bet · GY01MJU20 · 2011-04-15 00:00:00 — I yrkande 19 i samma motion efterfrågas en differentierad avgift för ansökningar om djurförsöksetisk prövning för att uppmuntra forskare att minska användningen av djurförsök och att använda mindre plågsamma djurförsök. Vidare yrkas att djurförsök i utbildningar till yrken där djurförsök inte ingår ska stoppas (yrkande 24), och att veterinärer ska ha rätt att ingripa på samma sätt som vid andra fall av djurplågeri när försöksdjuret lider (yrkande 25). Slutligen bör det inte vara tillåtet att använda genmodifierade djur annat än för medicinsk forskning som kan leda till minskat lidande för människor eller rädda liv (yrkande 17). Utskottet erinrar om att kommissionen presenterade ett förslag till nytt direktiv om skydd av djur som används för vetenskapliga ändamål, KOM(2008) 543. Direktivet har antagits och de nationella bestämmelser som genomför direktivet börjar gälla . Direktivet innehåller en definition av djurförsök och obligatorisk etisk utvärdering av varje enskilt försök. Direktivet innehåller även bestämmelser om klassificering av djurförsök i fyra olika svårighetsgrader och vilka kriterier som ska användas vid klassificeringen samt en övre smärttröskel. Vidare reglerar det medlemsstaternas rapportering till kommissionen om bl.a. statistisk information om användning av djur i försök, inklusive försökens faktiska svårighetsgrad. Direktivet föreskriver därutöver för vilka ändamål försöksdjur får användas. Det innehåller även bestämmelser om utvärdering i efterhand av projekt och vilken sakkunskap som ska utnyttjas vid bedömningen. Utskottet konstaterar även att den svenska djurskyddslagen (1988:534) i grunden är restriktiv och att djurförsök därför t.ex. endast får äga rum under förutsättning att syftet med verksamheten inte kan uppnås med någon annan tillfredsställande metod utan användning av djur, att så få djur som möjligt används och att djuren inte utsätts för större lidande än vad som är absolut nödvändigt, (19 § djurskyddslagen). Det ovannämnda direktivet om skydd av djur som används för vetenskapliga ändamål följer kommissionens övergripande strategi för djurförsök, inklusive ökade insatser för att främja utveckling, utvärdering, godkännande och tillämpning av alternativa metoder för att kunna genomföra 3-R-principen (Replacement, Reduction and Refinement, dvs. ersättning, begränsning och förbättring) med avseende på försöksdjur. Enligt direktivet ska bl.a. varje medlemsstat utse ett nationellt referenslaboratorium för valideringen av alternativa metoder som ersätter, begränsar och förbättrar användningen av djur. Dessa referenslaboratorier ska bl.a. vidarebefordra den information om alternativa metoders tillgänglighet och tillämpning som de får från kommissionen till de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna och tillhandahålla vetenskapligt och tekniskt bistånd till de relevanta myndigheterna för att de ska kunna acceptera och tillämpa alternativa metoder. För att genomföra direktivet om skydd av djur som används för vetenskapliga ändamål i svensk rätt har Landsbygdsdepartementet upplyst utskottet om att det kommer att lägga fram en rapport som bl.a. tar upp klassificering av djurförsök i svårighetsgrader och vilka kriterier som ska användas vid klassificeringen samt en övre smärttröskel. När det gäller statistik publicerar statistik över försöksdjur per djurart och användningsområde enligt Landsbygdsdepartementet. Utskottet konstaterar vidare att det av budgetpropositionen (prop. 2010/11:1 utg.omr. 23) framgår att forskningen inom djurskydd inklusive teknikprovning och utveckling av alternativ till djurförsök har tillförts betydande resurser 2010. har anvisats till Formas, och . Vid har dessutom djurskyddsforskning bedrivits inom ramen för anslag. I propositionen anförs vidare att flera viktiga framsteg för djurskyddet har gjorts inom EU och att det i forskningspropositionen Ett lyft för forskning och innovation (prop. 2008/09:50) även gjordes särskilda satsningar på djurskydd och alternativa metoder till djurförsök. När det gäller de djurförsöksetiska nämnderna har utskottet från fått uppgifter om att varje djurförsöksetisk nämnd totalt har 14 ledamöter: två jurister (ordförande och vice ordförande), sex forskare och djurtekniker, sex lekmän som representerar politiska partier samt djurskyddsorganisationer. Varje ledamot har en personlig ersättare. Det framgår vidare av föreskrifter (SJVSF 2008:70) att de djurförsöksetiska nämnderna kan tillkalla de experter på området som de vill. Av 10 § framgår exempelvis att om det inte är obehövligt från utredningssynpunkt, ska en försöksledare kallas till beredningen för att personligen eller genom företrädare svara på frågor och lämna kompletterande muntliga uppgifter. Erfordras särskild sakkunskap vid beredningen kan även någon annan person, t.ex. en veterinär, höras skriftligen eller muntligen. Enligt Landsbygdsdepartementet är organisationernas intressen när det gäller möjlighet att överklaga besluten i djurförsöksetiska nämnder väl tillgodosedda genom att de är representerade i nämnderna. Det finns inte några planer på att införa en talerätt för djurskyddsorganisationer. Vad gäller avgiften på ansökningar om djurförsöksetisk prövning erinrar utskottet också om att det i betänkandet Etiskt godkännande av djurförsök (SOU 2007:57) bl.a. föreslås att den djurförsöksetiska prövningen ska avgiftsbeläggas. Enligt vad som har inhämtats från Landsbygdsdepartementet bereds utredningens förslag . Vad beträffar djurförsök i utbildningar påminner utskottet om att det av föreskrifter framgår att djur bl.a. får användas i gymnasieskolan och högskolan under förutsättning att utbildningen avser eller kan avse framtida arbete med djur, att användningen framgår av utbildningens kursplaner och är nödvändig med hänsyn till syftet med utbildningen samt att djuren inte utsätts för annat än obetydlig smärta, obehag eller annat lidande (DFS 2004:4). Kommissionens förslag till nytt direktiv om skydd av djur som används för vetenskapliga ändamål enligt ovanstående innehåller även bestämmelser om för vilka ändamål försöksdjur får användas. När det gäller frågan om veterinärers rätt att ingripa när försöksdjur lider vill utskottet även erinra om att det krävs tillstånd för att använda, föda upp, tillhandahålla eller förvara försöksdjur enligt djurskyddslagen (19 a §). Vid en sådan verksamhet ska det finnas en av godkänd föreståndare som ansvarar för verksamheten (20 §). Det ska även finnas en veterinär som ger råd och anvisningar om hur verksamheten ska bedrivas och som bistår vid behandling av djuren. Vidare ska det finnas tillräcklig personal för verksamheten som har den utbildning och kompetens som behövs. Föreståndaren och veterinären ska se till att verksamheten bedrivs i enlighet med djurskyddslagen och enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Enligt Landsbygdsdepartementet måste både föreståndaren och veterinären vidta lämpliga åtgärder om ett djurförsök bedrivs på ett sådant sätt att djuren utsätts för lidande som går utöver det som godkänts av en djurförsöksetisk nämnd. När det slutligen gäller frågan om användning av genmodifierade djur annat än för medicinsk forskning vill utskottet, så som anfördes i utskottets betänkande 2009/10:MJU12, framhålla att all verksamhet som gäller genetiskt modifierade organismer, GMO, kräver tillstånd av myndighet. Den gemenskapslagstiftning som finns ger möjlighet till ansökan om godkännande för alla typer av GMO, även djur. I betänkandet framhölls även att varken svenska eller europeiska myndigheter har tagit ställning till någon ansökning om godkännande av GMO-djur för annat än forskningsändamål enligt uppgifter från Landsbygdsdepartementet. Ett ställningstagande får göras när en tillståndsansökan ges in. Det finns alltså inte några godkännanden för genetiskt modifierade djur för andra ändamål än forskning inom EU. Mot bakgrund av det anförda föreslår utskottet att motionerna MJ318 (M), MJ356 (MP) yrkandena 17 och 1927 samt MJ295 (V) yrkande 6 avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden (S, MP, KD) om kommunaliseringen av djurskyddstillsynen, om att minska kostnaderna för de mest skötsamma producenterna genom en mer riskbaserad tillsyn och om utvidgad anmälningsskyldighet vid misstänkt vanvård av djur. Jämför reservationerna 12 (S) och 13 (MP, V). Enligt motion MJ402 (S) bör djurtillsynen återföras till kommunerna då länsstyrelserna inte fått tillräckligt med pengar för att kunna utöva tillsynen och det fysiska avståndet mellan myndigheten och lantbruket ökat. I motion U269 (KD) yrkande 15 framhålls det att kostnaderna för de mest skötsamma producenterna bör minskas genom ett mer riskbaserat synsätt. Det är därför nödvändigt att se över kontrollen och debiteringen av djurskyddsåtgärderna. Enligt motion MJ356 (MP) yrkande 7 bör det göras en översyn av hur den anmälningsskyldighet vid misstänkt vanvård av djur som gäller har fungerat och om det kan finnas en anledning att utvidga den till en bredare krets av personer som arbetar med djur. Så som utskottet tidigare påpekat (bet. 2010/11:MJU2) har djurvälfärd varit en politiskt prioriterad fråga som aktivt drivit i EU. Landsbygdsminister anförde i ett svar på en skriftlig fråga (2009/10:585) att det hade varit känt att den kommunala djurskyddskontrollen varit förenad med brister. På en del håll i landet fungerade den väl men på andra ställen konstaterades det återkommande problem och ibland stora brister. Ministern framhöll att det således saknades en likvärdig och väl fungerande djurskyddskontroll. För att komma till rätta med detta och i syfte att få till stånd en god, likvärdig, rättssäker och effektiv djurskyddskontroll i hela landet beslutade , efter förslag från regeringen, att föra över ansvaret för djurskyddskontrollen från kommunerna till länsstyrelserna . Sedan den nämnda reformen genomfördes har kritik framförts mot länsstyrelsernas resurser för att genomföra kontrollen. Detta har lett till att regeringen har sett över och fr.o.m. årsskiftet 2010 ändrat hur resurserna fördelas mellan länen. Landsbygdsministern framhöll också att han kontinuerligt och med ett stort engagemang följer hur djurskyddsarbetet fortlöper efter omorganisationen. Han anförde vidare att ett antal andra åtgärder har vidtagits för att stärka skyddet för våra djur och nämnde införandet av ett nationellt djurskyddskontrollregister samt nya regler om behörighet och ansvar inom djursjukvården. Han framhöll också att arbetet med att se över, uppdatera och modernisera djurskyddslagen pågår och att utredningen även ska genomföra en nulägesanalys och probleminventering. Ministern påpekade att det således står utredningen fritt att genomlysa sådana områden där man bedömer att det finns ett behov av ytterligare åtgärder till skydd för djuren. I ett svar på en skriftlig fråga (2010/11:279) nämnde ministern att det inte utfördes en enda kontroll i 40 av landets kommuner och att statsanslaget för länsstyrelserna tillfördes medel i samband med överföringen av djurskyddskontrollerna till länsstyrelserna. Detta tillägg var för överföringen . Vidare anförde ministern att regeringen, då det har funnits vissa problem vid överföringen av kontrollansvaret, har tillfört mer pengar för djurskyddskontrollerna 2010 och 2011. I vårtilläggsbudgeten 2010 tillfördes länsstyrelserna extra och 25 miljoner i budgetpropositionen . Dessa pengar ska gå till att stärka länsstyrelsernas djurskyddskontroller. I budgeten tillfördes också ytterligare 5 miljoner för att det ska kunna ge bättre stöd till länsstyrelsernas arbete med att effektivisera och förbättra kontrollerna. Ministern framhöll också att regeringen även har gett Statskontoret i uppdrag att utvärdera den offentliga djurskyddskontrollen sedan den flyttats från kommunerna till . Statskontoret ska även bedöma om resurserna som tilldelats länsstyrelserna är tillräckliga och om de utnyttjas effektivt för att kontrollerna ska kunna leva upp till både nationella krav och . Uppdraget ska redovisas till regeringen . Ministern framhöll att det är viktigt att länsstyrelserna har tillräckliga resurser som utnyttjas på ett effektivt sätt för att nå upp till kraven på djurskyddskontrollerna och att han därför ser fram emot Statskontorets redovisning. Utskottet noterar även att det enligt uppgifter från länsstyrelserna blir lättare att styra, samordna och följa upp kontrollerna med ett mindre antal kontrollmyndigheter När det gäller frågan om att minska kostnaderna för de mest skötsamma producenterna genom en riskbaserad tillsyn, har utskottet fått information från länsstyrelserna om att kontrollen är avgiftsfri. Om det krävs extra kontroller på grund av brister eller befogade anmälningar tar däremot betalt. Utskottet konstaterar att kontrollerna är riskbaserade och att verksamheter där risken är stor att det kan finnas brister och verksamheter där det har hittats brister vid tidigare kontroller kommer att kontrolleras oftare än andra. Utskottet noterar vidare att ambitionen är en gård ett besök och att kontrollerna från samordnas så att det inte blir fler kontroller hos respektive företag. För t.ex. lantbrukare som söker jordbruksstöd kan kontroll av de s.k. tvärvillkoren samordnas med kontroll av djurskydd, foder och livsmedel. Vad gäller frågan om en översyn av hur den anmälningsskyldighet som infördes för djurhälsopersonal har fungerat och om det finns anledning att utvidga den konstaterar utskottet att har fått i uppdrag av regeringen att förbättra möjligheterna för en god djurskyddskontroll i samarbete med länsstyrelserna. En projektgrupp, med personal både från och länsstyrelserna, kommer att ta till vara och sprida goda erfarenheter från enskilda länsstyrelser till samtliga berörda. Det kommer bl.a. att arbeta med att skapa ett handläggarstöd för länsstyrelserna där processbeskrivningar och övrigt stöd ska ge bättre samsyn, att skapa gemensamma förutsättningar för en effektivare djurskyddskontroll genom förändringar i rutiner och administrativa system, att ta fram en nationell utbildningsplan för dem som arbetar med djurskyddskontroll och att skapa rutiner för uppföljning och utvärdering av djurskyddskontrollen. Mot bakgrund av det anförda föreslår utskottet att motionerna MJ402 (S), U269 (KD) yrkande 15 och MJ356 (MP) yrkande 7 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden (M, MP) om talerätt för djurskyddsorganisationer. Jämför reservation 14 (MP, V). Enligt motion MJ428 (M) bör djurskyddsorganisationer få talerätt i rättegångar som rör brott mot djur. Det behövs en möjlighet för organisationerna att föra det drabbade djurets talan, på samma sätt som det är möjligt för miljöorganisationer att föra talan i miljömål. En talerätt för djurskyddsorganisationer med som förebild bör införas även enligt motion MJ356 (MP) yrkande 6. Utskottet noterar att justitieutskottet i betänkande 2005/06:JuU11 besvarat ett liknande motionsyrkande. anförde då att brott mot de bestämmelser till skydd för djurs hälsa som återfinns i djurskyddslagen (1988:534) eller som har meddelats med stöd av den lagen faller under allmänt åtal. Också sådana brott som faller under bestämmelsen om djurplågeri i 16 kap. 13 § faller under allmänt åtal. konstaterade att det därmed finns ett regelsystem med syfte att ta till vara sådana intressen som aktualiseras av motionärerna. Miljö- och jordbruksutskottet ansluter sig till justitieutskottets bedömning. Utskottet noterar även att det inte finns några planer på att införa en talerätt för djurskyddsorganisationerna enligt Landsbygdsdepartementet. Med det anförda anser utskottet att motionerna MJ428 (M) och MJ356 (MP) yrkande 6 kan lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden (M, MP, V, KD) om bl.a. internationellt djurskyddsarbete, i synnerhet inom EU, om europeiska riktlinjer för minknäringen, om svenska djurskyddskrav vid import av djur och animalieprodukter och om användningen av tillväxthormon och antibiotika i djurhållningen. Jämför reservationerna 15 (S, MP, V), 16 (MP, SD, V) och 17 (MP, V). Enligt motion MJ356 (MP) yrkande 8 är det viktigt att värnar om djurens välbefinnande och om rätten att kunna gå före med mer ambitiösa bestämmelser på det nationella planet. bör vidare verka för att fler länder stärker sitt djurskydd och agerar mot djurplågeri. En aktiv politik på EU-nivå är viktig även enligt motion MJ295 (V) yrkande 5, eftersom EU påverkar djurskyddet inom många områden. I motion MJ422 (KD) yrkande 1 framhålls det att regeringen bör verka för en ökad harmonisering av djurskyddet inom EU för att svenska bönder inte ska missgynnas. Enligt samma motion (yrkande 2) bör EU främja investeringar som förbättrar djurskyddet inom jordbruket. I motion MJ224 (M) framhålls det att endast ett brett och multilateralt regelverk som vi tillsammans skapar ger ett fullgott djurskydd. Därför bör europeiska riktlinjer för minknäringen antas. Enligt motion MJ356 (MP) yrkande 38 bör driva på i WTO-förhandlingarna för att djurskyddskrav inte ska betraktas som handelshinder och att svenska djurskyddskrav ska gälla för importerade djur och animaliska produkter. I samma motion efterfrågas ett förbud mot import av djur som behandlats med tillväxthormon eller antibiotika i tillväxtsyfte (yrkande 18). Enligt motion U269 (KD) yrkande 13 delvis bör den generella användningen av antibiotika begränsas, då minskad användning av antibiotika i djurhållningen inte bara är en fråga om djurhälsa, utan även folkhälsa. Som utskottet tidigare påpekat (bet. 2009/10:MJU12) arbetar aktivt inom bl.a. för djurhälsa (OIE) för att ta fram djurskyddsrekommendationer, och har vidare en pådrivande roll i arbete på djurskyddsområdet. har ställt sig bakom antagandet av en djurskyddsdeklaration av FN och stod värd för ett möte som syftade till att främja antagandet av deklarationen. Inom pågår det ett aktivt djurskyddsarbete inom ramen för konventionen om skydd av lantbrukets husdjur. Där finns en ständig kommitté som utarbetar bindande bestämmelser om olika djurslag. bedrivs arbete om skydd av odlad fisk, om kaniner för köttproduktion och om nötkreatur. Kommittén uppdaterar även befintliga bestämmelser när ny forskning och kunskap blir aktuell. är representerat i denna grupp inom och tar mycket aktiv del i arbetet och verkar för att djurskyddsnivån ska bli så hög som möjligt. De största svenska djurrättsorganisationerna är medlemmar i paraplyorganisationer inom EU och i internationella samfund och har möjlighet att verka internationellt. När det gäller frågan om agerande i WTO-förhandlingar påpekades det också i det ovan nämnda betänkandet att Landsbygdsdepartementet har framhållit att när det gäller djurskydd inom WTO är företrädare för fri handel som arbetar för att förbättra djurskyddet internationellt. En av hörnstenarna i det internationella regelverket är att varje land har rätt att bestämma över sina egna produktions- och processmetoder och att importhindrande åtgärder inte får vidtas om inte den slutliga produkten påverkas eller det inte finns fara för hälsan bland djur och människor i det importerande landet. Det finns en risk att krav på att inkludera djurskydd kan användas i protektionistiska syften. Detta är inte minst något som utvecklingsländer oroar sig för. Därför vill man inte se detta inkluderat. Innan det ens är realistiskt att diskutera att inkludera djurskydd i i större utsträckning än , är det nödvändigt att internationella standarder kommer till stånd. Det är något som aktivt arbetar för. Ett sätt att uppnå ett förbättrat djurskydd internationellt är att komma fram till multilaterala överenskommelser när det gäller djurskydd och att ta med frågan i bilaterala avtal mellan EU och tredjeland. Vidare bör det uppmärksammas att näringens engagemang ökar och att privata standarder skapas. Dessa kan i vissa fall vara mer effektiva för att förbättra djurskyddet globalt än att förlita sig på att stater ska agera (bet. 2009/10:MJU12). Utskottet vill också framhålla att kommissionen 2006 antog EU:s första handlingsplan för djurskydd och djurs välbefinnande 20062010 i vilken strategiska och framtida åtgärder beskrivs. I den skrevs också in att en översyn av programmet skulle göras för att se vilka framtida åtgärder efter 2010 som kan vidtas. Utskottet har också från Landsbygdsdepartementet inhämtat att kommissionen kommer att presentera en rapport om konsekvenserna av förordning 1/2005 på djurskyddet under transport och på handelsflödena av levande djur inom den utvidgade gemenskapen . I rapporten ska bl.a. särskilt beaktas vetenskapliga bevis om djurs behov från djurskyddssynpunkt. Rapporten kan vid behov åtföljas av lämpliga lagförslag som rör långa transporter, särskilt avseende transporttider, viloperioder och utrymme. kommer som alltid att ta detta tillfälle i akt för att försöka påverka politiken i en riktning som ger ett bättre djurskydd, bl.a. genom kortare transporttider enligt Landsbygdsdepartementet. Vad beträffar internationella riktlinjer för minknäringen vill utskottet erinra om vad som tidigare anförts i betänkandet om det s.k. som har till syfte att ta fram välfärdsparametrar för pälsdjur. Det viktigaste resultatet kommer att vara checklistorna för välfärdsbedömning för mink och räv i en första fas och för mårdhund i den andra fasen. Projektet räknar med att kunna publicera resultaten . Utskottet noterar att avser att återkomma till projektets slutsatser och följa upp dessa. När det gäller frågan om djurplågeri anförde utskottet i sitt betänkande 2009/10:MJU12 att EU:s behörighet vad gäller möjlighet att införa förbud mot djurplågeri som underhållning är begränsad och att det inte finns någon gemenskapslagstiftning som gäller för t.ex. tjurfäktning eller tjurrusning. Protokollet om djurskydd och djurens välfärd i Amsterdamfördraget understryker vikten av att hänsyn tas till djurens välfärd, men betonar att kulturella traditioner och regionalt arv fortsatt ska respekteras. Enligt vad utskottet hade inhämtat från Landsbygdsdepartementet förblir dessa aspekter nationella, vilket betyder att medlemsländerna själva får bestämma sina egna regler för t.ex. tjurfäktning. Det framhölls dock att på alla sätt arbetar för att den svenska synen på djurskydd och djurhållning ska få genomslag inom EU. Vidare finns det i länder där tjurfäktning är tillåtet som underhållning människor som arbetar med att långsiktigt sprida kunskap om djurskyddsfrågor och djurplågeri bland allmänheten. Mot bakgrund av det anförda avstyrker utskottet motionerna MJ224 (M), MJ356 (MP) yrkandena 8 och 38, MJ295 (V) yrkande 5 och MJ422 (KD) yrkandena 1 och 2. När det gäller frågan om djurhälsan och användningen av antibiotika har utskottet tidigare anfört (bet. 2009/10:MJU12) att det i råder enighet om att överdriven antibiotikaanvändning till djur ska motverkas. förbjöd all icke veterinärmedicinsk användning av antibiotika till djur , och gäller samma regler inom hela EU. I många länder utanför EU är det emellertid fortfarande tillåtet att använda antibiotika i tillväxtfrämjande syfte. Att rutinmässig antibiotikaanvändning är godkänd i ett land innebär emellertid inte automatiskt att alla producenter tillämpar det. Allt importerat kött kontrolleras av och kontrollen omfattar bl.a. hormon- och antibiotikarester. Enligt vad utskottet hade inhämtat från Landsbygdsdepartementet är det inte möjligt att införa något generellt förbud mot import enligt det internationella regelverket inom (). En av hörnstenarna i det internationella handelsarbetet är att varje land har rätt att bestämma över sina egna produktions- och processmetoder och att importhindrande åtgärder inte får vidtas om det inte finns fara för hälsan bland djur och människor i det importerande landet. arbetar dock aktivt i olika internationella forum för att uppmärksamma andra länder på riskerna med en alltför omfattande antibiotikaanvändning.