bet · GZ01AU3 · 2011-11-23 00:00:00 — 2011/12:AU3 Subsidiaritetsprövning av förslaget till förordning om Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter (20142020) Subsidiaritetsprövning av förslaget till förordning om Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter (20142020) Utskottet prövar i detta utlåtande kommissionens förslag till förordning om Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter (20142020), KOM(2011) 608 slutlig. Enligt utskottet är förslaget i sitt nuvarande skick inte förenligt med subsidiaritetsprincipen. Utskottet föreslår därför att beslutar att avge ett motiverat yttrande till , rådets och kommissionens ordförande i enlighet med 10 kap. 6 § riksdagsordningen. Till utlåtandet har en socialdemokratisk reservation lämnats. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Subsidiaritetsprövning av förslaget till förordning om Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter (20142020) beslutar att avge ett motiverat yttrande till , rådets och kommissionens ordförande med den lydelse som anges i bilaga 2. Reservation (S) Utskottet föreslår att ärendet avgörs efter endast en bordläggning. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (M), (S), (M), (M), (S), (FP), (S), (C), (S), (M), (MP), (KD), (SD), (S) och (V). Ärendet och dess beredning har getts möjlighet att lämna ett motiverat yttrande över kommissionens förslag till förordning om Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter (20142020), KOM(2011) 608 slutlig. Kammaren hänvisade kommissionens förslag till arbetsmarknadsutskottet. Fristen för att avge ett motiverat yttrande går ut . överlämnades den faktapromemoria (2011/12: FPM27) till där bl.a. regeringens bedömning av subsidiaritetsprincipens tillämpning på den föreslagna rättsakten framgår. Utskottet har ännu inte hållit överläggning med regeringen om kommissionens förslag i sak. Europeiska fonden för justering av globaliseringseffekter (globaliseringsfonden) inrättades 2007 genom förordning (EG) nr 1927/2006 för att göra det möjligt att stödja arbetstagare som blivit arbetslösa till följd av förändringar inom världshandeln på grund av globaliseringen. Fonden skulle genom att samfinansiera aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder hjälpa arbetstagare att komma tillbaka in på arbetsmarknaden i områden, sektorer och regioner eller på arbetsmarknader som drabbats av en allvarlig ekonomisk störning. Fondens tillämpningsområde utvidgades från så att även arbetstagare som blivit uppsagda som en direkt följd av den ekonomiska och finansiella krisen kan få stöd från unionen. ökades unionens samfinansieringsandel från till . Förslag har lagts fram om att det tillfälliga undantaget på grund av krisen ska gälla så länge den nuvarande förordningen tillämpas. Det främsta syftet med förslaget, KOM(2011) 608 slutlig, är att garantera att stöd kan fortsätta att betalas ut genom fonden även under den kommande programperioden, i enlighet med de grundläggande principer som fastställts för den fleråriga budgetramen 20142020. Genom förslaget vill man visa att det finns en solidaritet på unionsnivå med uppsagda arbetstagare som drabbats på grund av särskilda omständigheter och att man i enlighet med målen i strategin 2020 vill stödja dem så att de snabbt kommer in på arbetsmarknaden igen. Fonden ska även kunna utnyttjas för att hjälpa jordbrukare att anpassa sig till en ny marknadssituation som uppstått till följd av ett handelsavtal som EU ingått. Målet med den fond som ska inrättas är enligt artikel 1 att bidra till ekonomisk tillväxt och sysselsättning i unionen genom att den gör det möjligt för unionen att visa solidaritet med arbetstagare som blivit arbetslösa till följd av genomgripande strukturförändringar inom världshandeln beroende på globalisering, till följd av handelsavtal som påverkar jordbruket eller av en oförutsedd kris, och att tillhandahålla ekonomiskt stöd som hjälper arbetstagarna att snabbt återintegreras på arbetsmarknaden, ställa om eller anpassa sin jordbruksverksamhet. Fonden ska alltså även för perioden 20142020 kunna ge stöd i händelse av en oförutsedd kris som leder till en allvarlig störning i den lokala, regionala eller nationella ekonomin, förutsatt att det går att visa ett direkt samband mellan uppsägningar och krisen. Villkoren för att få stöd från fonden ska vara desamma som ; stöd ska kunna lämnas i någon av de situationer som nämnts om den resulterar i minst 500 uppsagda arbetstagare under vissa angivna referensperioder. Särskilda regler ska gälla för jordbrukssektorn. En ansökan om ekonomiskt stöd från fonden ska kunna godtas även om dessa kriterier inte helt uppfylls, under förutsättning att ansökan gäller mindre arbetsmarknader eller vid särskilda omständigheter. För att garantera att stödet från fonden når arbetstagare oavsett deras anställningsavtal eller anställningsförhållande kommer förordningens definition av arbetstagare att vidgas så att den omfattar såväl tillsvidareanställda som visstidsanställda och arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag. Den ska även omfatta personer som äger och driver mikroföretag och små eller medelstora företag samt egenföretagare (även jordbrukare). Ekonomiskt stöd ska kunna beviljas för aktiva arbetsmarknadsåtgärder som ingår i ett samordnat paket med individanpassade tjänster. Åtgärderna kan t.ex. vara jobbcoachning, yrkesvägledning, rådgivning, omställningstjänster och stöd för etablering av företag. Stöd ska även kunna ges för bidrag till att söka jobb, för flyttning och utbildning m.m., under förutsättning att kostnaderna för dessa åtgärder inte överstiger av de sammanlagda kostnaderna i det individanpassade paketet av åtgärder. Stöd ska också kunna ges för att uppmuntra framför allt mindre gynnade eller äldre arbetstagare att stanna kvar på eller återvända till arbetsmarknaden. Stödbeloppet får uppgå till högst av de totala beräknade kostnaderna för varje del i paketet med individanpassade tjänster eller i vissa fall om det gäller en ansökan som lämnats in av en medlemsstat i vilken minst en region har rätt till strukturfondsstöd. Subsidiaritetsprincipen regleras i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen. Enligt denna ska unionen, på de områden där den inte har exklusiv befogenhet, vidta en åtgärd endast om och i den mån som målen för den planerade åtgärden inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och därför, på grund av den planerade åtgärdens omfattning eller verkningar, bättre kan uppnås på unionsnivå. Enligt Lissabonfördragets protokoll om tillämpningen av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna ska Europeiska kommissionen, och rådet översända sina utkast till lagstiftningsakter till de nationella parlamenten för att dessa ska kunna ta ställning till om förslaget är förenligt med subsidiaritetsprincipen. ska i enlighet med 10 kap. 6 § riksdagsordningen pröva om lagstiftningsakten strider mot den nyssnämnda principen. Om det nationella parlamentet anser att förslaget inte är förenligt med den aktuella principen har det rätt att lämna ett s.k. motiverat yttrande till , rådets och kommissionens ordförande. Ett sådant yttrande ska lämnas från den dag då ett förslag finns på EU:s samtliga officiella språk. Subsidiaritetsprincipens tillämpning i detta ärende Kommissionen anser att EU-länderna inte i tillräcklig utsträckning själva kan uppnå förslagets mål att vid särskilda omständigheter visa solidaritet på unionsnivå med den del av arbetskraften som har blivit lidande till följd av globaliseringen, en plötslig kris eller ett handelsavtal. Detta mål kan bättre uppnås på EU-nivå, eftersom fonden är ett uttryck för solidariteten mellan EU-länderna. För att fondens medel ska kunna tas i anspråk krävs godkännande av budgetmyndighetens båda parter, vilket är en bekräftelse på unionens och medlemsstaternas solidaritet. Kommissionen gör bedömningen att förslaget därför kommer att bidra till att göra den solidaritet EU visar vid särskilda omständigheter mer konkret särskilt för den del av arbetskraften som påverkas men även för den stora allmänheten. Regeringen konstaterar att unionen inte har exklusiv befogenhet på det sysselsättningspolitiska området utan ska stödja och, när det är nödvändigt, komplettera medlemsstaternas åtgärder. Regeringens slutsats är därför att de åtgärder som avses med förslaget kan bli föremål för en subsidiaritetsprövning. Enligt subsidiaritetsprincipen ska åtgärder vidtas på unionsnivå bara om och i den mån som målen för åtgärderna inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna själva. Regeringens bedömning är att målet med Europeiska globaliseringsfonden kan uppnås av medlemsstaterna i tillräcklig utsträckning och hänvisar till att huvudansvaret för att vidta aktiva arbetsmarknadsåtgärder för att hantera omställning ska ligga hos de enskilda medlemsländerna. Regeringens slutsats är därför att åtgärder av det slag som avses med det nu aktuella förslaget bör vara varje medlemsstats eget ansvar i enlighet med subsidiaritetsprincipen. Utskottet fäster stor vikt vid att EU-samarbetet på sysselsättningsområdet sker med respekt för medlemsländernas olika utgångspunkter och nationell praxis på arbetsmarknaden. Ett effektivt samarbete på sysselsättningsområdet är viktigt för att stimulera medlemsstaterna att genomföra nödvändiga reformer för att få fler i arbete. En strukturomvandling på arbetsmarknaden till följd av en omställning av ekonomin måste mötas och understödjas på bästa sätt. Samverkan behövs mellan flera politikområden, såsom miljö-, närings-, finans-, utbildnings-, social- och arbetsmarknadspolitiken inom varje medlemsstat. Utskottet anser att det är viktigt att se mervärdet för samtliga medlemsstater av det EU-samarbete som förekommer på detta område där erfarenhetsutbyte, utvärdering och gemensamma målsättningar är de arbetssätt som bör användas. Kommissionen föreslår en fristående fortsättning på den globaliseringsfond som inrättades 2007. Samtliga partier som var representerade i 2005 var motståndare till bildandet av fonden. Vid Europeiska rådets möte utvecklades dock frågan på ett sådant sätt att den dåvarande regeringen tvingades acceptera fonden som en del av en större uppgörelse om EU:s långtidsbudget. Det förslag till förordning om Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter (20142020) som ska subsidiaritetsprövas är i huvudsak en förlängning och utvidgning av den nuvarande fonden med den utökning av tillämpningsområdet som gjordes 2009 med anledning av den ekonomiska och finansiella krisen. Förslaget innebär bl.a. att fonden även ska tillhandahålla ekonomiskt stöd som hjälper jordbrukare i vissa fall. Subsidiaritetsprincipen innebär att unionen på de områden där den inte har exklusiv befogenhet ska vidta en åtgärd endast om och i den mån som målen för den planerade åtgärden inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna och därför, på grund av den planerade åtgärdens omfattning eller verkningar, bättre kan uppnås på unionsnivå. Utskottet konstaterar att unionen inte har exklusiv befogenhet på det sysselsättningspolitiska området. Enligt artikel 145 i fördraget om EU:s funktionssätt ska medlemsstaterna och unionen arbeta för att utveckla en samordnad strategi för sysselsättning. Genom sin nationella sysselsättningspolitik ska medlemsstaterna bidra till att de uppsatta målen nås på ett sätt som överensstämmer med de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik. De ska betrakta främjande av sysselsättningen som en fråga av gemensamt intresse och samordna sina åtgärder på området (artikel 146). Unionen ska medverka till att målen uppnås genom att uppmuntra samarbete mellan medlemsstaterna och stödja deras åtgärder. Vid behov ska unionen kunna komplettera medlemsstaternas åtgärder som de enskilda staternas befogenheter respekteras (artikel 147). Förutsättningar finns alltså för en subsidiaritetsprövning av kommissionens förslag. Enligt kommissionens bedömning kan inte medlemsstaterna i tillräcklig utsträckning själva uppnå förslagets mål, utan detta mål uppnås bäst på EU-nivå. Förslaget är enligt kommissionens bedömning därför förenligt med subsidiaritetsprincipen. Regeringen gör en motsatt bedömning. Utskottet instämmer i regeringens bedömning att målet med den föreslagna Europeiska globaliseringsfonden i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna. Dessa har huvudansvaret liksom de främsta instrumenten för att utforma och genomföra politiken på de sysselsättningspolitiska och socialpolitiska områdena. Det är de enskilda medlemsländerna som vidtar aktiva arbetsmarknadsåtgärder för att hantera omställning. EU:s roll bör enbart vara stödjande och kompletterande på detta område. Det är, enligt utskottets mening, en viktig princip att medlemsstaterna inom ramen för har möjlighet att värna och utveckla sina respektive arbetsmarknadsmodeller. Utskottet anser att åtgärder av det slag som avses med det nu aktuella förslaget bör vara varje medlemsstats eget ansvar i enlighet med subsidiaritetsprincipen. Utskottet finner därför att kommissionens förslag om en förordning om Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter (20142020), KOM(2011) 608 slutlig, strider mot subsidiaritetsprincipen och föreslår att avger ett motiverat yttrande till , rådets och kommissionens ordförande med den lydelse som anges i bilaga 2. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservation. Subsidiaritetsprövning av förslaget till förordning om Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter (20142020) (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut borde ha följande lydelse: lägger utlåtandet till handlingarna. EU:s medlemsstater möter betydande utmaningar på arbetsmarknaden. Arbetslösheten är rekordhög och ungdomsarbetslösheten utgör ett enormt hot. Utöver den aktuella krisen i flera medlemsländer möter allt skarpare global konkurrens liksom växande krav på kompetens och rörlighet på arbetsmarknaden. Att bekämpa arbetslösheten och skapa förutsättningar för hållbar och uthållig tillväxt är enligt vår mening den absolut viktigaste politiska uppgiften. Helt andra och mer omfattande insatser behövs inom detta område än vad som förekommer . Utskottets uppgift är inte att nu ta ställning i sak till den av kommissionen föreslagna nya perioden och något förändrade inriktningen för globaliseringsfonden utan enbart att ta ställning i subsidiaritetsprövningen av förslaget. Vi konstaterar att unionen inte har exklusiv befogenhet på det sysselsättningspolitiska området. Enligt artikel 145 i fördraget om EU:s funktionssätt ska medlemsstaterna och unionen arbeta för att utveckla en samordnad strategi för sysselsättning. Genom sin nationella sysselsättningspolitik ska medlemsstaterna bidra till att de uppsatta målen nås på ett sätt som överensstämmer med de allmänna riktlinjerna för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik. De ska betrakta främjande av sysselsättningen som en fråga av gemensamt intresse och samordna sina åtgärder på området (artikel 146). Unionen ska medverka till att målen uppnås genom att uppmuntra samarbete mellan medlemsstaterna och stödja deras åtgärder. Vid behov ska unionen kunna komplettera medlemsstaternas åtgärder som de enskilda staternas befogenheter respekteras (artikel 147). Enligt vår uppfattning är det av avgörande betydelse att medlemsländernas respektive arbetsmarknadsmodell respekteras inom EU-samarbetet och att den svenska modellen baserad på kollektivavtal mellan starka parter inte inskränks utan stärks. Enligt vår uppfattning är förslaget om globaliseringsfonden, på samma sätt som förslaget om Europeiska socialfonden, förenligt med subsidiaritetsprincipen. Vi anser därför att ska lägga utskottets utlåtande till handlingarna. KOM(2011) 608 slutlig Europeiska kommissionens förslag till och rådets förordning om Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter (20142020). Motiverat yttrande från riksdag riksdag fäster stor vikt vid att EU-samarbetet på sysselsättningsområdet sker med respekt för medlemsländernas olika utgångspunkter och nationell praxis på arbetsmarknaden. Ett effektivt samarbete på sysselsättningsområdet är viktigt för att stimulera medlemsstaterna att genomföra nödvändiga reformer för att få fler i arbete. En strukturomvandling på arbetsmarknaden till följd av en omställning av ekonomin måste mötas och understödjas på bästa sätt. Samverkan behövs mellan flera politikområden, såsom miljö-, närings-, finans-, utbildnings-, social- och arbetsmarknadspolitiken inom varje medlemsstat. anser att det är viktigt att se mervärdet för samtliga medlemsstater av det EU-samarbete som förekommer på detta område där erfarenhetsutbyte, utvärdering och gemensamma målsättningar är de arbetssätt som bör användas. Enligt kommissionens bedömning kan inte medlemsstaterna i tillräcklig utsträckning själva uppnå förslagets mål, utan detta mål uppnås bäst på EU-nivå. Förslaget är enligt kommissionens bedömning därför förenligt med subsidiaritetsprincipen. Den gör en motsatt bedömning. instämmer i regeringens bedömning att målet med den föreslagna Europeiska globaliseringsfonden i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna. Dessa har huvudansvaret liksom de främsta instrumenten för att utforma och genomföra politiken på de sysselsättningspolitiska och socialpolitiska områdena. Det är de enskilda medlemsländerna som vidtar aktiva arbetsmarknadsåtgärder för att hantera omställning. EU:s roll bör enbart vara stödjande och kompletterande på detta område. Det är, enligt mening, en viktig princip att medlemsstaterna inom ramen för har möjlighet att värna och utveckla sina respektive arbetsmarknadsmodeller. anser att åtgärder av det slag som avses med det nu aktuella förslaget bör vara varje medlemsstats eget ansvar i enlighet med subsidiaritetsprincipen. finner därför att kommissionens förslag om en förordning om Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter (20142020), KOM(2011) 608 slutlig, strider mot subsidiaritetsprincipen. Detta är det andra ärendet om subsidiaritetsprövning. Det handlar om en förordning för Europeiska fonden för justering av globaliseringseffekter.Vi har en situation då EU:s medlemsstater möter betydande utmaningar på arbetsmarknaden. Arbetslösheten är rekordhög, och ungdomsarbetslösheten utgör ett enormt hot. Utöver den aktuella krisen i flera medlemsländer möter allt skarpare global konkurrens liksom växande krav på kompetens och rörlighet på arbetsmarknaden. Att bekämpa arbetslösheten och skapa förutsättningar för hållbar och uthållig tillväxt är enligt vår mening den absolut viktigaste politiska uppgiften.Helt andra och mer omfattande insatser än vad som förekommer behövs inom detta område. Utskottets uppgift är inte att nu ta ställning i sak till den av kommissionen föreslagna nya perioden och de något förändrade inriktningar för globaliseringsfonden som finns, utan enbart att ta ställning till subsidiaritetsprövningen av förslaget. Detta är viktigt att hålla i minnet med tanke på den debatt som fördes här tidigare. Det handlar om hur man hanterar subsidiaritetsprövningen och vilken uppfattning man eventuellt har i sakfrågan.Vi konstaterar att unionen inte har exklusiv befogenhet på det sysselsättningspolitiska området. Enligt fördraget ska medlemsstaterna och unionen arbeta för att utveckla en samordnad strategi för sysselsättning. Vi konstaterar att medlemsstaterna genom sin nationella sysselsättningspolitik ska bidra till att de uppsatta målen nås på ett sätt som överensstämmer med allmänna riktlinjer för medlemsstaternas och unionens ekonomiska politik. Främjande av sysselsättning ska betraktas som en fråga av gemensamt intresse, och medlemsstaterna ska samordna sina åtgärder på området.Det är viktigt att se till att unionen medverkar till att målen uppnås genom att uppmuntra samarbete mellan medlemsstaterna och stödja deras åtgärder. Vid behov ska unionen kunna komplettera medlemsstaternas åtgärder som de enskilda staternas befogenheter respekteras.Det är enligt vår uppfattning avgörande och självklart att medlemsländernas respektive arbetsmarknadsmodell respekteras inom EU-samarbetet. Den svenska modell baserad på kollektivavtal mellan starka parter som har tjänat oss så väl får inte på något sätt inskränkas, utan ska stärkas.Vår uppfattning är att förslaget om globaliseringsfonden på samma sätt som förslaget om Europeiska socialfonden är förenligt med subsidiaritetsprincipen. Det är här det är viktigt att hålla dagens debatt på den bogen. Sedan får man ta en sakdebatt i själva frågan när det blir aktuellt.Om man tittar på kommissionens bedömning ser man att kommissionen just när det gäller subsidiaritetsprincipens tillämpning resonerar så att EU-länderna själva inte i tillräcklig utsträckning kan uppnå förslagets mål att under särskilda omständigheter visa solidaritet på unionsnivå med den del av arbetskraften som har blivit lidande till följd av globalisering, en plötslig kris eller ett handelsavtal. Detta mål kan bättre uppnås på EU-nivå eftersom fonden är ett uttryck för solidaritet mellan länderna, menar kommissionen. Det är detta som enligt vår uppfattning är det som ska subsidiaritetsprövas.När man har denna ingång gör vi socialdemokrater bedömningen att detta är tillämpligt och att de enskilda staterna inte i tillräcklig utsträckning själva kan uppnå förslagets mål. Därmed är det rimligt att man fattar ett sådant här beslut på EU-nivå.Det går naturligtvis alltid att fundera över vad man tycker i själva sakfrågan, men när det gäller prövningen är vi helt övertygade om att den bedömning som kommissionen gör är rimlig och korrekt. Det gäller även de ställningstaganden som vi har gjort i liknande situationer tidigare.Det är väl näst intill omöjligt att inte blanda ihop sin inställning i en specifik sakfråga med subsidiaritetsprövningen. Ju mer kritisk man är till att över huvud taget ha ett samarbete på EU-nivå, desto mer benägen är man kanske att säga att alla subsidiaritetsprövningar på något sätt ska landa i bedömningen att man hävdar att allting ska lösas på medlemsstatsnivå. Det kanske är ofrånkomligt att man hamnar i denna situation när det gäller subsidiaritetsprövning.Om man ska få Europasamarbetet att fungera på ett vettigt sätt tycker vi ändå att det är viktigt att man tar subsidiaritetsprövningarna på allvar och inte enbart använder dem som ett slagträ när det gäller vad man tycker i själva sakfrågan.Med detta sagt, fru talman, yrkar jag bifall till den socialdemokratiska reservationen i utlåtande AU3. Det går bra för . Så har ett antal politiker uttryckt sig . har det stämt bra, och ibland kanske det inte har stämt alls. Låt mig ändå våga säga att det går bra för Sverige.Vi har troligtvis starkaste statsfinanser. Vi ligger i topplaceringarna bland de länder som har högst konkurrenskraft. Vi satsar mycket på forskning. Vi är ny världsetta som det land där man helst vill köpa långsiktiga statspapper.Men har inte bara Alliansens ansvarstagande för ekonomin givit resultat, utan också arbetslinjen. 200 000 fler arbetar. 143 000 färre är förtidspensionärer. Antalet sjuka har kraftigt minskat. Men det kanske viktigaste är att vi har fört bort ifrån det tillstånd som rådde då vi hade tillväxt men då inga nya jobb växte fram.Om vi går igenom höstprognos kan vi notera att deltagandet på arbetsmarknaden i är högre än i något annat EU-land. Talar vi om långtidsarbetslöshet framgår det att den genomsnittliga långtidsarbetslösheten i är så hög som i Sverige.Allt detta är bra. föreligger det både stora samhällsproblem och utmaningar framför oss. Jag vågar hävda att även om vissa säger att det går bra för kanske man inte skulle säga detsamma om just . Den tidigare finanskrisen och den nu pågående skuldkrisen är mycket allvarlig.Det som utspelar sig är stora nedskärningar i företag och i välfärdens verksamheter och en ökande arbetslöshet.