bet · GZ01SfU1 · 2011-12-05 00:00:00 — Hinder som beror på andra länders rättsliga reglering och tillämpning kan enligt kommittén enbart lösas av dessa länder. Kommittén anger att det är önskvärt att det gränshinder som uppstår i och med att de nordiska länderna har olika nivå på socialavgifterna får sin lösning. Den bör verka för att gränshindret löses gemensamt med de andra nordiska länderna genom en överenskommelse som gör att den enskilde individens rörlighet inte påverkas negativt. I betänkandet anges vidare att ett antal hinder beror på den svenska rättsliga regleringen och i dessa fall föreslår kommittén författningsändringar. Det gäller dels den övre åldersgränsen för medlemskap i en svensk arbetslöshetskassa, dels tiden för ansökan om medlemskap och inträde i en svensk arbetslöshetskassa. Kommittén föreslår också en förordningsändring som innebär att den som ordnar arbetslivsinriktad rehabilitering i vissa fall kan få ersättning för skador som inträffar. Kommittén noterar i betänkandet att med anledning av den nya EU-förordningen 883/2004 har förslag till en ny nordisk konvention om social trygghet utarbetats. Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet samtliga motioner. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om karenstid för egenföretagare och företagares trygghetssystem i övrigt. Jämför reservation 4 (V). För en person som bedriver näringsverksamhet i form av ett aktiebolag beräknas SGI:n på den lön som tas ut från bolaget (SGI på grund av inkomst av anställning). Personen likställs således med en anställd. Det innebär också att när han eller hon blir sjuk är bolaget skyldigt att betala sjuklön enligt lagen (1991:1047) om sjuklön. Socialavgifter betalas på lönesumman i form av arbetsgivaravgifter. När det gäller personer som bedriver näringsverksamhet som fysisk person eller i form av bl.a. handelsbolag, s.k. egenföretagare, räknas SGI:n med utgångspunkt i den taxerade nettoinkomsten (SGI på grund av inkomst av annat förvärvsarbete). Begränsningsregeln, dvs. att en SGI högst kunde beräknas till en s.k. jämförelseinkomst, slopades . gäller att SGI:n under uppbyggnadsskedet kan sättas högre än den skatterättsliga nettointäkten. finns regler om ett generellt uppbyggnadsskede då SGI:n ska motsvara minst vad en anställd skulle få för ett liknande arbete. Rätt till sjuklön enligt sjuklönelagen gäller inte en egenföretagare, utan företagaren får, med undantag för karenstiden, sjukpenning från även . är den grundläggande karenstiden i sjukförsäkringen för egenföretagare men med möjlighet att välja en längre karenstid på 14, 30, 60 eller . Vidare gäller en uppsägningstid vid begäran om kortare karenstid som motsvarar det antal dagar med vilken karenstiden förkortas. Sjukförsäkringsavgiften i egenavgifterna sänktes till av avgiftsunderlaget. beslutar om vilken avgiftsnivå som ska gälla för egenföretagare som valt en längre karenstid. Tillfällig föräldrapenning för en egenföretagare beräknas fr.o.m. med delningstalet 260 i stället för som tidigare 365 som den utges i högst . För egenföretagare gäller vidare att socialavgifter betalas i form av egenavgifter och i huvudsak på den taxerade nettoinkomsten. I kommittémotion 2011/12:Sf309 (S) yrkande 16 begärs ett tillkännagivande om karensdagar för egenföretagare. I motionen anges det att det är säkerställt att reglerna för företagarnas karensdagar ska ändras och att motionärerna förutsätter att regeringen återkommer med förslag på det här området. Det kan dessutom finnas anledning att se över om ytterligare förändringar av de sociala trygghetssystemen behövs. Tillkännagivanden om att reglerna för småföretagare avseende antalet karensdagar bör ses över begärs även i motionerna 2011/12:Sf208 (S) och 2011/12:Sf290 (S). I kommittémotion 2011/12:Sf281 (V) yrkande 7 föreslås ett tillkännagivande om att egenföretagare ska få möjlighet att välja en dags karenstid i sjukförsäkringen. I motion 2011/12:Sf210 (FP) föreslås det att egenföretagare ska kunna välja en respektive tre dagars karenstid, och i motion 2011/12:Sf257 (KD) yrkande 1 föreslås en omprövning av antalet karensdagar för egenföretagare. Företagares trygghetssystem i övrigt I kommittémotion 2011/12:Sf281 (V) yrkande 6 begärs ett tillkännagivande om att företagares sociala trygghet inte ska vara sämre än den för löntagare. I motion 2011/12:Sf223 (KD) begärs ett tillkännagivande om att den aktuella socialförsäkringsutredningen bör utreda hur socialförsäkringarna kan utformas för att bättre ta hänsyn till egenföretagares situation. Vidare begärs i motion 2011/12:Sf257 (KD) yrkande 2 ett tillkännagivande om att villkoren i sjukförsäkringen för lönearbetande och egenföretagare bör likställas. Före hade egenföretagare möjlighet att anmäla en karenstid i sjukförsäkringen på 3 eller . Den som inte valt karenstid omfattades av den grundläggande karensdagen, dvs. är den grundläggande karenstiden i sjukförsäkringen för egenföretagare men med möjlighet att välja en längre karenstid på 14, 30, 60 eller . De nya reglerna grundade sig på förslag i proposition 2009/10:120 Trygghetssystemen för företagare. Regeringen föreslog där ett antal förändringar för företagare i arbetslöshets-, sjuk- och föräldraförsäkringarna. Förslagen skulle bidra till större tydlighet och förutsägbarhet i regelverken, ökad likabehandling av företagare och anställda samt ökad valfrihet i sjukförsäkringen för företagare. Regeringen bedömde att de lämnade förslagen bl.a. skulle underlätta övergången från anställning till företagande och förbättra etablerade företagares situation. Förslagen inom sjuk- och föräldraförsäkringarna omfattade främst egenföretagare, dvs. personer som driver egen verksamhet i form av t.ex. enskild firma eller handelsbolag och således inte företagare i fåmansbolag. En generell karenstid föreslogs därför, som en motsvarande sänkning av egenavgifterna föreslogs. Utskottet tillstyrkte propositionen i betänkande 2009/10:SfU15 och följde utskottets förslag (rskr. 2009/10:276). I budgetbetänkandet (bet. 2010/11:SfU1) behandlade utskottet motioner om företagares karenstid. Utskottet noterade då att en del företagare m.fl. protesterat mot att det inte längre finns möjlighet att välja kortare karenstid än i sjukförsäkringen. Utskottet konstaterade att reformen grundade sig på en avvägning av många aspekter som hade lett till bedömningen att den grundläggande karenstiden borde vara men med möjlighet att välja en längre karenstid. Även om de nya reglerna endast hade varit i kraft ett mycket kort tag ansåg utskottet emellertid att regeringen, mot bakgrund av de val av karenstid som egenföretagarna gjort sedan de nya reglerna infördes liksom omfattningen av de sjukfall som anmälts av egenföretagare, borde möjliggöra för egenföretagare att kunna välja en kortare karenstid än . Vad utskottet sålunda anfört tillkännagav som sin mening för regeringen. Regeringen har därefter initierat ett internt arbete i syfte att undersöka möjligheten för egenföretagare att kunna välja färre karensdagar än (skr. 2010/11:75). Utskottet har fått närmare information om beredningsarbetet, som bedrivs i samverkan mellan Social-, Närings- och Finansdepartementen. Syftet är att ta fram ett förslag som tillgodoser tillkännagivande. En ändring av bestämmelserna om företagares karenstid för emellertid med sig frågeställningar av såväl principiell som lagteknisk natur. En ändring får också budgetära konsekvenser. Enligt är ambitionen att en ändring ska vara kostnadsneutral, dvs. den som väljer en kortare karenstid än får en högre egenavgift. Det är dock svårt att uppskatta storleken på egenavgifterna, som bl.a. beror på hur många som kommer att välja kortare karenstid. Det är också mer komplicerat att konstruera ett system som utgår från 7 dagars generell karenstid och där valet ska kunna avse en kortare karenstid än när det vid den förra förändringen enbart handlade om att kunna välja . Att nu införa en möjlighet att välja kortare karenstid ger därför upphov till följdändringar såväl för det allmänna och det särskilda högriskskyddet som för den förebyggande sjukpenningen vid medicinsk behandling och rehabilitering. Även frågan om övergångsbestämmelser vid byte av karenstid måste lösas. I beredningsarbetet har haft möten med företagarorganisationer för att diskutera bl.a. företagares vilja att betala högre egenavgifter eller andra bevekelsegrunder för att välja en kortare eller längre karenstid. Det kan också vara skillnader i mäns och kvinnors val. En majoritet av företagarna vill välja en kortare karenstid. Beredningen bedrivs med inriktning på att en departementspromemoria med förslag ska färdigställas eller i vart fall senast . Den ska sändas ut på remiss till som längst . Ärendet kan därefter ingå i beredning av budgetpropositionen . En förändring påverkar såväl utgiftssidan som inkomstsidan på statsbudgeten och får budgetära konsekvenser om man måste höja utgiftstaket. En lagändring avses träda i kraft . Utskottet beklagar att frågan om möjligheterna för egenföretagare att kunna välja en kortare karenstid än ännu inte har fått sin lösning. Även om frågan är komplex förutsätter utskottet att regeringens beredning kommer att slutföras inom sådan tid att en lagändring kan träda i kraft . Med det anförda får motionerna om karenstid för egenföretagare anses vara i huvudsak tillgodosedda och kan avslås av . Företagares trygghetssystem i övrigt Genom de ändringar i trygghetssystemen för företagare som genomfördes har likabehandlingen av företagare och anställda ökat och valfriheten i sjukförsäkringen för företagare ökat. Regler har också införts som underlättar övergången från anställning till företagande. Den parlamentariska socialförsäkringsutredningen ska i sitt arbete beakta och utforma sina förslag även från ett företagarperspektiv. I direktiven anges bl.a. att reglerna bör utformas så att de underlättar för individer att dels växla mellan olika anställningsformer och företagarformer, dels kunna kombinera dessa. Utskottet anser att förslagen från den parlamentariska kommittén bör avvaktas. bör därför avslå motionerna 2011/12:Sf281 (V), 2011/12:Sf223 (KD) och 2011/12:Sf257 (KD). Utskottets förslag i korthet avslår motioner om sjuklönesystemet. Jämför reservation 5 (V). Enligt sjuklönelagen (1991:1047) har arbetstagare av ett sjukfall rätt till sjuklön från arbetsgivaren. Rätten till sjuklön gäller fr.o.m. av anställningstiden. Är den avtalade anställningstiden kortare än en månad inträder dock rätten till sjuklön endast om arbetstagaren tillträtt anställningen och därefter varit anställd , i princip i följd. Antalet karensdagar är begränsat till tio (allmänt högriskskydd). För en arbetstagare som lider av sjukdom som kan antas medföra ett större antal sjukperioder med sjuklön kan besluta om ett s.k. särskilt högriskskydd. Då utges sjuklön för och arbetsgivaren får ersättning från sjukförsäkringen. Vidare gäller ett utökat särskilt högriskskydd för den som har en sjukdom som medför risk för en eller flera längre sjukperioder . Även i dessa fall får arbetsgivaren ersättning från sjukförsäkringen. Däremot utges inte sjuklön för karensdagen. För att göra det mindre riskfyllt för företag att anställa har ett generellt högkostnadsskydd avseende sjuklönekostnader för arbetsgivare införts (prop. 2009/10:120, bet. 2009/10:SfU15, rskr. 2009/10:276). Högkostnadsskyddet, som trädde i kraft och ersatte den tidigare frivilliga försäkringen mot kostnader för sjuklön, ger arbetsgivare möjlighet att få ersättning för sjuklönekostnader som överstiger sjuklönekostnadernas genomsnittliga andel av lönekostnaderna för samtliga arbetsgivare. I kommittémotion 2011/12:Sf281 (V) yrkande 5 föreslås det att företag med upp till 10 anställda helt ska slippa betala sjuklön och att företag med 1115 anställda ska slippa ansvaret enligt ett avtrappande system. I motion 2011/12:Sf218 (S) föreslås en översyn av arbetsgivaransvaret vid sjukskrivningar. Motionären anser att man bör överväga om småföretagens sjuklönekostnader bör konstrueras annorlunda. Om de ekonomiska riskerna för företagen minskar får en individ med sjukskrivningar i bagaget större chanser till nya anställningar. En översyn i syfte att generellt avskaffa sjuklöneansvaret föreslås i motion 2011/12:Sf235 (M), och att avskaffa ansvaret för småföretagare föreslås i motionerna 2011/12:Sf285 (M) och 2011/12:Sf250 (M). I den sistnämnda motionen föreslås det att sjuklöneansvaret i vart fall ska avskaffas för icke arbetsrelaterad sjukfrånvaro. En översyn av finansieringen av sjuklönekostnaderna föreslås i motion 2011/12:Sf261 (M) yrkande 1, och då nämns särskilt småföretagens situation och att sjuklöneansvaret även gäller icke arbetsrelaterad sjukdom. I motion 2011/12:Sf203 (FP) föreslås det att sjuklöneansvaret helt ska avskaffas. I vart fall bör arbetsgivarens ansvar inte omfatta skador som inträffar . I motion 2011/12:Sf252 (C) föreslås det i första hand att sjuklöneansvaret generellt slopas och i andra hand att detta sker etappvis med början med företag med upp till 10 anställda och för den andra sjuklöneveckan. En översyn av möjligheterna att reducera eller helt avskaffa små företags sjuklöneansvar föreslås i motion 2011/12:Sf267 (KD). har på förslag av utskottet i betänkande 2005/06:SfU1 (rskr. 2005/06:90) tillkännagivit för regeringen att en utvärdering av sjuklönesystemets effekter för småföretagare bör komma till stånd. Utskottet anförde då bl.a. att det är viktigt att det finns ekonomiska drivkrafter för arbetsgivare att genom förebyggande insatser och rehabiliteringsåtgärder minska sjukfrånvaron på arbetsplatsen. Genom sjuklöneperioden har arbetsgivare fått ett ansvar för och en möjlighet att påverka kostnaderna för sjukfrånvaron på arbetsplatsen. Utskottet angav att småföretagare kunde uppleva sjuklöneperioden och det, dåvarande, medfinansieringsansvaret som en risk. Trots företagens möjligheter att försäkra sig (den dåvarande frivilliga försäkringen mot kostnader för sjuklön) och det särskilda högriskskyddet, kunde sjuklöneperioden bidra till att människor med återkommande sjukperioder stängs ute från arbetsmarknaden. Härefter har ett generellt högkostnadsskydd avseende sjuklönekostnader för arbetsgivare införts. Det trädde i kraft och ger arbetsgivare möjlighet att få ersättning för sjuklönekostnader som överstiger sjuklönekostnadernas genomsnittliga andel av lönekostnaderna för samtliga arbetsgivare. Vid sin senaste behandling av motioner om minskat sjuklöneansvar för mindre företag (bet. 2010/11:SfU1) hänvisade utskottet till att sjuklönesystemets effekter för småföretagare kommer att utredas inom ramen för den parlamentariska socialförsäkringsutredningen. Utskottet anser att resultatet av kommitténs arbete bör avvaktas och avstyrker samtliga motioner. Utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och handikapp Utgiftsområdet omfattar sjukpenning, rehabiliteringspenning, sjuk- och rehabiliteringspenning i särskilda fall, boendetillägg, närståendepenning, medel för köp av arbetshjälpmedel m.m., aktivitets- och sjukersättning, handikappersättning, ersättning vid arbets- och kroppsskador, medel för samverkan och finansiell samordning, medel för företagshälsovård och rehabiliteringsgaranti samt bidrag för arbetet med sjukskrivningar inom hälso- och sjukvården. Utgiftsområdet omfattar även myndigheterna och Inspektionen för socialförsäkringen (ISF). har på förslag av finansutskottet i betänkande 2011/12:FiU1, och i enlighet med regeringens förslag, fastställt ramen för utgiftsområde 10 till nära (rskr. 2011/12:32). 1:1 Sjukpenning och rehabilitering m.m. Utskottets förslag i korthet bifaller regeringens förslag till införande av de nya förmånerna sjukpenning respektive rehabiliteringspenning i särskilda fall samt boendetillägg. Vidare bifaller regeringens förslag till bl.a. införande av en möjlighet att utge sjukpenning på fortsättningsnivån för fler än i vissa fall och sjukpenning vid allvarlig sjukdom och arbetsskada. bifaller regeringens förslag om medelsanvisning till anslaget 1:1 Sjukpenning och rehabilitering m.m. Därmed avslår motionsyrkanden om annan medelsanvisning. antar utskottets förslag till följdändring i 8 kap. 4 § socialtjänstlagen (2001:453). tillkännager som sin mening att regeringen ska återkomma med lagförslag om förändrad arbetsförmågeprövning i enlighet med vad som begärdes i beslut . Lagförslaget ska redovisas för . avslår motionsyrkanden om bl.a. en generell sjukförsäkring, sjukpenningfrågor i övrigt samt närståendepenning. Jämför reservationerna 6 (M, FP, C, KD), 7 (V), 8 (S), 9 (V), 10 (V) och 11 (MP). Den sjukpenninggrundande inkomsten (SGI) är den årliga inkomst i pengar som en försäkrad kan antas komma att få tills vidare för eget arbete, antingen som arbetstagare i allmän eller enskild tjänst (inkomst av anställning) eller på annan grund (inkomst av annat förvärvsarbete). För rätt till sjukpenning krävs att den försäkrade har en SGI som uppgår till av prisbasbeloppet. Vid beräkning av SGI bortses från inkomster som överstiger 7,5 prisbasbelopp. den 1 juli31 gällde gränsen 10 prisbasbelopp. gäller att SGI ska multipliceras med talet 0,97 vid beräkning av dagersättningar, t.ex. sjukpenning. Enligt lagen (1991:1047) om sjuklön har arbetstagare av ett sjukfall rätt till sjuklön från arbetsgivaren. För i sjuklöneperioden betalas ingen ersättning (karensdag). För de återstående dagarna behåller den anställde av lönen och andra anställningsförmåner. Antalet karensdagar är begränsat till tio (allmänt högriskskydd). För en arbetstagare som lider av en sjukdom som kan antas medföra ett större antal sjukperioder med sjuklön kan besluta om ett s.k. särskilt högriskskydd. Då betalas sjuklön ut för , och arbetsgivaren får ersättning från sjukförsäkringen. Vidare gäller ett särskilt högriskskydd för den som har en sjukdom som medför risk för en eller flera längre sjukperioder . Även i dessa fall får arbetsgivaren ersättning från sjukförsäkringen. Däremot betalas inte sjuklön ut för karensdagar. Efter sjuklöneperioden betalas sjukpenning ut. Sjukpenning utges vid sjukdom som sätter ned arbetsförmågan med minst en fjärdedel. Även den som är arbetslös kan ha rätt till sjukpenning. Enligt den s.k. rehabiliteringskedjan gäller att , vid bedömningen av om arbetsförmågan är nedsatt, ska beakta om den försäkrade på grund av sjukdomen är ur stånd att utföra sitt vanliga eller ett annat lämpligt arbete som arbetsgivaren tillfälligt erbjuder den anställde. Från och med dag 91 i sjukperioden ska det även beaktas om den försäkrade kan försörja sig efter en omplacering till ett annat arbete hos arbetsgivaren. Från och med dag 181 ska det dessutom, om det inte finns särskilda skäl mot det eller det i annat fall kan anses oskäligt, beaktas om den försäkrade har sådan förmåga att han eller hon kan försörja sig själv genom förvärvsarbete på den reguljära arbetsmarknaden i övrigt eller genom ett annat lämpligt arbete som är tillgängligt för den försäkrade. Sjukpenning på normalnivån (av SGI) ska endast betalas ut inom en ramtid av . Om den försäkrade har en allvarlig sjukdom lämnas sjukpenning på normalnivån . på normalnivån kan en försäkrad få fortsatt sjukpenning (av SGI) för . Sjukpenning på fortsättningsnivån kan dock lämnas för ytterligare dagar om sjukperioden beror på en godkänd arbetsskada, om den försäkrade är intagen på sjukhus eller på grund av sjukdom får omfattande vård utan att vara intagen på sjukhus, om den försäkrade på grund av sjukdom har en sådan avgörande förlust av verklighetsuppfattningen och förmågan att orientera sig att han eller hon inte kan tillgodogöra sig information eller om en återgång i arbete eller ett deltagande i arbetslivsintroduktionen () skulle medföra en risk för allvarlig försämring av den försäkrades sjukdom. Rehabiliteringsersättning betalas under vissa förutsättningar ut när en försäkrad, vars arbetsförmåga till följd av sjukdom är nedsatt med minst en fjärdedel, deltar i en arbetslivsinriktad rehabilitering. Rehabiliteringsersättningen består av en rehabiliteringspenning, som motsvarar av SGI, och ett särskilt bidrag. Antalet sjukpenningdagar beräknas uppgå till 36,3 miljoner nettodagar 2012. Medelersättningen per nettodag för sjukpenning har beräknats till per dag. Nyckelfaktorer är hur många sjukfall som kommer att starta samt i vilken takt sjukfallen kommer att avslutas. har antalet ersatta nettodagar ökat kraftigt, och detta har successivt justerats i prognoserna. En viktig förklaring till ökningen är de personer som återvänder till sjukförsäkringen efter att ha uppnått maximal tid för antingen förlängd sjukpenning eller tidsbegränsad sjukersättning. Utgifterna för rehabiliteringspenning minskade men beräknas öka . Utgifterna för rehabiliteringspenning inklusive statlig ålderspensionsavgift beräknas till . Utgifterna för närståendepenning ökar på grund av att fler personer beviljas ersättning. Någon faktisk ökning som utbetalas per person har inte kunnat noteras. Utgifterna för närståendepenning inklusive statlig ålderspensionsavgift beräknas till . har särskilda medel för köp av bl.a. arbetslivsinriktade rehabiliteringstjänster samt läkarutlåtanden och läkarundersökningar. Behovet av att köpa medicinska underlag och utlåtanden för att bedöma rätten till ersättning tillgodoses numera inom ramen för den allmänna hälso- och sjukvården. I propositionen föreslår regeringen att de nya förmånerna sjukpenning respektive rehabiliteringspenning i särskilda fall och boendetillägg införs. Utgifterna beräknas för sjukpenning i särskilda fall och rehabiliteringspenning i särskilda fall till och för boendetillägget till . förs vissa delar av anslaget till ett nytt anslag 1:7 Bidrag för sjukskrivningsprocessen. Det gäller bl.a. medel för samverkan och finansiell samordning. Regeringen föreslår att anvisar ett ramanslag på till anslaget 1:1 Sjukpenning och rehabilitering m.m. Med anledning av tillkännagivande om en återgång till den tidigare formuleringen av arbetsmarknadsbegreppet anför regeringen i propositionen att den delar uppfattning att det är viktigt att stärka rättssäkerheten vid de svåra prövningar som görs inom sjukförsäkringen och att det arbetsmarknadsbegrepp som används på ett så tydligt sätt som möjligt måste spegla vilka arbeten en försäkrad bör prövas emot. Detta är särskilt viktigt just i samband med de prövningar som görs mot hela arbetsmarknaden, när den försäkrades arbetsförmåga inte bara ska prövas mot det arbete han eller hon faktiskt har. har ett regeringsuppdrag att i samverkan med och i samråd med Arbetsförmedlingen ta fram ett instrument för att underlätta bedömningen av en arbetsförmåga. Om bedömer att det finns ett behov av förändrad lagstiftning med anledning av uppdraget ska lämna förslag till en sådan reglering. I propositionen anförs att regeringens sammantagna bedömning är att frågan om ett eventuellt byte av arbetsmarknadsbegrepp kräver ytterligare beredning. Regeringen avser därför att ge i uppdrag att, inom ramen för det pågående arbetet med att utveckla metoder och verktyg, även utreda vilken betydelse det skulle få att ändra begreppet reguljär arbetsmarknad till begreppet normalt förekommande arbete och om en regelförändring bidrar till att lösa några av de komplexa problem som arbetsförmågebedömningen kan medföra. bör också undersöka om en lagändring kan underlätta ambitionen att skapa ökad rättssäkerhet och legitimitet. avses återrapportera resultatet av uppdraget . Regeringen avser därefter att återkomma till i fråga om hur tillkännagivande om behovet av stärkt rättssäkerhet kan tillgodoses. I propositionen anges det vidare att har angett att regeringen ska återkomma till med förslag som innebär att personer som efter en period med tidsbegränsad sjukersättning inte har rätt till sjukpenning till följd av bestämmelserna om SGI eller som endast har en låg SGI ska få en ersättning som ligger i nivå med den tidigare tidsbegränsade sjukersättningen, under förutsättning att arbetsförmågan är nedsatt.