bet · GY01UbU10 · 2011-03-18 00:00:00 — Det blir en gedigen förbättring för de studenter som jobbar extra, vilket är rätt många. Det är ungefär hälften av alla studenter som gör det. De får tydliga förbättringar i kronor och ören i sin plånbok. Men vi uppnår också en annan poäng, och det är själva signalen från samhället att man inte ser ned på dem som jobbar extra utan att man tvärtom tycker att det är bra om man har denna möjlighet. Det är väldigt viktigt. Det är naturligtvis inte så att vi i och med detta för all tid är färdiga med alla reformer på studiestödsområdet. Det är klart att om vi vill att systemet ska fortsätta att vara generöst och att vi ska fortsätta ligga i framkant i världen måste vi vara öppna för reformer och för de problem som finns. Det kan, som i detta betänkande, handla om förbättrade återbetalningsregler för studiemedlen där det har funnits problem, det kan handla om situationen för studerande med barn och flera andra aspekter.Herr talman! Jag målar nu upp en bild av att vi är ganska överens över blockgränserna kring studiestödet och hur det ska se ut. Det är för all del sant när det gäller syftet och målet. Men det är definitivt inte sant när det gäller detaljerna ur alla aspekter. Vi har både här i och på andra ställen fått kritik - vi fick det också från vänsterkanten - när det gäller till exempel beloppsnivåerna. Räcker dessa pengar till? Det är så politiken fungerar. Oppositionen tycker att det görs för lite och , för att ta detta mantra från förra mandatperioden. Men jag kan ändå konstatera att det har hänt en hel del i fråga om detta. Men det intressanta att konstatera när man lyssnar på denna kritik är hur verkligheten ser ut. När vi i budgeten lägger fram ett förslag om en höjning av studiemedlen för studenterna, vilket förslag lägger då den rödgröna oppositionen fram i sin skuggbudget? Den lägger fram ett förslag som i kronor och ören innebär mindre pengar till studenterna. Så ser faktiskt verkligheten ut. Jag kan förstå att det måste svida i hjärtat hos en socialdemokrat, som har en självbild av att man alltid är mest generös i fråga om studenterna, när man i de studiesociala frågorna nu blir omkörd av Alliansen. Det är intressant, men så är det. Sedan kan vi diskutera och bråka om den exakta fördelningen mellan lån och bidrag. Men faktum kvarstår: Med det rödgröna budgetalternativet hade studenter fått mindre kvar i plånboken, och studentorganisationerna hade återigen behövt komma hit och vifta med sin studentbudget för att visa att studenterna går back. Det signalerar någonting nytt i svensk utbildningspolitik. Det visar nämligen att det nu inte bara är i frågor om utbildningens kvalitet som ni blir omkörda. blir ni omkörda även i frågor som gäller de studiesociala villkoren. Mycket har förändrats i svensk politik . Höjningen av fribeloppet har Socialdemokraterna inte protesterat riktigt lika hårt emot. Faktum är att de inte har protesterat alls. Jag har till och med hört socialdemokrater som i debatter har sagt att det är bra att studenter nu kan tjäna extrapengar. Det är utmärkt. Jag tror att det är viktigt att poängtera att det krävdes att de hamnade i opposition för att inta denna ståndpunkt. Det var väldigt lite av den saken när de hade möjlighet att påverka politiken. Men jag välkomnar den förändringen även om den är sen. Med dessa delar och med det som vi nu har gått igenom tycker jag att vi tydligt visar att vi stärker stödet för studier i . Vi är tydliga med att vi vill ha en god situation för dem som studerar och att vi tänker fortsätta att driva frågorna framöver. Med dessa ord yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet. (Applåder)I detta anförande instämde , och (alla M), (FP), i (C) samt (KD). Vi är överens om ganska mycket, men inte när det gäller principfrågorna. Det är precis som både och jag har sagt att vi har ett av världens mest generösa system. Men vår princip och ideologi bygger på att man tar ett gemensamt ansvar. Du tillsammans med dina kolleger i Alliansen har egentligen inte gjort någonting för att hjälpa den enskilda studenten mer än att ge en ökad skuldbörda. Är det att ta ansvar? Och varför är det alltid bättre att privatisera allting? För mig och oss gäller det att man inte bara går ut till en student och säger: Här har du extra som du får låna. Vi har i stället sagt: Du får pengar, både bidrag och lån.Du, , tittar på fribeloppen. Och jag är precis som du tacksam över att de har höjts. Men jag tror inte att fribeloppen är något större problem med tanke på att alla studenter får tjäna efter skatt. Jag tror inte att det är så många studenter, åtminstone inte bland mina vänner som studerar, som har bekymret att de tjänar mer än efter skatt. Jag vet inte hur det ser ut i din värld. Min fråga är: Varför är det så viktigt för er att alltid lägga över ansvaret på den enskilde och med andra ord privatisera hela systemet? Du talade om omfattande bidrag. Vad är omfattande bidrag för dig? Ni höjer ju inte bidraget. Det har i alla fall inte hänt så länge jag har varit här. Ni höjer i stället lånedelen. Det är en tydlig signal till de allra svagaste: Vill ni studera får ni bekosta det mer själva för vi tänker inte vara med och ta ett ansvar. Det är ändå lite roligt att lyssna på och andra socialdemokrater som står i talarstolen och argumenterar för att det är så bra att fribeloppet har höjts. Jag tackar naturligtvis för stödet i den frågan så att vi kan få hjälp med den argumentation som vi har drivit under de senaste tio femton åren. Jag konstaterar bara att det är bra. Då är vi överens i den frågan också. Det brukar vara tvärtom att oppositionen ska driva regeringen framför sig. Här är det regeringen som får släpa oppositionen med sig. Det är en annan och märklig diskussion i fråga om dessa saker. Sedan kan vi diskutera exakta nivåer. Det som jag säger, och som jag tror att vi alla är överens om, är att utbildning är både en investering för den enskilda studenten och en investering för hela samhället. Det gör naturligtvis att både den enskilda och samhället också måste ta ansvar för denna investering. Det gör vi genom att vi erbjuder både lån och bidrag. En justering med en hundralapp hit eller dit kan vi diskutera. Man kan ha olika synpunkter där. Men faktum kvarstår: i modern tid har vi, såvitt jag kan se, en situation där Socialdemokraterna trots vad jag i andra sammanhang kan uppfatta som en populistisk politik inte säger . Studenterna ska ju ha mindre pengar om får bestämma. Om er skuggbudget hade gått igenom hade studenterna fått mindre pengar.Jag tycker att ska ta tillfället i akt och förklara på vilket sätt studenterna klarar sig med mindre pengar än vi har föreslagit. Det du, , säger låter fint. Men du glömde att svara på min fråga.När det gäller fribeloppet: Jag har bara varit med här i fem så jag är inte beredd att ta en debatt om hur de andra tidigare ställt sig till detta.Jag och sossarna tycker att det höjda fribeloppet är en bra idé, så för tillfället är det för mig en icke-fråga. Jag är i stället väldigt rädd för utvecklingen, för vad som komma skall, och för vilken signal vi skickar till dagens ungdomar som vill ta sig vidare. Är signalen att vi tar ett gemensamt ansvar? För mig är det en självklarhet, så svaret är ja. För dig och dina kompisar är svaret nej. Allt ansvar läggs på den enskilda individen. Vill du ta extra lån, gör det då. Vill du inte och om du är rädd för att din skuldbörda kommer att öka kan du lika gärna sitta hemma.Det finns här en väldigt tydlig ideologisk skiljelinje. Det handlar mycket om att lägga på den enskilde, om att privatisera och så vidare, medan vi vill ta ett gemensamt ansvar - för sjuttioelfte gången.Jag kan sluta där. Du kan få svara på min fråga i stället för att så fint prata om allt annat. Jag är naturligtvis jätteglad om fribeloppet är en icke-fråga för både och övriga socialdemokrater numera.Det jag poängterat är att det tidigare inte sett ut på det sättet, men det är väl bra att vi kan pricka av ytterligare en fråga där ni har anslutit er till vår politik. Jag ser fram emot att det kan hända på fler områden.Jag förstår inte riktigt argumentation - att vi skulle privatisera eller lägga över ett större ansvar på den enskilde. är det så att vi inte har några ambitioner och inte heller lagt fram några förslag som handlar om att ta bort bidragsdelen. Återigen: av svåra ekonomiska bekymmer både i och i resten av har vi sagt att vi ändå vill försöka hitta en modell som är sådan att studentorganisationerna inte ska behöva komma hit och säga: Titta, studenterna går back. De klarar sig inte.Vi måste då fundera på om vi kan hantera detta i den situation som vi befinner oss i. Den här gången har det inneburit att vi fått göra en justering i lånedelen. Men viktigt att uppmärksamma är just att det med vårt förslag och med det som blivit verklighet i kronor och ören blir mer för studenten än det skulle bli med skuggbudgeten från och hans vänner.Naturligtvis räcker det inte med bara det, men det är säkert inte sista gången som vi har en diskussion om beloppsnivåerna. Säkerligen kommer vi att fortsätta att diskutera dessa. Men man ska också komma ihåg vad det i justeringar handlar om. Det handlar om några hundralappar. Även om du, , räknar på ett studiestöd under flera års studier blir skillnaden till slut några mer i lån. Jag håller absolut med om att lånebördan ska diskuteras. Det handlar, som sagt, om ett par tusenlappar. Men med en regering som driver en politik som får ut fler i arbete, med ett jobbskatteavdrag och med mer pengar i plånboken tror jag inte att detta är något större bekymmer. sade i sitt anförande att har ett av världens bästa studiestödssystem men att oppositionen försöker bevisa motsatsen. Eftersom jag är en av opponenterna här vill jag säga att det uttalandet inte är annat än grundlös polemik. Jag inledde mitt anförande - jag vet inte om du, , hörde detta - med att säga: Jämfört med många andra länder är ett av de mest förmånliga länderna att studera i. Det är ett erkännande för det system som vi har. Jag sade att vi ska vara stolta över det.Men finns det brister hos oss. Det finns brister när det gäller andelen lån jämfört med andelen stöd/bidrag och när det gäller hur det är för föräldrar som studerar och för studenter som blir sjuka.Dessa brister har vi försökt peka på. Vi har också argumenterat för en förändring. Därför skulle jag vilja passa på att fråga dig, : Kan ni tänka er att utjämna lånedelen och bidragsdelen i studiesystemet så att det blir en större bidragsdel och en mindre lånedel? är det tvärtom. Kan ni tänka er att förbättra villkoren för studenter som är föräldrar? Kan ni tänka er att koppla sjukpenningen till studier i stället för studiemedel?Dessa tre frågor hoppas jag att ni kan svara på. Man kan se detta på olika sätt. I mitt anförande försökte jag vara tydlig. Att ligger i topp i världen betyder inte att man inte kan diskutera de problem vi har. Det ska vi fortsätta att göra. Den polemiken - för att använda det begreppet - kan också vara bra. Då blir det tydligt vad vi tycker och vilka åsikter som finns och som ska brytas mot varandra.Jag ska försöka svara på frågorna. Jag är inte alls säker på om man ska utjämna mellan bidragen och lånedelen. Vi kan diskutera var nivån ska ligga. Men jag tror inte att man, åtminstone när det gäller högskolestudier, ska ha en situation där bidragsdelen är lika stor som lånedelen. Då glömmer man bort att högre studier är en investering för den enskilda studenten. Många som väljer en högskoleutbildning gör det därför att de vet att de får en bättre löneutveckling, bättre lön . Då har man råd att betala tillbaka studielånet.Studiestödssystemet ska syfta till att ge en möjlighet . Men vi ska inte glömma diskussionen om att det också måste vara en fråga om att det är en investering för den enskilda studenten. Exakt var nivån ska ligga kan vi naturligtvis diskutera.När det gäller barns villkor: Tilläggsbidraget som finns för studerande med barn har varit bra. Det sade vi också i Studiesociala utredningen. Tilläggsbidraget har fungerat på ett bra sätt. Vi tycker att det ska vara kvar. Men det finns säkert mer att göra. Även där kan vi diskutera beloppsnivåer. Men till skillnad från generella studiemedel är det svårt att säga att tilläggsbidraget har urholkats så kraftigt att det just nu krävs en höjning.Däremot är det viktigt att komma ihåg att det vanliga barnbidraget gäller också för studenter. Man ska minnas att alliansregeringen genomförde höjningar av flerbarnstillägget som också kommer studerande med barn till del. Jag noterar att ni har svarat att ni inte kan tänka er att utjämna mellan andelen lån och andelen bidrag. Tvärtom säger du, , att det eftersom det är en investering ska vara lån.Två av mina frågor fick jag inte svar på. Min sista fråga, om ni kan tänka er att koppla sjukpenningen till studier i stället för studiemedel, fick jag inte svar på. Jag fick inte heller svar på frågan om kan tänka sig att öka stödet till studenter med barn. När studiestödsfrågorna diskuteras är det alltid på samma sätt. För sedan hade vi en budgetdebatt. diskuterar vi ett motionsbetänkande med alla möjliga olika förslag. Mycket kommer att ske framöver.Man kan föra diskussionen så som gör och som jag tror att också vi kan göra och fråga: Vad ska vi göra? I förde vi sådana resonemang. Skulle man ha en princip för hur stor bidragsdelen och lånedelen ska vara skulle man i så fall kunna tänka sig att framöver ha en lösning med kanske en lite större lånedel för högskolestudier. Läser man däremot på en lägre nivå för att få grundskolebehörighet ska kanske bidragsdelen vara större. Det där kan man se på utifrån hur stor investeringen för den enskilda individen är.I Studiesociala utredningen förde vi - som pekat på - resonemang om hur man skulle kunna se på kopplingen till övriga trygghetssystem. Också där finns det säkert saker kvar att göra. Det betänkandet finns ju, och bereder flera av de här delarna och går igenom hur vi kan hitta lösningar. Jag kan inte säga precis hur de ska fungera. Det vi kan säga är det som jag har försökt belysa under hela den här debatten. Vi är överens om grundprincipen att vi ska ha ett starkt stöd för studier.Sedan har vi en opposition som säger att det är en osolidarisk politik. Min fråga blir då, som jag inte heller i den här debatten har fått svar på: Hur kan det rödgröna alternativet med mindre pengar till studenterna vara en mer solidarisk politik? Det är obegripligt.