bet · GY01MJU8 · 2011-01-28 00:00:00 — 2010/11:MJU8 Jakt och viltvård Miljö- och jordbruksutskottets betänkande I betänkandet behandlar utskottet 16 motionsyrkanden om jakt och viltvård från den allmänna motionstiden . Yrkandena berör frågor om jakttider, jaktformer, skyddsjakt och fäbodjordbrukare, fjälljakt, skadskjutning och rovdjurscentrum. Flertalet motionsyrkanden rör frågor där delegerat beslutanderätten till regeringen och till de myndigheter som har särskild sakkunskap på området. Utskottet föreslår med anledning av 2 motionsyrkanden ett tillkännagivande om att bestämmelserna i 3 § rennäringsförordningen (1993:348) bör omprövas i syfte att återgå till regleringen så som den var utformad före den ändring som regeringen beslutade om . Utskottet föreslår att övriga motionsyrkanden avstyrks, i huvudsak med hänvisning till gällande regelverk och mot bakgrund av pågående arbeten på området. I betänkandet finns fem reservationer (M, FP, C, KD, S, MP, V). Utskottets förslag till riksdagsbeslut Allmän jakt och skyddsjakt avslår motionerna 2010/11:MJ279 yrkandena 24 och 2010/11:MJ423 yrkandena 1 och 3. avslår motion 2010/11:MJ292. avslår motion 2010/11:MJ279 yrkande 1. tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om fjälljakten. Därmed bifaller motionerna 2010/11:MJ391 och 2010/11:MJ410 samt avslår motion 2010/11:MJ313. Reservation 1 (M, FP, C, KD) Djurskydd i samband med jakt avslår motion 2010/11:MJ356 yrkande 32. Reservation 2 (MP, V) avslår motionerna 2010/11:MJ336, 2010/11:MJ356 yrkande 33 och 2010/11:MJ427. Reservation 3 (MP, V) avslår motion 2010/11:MJ356 yrkande 34. Reservation 4 (MP, V) avslår motion 2010/11:MJ400. Reservation 5 (S) På miljö- och jordbruksutskottets vägnar Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (S), (M), i (S), (M), (S), (FP), (S), Per Åsling (C), (S), (MP), (KD), (SD), (V), (M) och (M). Ärendet och dess beredning I betänkandet behandlas 16 motionsyrkanden från allmänna motionstiden om jakt och viltvård. Yrkandena berör frågor om jakttider, jaktformer, skyddsjakt och fäbodjordbrukare, fjälljakt, skadskjutning och rovdjurscentrum. Flera av de frågor som här berörs har tidigare behandlats av utskottet, t.ex. i betänkandena /08:MJU11, 2007/08:MJU13, 2009/10:MJU8 och 2009/10:MJU13. har genom 30 § jaktlagen (1987:259) delegerat till regeringen att meddela föreskrifter om vilka vapen och jaktmedel i övrigt som får användas. Genom 29 § jaktlagen har delegerat till regeringen att meddela föreskrifter om de tider när olika slag av vilt får jagas inom skilda delar av landet samt föreskrifter om tillstånd till jakt för att förhindra skador av vilt. Nuvarande jakttider bygger på ett omfattande remissunderlag från , länsstyrelser, jägarorganisationer, naturvårdsorganisationer och viltforskningen. har således delegerat normgivningsmakten i dessa frågor till regeringen. Därtill är bundet av ett antal EU-direktiv om naturvård som i några avseenden begränsar möjligheter att självt bestämma hur stammarna av olika arter ska förvaltas. Allmän jakt och skyddsjakt Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden (M) om jakt och skyddsjakt på korp, jakt på morkulla och en översyn av jakttiderna för gäss med hänvisning till gällande regelverk. avslår vidare motionsyrkanden (M) om en översyn av vissa jakttider m.m. Enligt motion MJ279 (M) yrkande 2 behöver se över möjligheterna till undantag från fågeldirektivet men också hänvisa till vår tradition och därmed återigen möjliggöra jakt på korp. Som ett komplement till att förbättra direktiven bör man också se över möjligheten att göra villkoren för skyddsjakt mer generösa. Vidare uppmärksammas att jakt på morkulla har varit tillåten i innan vi gick med i Europeiska unionen. med liknande tradition har lyckats förhandla till sig ett undantag. Så gjorde inte . Enligt motionären är det nu viktigt att se över EU:s gemensamma fågeldirektiv men också att visa på vår tradition och därmed återigen möjliggöra morkullejakt (yrkande 3). Vidare framhålls att jakttiderna för gäss bör ses över (yrkande 4). Gässen ställer till stora skador, dels genom att de äter upp grödorna, dels genom att avföringen hamnar i det som sedan ska bli djurfoder. Jordbrukare tar sitt ensilage, djurfoder, . Jakt på gäss tillåts och höst, men inte då det behövs som mest för våra jordbrukare. Omfattningen av skyddsjakt under tid som djuren har årsungar bör skyndsamt utredas enligt motion MJ423 (M) yrkande 1. Jakt som kan leda till att årsungar blir föräldralösa är inte förenlig med 27 § jaktlagen som föreskriver: Jakten skall bedrivas så att viltet inte utsätts för onödigt lidande. Motionären vill att en noggrannare intresseavvägning görs mellan samhällsnyttan av jakt året runt för vissa arter och det lidande som tillfogas djuren (yrkande 3). När det gäller skyddsjakt föreskrivs i 3 § jaktlagen (1987:259) att allt vilt är fredat och får jagas endast om det följer av jaktlagen eller de föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen. Enligt 10 § jaktlagen har normalt fastighetsägaren jakträtten på den mark som hör till fastigheten. Vid jordbruksarrende har arrendatorn jakträtten på den arrenderade marken, om inte annat har avtalats. Enligt 2 § jaktförordningen (1987:905) är jakt efter vilt av olika slag tillåten under de tider av jaktåret som anges i bilaga 1 i förordningen (allmänna jakttider). Skyddsjakt tillåts på en del arter för att förhindra skador. Skyddsjakt får bedrivas antingen efter beslut av myndighet eller på enskilds initiativ. När det gäller de allmänna förutsättningarna för skyddsjakt anges i jaktförordningen att om det inte finns någon annan lämplig lösning och om det inte försvårar upprätthållandet av en gynnsam bevarandestatus hos bestånd i dess naturliga utbredningsområde, får beslut om sådan skyddsjakt som avses i förordningen meddelas av hänsyn till allmän hälsa och säkerhet eller av andra tvingande skäl som har ett allt överskuggande allmänintresse, av hänsyn till flygsäkerheten, för att förhindra allvarlig skada, särskilt på gröda, boskap, skog, fiske, vatten eller annan egendom och för att skydda vilda djur eller växter eller bevara livsmiljöer för sådana djur eller växter (23 a §). Skyddsjakt på myndighets initiativ som syftar till att förebygga skador av vilt regleras i 7 och 8 §§ jaktlagen och i 24 och 25 §§ jaktförordningen. Skyddsjakt på enskilds initiativ regleras närmare i 26 § jaktförordningen. Där föreskrivs att jakträttshavare får bedriva skyddsjakt under de tider och de övriga villkor som anges i bilaga 4 i förordningen. Skyddsjakt får också bedrivas på visst vilt av den som inte har jakträtt men som bor på en gård eller har en trädgård. Enligt är de allmänna jakttiderna som anges i bilaga 1 satta med största möjliga hänsyn tagen till djurens föryngringstid. Vid skyddsjakt på stora rovdjur är honorna och ungarna fredade. Tiderna för skyddsjakt på stora rovdjur är satta så att jakt inte ska pågå under parningssäsong eller då djuren har ungar. Villkoren för skyddsjakt på enskilds initiativ tar däremot inte alltid hänsyn till djurens föryngringstid. Mot bakgrund av att vilt som huvudregel är fredat ska skyddsjaktsbestämmelserna skapa en generell möjlighet att lösa lokala problem med viltskador. Som utskottet har redovisat tidigare är skyddsjaktsbestämmelserna inte begränsade under djurens föryngringstid, eftersom syftet med dem är att skydda viss verksamhet från skada (bet. 2008/09:MJU11). Enligt pågår det ingen översyn av jakttider eller formerna för skyddsjakten. Utskottet konstaterar avslutningsvis att yrkandena 1 och 3 i motion MJ423 (M) rör frågor för vilka normgivningsmakten har delegerats till regeringen. Med hänsyn härtill och till vad som anförts ovan föreslår utskottet att motionsyrkandena lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller jakt på korp föreskriver och rådets direktiv om bevarandet av vilda fåglar (2009/147/EG), det s.k. fågeldirektivet, att samtliga fågelarter som naturligt förekommer inom medlemsstaternas europeiska territorium ska bevaras. Det innebär bl.a. att det finns ett generellt förbud mot att avsiktligt döda sådana fåglar. Undantag medges dock för arter som anges i direktivets bilaga 2. Dessa arter får jagas i enlighet med nationell lagstiftning förutsatt att hänsyn tas till populationsnivå, geografisk spridning och reproduktion inom gemenskapen. är inte en art som upptas i bilaga 2. Således medger inte fågeldirektivet att korpen omfattas av allmän jakt enligt nationella regler. Utöver undantaget för arter upptagna i bilaga 2 kan undantag från jaktförbudet även medges till skydd för vissa, utpekade intressen, förutsatt att det inte finns någon annan lämplig lösning. Sådana särskilda intressen är t.ex. människors hälsa och säkerhet, flygsäkerhet, att förhindra allvarlig skada på gröda, boskap, skog, fiske och vatten samt att skydda flora och fauna. Fågeldirektivets regler är införda i den svenska jaktlagstiftningen. Enligt 7 § jaktlagen och 24 § jaktförordningen får besluta om s.k. tvångsjakt på korp, om det finns påtagliga risker för allvarliga skador orsakade av korp på grund av beståndets storlek. Vad gäller skyddsjakt på korp på enskilds initiativ föreskrivs i bilaga 4 jaktförordningen bl.a. följande: Jakträttshavare får bedriva jakt på korp i en anläggning för att där förhindra skada eller annan olägenhet, på mark med jordbruksgrödor eller som används till yrkesmässig trädgårdsodling om djuren där orsakar skada på grödor och odling samt om jakten sker på särskilt uppdrag av den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet. som uppträder vid flygplatser får jagas . får även jagas om det behövs för att skydda ungar av tamdjur inom områden för uppfödning av tamdjur och i renskötselområdets kalvningsland. Genom en ändring i jaktförordningen tillåts fr.o.m. skyddsjakt på korp även inom områden för viltuppfödning, hönsgårdar eller liknande anläggningar samt inom ett avstånd av 200 m från sådana anläggningar, om det behövs för att förhindra skada inom anläggningarna. Slutligen kan enligt 31 § 2 jaktförordningen ge tillstånd till en selektiv jakt på ett litet antal djur under strängt kontrollerade förhållanden, om det behövs för att tillgodose viltförvaltningen, s.k. licensjakt. Ytterligare förutsättningar för licensjakt är att det inte finns någon annan lämplig lösning och att jakten inte försvårar upprätthållandet av en gynnsam bevarandestatus hos bestånd i dess naturliga utbredningsområde. Med det anförda föreslår utskottet att motion MJ279 (M) yrkande 2 lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller jakt på morkulla vill utskottet anföra följande. Morkulla ingår i fågeldirektivets bilaga 2 och får därmed, som redovisats ovan, under vissa förutsättningar jagas. I jaktförordningen föreskrivs att den allmänna jakttiden för morkulla i de sex nordligaste länen löper från till . I övriga delar av landet får morkulla jagas till . Som utskottet redovisade (bet. 2009/10:MJU13) beslutade regeringen att pågående försök med sommarjakt på morkulla inte skulle förlängas. Vid en utvärdering uppfattades försöken, som hade pågått , inte uppfylla vare sig svenska krav eller bestämmelserna i . Efter förnyad kontakt med konstaterar utskottet att en omprövning av jakttiderna på morkulla inte är aktuell. Utskottet avstyrker med det anförda motion MJ279 (M) yrkande 3. När det gäller jakt på gäss har regeringen genom en ändring i jaktförordningen, som trätt i kraft , utökat jakttiden på grågås och kanadagås. Vidare har möjligheten till skyddsjakt på kanadagås och grågås utvidgats. Om det behövs för att förebygga skada, får kanadagås som uppträder vid fält med oskördad gröda eller som utgör sanitär olägenhet jagas . Grågås som utgör sanitär olägenhet får jagas . I , och får skyddsjakt på grågäss bedrivas på eget initiativ mellan och och mellan och om grågäss förekommer vid fält med oskördad gröda. Utskottet anser med det anförda att motion MJ279 (M) yrkande 4 kan lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande (M) om fäbodjordbrukares jakträttigheter med hänvisning till gällande regelverk. I motion MJ292 (M) uppmärksammas att många fäbodjordbrukare inte är jägare och därför måste uppdra åt annan person att skydda djuren från rovdjursangrepp. Enligt jaktförordningen får en person som handlar på uppdrag av tamdjurs ägare eller vårdare skydda djuren från jordbruksangrepp endast om djuren befinner sig inom inhägnat område. Vid fäbodjordbruk går djuren inte inom inhägnat område. Motionärerna anser därför att det behöver göras ett tillägg i jaktförordningen som innebär att fäbodjordbrukare ges samma rätt som de som har sina tamdjur inhägnade. Bestämmelserna om rätt att döda rovdjur för att skydda tamdjur ändrades genom ändringar i jaktförordningen (1987:905). Enligt 2828 c §§ jaktförordningen gäller därmed att om björn, varg, järv eller lodjur angriper tamdjur, eller om det finns skälig anledning att befara ett sådant angrepp, får åtgärder vidtas för att skrämma bort rovdjuret. Om det inte går att skrämma bort rovdjuret eller om det inte går att avbryta eller avvärja ett angrepp på annat lämpligt sätt, får rovdjuret under vissa förutsättningar dödas för att skydda tamdjuret. Ett rovdjur får dödas när det angriper och skadar tamdjur, eller om det är uppenbart att ett sådant angrepp är förestående. Vidare får rovdjur dödas om det finns skälig anledning att befara ett angrepp på ett tamdjur och dödandet sker i omedelbar anslutning till att rovdjuret har angripit och skadat eller dödat tamdjur. Slutligen får ett rovdjur dödas om det befinner sig inom ett inhägnat område som är avsett för skötsel av tamdjur och det finns skälig anledning att befara att rovdjuret där angriper tamdjur. Inom vilthägn och liknande anläggning som har uppförts med tillstånd av gäller också att lodjur får dödas för att skydda vilt i hägnet om det finns skälig anledning att befara ett angrepp där. Rätten att ingripa gäller djurets ägare eller vårdare. Även annan som handlar på uppdrag av ägaren eller vårdaren får ingripa för att skydda en jakthund som används i jaktlag, ett tamdjur som befinner sig inom inhägnat område avsett för skötsel av tamdjuret eller vilt som hålls i vilthägn eller annan liknande anläggning. Skulle uppdrag saknas, får ingripande ändå ske om den som vidtar åtgärden har skälig anledning att anta att ett medgivande skulle ha getts om det funnits möjlighet till det. Enligt har en fäbodbrukare som inte jagar själv möjlighet att uppdra åt annan att göra detta. Denne blir då att anse som vårdare i förordningens mening. Mot bakgrund av redovisningen ovan finner utskottet att syftet med motion MJ292 (M) kan anses tillgodosett. Motionen kan därmed lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande (M) om åteljakt efter björn huvudsakligen med hänvisning till pågående utredningsarbete. Enligt motion MJ279 (M) yrkande 1 bör åteljakt efter björn tillåtas. Därmed skulle skadskjutning undvikas i större utsträckning. Som framhölls vid behandling av regeringens proposition 2008/09:210 En ny rovdjursförvaltning bör all jakt på björn föregås av övningsskytte anpassat för björnjakt. Ingen jägare bör tillåtas delta i jakt på björn utan att först ha övningsskjutit med ett godkänt resultat och därmed också inhämtat tillräcklig kunskap om björnens förhållandevis begränsade träffområde. Vidare framhölls att åteljakt efter stora rovdjur inte förekommer i . Jaktformen förekommer vid jakt efter järv i . Användning av åtel vid jakt är en komplex fråga som bl.a. rör frågor kring risk för att vänja djuren vid mänsklig närvaro, s.k. habituering, och andra arters nyttjande av åteln. Utskottet delade regeringens bedömning att frågan om åteljakt vid licensjakt efter varg, björn och järv kräver ytterligare utredningsarbete (prop. 2008/09:210, bet. 2009/10:MJU8, rskr. 2009/10:7). har utrett frågan om åteljakt efter björn under . Enligt saknas det vetenskaplig kunskap om hur björnarna påverkas av åtling. Därför gav 2010 nära i bidrag till Skandinaviska björnprojektet för att studera åtlingens effekter på björn ur vetenskaplig synvinkel. Vidare gav 2010 två län dispens från förbudet mot åteljakt. har fått möjlighet att tillåta åteljakt i hela länet i syfte att utreda åteljaktens praktiska sidor. Undersökningen sker i samarbete mellan och i . Därtill planeras en undersökning i en del av Ståkke sameby i . vill med den begränsade åteljakten undersöka om riktad licensjakt kan göra jakten effektivare i ett problemområde för renskötseln. Länsstyrelserna ska redovisa erfarenheter från försöksverksamheten med åteljakt efter björn. Mot bakgrund av det pågående utredningsarbetet föreslår utskottet att motion MJ279 (M) yrkande 1 nu lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet tillkännager som sin mening med anledning av två motioner (S) att bestämmelserna i 3 § rennäringsförordningen bör omprövas i syfte att återgå till regleringen så som den var utformad före den ändring som regeringen beslutade om . En motion om fjälljakt (M) avslås. Jämför reservation 1 (M, FP, C, KD). I motion MJ410 (S) yrkas att fjälljaktsreformens fortbestånd bör tryggas långsiktigt och att bestämmelserna i 3 § rennäringsförordningen omprövas i anslutning till detta i syfte att återgå till regleringen så som den var utformad före den ändring som regeringen beslutade . Den ändringen gjorde vår svenska fjällvärld till en jaktmark som är öppen för alla EU-medborgare. Därmed beslutade regeringen att på samma villkor ge såväl svenska som utländska jägare tillgång till småviltsjakten i den svenska fjällvärlden. Detta beslut innebär ett stort hot inte bara för den framtida jakten utan också för hela den svenska fjällvärlden. Enligt motion MJ391 (S) har ändringen i rennäringsförordningen medfört negativa konsekvenser för jaktturismnäringen, jaktupplevelsen, jaktupplåtelsesystemet och rennäringen. För att komma till rätta med situationen är det av största vikt att regeringen skyndsamt beslutar om nödvändiga åtgärder. Dessa ska dels harmonisera med angränsande länders regelverk för förvaltning av småviltsjakt på statlig mark och i statligt vatten, dels ge berörda myndigheter verktyg för att skapa en uthållig och välfungerande jakt- och viltförvaltning på statens marker i fjällområdet. ska behovet av jaktmöjligheter för jägare bosatta i landet tillgodoses. För att nå en fjälljakt som inte bara gynnar jägarna utan även djurbestånden i våra svenska fjällmarker behövs det enligt motion MJ313 (M) en utvärdering av de beslut som fattats om fjälljakten. Enligt motionärerna misstycker ingen till att vi erbjuder utländska jägare jaktmöjligheter, men det rimliga är att vi i första hand tillgodoser det behov av jakt som finns bland de svenska jägarna. Dessutom måste de jaktvårdande myndigheterna i högre grad än nu avlysa pågående jakt när tillgången på fågel tryter. ändrade regeringen 3 § rennäringsförordningen på ett sätt som gjorde vår svenska fjällvärld till en jaktmark som är öppen för alla EU-medborgare. Därmed beslutade regeringen att på samma villkor ge såväl svenska som utländska jägare tillgång till småviltsjakten i den svenska fjällvärlden. Detta beslut innebär ett stort hot inte bara mot den framtida jakten utan också mot rennäringen och hela den svenska fjällvärlden. För att vi ska komma till rätta med situationen är det av största vikt att regeringen skyndsamt beslutar om nödvändiga åtgärder. Bestämmelserna i 3 § rennäringsförordningen bör omprövas i syfte att återgå till regleringen så som den var utformad före den ändring som regeringen beslutade om . De nya bestämmelserna ska dels harmonisera med angränsande länders regelverk för förvaltning av småviltsjakt på statlig mark och i statligt vatten, dels ge berörda myndigheter verktyg för att skapa en uthållig och välfungerande jakt- och viltförvaltning på statens marker i fjällområdet. ska behovet av jaktmöjligheter för jägare bosatta i landet tillgodoses. Det anförda bör ges regeringen till känna. Därmed tillstyrks motionerna MJ410 (S) och MJ391 (S). Motion MJ313 (M) kan därmed lämnas utan bifall. Djurskydd i samband med jakt Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande (MP) om att djurskyddslagen bör omfatta även vilda djur. avslår vidare tre motionsyrkanden (M, S, MP) om förbud mot jakt med fångstredskap m.m. med hänvisning till pågående arbete. Jämför reservationerna 2 (MP, V) och 3 (MP, V). Enligt motion MJ356 (MP) yrkande 32 bör djurskyddslagen precis som i även omfatta vilda djur under direkt mänsklig påverkan. Vilda djur utsätts i hög grad för direkt mänsklig påverkan, t.ex. vid jakt, skadedjursbekämpning, trafikolyckor och forskning. Vidare bör plågsamma jaktformer förbjudas. Det innebär bl.a. förbud mot jakt med fångstredskap, grytjakt och grytanlagsprov (yrkande 33). Ett förbud mot jakt med levandefångst av däggdjur i fångstredskap bör även enligt motion MJ427 (M) förbjudas. Jakt där djuret fångas levande i fångstredskap, dvs. fällor och snaror, innebär stort psykiskt och ofta fysiskt lidande för djuret innan det dödas, vilket inte är förenligt med 27 § jaktlagen. I motion MJ336 (S) yrkas på ett förbud mot fällfångst av lokatter. Med vilt avses enligt 2 § jaktlagen (1987:254) vilda däggdjur och fåglar. Med jakt avses att fånga eller döda vilt och att i sådant syfte söka efter, spåra eller förfölja vilt. Djurskyddslagen (1988:534), å andra sidan, avser vård och behandling av husdjur. Den avser också andra djur om de hålls i fångenskap eller används för särskilda ändamål. Det är således fråga om två lagar med helt olika utgångspunkter. För viltet finns i 27 § jaktlagen bestämmelser om att jakten ska bedrivas så att viltet inte utsätts för onödigt lidande och så att människor och egendom inte utsätts för fara, och i 28 § anges hur jägaren ska förfara om vilt har skadats vid jakt. Utskottet föreslår med det anförda att motion MJ356 (MP) yrkande 32 lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller förbud mot vissa fångstmetoder ska enligt 11 § jaktförordningen (1987:905) fångstredskap vara av godkänd typ för att få användas. prövar efter samråd med frågor om godkännande av fångstredskap. Enligt 12 a § jaktförordningen ska vilt som har fångats i fångstredskap avlivas vid vittjningstillfället eller släppas fria. Detaljerade föreskrifter om jakt med fångstredskap finns i 2331 §§ föreskrifter och Allmänna råd (NFS 2002:18) om jakt och statens vilt. beslutade att ta fram riktlinjer och konstruktionskrav för fångstredskap för levande fångst av vildsvin. Enligt projektplanen (dnr 417-3864-09 Nv) är målet att ta fram konstruktionskrav för fångstredskap för en säker och så långt som möjligt selektiv fångst som riskerna för skador på fångat vilt ska minimeras. Vidare ska verket låta studera vilka övriga villkor som ska gälla för att få använda dessa levandefångstredskap, som exempelvis utbildningskrav. I arbetet ingår en förstudie där fångstredskap testas. Förstudien kommer i första hand att fokusera på levandefångstredskap för vildsvin, men avser även lodjur. Testerna genomförs av () och ska genomföras med beaktande av avtal om internationella normer för humana fångstmetoder. Såväl tekniska som djurskyddsmässiga aspekter på fällorna ska särskilt beaktas. Utvärderingen ska ta hänsyn till stress hos de fångade djuren samt om fångsten av vildsvin kan vara aktuell . Enligt projektplanen ska även se över och utveckla gällande föreskrifter för fångstredskap så att de tillgodoser djurskyddslagstiftningens krav vid fångst. Enligt kommer översynen av gällande föreskrifter för fångstredskap att löpa parallellt med testerna. Förstudien som skulle avslutas har förlängts till . Enligt kan det bli aktuellt med ytterligare förlängning. En anledning till fördröjningen är att inte tillräckligt många vildsvin har kunnat lockas in i fällorna. beslutade om en ändring i 27 § 3 föreskrifter och allmänna råd, som innebär att även fångstredskap för vildsvin ska vittjas minst i stället som för tidigare en gång .