olika frågor bör genomföras med andra stater. Det är också regeringen som fattar beslut i frågor om att öppna eller stänga en svensk ambassad. Sådana beslut bör självklart grundas på sakliga överväganden. Vad som framkommit i granskningen ger inte anledning till något ytterligare uttalande från utskottets sida. Följande reservationer har avgivits till utskottets ställningstaganden. I rubriken anges inom parentes vilket avsnitt i utskottets granskning som behandlas i reservationen. Information till om den nordiska snabbinsatsstyrkan (avsnitt 1.1) av Per (M), (M), (M), (M), (FP), (C), (M) och Skånberg (KD). Vi kan inledningsvis konstatera att granskningen berör flera regeringar och försvarsministrar. Utskottets granskning visar att kostnaderna för den nordiska snabbinsatsstyrkan blivit fyra gånger högre än vad som bedömdes försvarspolitiska proposition. Utredningen i ärendet visar även att antalet soldater i snabbinsatsstyrkan nära dubblerades utan att information om detta lämnades till . försvarspolitiska proposition angav regeringen att den skulle återkomma med en redovisning av de bedömda kostnaderna när styrkans närmare utformning var klarlagd, vilket försvarsutskottet utgick ifrån när det behandlade propositionen. hade följaktligen enligt utskottet skäl att räkna med en sådan redovisning. Vi anser att regeringarnas information till brast i tydlighet fram . Först då återkom regeringen med information om att utformningen av snabbinsatsstyrkan förändrats kraftigt. Vad gäller antalet deltagande soldater gavs en exakt redovisning vid det tillfället, medan den kostnadsbedömning som presenterades angavs vara behäftad med osäkerhet, bl.a. till följd av insatsstyrkans flexibla, s.k. skalbara, utformning, som innebär att kostnaderna styrs av i vilken omfattning eller till vilka delar den används i olika situationer. Vi vill påpeka att medel till snabbinsatsstyrkan aldrig budgeterats i ett specifikt anslag, utan har finansierats inom ramen för anslagen 1:1 Förbandsverksamhet och beredskap och 1:2 Fredsfrämjande förbandsinsatser som finns uppförda på statsbudgetens utgiftsområde 6 Försvar och samhällets krisberedskap. Utskottets granskning visar att de ekonomiska problem som Försvarsmakten ställdes inför bl.a. handlade om att de ökade kostnaderna för styrkan då började synliggöras och märkas i verksamheten. konstaterar vi att den nuvarande regeringen i samband med detta tog initiativ till att stärka ekonomistyrningen i Försvaret genom uppdrag till och Försvarsmakten. Vi anser i likhet med vad framfört att det är viktigt att i fall som detta informeras om avvikelser av det slag som är aktuella här så att den ges möjlighet att ta ställning till eventuellt förändrade förutsättningar. Härutöver vill vi understryka att sådan information bör lämnas i sådan form att den är tillgänglig för samtliga ledamöter. Förhandsprövning av nya programtjänster (avsnitt 2.5) av Per (M), (M), (M), (M), (FP), (C), (M) och Skånberg (KD). Förhandsprövningen av nya permanenta programtjänster kan inte anses strida mot yttrandefrihetsgrundlagens censurförbud. Prövningen handlar inte om, som man av ordvalet lätt kan vilseledas att tro, att själva innehållet i radio- eller tv-program förhandsgranskas. Förhandsprövningen handlar i stället om att avgöra om en ny programtjänst, t.ex. en ny kanal, som något av public service-företagen vill starta ska bekostas med offentliga medel, dvs. radio- och tv-avgifter. Syftet med prövningen är att se till att sådana nya tjänster som finansieras med radio- och tv-avgiften inte snedvrider konkurrensen på mediemarknaden på ett oacceptabelt sätt. I fråga om det redaktionella oberoende som garanteras i yttrandefrihetsgrundlagen noterar vi att det är programföretagen själva som avgör vilka tjänster som ska anmälas till regeringen för godkännande. Kravet på förhandsprövning gäller vidare endast nya permanenta programtjänster eller tjänster av väsentlig betydelse. Sammantaget innebär detta enligt vår mening att det redaktionella oberoende som garanteras i yttrandefrihetsgrundlagen inte träds förnär. I fråga om anmälningskravet kan vi lägga till att detta inte är något nytt för den innevarande tillståndsperioden. Även under den förra tillståndsperioden krävdes regeringens medgivande för att starta vissa nya programtjänster. Regeringen hänvisade i sitt beslut till kommissionens meddelande om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på radio och tv i allmänhetens tjänst som en bakgrund till anmälningskravet och förhandsprövningen av nya tjänster. Anledningen till att kravet på anmälan om nya tjänster har tagits in i anslagsvillkoren är att radio- och tv-avgiften enligt räknas som statligt stöd. Det är därmed inte fråga om villkor för sändningarna utan fråga är om villkor som har att göra med om nya tjänster ska få bekostas av radio- och tv-avgifter. Det är därför enligt vår mening rimligt att dessa villkor ställs i anslagsvillkoren. Några bestämmelser i yttrandefrihetsgrundlagen som hindrar att sådana villkor ställs finns inte. I fråga om beredningen av frågan om förhandsprövningen hänvisade regeringen i propositionen till och till att dessa ställer krav på att uppdraget i allmänhetens tjänst är tydligt utformat om verksamheten ska bekostas av allmänna medel och att nya tjänster prövas. Regeringen angav att det kunde vara lämpligt att själva prövningen av tjänsterna görs på myndighetsnivå. Regeringen aviserade i propositionen även att den hade för avsikt att utarbeta en modell för hur sådana prövningar ska gå till. Vi konstaterar att beslut i denna del fattades i bred politisk enighet. Regeringen har därefter agerat som den utlovat och gett en utredare i uppdrag att ta fram ett förslag på hur en sådan modell skulle kunna se ut, en utredning som sedermera remitterades till bl.a. public service-företagen. Enligt vår mening finns det således inte skäl att ifrågasätta den beredning som föregått den nu gällande ordningen inte heller dess förenlighet med beslut om riktlinjer. Fråga om näringsministerns blogg hos (avsnitt 3.2) av Per (M), (M), (M), (M), (FP), (C), (M) och Skånberg (KD). Utskottet har vid en tidigare granskning konstaterat att det inte finns något regelverk eller några instruktioner från regeringens sida om hur en myndighet får använda sig av enskilda ministrars namn, t.ex. i samband med opinionsbildande verksamhet. Detta kan skapa förvirring om rådande ansvarsförhållanden. Enligt vår mening är det i första hand myndigheterna själva som avgör hur webbplatser som koordineras av myndigheterna ska utformas. Vi vill understryka att det är av stor vikt att myndigheternas självständiga ställning upprätthålls och respekteras. Granskningen har visat att har erbjudit näringsministern att blogga på för att öka kännedomen om ambassadörsprojektet och för att sporra och inspirera ambassadörerna i deras uppdrag. Vi noterar att granskningen inte rör egen webbplats utan den ovannämnda webbplatsen, som enligt uppgift är den digitala mötesplatsen för ambassadörer för kvinnors företagande och drivs av . I granskningen har också framkommit att näringsministern inte har bett en tjänsteman vid att göra ändringar i hennes blogg. Vi anser således att näringsministern inte har begått något fel i sin tjänsteutövning. Statsråds roll i marknadsföring av havsövervakningssystem till (avsnitt 4.3) av (MP), (S), i (S), (S), (S), (S), (V) och (S). Granskningen visar inte annat än att statsrådet i samband med den ifrågavarande resan till har handlat i enlighet med gällande regelverk om produkter med dubbla användningsområden (PDA). Av betydelse vid denna bedömning är att marknadsföring av PDA inte förutsätter godkännande. Däremot skulle en senare försäljning av havsövervakningssystemet MSS 6000 till , om en sådan hade blivit aktuell, ha förutsatt tillstånd av (). ISP är en myndighet under regeringen och UD. Vi vill därför rekommendera statsråd i UD att iaktta försiktighet när det gäller uttalanden om produkter som ett företag avser att marknadsföra och som senare kan bli föremål för prövning av ISP, särskilt i kontakter med icke-demokratiska länder. Fråga om försök att påverka programinnehållet i (avsnitt 4.5) av (MP), (S), i (S), (S), (S), (S), (V) och (S). Som granskningen visar är kontakter med massmedierna ett naturligt inslag i arbetet i . Kontakterna är ofta inriktade på kontroll av faktauppgifter eller på att ges tillfälle att förbereda sig inför ett inslag som rör regeringen. Sådana kontakter fyller en viktig funktion. Men med hänsyn till de ändamål som uppbär censurförbudet i grundlagen måste myndigheter i allt väsentligt avhålla sig ifrån att försöka påverka grundlagsskyddade mediers publiceringsbeslut. Någon överträdelse av förbudet mot censur eller annan hindrande åtgärd kan inte anses ha förekommit utifrån vad som framkommit under utskottets granskning, men frågan bör lyftas om agerandets lämplighet. Vid kontakter mellan företrädare för statliga myndigheter och medier bör en hög grad av försiktighet iakttas och ett betryggande säkerhetsavstånd upprätthållas så att den redaktionella självständigheten inte träds förnär, särskilt om den som agerar företräder regeringen. Public service-bolagens speciella ställning som oberoende granskare gör att detta är särskilt viktigt i kontakterna med dem. Kulturministerns uttalande i ett brev till (avsnitt 4.7) av Per (M), (M), (M), (M), (FP), (C), (M) och Skånberg (KD). Vi vill framhålla att ett statsråd måste kunna uttrycka sin mening och framföra allmänpolitiska synpunkter i den form som statsrådet finner lämplig. Detta gäller i synnerhet frågor som andra, i detta fall företrädare för , har lyft till en offentlig debatt. Vidare kan man notera att statsrådet valt att föra en offentlig debatt i saken då statsrådet varit väl medvetet om att brevet skulle bli en offentlig allmän handling. Vi vill i sammanhanget även understryka vikten av offentlighetsprincipen och av att arbetet vid statliga myndigheter och organ präglas av öppenhet och insyn. Granskningen borde enligt vår mening inte ha gett anledning till något uttalande i övrigt av utskottet. KU ska vara hårt men rättvist. I årets granskningsbetänkande gäller det än mer än annars. Utskottets uppgift är att bidra till att regeringar ska fungera på samma sätt som JO bidrar till att myndigheterna fungerar. För det mesta blir vi ledamöter i utskottet överens, men det betyder inte att utskottets beslut blir mindre värda för att det ibland finns reservationer. Däremot blir de mindre värda om vi låter andra skäl än konstitutionella stå i förgrunden och avgöra våra ställningstaganden.Jag tycker att vi har klarat balansgången bra . I några fall är regeringspartierna besvikna, men något annat vore att hoppas på alltför mycket.Vi har gått igenom 28 granskningsanmälningar i utskottet. Det är framför allt våra tjänstemän som har gjort det tunga arbetet och utrett frågorna. brukar det landa i att utskottet ställer frågor till regeringen. Så går det några vändor fram och tillbaka. Efter ytterligare görs en mer ordentlig utredning och ett pm skrivs som underlag för utskottets ställningstagande. Det är där som utskottet får sin huvudsakliga funktion, alldeles på slutet när själva utredningen är klar. Därför tycker jag att vi tryggt kan säga att vi har ett gediget material som i grunden inte handlar om att vi har schackrat fram och tillbaka med politiska ställningstaganden. Om det finns några sådana har det skett alldeles i slutet. Även där tycker jag att vi har hanterat det hyggligt.Det finns bara sex reservationer. Fyra av dem är från regeringspartierna, och två av dem kommer från S, MP och V. Två anmälningar gäller den amerikanska ambassadens övervakningsverksamhet i . Det är ett av de ärenden som kom till oss i samband med Wikileakläckorna . Ärendet är bordlagt till eftersom det blev ett så stort och omfattande ärende att KU för en gångs skull inte har hunnit färdigt med sitt arbete. Frågan har också varit föremål för utredning hos chefsåklagare men inte lett till något åtal på grund av svårigheter att få fram bevis. KU:s syfte är nu ett annat. Det kan vara så att vi faktiskt når längre i att få fram vad som verkligen har hänt och hur regeringarnas ansvar kan se ut på den vägen.I en handfull ärenden utmynnar utskottets granskning i någon form av kritik mot ministrarna. Den skarpaste kritiken gäller jordbruksministerns agerande i valrörelsen i den så kallade minkfrågan. Det finns också kritik mot regeringens hantering och åtgärder när man införde ett system för förhandsprövning av nya tjänster i public service.Hård kritik utdelas också för en häpnadsväckande dålig redovisning av kostnaderna för den nordiska insatsstyrkan, den så kallade Nordic Battlegroup, till . I dessa ärenden och ytterligare några ska vi om ha särskilda debatter. Därför lämnar jag dem tills vidare.Vi har granskat hur en viktig internationell överenskommelse om skärpta gränsvärden för svavel har kommit till. Det har slutat med stora frågetecken om hur regeringen hanterar internationella överenskommelser. Avtalet i det här fallet har framförhandlats av personal från och blev bindande . Det fattas dock inte något beslut av vare sig minister eller regering för att bekräfta att regeringen har ingått överenskommelsen. Avtalet finns hos en myndighet men kommer aldrig till något arkiv i och publiceras inte som det ska i publikationen internationella överenskommelser.KU menar att rutinerna måste ses över. Det gäller beredning, diarieföring och beslutsprocessen. Regeringen fattar beslut kollektivt. Det är inte okej att en enskild minister i praktiken fattar beslut genom passivitet. Särskilt viktigt blir det när i sina svar till KU säger att det är vanligt att det går till så.Trots att KU har kritiserat regeringen för att alltför många interpellationer i blir besvarade alldeles för sent har illa blivit värre. Interpellationerna är ett av de viktigaste instrumenten för att genomföra sitt arbete med en offentlig debatt där ministrarna måste svara. Det pågår en utvärdering av de så kallade frågeinstituten, och KU överväger att föreslå en ytterligare skärpning av reglerna för att få kontrollmakten att fungera. I flera fall har granskningsanmälningar gällt om regeringen har genomfört direktiv eller beslut från EU. Det är en besvärlig fråga för KU att hantera. Vi granskar regeringen, och vi gör det framför allt utifrån riksdagsbeslut och grundlagen. Vi är inte ett granskningsorgan för EU. Det arbetet får kommissionen eller göra. Men det är ändå inte hela sanningen. Ofta följs ett EU-direktiv av ett riksdagsbeslut, och då är det beslutet möjligt för oss att granska och följa upp. påverkar det på andra sätt som gör att KU kan bli engagerat, till exempel gäller det införandet av datadirektivet där nu får böter på grund av för sent införande. Det beror på både regeringens och agerande. Det finns i praktiken en hel del aspekter på regeringens agerande i samband med EU-arbetet som KU kan ha synpunkter på.Ett annat ärende med EU-dimension, där vi har valt att granska utifrån endast det svenska riksdagsbeslutet, gäller våra vargar. beslutade om en ny politik för en livskraftig vargstam. Riksdagsbeslutet bestod av två delar. Den första delen handlar om att tillåta allmän licensjakt på varg och därmed begränsa antalet vargar i landet. Men jakten skulle kompletteras med kraftfulla åtgärder för att minska inavel och stärka vargstammen genetiskt. Sammanlagt skulle upp till 20 vargar införlivas i den svenska vargpopulationen fram till 2014.Den andra delen av riksdagsbeslutet är ännu inte genomförd. Jakten har pågått , men nya vargar har inte kommit till genom politiska åtgärder. Några ansträngningar har gjorts, men de har inte lyckats. Senast flyttades en varg från norra längre söderut, men den tog sig tillbaka till renskötselområdet och sköts därefter. Än så länge kan man säga att den nya vargpolitiken har bidragit till att vargstammen har blivit mindre och har större genetiska problem.Jag tycker att regeringen borde ha säkrat frågan om genetiken innan man införde en årlig avskjutning av varg. Men vi måste avvakta ytterligare innan KU kan säga om riksdagsbeslutet genomfördes eller inte. I propositionen och i riksdagsbeslutet fanns också skrivningar som talar för att jakten borde ha varit mer inriktad på individer med tydliga inavelsproblem.Jag tycker att det är alldeles tydligt att miljöministern och regeringen misskött vargfrågan. Men det är en politisk bedömning som jag och andra kan ha, så kritiken bör komma från annat håll än från KU formellt sett. Rent konstitutionellt är det ännu för tidigt att säga om regeringen inte har genomfört det riksdagsbeslut som granskningen har behandlat. Men om kan det mycket väl vara dags för en ny behandling.Det finns en rad internationella konventioner där har förbundit sig att agera och samarbeta i frågor om miljöskydd och speciellt dumpning av miljöfarligt avfall i havet. Det är bland annat som följdes av Londonprotokollet och den så kallade Helsingforskonventionen. Dessutom har ratificerat . Det här ärendet som KU har fått hand om började med en rapport i , ett reportage som fått fram oroande uppgifter om dumpning i Östersjön.Vi vet att det finns gott om dumpade vapen och kemikalier från första och . cirkulerar nya uppgifter om olika typer av giftigt och farligt avfall. Vi har granskat om regeringen har haft information om dumpning som är så trovärdig och exakt att den borde ha agerat på ett annat sätt. Det är möjligt att det är så fortfarande, men vi har inte kunnat klarlägga den saken. KU har bland annat fått information och handlingar från Försvarsmakten, men Försvarsmaktens bedömning är att tillförlitligheten i uppgifterna är låg och de exakta lokaliseringarna inte så goda.Ett annat intressant och viktigt granskningsärende gäller rätten att få fast telefonförbindelse till bostaden.