bet · GY01KU19 · 2011-02-07 00:00:00 — Enligt 3 kap. 1 § betalas ledamotsarvode med ett belopp som , som är en myndighet under , fastställer. Arvodet uppgår till . Tilläggsarvode betalas enligt 3 kap. 2 § för uppdrag som vice talman och ordförande eller vice ordförande i utskott. Enligt 1 § lagen (1989:185) om arvoden m.m. för uppdrag inom , dess myndigheter och organ (arvodeslagen) betalas vidare ett månadsarvode för ledamöter av bl.a. riksdagsstyrelsen och för styrelseuppdrag i andra riksdagsorgan. En ledamot som lämnar och efter minst tre sammanhängande år i har enligt ersättningslagen rätt till inkomstgaranti. Enligt 13 kap. 1 § är syftet med inkomstgarantin att skapa en ekonomisk trygghet för en avgången ledamot i den omställningssituation som uppstår när han eller hon lämnar . Garantin är inte avsedd som en varaktig försörjning. Allmänt gäller att inkomstgarantins längd avgörs av hur vederbörande varit ledamot av . Hur stor inkomstgaranti som betalas ut beror dels på vilka inkomster ledamoten hade i vid avgången, dels på antalet år som han eller hon varit ledamot och dels på vilka andra inkomster den f.d. ledamoten har. Inkomstgarantin motsvarar av ledamotsarvodet och vissa eventuella tilläggsarvoden. Därefter minskar garantibeloppet. För den som tjänstgjort minst tre men mindre än gäller inkomstgarantin bara . Om den f.d. riksdagsledamoten har andra inkomster minskar inkomstgarantin enligt vissa regler. kan inkomstgarantin dessutom jämkas även i andra fall, bl.a. om en garantitagare förvärvsarbetar i väsentlig omfattning utan att ta ut skälig ersättning för detta arbete. Det senare kan röra sig om exempelvis arbete i ett eget aktiebolag. Ytterligare nya bestämmelser om jämkning infördes (framst. 2010/11:RS1, bet. 2010/11:KU15, rskr. 2010/11:109 och 110). Möjligheterna att besluta om jämkning av inkomstgarantin utvidgades då så att jämkning också kan ske bl.a. när garantitagaren redovisar inkomst av aktiv näringsverksamhet i exempelvis en enskild firma och hans eller hennes pensionsgrundande inkomst minskat genom avsättningar till periodiseringsfonder eller andra fonder. Utskottet har tidigare vid ett flertal tillfällen behandlat motionsyrkanden om formerna för fastställande av riksdagsledamöternas arvoden, arvodenas storlek och avskaffande av extraarvoden för uppdrag inom , s.k. uppdragsarvoden. Med anledning av motioner om riksdagsledamöternas arvoden med motsvarande innebörd som de nu aktuella har utskottet bl.a. framhållit att frågan om arvodenas storlek och hur dessa ska bestämmas har varit föremål för ingående bedömningar och att olika system för bestämningen av arvodet har prövats. Enligt utskottets mening hade ordningen med en fristående nämnd som fastställer arvodet, till skillnad från bl.a. en ordning där riksdagsledamöterna själva bestämmer sina arvoden, fungerat väl och borde kunna ses som den långsiktiga lösning som arvodesfrågan behöver (bet. 2002/03:KU19 s. 31 f.). Utskottet har vid ett flertal senare tillfällen vidhållit detta ställningstagande (se bl.a. bet. 2004/05:KU29, 2006/07:KU33 och 2006/07:KU4). Utskottet har vidare framhållit att de uppdrag som ersätts enligt arvodeslagen är sådana som tillkommer utöver det ordinarie riksdagsuppdraget och som ofta medför ett betydande merarbete i fråga om ansvar, inläsningsarbete och tidsåtgång. Utskottet har därför ansett att det mot denna bakgrund är motiverat med de särskilda arvoden som utgår (se bl.a. bet. 2001/02:KU19, 2003/04:KU5, 2005/06:KU33 och 2006/07:KU4). Med anledning av ett tidigare motionsyrkande om en översyn av bestämmelserna om inkomstgaranti har utskottet anfört bl.a. att de skäl som låg till grund för införandet av inkomstgarantin fortfarande gjorde sig gällande. Mot bakgrund av att uppdraget som riksdagsledamot är behäftat med osäkerhet var det enligt utskottet rimligt att de som tar på sig ett sådant viktigt samhällsuppdrag får en trygghet i händelse av att de av någon anledning lämnar uppdraget. Av bl.a. rekryteringsskäl och med hänsyn till behovet för ett parti att förändra personuppsättningen i var det enligt utskottet viktigt med ett system som ger ett rimligt mått av trygghet. Utskottet ansåg inte att det fanns behov av en översyn och avstyrkte motionsyrkandet (bet. 2002/03:KU19 s. 33). Vid behandlingen av ett motionsyrkande om en ettårsbegränsning av rätten till inkomstgaranti, konstaterade utskottet att systemet hade setts över och skärpts och ansåg inte att det fanns behov av ytterligare översyn. Motionsyrkandet avstyrktes (bet. 2008/09:KU15 s. 39 f.). Som utskottet har konstaterat har frågor om arvodenas storlek och hur dessa ska bestämmas varit föremål för många och ingående bedömningar. Olika system för bestämningen av arvodet har också prövats . Utskottet är fortfarande av uppfattningen att ordningen med en fristående nämnd som fastställer arvodet, till skillnad från bl.a. en ordning där riksdagsledamöterna själva bestämmer sina arvoden, har fungerat väl. Utskottet vidhåller därför sitt tidigare ställningstagande om formerna för bestämmande av riksdagsledamöternas arvoden. Detsamma gäller frågor som rör tilläggsarvoden och f.d. riksdagsledamöters inkomstgaranti. Vad gäller den senare frågan konstaterar utskottet härutöver att regleringen på nytt varit föremål för översyn utan att man funnit anledning att genomföra förändringar i de avseenden som berörs i motionerna. Mot denna bakgrund avstyrks därför motionerna 2010/11:K289 (MP) yrkande 15, 2010/11:K419 (V) yrkande 1 och 2 samt 2010/11:K214 (FP). Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker med hänvisning till tidigare ställningstaganden motionsyrkanden om riksdagsledamöternas placering i kammaren och teckentolkning av frågestunder. och (båda M) yrkar i motion 2010/11:K371 att stolarna i kammare ska fördelas efter partitillhörighet. Motionärerna anför att dagens ordning, med placering efter i första hand valkretsarnas indelning och i andra hand antal tjänsteår i , är föråldrad och motverkar en livlig och aktiv debatt. I många parlament med placering efter partitillhörighet, exempelvis underhuset i det brittiska parlamentet, är debatterna enligt motionärerna livliga och engagerade. (FP) yrkar i motion 2010/11:K213 att det införs teckentolkning vid frågestunder. Detta skulle enligt motionären underlätta för de nästan två miljoner svenskar med hörselnedsättning att vara aktiva samhällsmedborgare och ta sitt demokratiska ansvar. Enligt tilläggsbestämmelse 2.3.1 i riksdagsordningen tar ledamöterna plats i plenisalen valkretsvis. Ordningen mellan valkretsarna ligger sedan gammalt fast i praxis; börjar och sist kommer . Avgörande för ordningen inom en valkrets är antalet förut bevistade riksmöten och, om detta är lika, levnadsåldern. Teckentolkning i SVT:s sändningar från kammardebatter har förekommit, med tolkningen i en infälld ruta i ena hörnet. Icke-teckenspråkiga tv-tittare framförde dock klagomål eftersom den infällda rutan upplevdes som störande. Utskottet har behandlat motioner om ledamöternas placering i kammaren, senast under /10 (bet. 2009/10:KU11) då utskottet vidhöll tidigare ställningstaganden. I betänkande 2008/09:KU15 konstaterade utskottet att det som regel råder fri sittning under kammarsammanträden och att det bara är under voteringar som ledamöterna måste sitta på sina respektive platser. Det står därmed ledamöterna fritt att under debatter och frågestunder gruppera sig exempelvis partivis. Med hänvisning till att det enligt utskottets kännedom inte fanns någon stark opinion bland ledamöterna att frångå den nuvarande ordningen var utskottet inte berett att ställa sig bakom motionens förslag. Även frågan om teckentolkning vid frågestunder har varit föremål för utskottets behandling. Utskottet har då förutsatt att riksdagsförvaltningen följer den tekniska utvecklingen och har avstyrkt motionerna (bet. 2005/06:KU21, 2006/07:KU4, 2008/09:KU15 och 2009/10:KU11). Utskottet har tidigare avstyrkt motioner som i stora delar motsvarar de nu aktuella och gör nu inte någon annan bedömning. Motionerna 2010/11:K371 (M) och 2010/11:K213 (FP) avstyrks. Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker med hänvisning till ett tidigare ställningstagande en motion om öppna sammanträden i utskotten och . Utskottet framhåller också vikten av att arbetar med framtidsfrågor men vidhåller att detta bör vara en angelägenhet för alla utskott. En motion om ett framtidsutskott i avstyrks därför. Jämför reservation 2 (MP, V). och (båda MP) begär i motion 2010/11:K252 att riksdagsstyrelsen ska lägga fram förslag till ändring i riksdagsordningen så att huvudregeln blir att sammanträden i utskotten och är öppna, med möjlighet för utskotten eller att besluta att sammanträdet ska vara stängt för allmänheten om det finns särskilda skäl. Motionärerna anför att en sådan ordning skulle bidra till att intresseorganisationer, journalister och allmänhet kunde ta del av de diskussioner och debatter som förs i viktiga frågor samt att intresset för , som uppfattas som en mindre viktig institution jämfört med bl.a. regeringen, skulle öka. De anför vidare att i princip alla möten i är öppna och att det inte, såvitt de vet, finns några krav från någon partigrupp på att denna ordning ska ändras. och (båda MP) begär i motion 2010/11:K425 att ska inrätta ett framtidsutskott. Motionärerna konstaterar att riksdag har ett sådant utskott. Det finska framtidsutskottet har enligt motionärerna gett ökat fokus på de mer långsiktiga frågorna både i och i den övriga samhällsdebatten, och ett sådant utskott skulle även i kunna stimulera intresset för långsiktigt avgörande frågor som annars ofta trängs undan av dagspolitiken. För att beslut ska vara noggrant förberedda finns det utskott med olika beredningsområden. Vid sidan av utskotten finns det i en med vilken regeringen ska samråda inför beslut i om vilken linje som slutgiltigt ska driva. Utskotten presenterar förslag till riksdagsbeslut som hela kan ta ställning till. Utskotten följer också upp och utvärderar riksdagsbeslut och arbetar med forsknings- och framtidsfrågor. finns i följande 15 utskott: konstitutions-, finans-, skatte-, justitie-, civil-, utrikes-, försvars-, socialförsäkrings-, social-, kultur-, utbildnings-, trafik-, miljö- och jordbruks-, närings- samt arbetsmarknadsutskotten. Den nuvarande utskottsindelningen i är resultatet av den översyn som gjordes av riksdagskommitté. Ett utskott ska enligt 4 kap. 13 § riksdagsordningen sammanträda inom stängda dörrar. Utskottet får dock besluta att ett sammanträde till den del det avser inhämtande av upplysningar helt eller delvis ska vara offentligt. Ett utskott får medge att även någon annan än en ledamot, en suppleant eller en tjänsteman i utskottet är närvarande vid ett slutet sammanträde, om det finns särskilda skäl. Vid en offentlig del av ett utskottssammanträde får ljud- eller bildupptagning göras, och det ska finnas särskilda platser för åhörare (tilläggsbestämmelse 4.13.1 i riksdagsordningen). Motsvarande bestämmelser om slutna och öppna sammanträden finns även för (10 kap. 7 § samt tilläggsbestämmelserna 10.7.2 och 10.7.3 riksdagsordningen). riksdagskommitté konstaterade i betänkandet i en ny tid (framst. 2005/06:RS3 s. 52) att öppenheten i både utskottens och arbete har ökat. Utskotten anordnar exempelvis ofta offentliga utfrågningar, föredragningslistor m.m. till sammanträden publiceras på webbplats och de grundläggande dokumenten till sammanträden liksom de stenografiska uppteckningarna från samrådet läggs också ut på webbplatsen. har också haft flera öppna sammanträden inför Europeiska rådets möten. ansåg när det gällde EU-arbete att både överläggningarna i utskotten och samråden i bör kunna ske offentligt, men konstaterade att möjligheten att få relevant och förtrolig information dock kan vara större om överläggningarna och samråden sker inom stängda dörrar. Beslutet om ett sammanträde för överläggning eller samråd bör vara offentligt eller inte borde enligt kommittén fattas av berört utskott eller av i varje enskilt fall. Kommittén föreslog därför de nu gällande bestämmelserna i 10 kap. 4 och 11 §§ riksdagsordningen. ansåg att förslaget i denna del var väl avvägt och tillstyrkte det (bet. 2005/06:KU21 s. 32). Vad gäller inrättandet av ett framtidsutskott kan här nämnas att den finska 1992 beslutade att regeringen till skulle lämna en redogörelse om landets utvecklingsalternativ på lång sikt. i inrättade 1993 ett tillfälligt framtidsutskott, vars arbete ledde fram till beslutet att den s.k. framtidsredogörelsen ska lämnas till minst en gång per valperiod. har som uppdrag att bereda redogörelsen och ta fram ställningstaganden till regeringens framtidsstrategier. var tillfälligt , men i samband med att då fick en ny grundlag bestämde att framtidsutskottet ska vara ett permanent utskott. Utöver att bereda framtidsredogörelsen ska framtidsutskottet också bl.a. ge utlåtanden till andra riksdagsutskott i frågor som gäller framtiden och behandla frågor som påverkar framtidsutvecklingen i landet. i riksdag uppmärksammades i en utredning som genomfördes på uppdrag av riksdagskommitté (se framst. 2005/06:RS3 bil. 5 s. 124 f.). övervägde olika organisatoriska lösningar för att få till stånd en ökad fokusering på forskning och framtidsfrågor i riksdagsarbetet (a. framst. s. 122 f.), bl.a. inrättandet av ett nytt utskott. Kommittén ansåg emellertid att de kunskaper som följer av fördjupade kontakter med forskning och framtidsfrågor har bäst förutsättningar att komma in i riksdagsarbetet och beslutsprocessen om utskotten själva ansvarar för fördjupningen inom sina sakområden. Sådana kontakter måste därför enligt kommittén i första hand vara en angelägenhet för den reguljära riksdagsorganisationen. delade denna bedömning (bet. 2005/06:KU21 s. 64). och utskottet har konstaterat har mycket gjorts för att öppenheten i både utskottens och arbete ska öka. Detta är enligt utskottens mening värdefullt. Utskottet vidhåller uppfattningen att frågan om öppna eller slutna sammanträden bör avgöras i varje enskilt fall av respektive utskott eller och att detta ställningstagande gör sig gällande även för de sammanträden som inte innebär överläggningar eller samråd i EU-frågor. De nuvarande bestämmelserna innebär enligt utskottets mening en lämplig avvägning mellan intresset av öppenhet och behovet av förtrolighet. Motion 2010/11:K252 (MP) avstyrks därför. Utskottet vill härutöver framhålla vikten av att diskuterar och satsar på forsknings- och framtidsfrågor, både i det reguljära utskottsarbetet, inom ramen för utskottens arbete med uppföljning och utvärdering och för att öka och bredda ledamöternas kunskap och kompetens. Det är viktigt att fattar sina beslut med bästa möjliga kunskapsunderlag. Utskottet vidhåller dock sin tidigare uppfattning att det fördjupade arbetet med forsknings- och framtidsfrågor bör vara en angelägenhet för samtliga utskott och att det inte bör inrättas några särskilda organisatoriska lösningar för dessa frågor i . Motion 2010/11:K425 (MP) om ett framtidsutskott avstyrks därför. Utskottets förslag i korthet Utskottet vidhåller sitt tidigare ställningstagande och avstyrker en motion om att införa s.k. elektroniska signaturer på motioner m.m. Med hänvisning till bl.a. ett pågående försöksarbete avstyrks också en motion om en ökad användning av IT för kallelser m.m. i . (S) föreslår i motion 2010/11:K356 att använder sig av s.k. elektroniska signaturer så att motioner, interpellationer och frågor inte behöver förses med riksdagsledamöternas handskrivna namnteckning. Enligt motionären känner sig många ledamöter tvingade att åka till för att underteckna en motion, interpellation eller skriftlig fråga trots att det inte finns något formellt krav på egenhändig underskrift. (M) föreslår i motion 2010/11:K241 att IT-användande utvecklas, effektiviseras och miljöanpassas, bl.a. så att kallelser skickas via kalendersystemet, att handlingar läses med hjälp av datorer eller Ipad i stället för att tryckas upp i ett stort antal exemplar samt att användarvänliga telefoner som exempelvis Iphone tas in i sortimentet. gällde enligt riksdagsordningen ett krav på att interpellationer och skriftliga frågor skulle vara egenhändigt undertecknade av interpellanten respektive frågeställaren. Motsvarande krav gällde inte för motioner. Detta krav togs bort genom en ändring som trädde i kraft på förslag av riksdagsstyrelsen (framst. 2008/09:RS1). Vid behandlingen av denna framställning ansåg , med anledning av en motion om införande av elektroniska signaturer, att eftersom ändringen innebar att det inte längre fanns något krav på egenhändiga underskrifter saknades det behov av att införa en möjlighet att använda elektroniska signaturer (bet. 2008/09:KU14 s. 10). Vad gäller användningen av IT i kan nämnas att riksdagsförvaltningen avser att inleda ett försök där en grupp ledamöter, med representanter från samtliga partier, ur ett ledamotsperspektiv får testa teknik och tillgänglighet med s.k. läsplattor. Enligt tilläggsbestämmelsen 4.12.1 i riksdagsordningen ska en personlig kallelse till ett utskottssammanträde skickas till samtliga ledamöter och suppleanter. Riksdagsordningen innehåller emellertid inte någon bestämmelse om i vilken form kallelsen ska skickas. Utskottet har tidigare anfört att frånvaron av krav på egenhändigt undertecknade motioner, interpellationer och frågor gör att det saknas behov av att införa elektroniska signaturer. Utskottet vidhåller denna uppfattning och avstyrker motion 2010/11:K356 (S). Utskottet noterar vidare att ett försök med läsplattor ska inledas i och anser att erfarenheterna från detta bör avvaktas. Härutöver kan utskotten själva välja att dela exempelvis sammanträdeshandlingar endast på elektronisk väg. Motion 2010/11:K241 (M) avstyrks. En alkoholfri representation i Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker en motion om alkoholfri representation i . Skånberg (KD) föreslår i motion 2010/11:K335 att representation ska vara alkoholfri. Motionären anför att det inte är ovanligt att riksdagsledamöter bjuds på alkohol i utövandet av uppdraget även inom . Detta kan innebära ett problem för vissa ledamöter och riskerar dessutom att skapa irritation hos allmänheten över att politiker på arbetstid dricker alkohol på skattebetalarnas bekostnad. För att underlätta införandet av en gemensam alkoholpolicy i vore det enligt motionären rimligt att all representation under arbetstid är alkoholfri och att representation vid övriga tillfällen är spritfri. Bakgrund och tidigare behandling har behandlat frågor om en alkoholfri representation i och i övrig statlig förvaltning, senast i förenklad ordning . Utskottet vidhöll då sin tidigare bedömning att både stat och kommun bör visa stor återhållsamhet vid alkoholservering vid representation (se bet. 2006/07:KU12 s. 18). Utskottet har också uttalat att det utgår ifrån att så sker utan att tar något initiativ i saken (bet. 2002/03:KU23) . Det pågår inom riksdagsförvaltningen, enligt vad utskottet erfarit, ett arbete med att ta fram nya riktlinjer för alkoholkonsumtion vid bl.a. utskottens representation. Utskottet vill på nytt framhålla vikten av en restriktiv alkoholkonsumtion vid representation inom och av att det, i de fall alkohol serveras, alltid finns alkoholfria alternativ av god kvalitet. Utskottet vidhåller dock uppfattningen att det inte behövs något tillkännagivande. Motion 2010/11:K335 (KD) avstyrks. Frågor med anknytning till Utskottets förslag i korthet Utskottet avstyrker med hänvisning till gällande beslutsordning motioner som avser riksdagsförvaltningens verksamhet. m.fl. (MP, FP, C) föreslår i motion 2010/11:K427 att de rökrum som finns inom arbetsområde tas bort och att utomhusrökning begränsas till vissa platser. Motionärerna anför att många andra arbetsplatser, såsom de flesta landsting och många kommuner, numera är helt rökfria och att även bör skapa en rökfri arbetsmiljö. och (båda FP) yrkar i motion 2010/11:K343 att ansträngningarna för att installera solceller på tak bör fortsätta. Den utredning som riksdagsförvaltningen låtit göra visar enligt motionärerna att det vore möjligt för att använda solenergi som en del av energiförbrukningen men att det krävs mer detaljerade undersökningar. (M) föreslår i motion 2010/11:K245 att ett rum för stillhet till minne av inrättas i . Stunder av stillhet har enligt motionären positiva effekter, såsom minskad sjukfrånvaro, ökat självförtroende och ökad förmåga till koncentration. Enligt 1 § lagen (2000:419) med instruktion för riksdagsförvaltningen är riksdagsförvaltningens huvuduppgifter bl.a. att biträda vid behandlingen av ärenden och tillhandahålla de resurser och den service m.m. som i övrigt behövs för kammarens, utskottens och övriga riksdagsorgans verksamhet. Enligt 11 § leds riksdagsförvaltningen av en styrelse som ansvarar för verksamheten. Bestämmelser om val av ledamöter och om ordförande i riksdagsstyrelsen finns i riksdagsordningen. Där framgår av 1 kap. 5 § att riksdagsstyrelsen består av talmannen som ordförande och tio andra ledamöter. Enligt 12 § i instruktionen för riksdagsförvaltningen är riksdagsdirektören chef för förvaltningen, och han eller hon ansvarar för och leder verksamheten enligt styrelsens direktiv och riktlinjer. Enligt 1 kap. 13 § utser riksdagsstyrelsen inom sig ett råd som tillsammans med riksdagsdirektören ska bereda ledamotsnära frågor. I rådet ska det ingå en representant för varje partigrupp med närvaro- och yttranderätt i styrelsen. Motionerna tar upp frågor som på olika sätt avser riksdagsförvaltningens verksamhet. Beslutanderätten i dessa frågor ligger i första hand hos riksdagsförvaltningens ledning. Utskottet vill, liksom vid tidigare behandling av liknande motionsyrkanden, erinra om de kanaler som finns, exempelvis det s.k. ledamotsrådet, för att framföra synpunkter till riksdagsförvaltningens ledning. Motionerna 2010/11:K427 (MP, FP, C), 2010/11:K343 (FP) och 2010/11:K245 (M) avstyrks. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Riksdagsledamöternas arvode och inkomstgaranti, punkt 3 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för riksdagsstyrelsen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2010/11:K289 yrkandena 3 och 5 samt 2010/11:K419 yrkandena 1 och 2 samt avslår motionerna 2010/11:K214 och 2010/11:K289 yrkandena 1, 2 och 4. Riksdagsledamöterna har höga arvoden och tillhör de högavlönade i samhället. Arvodet höjs dessutom ofta. Det finns goda argument för att arvodet ska vara förhållandevis högt, inte minst att ett relativt högt arvode minskar risken för att annars tänkbara ledamöter avstår från att kandidera för att undvika en inkomstminskning. Men det handlar också om trovärdighet. Arvodet överstiger vad de flesta inom väljarkåren tjänar, och detta riskerar att skapa en förtroendeklyfta mellan de förtroendevalda och det folk de representerar. Ett sätt att begränsa riksdagsarvodets utveckling mot ännu högre höjder vore att knyta arvodet till en fastställd procentsats av prisbasbeloppet. Det skulle ha den påtagliga fördelen att arvodet inte skulle vara föremål för ständiga diskussioner och nya årliga beslut. En lämplig nivå på arvodet vore av prisbasbeloppet. Riksdagsstyrelsen bör därför utreda frågan om att knyta riksdagsarvodet till av prisbasbeloppet. Utöver de redan höga arvodena betalas extra arvoden ut för vissa uppdrag inom . Det rimliga vore att man inom partierna fördelade arbetet så att de ledamöter som innehar sådana uppdrag i motsvarande mån avlastas när det gäller andra delar av riksdagsuppdraget så att arbetsbördan blir likvärdig för alla och extraarvodena kan avskaffas. Riksdagsstyrelsen bör utreda ett sådant förslag. Utskottsarbetet, punkt 5 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: