bet · GZ01CU1 · 2011-12-05 00:00:00 — Vad gäller den fråga om bostadsanvisningsrätt som tas upp i motion 2011/12:C206 har utskottet vid ett flertal tillfällen tydligt redovisat sin inställning att en ordning som innebär att fastighetsägare kan åläggas att lämna sina lägenheter till förmedling inte bör återinföras. De aktuella motionerna avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsförslag om att ersätta den kommunala hyresgarantin med en statlig garanti. Utskottet delar inte motionärernas slutsats att den kommunala befogenheten att ställa ut hyresgarantier bör tas över av staten. Jämför reservation 19 (V). Kommuner kan ställa ut s.k. hyresgarantier till personer som har svårt att få en bostad med besittningsskydd trots att de har betalningsförmåga. En hyresgaranti är ett borgensåtagande från kommunens sida som omfattar en hyresgästs skyldighet att betala hyra. Kommunernas möjlighet att ställa ut hyresgarantier följer av 2 kap. 6 § lagen (2009:47) om vissa kommunala befogenheter där det framgår att kommuner får lämna enskilda hushåll ekonomiskt stöd i syfte att minska deras kostnader för att skaffa eller inneha en permanentbostad. Kommuner får också ställa säkerhet för att ett avtal om hyra av en bostadslägenhet fullgörs i syfte att enskilda hushåll ska få en permanentbostad med hyresrätt som är förenad med rätt till förlängning, om det enskilda hushållets behov av en sådan bostad inte kan tillgodoses på annat sätt. En kommun som lämnar hyresgaranti kan enligt förordningen (2007:623) om statligt stöd för kommunala hyresgarantier få ett statligt bidrag om per garanti. Bidraget, som administreras av BKN, betalas ut oavsett om garantin infrias eller inte. har BKN beviljat bidrag för 634 hyresgarantier i 22 kommuner. BKN har på regeringens uppdrag genomfört en utvärdering av stödet till verksamheten med kommunala hyresgarantier (dnr Fi2010/5848). Kommunerna är enligt BKN väl informerade om möjligheten att använda kommunala hyresgarantier som ett verktyg för att hjälpa hushåll att få ett förstahandskontrakt. De kommuner som har ställt ut hyresgarantier är eniga om att verktyget har betydelse och gör en skillnad för de hushåll som blir hjälpta. BKN föreslår att hyresgarantierna behålls i dagens utformning, men med en medvetenhet om att det hjälper hushåll på marginalen och att omfattningen inte kommer att vara mycket större än . BKN bedömer att det statliga bidraget inte har en avgörande betydelse för kommunernas användning av hyresgarantier, men föreslår ändå att bidraget kvarstår. Amineh Kakabaveh m.fl. (V) hänvisar i motion 2011/12: C387 till en tidigare utvärdering av den kommunala hyresgarantin som gjorts av och som visar bl.a. att det är få kommuner som erbjuder sina invånare denna möjlighet. Mot denna bakgrund föreslås i motionens yrkande 2 att i ett tillkännagivande förordar att hyresgaranti ersätts av en statlig garanti. Möjligheten att ställa ut kommunala hyresgarantier och erhålla statligt bidrag för dessa åtaganden har utnyttjats av färre kommuner än vad som förväntades när de nu gällande reglerna infördes. Som framgått ovan anser emellertid de kommuner som ställt ut garantier att verksamheten varit till nytta för de hushåll som blir hjälpta. Utskottet delar inte motionärernas slutsats att den kommunala befogenheten att ställa ut hyresgarantier bör tas över av staten. Den typ av bedömningar av de enskilda hushållens behov och förutsättningar som måste ligga till grund för sådana åtaganden görs bäst på lokal nivå. Motion 2011/12:C387 (V) yrkande 2 avstyrks således av utskottet. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag som gäller allmännyttiga bostadsföretag. Utskottet anser inte att det bör införas krav på att alla kommuner ska ha ett allmännyttigt bostadsföretag. I övrigt hänvisar utskottet till villkoren i den nya lagstiftningen på området och till pågående arbete inom . Jämför reservation 20 (V). Enligt lagen (2010:879) om allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolag avses med ett sådant bolag ett aktiebolag som en kommun eller flera kommuner gemensamt har det bestämmande inflytandet över och som i allmännyttigt syfte 1. i sin verksamhet huvudsakligen förvaltar fastigheter i vilka bostadslägenheter upplåts med hyresrätt, 2. främjar bostadsförsörjningen i den eller de kommuner som är ägare till bolaget, och 3. erbjuder hyresgästerna möjlighet till boendeinflytande och inflytande i bolaget. Vidare anges bl.a. att ett allmännyttigt kommunalt bostadsaktiebolag ska bedriva verksamheten enligt affärsmässiga principer. I motion 2011/12:C403 av Amineh Kakabaveh m.fl. (V) föreslås ett tillkännagivande om att det ska finnas minst ett allmännyttigt bostadsföretag i varje kommun. De kommuner som saknar ett sådant företag bör ges ansvar för att bygga upp ett (yrkande 2). Enligt motionen har den nuvarande lagstiftningen om allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolag inneburit att hyresgästernas inflytande i samband med försäljning, vinstuttag och avsättningar till underhåll begränsats. Regeringen föreslås därför återkomma med förslag om hur de boende i allmännyttiga bostäder kan ges ett större inflytande över de övergripande beslut som fattas i företagen (yrkande 14). Motionärerna framhåller vidare att de allmännyttiga bostadsföretagen på orter med en svag bostadsmarknad ofta har svåra ekonomiska problem. Det behövs därför en samverkan mellan berörda parter kring ett program för att hantera dessa problem (yrkande 11). Motionens tre yrkanden om allmännyttiga bostadsföretag föranleder följande ställningstaganden från utskottet. Förslaget i motionens yrkande 2 om ett krav på alla kommuner att behålla eller inrätta ett allmännyttigt bostadsföretag avstyrks. Denna fråga bör även fortsättningsvis få avgöras av varje enskild kommun. I fråga om förslaget om hyresgästernas inflytande i allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolag vill utskottet erinra om att lagen anger att dessa bolag ska erbjuda sina hyresgäster en sådan möjlighet. Då lagen ännu inte har varit i kraft under är det ännu för tidigt att värdera utfallet av den nya lagstiftningen i bl.a. den aktuella frågan. Motionens yrkande 14 avstyrks således. När det gäller yrkande 11 om allmännyttiga bostadsföretag på orter med en svag bostadsmarknad vill utskottet erinra om det stöd som kan ges enligt bestämmelserna i förordningen (2002:664) om statligt stöd för vissa kommunala åtaganden för boendet. Stödet kan ges i form av bidrag för omstrukturering av kommunala bostadsföretag, kreditgaranti för avlösen av kommunala borgensåtaganden eller som kreditgaranti för lån till kommuner. Ett arbete pågår inom med att se över den nuvarande stödordningen och hur en stödordning för bostadsföretag i kris på svaga bostadsmarknader kan genomföras på ett sätt som uppfyller krav. Resultatet av denna översyn bör avvaktas. Utskottet avstyrker mot denna bakgrund även yrkande 11 i motionen. Mål för området Konsumentpolitik Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om ett nytt konsumentpolitiskt mål. Utskottet anser att det mål för området Konsumentpolitik som fastställde bör gälla även i fortsättningen. Jämför reservation 21 (S, MP, V). Konsumentpolitiska riktlinjer har fastställts av vid åtta tillfällen, första gången . fastställde (prop. 2005/06:105, bet. 2005/06:LU33, rskr. 2005/06:377) att det övergripande målet för konsumentpolitiken skulle vara Trygga konsumenter som handlar hållbart. beslutade att ändra det övergripande målet för politikområdet Konsumentpolitik från Trygga konsumenter som handlar hållbart till Konsumenterna har makt och möjlighet att göra aktiva val (prop. 2007/08:1, bet. 2007/08:CU1, rskr. 2007/08:106). Med anledning av upphävandet av politikområdena beslutade om mål för området Konsumentpolitik. Det mål som beslutades är likalydande med det mål för konsumentpolitiken som fastställdes (prop. 2008/09:1, bet. 2008/09:CU1, rskr. 2008/09:118). I motion 2011/12:C347 av m.fl. (S) yrkande 1 föreslås att beslutar att det nuvarande målet för området Konsumentpolitik, Konsumenterna har makt och möjlighet att göra aktiva val, ersätts av målet Trygga konsumenter som handlar hållbart och de delmål som föreslås i motionen. Motionärerna menar att det är nödvändigt att vidga det konsumentpolitiska målet för att det bättre ska svara mot motionärernas ambitioner på området. Ett likalydande förslag läggs även fram i motion 2011/12:C352 av samma motionärer yrkande 7. m.fl. (V) anser i motion 2011/12:C329 att ändringen av det konsumentpolitiska målet innebär att producenternas och näringslivets ansvar minskar på konsumenternas bekostnad och att det är beklagligt att hållbar konsumtion tagits bort från målet. Motionärerna föreslår att det nuvarande målet för området Konsumentpolitik upphävs och att i stället Trygga konsumenter som handlar hållbart införs som mål (yrkande 1). ställde sig bakom regeringens förslag till nytt mål för konsumentpolitiken (bet. 2007/08:CU1). Utskottet instämde även i vad regeringen framhållit om att det krävs ett grundläggande konsumentskydd och tillgång till lättillgänglig och tillförlitlig information om t.ex. produkters pris och egenskaper, produktionsmetoder, säkerhetsaspekter och vilken påverkan konsumtionen har på människor och miljö för att konsumenterna ska ha makt och möjlighet att göra aktiva val. I budgetbetänkandet stod utskottet fast vid sin uppfattning att det då gällande målet för konsumentpolitiken, och därmed även det likalydande föreslagna målet för området Konsumentpolitik, framstod som väl genomtänkt och välmotiverat. Liksom tidigare underströk utskottet att målet inte innebär någon försvagning av hållbarhetsaspekten (bet. 2008/09:CU1). Därefter har utskottet i de två senaste årens budgetbetänkanden behandlat och avstyrkt motionsförslag motsvarande de nu aktuella om en återgång till det tidigare gällande målet (bet. 2009/10:CU1 och bet. 2010/11:CU1). Utskottet vidhåller sin ovan redovisade uppfattning och anser således att det inte finns något skäl för att ersätta det nu gällande konsumentpolitiska målet med det mål som förordas i motionerna. Förslagen i motionerna 2011/12:C329 yrkande 1, 2011/12:C347 yrkande 1 och 2011/12:C352 yrkande 7 avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden som gäller konsumentvägledning. Utskottet hänvisar bl.a. till pågående arbete. Jämför reservation 22 (S, MP, V). Kommunernas arbete med konsumentvägledning är ett frivilligt åtagande, och verksamheten kan därmed variera mellan kommunerna i fråga om innehåll, omfattning och organisation. samarbetar flera kommuner genom att t.ex. ha gemensam konsumentvägledning. Inom ramen för den kommunala konsumentvägledningen kan det förekomma dels direktrådgivning, dvs. efterfrågestyrd information om konsumentlagar, stöd vid tvister, ekonomiska råd och köpråd direkt till en enskild konsument, dels långsiktigt förebyggande arbete, dvs. marknadsbevakning samt kontakter med och information till skolor, näringsliv och organisationer. följer utvecklingen av konsumentverksamheten i kommunerna, och verket lämnar en lägesbeskrivning av verksamheten. Av den rapport som lämnades (rapport 2011:4 Kommunernas konsumentvägledning) framgår att 266 av landets 290 kommuner erbjöd konsumentvägledning, vilket är tre kommuner fler än 2010. Däremot har antalet årsarbetskrafter minskat till 130 jämfört med 132 föregående år. har årsarbetskrafterna sjunkit med 64 tjänster. Vid sidan av konsumentvägledningen är kommunerna, enligt 2 § skuldsaneringslagen (2006:548), skyldiga att inom ramen för eller på annat sätt lämna råd och anvisningar i budget- och skuldfrågor till skuldsatta personer. ska stödja och ge vägledning för den budget- och skuldrådgivning som kommunerna ska svara för. Utöver den kommunala konsumentverksamheten har olika självständiga rådgivningsbyråer inrättats på nationell nivå: , Konsumenternas Bank- och , Konsumenternas elrådgivningsbyrå samt Telekområdgivarna. Samtliga byråer finansieras av respektive bransch. Staten deltar, genom bl.a. , som en av huvudmännen. Byråerna samarbetar i stor utsträckning, och de två förstnämnda har en gemensam webbplats. Byråerna har också ett nära samarbete med och respektive sektorsmyndighet. är en fristående enhet inom som ger enskild rådgivning vid handel över gränserna inom EU. Enheten arbetar även med att sprida information till konsumenter, bl.a. via föreläsningar, kampanjer, foldrar och sin webbplats. finansieras till lika delar av och Europeiska kommissionen. m.fl. (S) anser i motion 2011/12:C347 att det är viktigt att alla invånare har tillgång till konsumentvägledning. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet härmed (yrkande 6). I motionen föreslås vidare ett tillkännagivande om att det ska ingå i uppdrag att lämna konsumentvägledning på internet (yrkande 7). Konsumentvägledningen ska utvecklas i samarbete med konsumentorganisationerna och de kommunala konsumentvägledarna. Ett motsvarande förslag om konsumentvägledning på internet läggs även fram i motion 2011/12:C352 av samma motionärer (yrkande 8). m.fl. (MP) anser i motion 2011/12:C417 att regeringen bör utreda hur den kommunala konsumentrådgivningen kan organiseras på bästa sätt (yrkande 4). Ett tillkännagivande föreslås i enlighet härmed. Regeringen har gett en särskild utredare i uppdrag att se över det befintliga stödet till konsumenter i form av information och vägledning samt föreslå hur det bör organiseras och bedrivas för att bli mer ändamålsenligt, effektivt och likvärdigt för alla konsumenter i landet (Framtidens stöd till konsumenter, dir. 2011:38). Utredaren ska enligt direktiven bl.a. se över det stöd som ges till konsumenter när det gäller såväl rättigheter och skyldigheter som val av produkter på konsumentmarknaderna, val av offentligt finansierade tjänster och val av produkter med hänsyn till etiska och miljörelaterade aspekter, föreslå hur ett ändamålsenligt och effektivt stöd som är likvärdigt för alla konsumenter i landet bör organiseras och i det sammanhanget beakta att relevanta aktörers roller och ansvarsområden blir tydliga, föreslå strategier och metoder för hur berörda aktörer ska utforma insatser för att stödet till konsumenter ska nå fram till och användas av konsumenter, vilket bör inkludera identifiering av olika målgruppers behov och förutsättningar, liksom lämpliga informationskanaler och former för kommunikation, och kartlägga och dra lärdom av erfarenheter från hur konsumentstödet är organiserat och hur det bedrivs i andra jämförbara länder, t.ex. , , och . Uppdraget ska redovisas . Vad gäller motionsyrkandena om konsumentvägledning anser utskottet, i likhet med motionärerna, att det är viktigt att alla konsumenter i landet har tillgång till en god konsumentvägledning. Som redovisats ovan har regeringen gett en särskild utredare i uppdrag att se över det befintliga stödet till konsumenter i form av information och vägledning samt föreslå hur det bör organiseras och bedrivas för att bli mer ändamålsenligt, effektivt och likvärdigt för alla konsumenter i landet. Utredaren ska i sammanhanget också beakta att relevanta aktörers roller och ansvarsområden blir tydliga. När det sedan gäller motionsyrkandena om att det ska ingå i uppdrag att lämna konsumentvägledning på internet vill utskottet först erinra om att inte lämnar enskild rådgivning. På tillhandahålls allmän information om olika konsumentfrågor. Bland annat har lanserat en webbplats anpassad för smartphones och andra mobiltelefoner med webbläsare, mobil.konsumentverket.se, där konsumenter kan hitta grundläggande information om konsumenträttigheter, bl.a. när det gäller avtal, garantier och reklamation. De fyra rådgivningsbyråerna (se ovan) lämnar däremot personlig rådgivning, också via e-post, till konsumenter. Även kan kontaktas via e-post för rådgivning. Vidare erbjuder vissa kommunala konsumentrådgivare invånarna rådgivning genom e-post och internet. I utredningen om framtidens stöd till konsumenter ingår det också i utredarens uppdrag att föreslå strategier och metoder för hur berörda aktörer ska utforma insatser för att stödet till konsumenter ska nå fram till och användas av konsumenter, inkluderande lämpliga informationskanaler och former för kommunikation. Sammanfattningsvis kan således konstateras att det pågår ett utredningsarbete som ligger i linje med önskemålen i motionerna. Utskottet kan mot denna bakgrund inte se att det finns behov av sådana tillkännagivanden som motionärerna föreslår. I stället bör nu resultatet av utredarens arbete avvaktas. Med det anförda föreslår utskottet att avslår motionerna 2011/12:C347 yrkandena 6 och 7, 2011/12:C352 yrkande 8 och 2011/12:C417 yrkande 4. Utskottets förslag i korthet antar regeringens förslag till lag om ändring i fastighetsmäklarlagen. Ändringen innebär att byter namn till Fastighetsmäklarinspektionen. I propositionen föreslår regeringen att byter namn till Fastighetsmäklarinspektionen. Förslaget utgör ett led i att stärka myndighetens verksamhet med anledning av den nya fastighetsmäklarlagen. Regeringen anför vidare som skäl för förslaget bl.a. att har framfört önskemål om namnbyte som ett led i att förtydliga myndighetens uppdrag i syfte att undvika att myndigheten förväxlas med en branschorganisation. är myndigheten en enrådighetsmyndighet och inte någon nämndmyndighet, vilket ytterligare talar för ett namnbyte. Genom det föreslagna namnet undanröjs risken för förväxling med en branschorganisation som myndighetens tillsynsuppgift betonas. Regeringens förslag i denna del har inte föranlett något motionsyrkande. Utskottet anser att av de skäl som anförs i propositionen bör anta det lagförslag som lagts fram. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Bostadspolitiska mål, punkt 3 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (MP), Amineh Kakabaveh (V) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: avslår det mål för Samhällsplanering, bostadsmarknad, byggande och lantmäteriverksamhet som regeringen föreslår och upphäver målen för Bostadsmarknad och Hållbart samhällsbyggande samt godkänner det bostadspolitiska mål som föreslås i reservationen. Därmed bifaller proposition 2011/12:1 utgiftsområde 18 punkt 3 och motion 2011/12:C388 yrkande 8, bifaller delvis motionerna 2011/12:C349 yrkande 1, 2011/12:C352 yrkande 3 och 2011/12:C417 yrkande 1 och avslår proposition 2011/12:1 utgiftsområde 18 punkt 2. Regeringen har föreslagit ett nytt övergripande mål för bostadspolitiken. Förslaget motiveras med den nya ansvarsfördelningen inom regeringen som innebär att fler bostadspolitiska frågor samlats under en minister. Det är bra att sambanden mellan bostadspolitikens olika frågor och utmaningar har uppmärksammats av regeringen. Problemet är att det saknas innehåll och ambition i regeringens bostadspolitik. Vi anser att det finns ett stort behov av att återupprätta en statlig bostadspolitik med klart uttalade välfärdsambitioner, som kan bidra till att ställa om bostadssektorn i en långsiktigt hållbar riktning. Bostadspolitiken måste möta de utmaningar som tar sig uttryck i bl.a. bostadsbrist, boendesegregation och otillräckliga insatser för att förnya bostadsbeståndet. Den nuvarande regeringen har visat att man inte har tillräckliga ambitioner på dessa områden. Inte heller det nya mål som föreslås av regeringen ger klart utryck för en bostadspolitisk inriktning som kan möta utmaningarna på bostadsmarknaden. Vi anser att det behövs ett bostadspolitiskt mål med tydliga sociala ambitioner som klargör den politiska viljeinriktningen. I motioner från S respektive V som behandlas i detta avsnitt läggs i princip likalydande förslag fram om ett nytt bostadspolitiskt mål. Vi föreslår med utgångspunkt i dessa förslag att avslår regeringens förslag och godkänner följande bostadspolitiska mål. Alla ska ges förutsättningar att leva i goda bostäder till rimliga kostnader och i en stimulerande och trygg miljö inom långsiktigt hållbara ramar. Boende- och bebyggelsemiljön ska utgå från människors efterfrågan och behov och bidra till jämlika förhållanden och särskilt främja en god uppväxt för barn och ungdomar. Vid planering, byggande och förvaltning ska en ekologiskt, ekonomiskt och socialt hållbar utveckling vara grund för verksamheten. Det ovan anförda innebär ett bifall till förslaget i motion 2011/12:C388 (V) och ett delvis bifall till de aktuella förslagen i motionerna 2011/12:C349 (S) och 2011/12:C352 (S). Även förslaget i motion 2011/12:C417 (MP) får därigenom anses vara väl tillgodosett. Regeringens förslag om ett nytt bostadspolitiskt mål bör således avslås av . bör vidare upphäva de nuvarande målen för Bostadsmarknad och Hållbart samhällsbyggande. Bostadspolitisk utredning, punkt 4 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2011/12:C417 yrkande 2. Situationen på den svenska bostadsmarknaden är mycket komplex. I storstäderna och på ett antal tillväxtorter råder en omfattande bostadsbrist. finns det många kommuner där bostadsmarknaden som helhet kan synas vara i balans, men där situationen varierar starkt mellan olika delar av kommunen. På flera orter i landet finns det också ett stort antal tomma och outhyrda bostäder. Stora delar av landets bostadsbestånd befinner sig förmodligen i gott skick. finns det ett stort behov av upprustning och energieffektivisering i delar av beståndet. Flertalet bostäder erbjuder en god boendemiljö, men det finns också ett stort antal bostäder där fukt- och mögelproblem leder till ohälsa och lidande för de boende. Det finns en bred politisk samsyn om att det ska råda neutrala villkor på bostadsmarknaden när det gäller bl.a. beskattningen av bostäder med olika upplåtelseformer. Flera av bostadsmarknadens aktörer ifrågasätter emellertid starkt att så är fallet . Det finns alltså ett påtagligt behov av ett bostadspolitiskt ansvarstagande för ett antal problem och utmaningar på den svenska bostadsmarknaden som kräver sin lösning. I flera frågor råder det enighet om att problemen riskerar att få allvarliga konsekvenser för samhällsutvecklingen. Då borde det också vara möjligt att hitta breda politiska lösningar på flera av dessa problem. Det gäller således bl.a. obalanserna på den svenska bostadsmarknaden och det särskilda problemet med brist på studentbostäder, behovet av upprustning i delar av bostadsbeståndet, problemen med s.k. sjuka hus och de hälsokonsekvenser som de leder till samt oklarheterna när det gäller neutraliteten mellan upplåtelseformerna i skattehänseende. Jag anser att det är dags för landets bostadspolitiker att anta den bostadspolitiska utmaningen. Det går inte längre att bortse från att flera problem snart måste få sin lösning om man inte är beredd att acceptera allvarliga konsekvenser för bl.a. arbetsmarknaden, utbildningssystemet, folkhälsan och för människors möjlighet att fritt välja bostadsort och boende. föreslår därför att det tillsätts en bred bostadspolitisk parlamentarisk utredning som tar sig an bostadspolitikens utmaningar och problem. Syftet med utredningen bör vara att i så brett parlamentariskt samförstånd som möjligt finna långsiktiga hållbara lösningar för en ekologiskt, ekonomiskt och socialt hållbar bostadspolitik för hela landet. Det ovan anförda bör med bifall till motion 2011/12:C417 som sin mening ge regeringen till känna. Bostadspolitikens inriktning, punkt 5 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2011/12:C229 yrkande 1, 2011/12:C232, 2011/12:C314, 2011/12:C399 och 2011/12:C403 yrkande 1 och avslår motionerna 2011/12:C266, 2011/12:C269, 2011/12:C342, 2011/12:C365 och 2011/12:C371. Bostadspolitiken har med den nuvarande regeringen förändrats i grunden.