bet · GY01MJU16 · 2011-04-06 00:00:00 — I samverkan med Stiftelsen , vars medel till största delen kommer från återföringen av skatter på handelsgödsel, har ett program utlysts för icke-kommersiell växtförädling samt växtförädling och tillämpningar av växtbioteknik som kan höja konkurrenskraften i svensk vegetabilieproduktion eller kan möta specifika miljömål för denna. Utskottet konstaterar att medel anslagits för växtförädling av grödor för nordliga förhållanden och att ett nordiskt samarbete pågår för att utveckla bl.a. nya växtsorter som lämpar sig för ett förändrat nordiskt klimat och instämmer i att i det internationella samarbetet bör verka för att samförstånd uppnås globalt om hur de genetiska resurserna ska bevaras och hållbart brukas. Utskottet anser att motion MJ434 (MP) yrkandena 1 och 2 i allt väsentligt tillgodosetts med vad som anförts och föreslår att motionen lämnas utan vidare åtgärd. Diversifierad verksamhet i de gröna näringarna m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om en aktiv utveckling av landsbygd (S), om en strategi för gles- och landsbygdsutveckling (S), om att verksamheten i de gröna näringarna bör diversifieras (KD), om lokal förvaltning (KD) och om de skånska pilevallarna (KD). Jämför reservation 7 (S). I fråga om en aktiv utveckling av landsbygd anförs i motion MJ361 (S) att det moderna lantbruket är ett traditionellt brukande av jord och skog, det är ett diversifierat småföretagande. Landsbygdsprogrammet har stor betydelse för skyddandet av de viktiga naturbetesmarkerna. En genomtänkt och långsiktig strategi för gles- och landsbygdsutveckling bör initieras enligt motion MJ365 (S). Att bevara den biologiska mångfalden av djur, växter och vårt öppna landskap är en av naturvårdens viktigaste uppgifter. För att rädda de viktigaste naturbetesmarkerna krävs ett genomarbetat och målinriktat landsbygdsutvecklingsprogram som bygger på basnäringen jordbruk. Enligt motion U269 (KD) yrkande 8 bör verksamheten i de gröna näringarna diversifieras med ökad inriktning mot andra nyttigheter än livsmedelsprodukter. Samhället måste vara berett att betala för de samhällstjänster som bara lantbruket kan leverera. Enligt motion MJ366 (KD) försvinner pilevallarna. De planterades en gång som vindskydd. Pilevallar är lätta och billiga att plantera. Ett totalt flackt och blåsigt monokulturlandskap lockar varken lokalbefolkning eller turister, som ett ombonat, vindskyddat och varierat landskap med slingrande cykelstigar längs pilevallar gör. Lokal förvaltning bör enligt motion C311 (KD) yrkande 23 utvecklas på olika håll i landet. Innebörden i lokal förvaltning är att det lokala samhället ges en ökad autonomi över sina naturresurser. Det som är aktuellt att förvalta lokalt är bl.a. skog och mark, jakt, fiske, renbete och kommunikationer (vägar, skoterleder m.m.) Som har redovisats (bet. 2010/11:MJU2) ser utskottet positivt på att regeringens målsättning är att ska vara en aktiv och ledande förebild med ett hållbart jord- och skogsbruk som är miljöanpassat och bygger på tillvaratagande av förnybara resurser. De gröna näringarna ska ge en uthålligt god avkastning genom att naturresurserna kan brukas utan att förbrukas. Utskottet anser att de gröna näringarna måste bli än mer miljö- och resurseffektiva som beredskapen för att möta klimatförändringar måste förbättras. Svenskt företagande ska hålla en hög miljöprofil i ett internationellt perspektiv, som näringarna ges förutsättningar att vara fortsatt konkurrenskraftiga. Ett modernt och hållbart jord- och skogsbruk samt en modern och hållbar fiskerinäring värnar den biologiska mångfalden och minimerar negativ miljöpåverkan så att de uppsatta miljökvalitetsmålen kan nås. Det är viktigt att nyttjandet av naturresurserna i fortsättningen är hållbart och bidrar till att miljömål uppnås och att ekosystemets förmåga att leverera olika ekosystemtjänster vidmakthålls och stärks, inte minst sett ur perspektivet av ett förändrat klimat. Utskottet delar regeringens uppfattning att de gröna näringarna har en viktig roll i utvecklingen mot ett hållbart samhälle och att det är viktigt att se över vilka åtgärder som kan påskynda omställningen för att minska klimatpåverkan och för att skapa fler jobb på landsbygden. Landsbygdsprogrammet för 20072013 är ett viktigt instrument för landsbygdsutveckling. Ett av de övergripande målen för landsbygdsprogrammet är att medverka till att bevara och utveckla ett attraktivt natur- och kulturlandskap och att stimulera omställningen till en resurseffektiv och hållbar produktion med minskad miljöpåverkan. Detta bidrar även till att öka landsbygdens attraktionskraft som boendemiljö. Landskapet är också en betydelsefull resurs för utveckling av företag som kan bidra till arbete och tillväxt på landsbygden. Det är viktigt att kontinuerligt arbeta för att bevara ekosystemtjänster och hållbart nyttja den biologiska mångfalden för att bidra till att uppfylla såväl nationella miljökvalitetsmål som internationella åtaganden. Genom åtgärder i landsbygdsprogrammet ges många landsbygdsföretag möjlighet att utveckla verksamhet inom t.ex. naturvårdsentreprenad och andra miljörelaterade verksamheter. Därigenom görs avgörande insatser för att de miljökvalitetsmål som rör skogs- och odlingslandskapen ska kunna uppnås. läggs en grund för jobb och tillväxt i landsbygdens näringsliv. Programmet stärker förutsättningarna för jobb på landsbygden och en hållbar produktion av livsmedel och bygger på grundläggande hänsyn till regionala och lokala förutsättningar. I programmets strategiska mål ingår att ett aktivt brukande av jordbruksmarken ska främjas i mindre gynnade områden, att produktionen av kollektiva nyttigheter såsom ett varierat landskap och biologisk mångfald ska stimuleras och att utvecklingen av brukningsmetoder som minskar jordbrukets negativa miljöpåverkan ska stärkas. Den regionala tillväxtpolitiken och politiken för landsbygdens utveckling är hörnstenar och ger de grundläggande målen, prioriteringarna och en rad av verktygen för det strategiska arbetet med landsbygdsfrågor. Landsbygdsperspektivet bör där det är relevant införlivas som en naturlig del i flera politikområden. Företag inom de gröna näringarna utgör byggstenar för att skapa och upprätthålla en levande landsbygd och hållbar tillväxt i hela landet. Utskottet anser i likhet med regeringen att politiken ska skapa förutsättningar för att företag på landsbygden ska kunna bli lönsamma och konkurrenskraftiga och att landsbygden ska vara attraktiv för människor att bo och verka på. En positiv utveckling av de gröna näringarna är avgörande även för att behålla och utveckla sysselsättning i efterföljande förädlingsled och skapar jobb och tillväxt i hela landet. Det moderna lantbruksföretaget är mer kapitalintensivt och kräver större investeringar . Den ekonomiska politiken är viktig för viljan att investera. Utskottet har även redovisat att regeringen gjorde en omfördelning av inom landsbygdsprogrammet, i syfte att stärka utvecklingen av mat med mervärden. påbörjades en särskild riktad satsning på det nya matlandet omfattande för åren 20102013. Huvuddelen av medlen fördelas till åtgärderna kompetensutveckling, diversifiering av jordbruksföretag, utveckling av mikroföretag och landsbygdsturism. Utskottet välkomnar att regeringen arbetar vidare med visionen det nya matlandet. Livsmedelsstrategin för hela och landsbygdsprogrammet är två centrala verktyg för att förverkliga visionen det nya matlandet. I sitt svar på interpellation 2009/10:453 om en strategi för livsmedelsproduktion anförde jordbruksministern att svensk livsmedelsexport i ett längre tidsperspektiv ökar i en snabbare takt än importen av livsmedel. Statistiken visar på en god situation för livsmedelsindustrin, som till stor del använder produkter från svensk primärproduktion vid sin tillverkning. Tyvärr har denna ökning av livsmedelsexporten ännu inte kommit primärproducenterna inom framför allt mejeri- och animaliesektorn till del. Jordbruksministern anförde vidare att sedan hans tillträde som statsråd på har hans yttersta ambition och målsättning varit att förbättra konkurrenskraften för jordbrukssektorn i syfte att skapa jobb och tillväxt. De gröna näringarna ska utmärkas av omtanke, ansvarstagande och hög etik, och regeringen ska fortsätta att vara pådrivande för en hög miljöambition och ett gott djurskydd och verka för säker mat i och EU. Det tjänar både konsumenter och producenter på. Regeringen har vidtagit en rad åtgärder för att stärka jordbrukets konkurrenskraft. Exempel på detta är jobbskatteavdrag, nedsättning av arbetsgivaravgifter och borttagande av skatt på gödselmedel. Konkurrenskraftspaketet är ytterligare en insats som regeringen har vidtagit i syfte att stärka sektorns långsiktiga konkurrenskraft. Paketet omfattar totalt i form av insatser som t.ex. sänkt gräns för återbetalning av skatt på bränsle och återbetalning av skatt på el. Därutöver avskaffades ett antal registeravgifter och kontrollavgifter i syfte att stärka jordbrukets konkurrenskraft. En betydelsefull åtgärd som vidtagits för konkurrenskraften i svenskt jordbruk är den ovan nämnda visionen om det nya matlandet. De fem fokusområden som inkluderas i visionen är maten i den offentliga sektorn, förädlingen av mat, matturismen, restaurangbranschen och primärproduktionen. Dessa områden ska alla tillsammans bidra till att öka efterfrågan på svensk primärproduktion. Det är en vision som växt fram efter dialog och breda konsultationer med näringens aktörer. Detta är en dynamisk vision som måste vara under ständig utveckling och förnyelse. Det är också en vision som är beroende av de åtaganden som den privata näringen gör för att visionen ska realiseras. Därför välkomnar jordbruksministern det livsmedelsstrategiarbete som görs av . Det anförda torde i allt väsentligt tillgodose syftet med motionerna MJ361 (S), MJ365 (S) och U269 (KD) yrkande 8. Utskottet föreslår att motionerna lämnas utan vidare åtgärd i berörda delar. Enligt 7 kap. 11 § kan små mark- och vattenområden som utgör livsmiljöer för hotad flora och fauna eller som på annat sätt är speciellt värdefulla att skydda förklaras som biotopskyddsområden av regeringen eller . Sådana beslut kan relatera till enskilda områden eller till alla områden av ett särskilt slag inom landet eller del av landet. Exempel på sådana områden är alléer, källor, stenrösen, pilevallar, åkerholmar, småvatten, våtmarker och stenmurar. Enligt Landskapsprogram för 20072013 utgår miljöersättning för bevarande av värdefulla natur- och kulturmiljöer i odlingslandskapet. Inom landsbygdsprogrammets axel 2 finns det inom regionalt prioriterade ersättningar (kapitel 5.4.3.6) möjlighet att ge stöd genom schablonersättning för restaurering av landskapselement. Ersättning utgår med per träd för restaurering och återskapande av alléer. Enligt den skånska genomförandestrategin för Landsbygdsprogram för utgår ersättning för skötsel av pilevallar. Ersättning utgår för att hindra igenväxning, för att hamla och för att återplantera de träd som dör. Vidare kan ersättning utgå som miljöinvestering i utvald miljö för att restaurera en allé, för att plantera träd i luckor eller för att återplantera på plats där det tidigare funnits en allé. Syftet med utvald miljö är att bevara och förstärka natur- och kulturmiljövärden, att förstärka kvalitetseffekterna av miljöersättningar samt att öka möjligheterna till rekreation i odlingslandskapet. Denna ersättning kan användas för pilar som står längs med en väg, eller för återplantering där pilar tidigare funnits längs en väg. Utskottet föreslår att motion MJ366 (KD) lämnas utan åtgärd i den mån den inte kan anses vara tillgodosedd med vad som anförts. Utskottet instämmer i vad som anförs i motion C311 (KD) yrkande 23 om behovet av att utveckla lokal förvaltning i landet. Det kan dock konstateras att frågan lyfts fram i regeringens propositioner och i ställningstaganden. I proposition 2010/11:69 Utvidgning av Hamra nationalpark anförs att vikten av lokal förankring vid skydd av naturområden i allt högre utsträckning framhålls både nationellt och internationellt. Förvaltningen av den utvidgade har under processen varit en viktig fråga för såväl nationella som regionala, kommunala och lokala företrädare. Regeringen finner det angeläget att kan förvaltas i fortsatt stort samförstånd mellan olika berörda parter och att det är viktigt att samrådsförfarandet kring de viktigaste styrdokumenten för en nationalparks förvaltning ger utrymme för lokalt och regionalt deltagande. I syfte att tydliggöra betydelsen av att förankra dessa beslut i lokalsamhället har nationalparksförordningen (1987:938) ändrats på sådant sätt att även kommunen ingår i den krets med vilken samråd ska ske inför beslut om vård och förvaltning av nationalparker (SFS 2009:729). Vid inrättandet av (prop. 2008/09:98, bet. 2008/09:MJU19, skr. 2008/09:196) konstaterade regeringen att det arbete som gjorts kring inrättandet av som nationalpark i ökande utsträckning karakteriserats av en ömsesidig strävan att uppnå ett gott skydd, en hållbar utveckling och en tydlig samverkan med en god lokal medverkan. Regeringen finner det angeläget att även förvaltningen av kan ske med fortsatt stort samförstånd mellan olika berörda parter. Det är därför viktigt att förvaltningsorganisationen utformas så att möjligheterna till medverkan tas till vara på bästa sätt och att samrådsförfarandet kring de viktigaste styrdokumenten för en nationalparks förvaltning ger utrymme för lokalt och regionalt deltagande. I proposition 2008/09:214 Hållbart skydd av naturområden anförs att i konventionen om biologisk mångfald har ekosystemansatsen utvecklats. Det är en arbetsmetod för bevarande och hållbart nyttjande av land, vatten och levande varelser. Ekosystemansatsen förutsätter en adaptiv (anpassad) förvaltning av naturresurserna som tar hänsyn till komplexiteten och dynamiken i ekosystemen. Arbetet med skydd och förvaltning av fjällmiljöerna berör mycket stora områden där olika intressen och markanvändningsfrågor kan bli aktuella. Det är därför särskilt viktigt med en aktiv samverkan mellan naturvården och andra berörda. Av särskilt intresse i detta avseende är Laponiaprocessen, ett regeringsuppdrag till i att utveckla förvaltningsformerna kring världsarvet Laponia. Laponiaprocessen sker i bred samverkan mellan samebyarnas intresseförening ednam, och kommuner, i och . Målsättningen är att skapa en förvaltningsplan och en ny förvaltningsorganisation för världsarvet. Vid riksdagsbehandlingen av propositionen anförde utskottet (bet. 2009/10:MJU9, skr. 2009/10:28) att den pågående Laponiaprocessen om förvaltningen av världsarvet Laponia är en viktig del i strävan att finna de förvaltningsformer som på bästa sätt garanterar ett gott skydd, en hållbar utveckling och en tydlig samverkan med en god lokal medverkan. Utskottet konstaterade vid behandlingen av regeringens proposition 2009/10:239 att den nuvarande organisationen av jakt efter älg bör ändras i syfte att åstadkomma en lokalt förankrad och ekosystembaserad älgförvaltning (bet. 2010/11:MJU6). Enligt uppgift från sköts skötsel och tillsyn (med undantag av eventuell myndighetsutövning) av nationalparker, naturreservat och naturvårdsområden ofta av lokala entreprenörer, arrendatorer och markägare. Det är en policy som och länsstyrelserna har utvecklat . Syftet med motion C311 (KD) yrkande 23 bör med det anförda i huvudsak vara tillgodosett. Motionsyrkandet bör lämnas utan vidare åtgärd. Mål för ekologisk produktion m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om landskapsstrategier (S), om mål för ekologisk produktion och konsumtion (M) och om odlingsfria zoner (KD). Jämför reservation 8 (S). Regeringen har gett länsstyrelserna i uppdrag att inleda arbetet med regionala landskapsstrategier. Arbetet syftar till att bevara biologiska värden i landskapet. För att skapa en helhetssyn på det hållbara brukandet av jorden och skogen är det enligt motion MJ215 (S) avgörande med en regional landskapsstrategi även för företagande och entreprenörskap och inte bara en naturvårdsstrategi. En samlad strategi behövs som ser möjligheterna och fokuserar på helheten. Enligt motion MJ226 (M) yrkande 1 bör inte fastställa nationella mål för ekologisk produktion och konsumtion. Det finns inte någon entydig forskning som visar att den totala miljönyttan blir bättre med ekologisk odling. Tvärtom har ett antal forskare vid hävdat motsatsen. Enligt motion MJ367 (KD) bör det införas krav på odlingsfria zoner längs vattendrag. Enligt tillgänglig sakkunskap skulle sådana gröna zoner verksamt bidra till att ta upp kväve och fosfor så att åarna inte blir övergödda. Samma funktion har också bevarade och nyanlagda våtmarker och översilningsängar. Dräneringsvattnet kunde också samlas i dammar och åter tillföras åkrarna, projekt som lämpligen kunde finansieras via jordbrukets miljöstöd. Mål för ekologisk produktion Av Landsbygdsprogrammet för 20072013 framgår att den ekologiska produktionen i i ett internationellt perspektiv är stor. Vidare anförs att den ekologiska produktionen är ett led i utvecklingen av en uthållig livsmedelsproduktion och bidrar till flera miljömål, särskilt eftersom inte kemiska växtskyddsmedel används i produktionen. Ekologiskt jordbruk innebär odling och djurhållning där man strävar efter miljöhänsyn, resurshushållning och en hög självförsörjningsgrad. Både vad gäller växtnäring och foder utnyttjas främst på platsen givna och förnybara resurser. Kemiska växtskyddsmedel och lättlöslig mineralgödsel används inte i ekologisk odling. Växtskydd baseras i stället på en varierad växtföljd. med sin blandning av gräs- och kvävefixerande baljväxter spelar en avgörande roll för växtnäringsförsörjningen. Tillsammans med en anpassad jordbearbetning och mekanisk ogräsbekämpning är växtföljden viktig för att hålla ogräsen på en hanterbar nivå. Eftersom man i ekologisk odling inte använder kemiska växtskyddsmedel bidrar produktionsformen till att nå en god vattenkvalitet men har också positiva effekter när det gäller biologisk mångfald, hållbar och resurseffektiv produktion och till möjligheten att nå flera av de nationella miljökvalitetsmålen. Ekologisk produktion och förädling av ekologiska produkter samt annan produktion med mervärden kan också skapa förutsättningar för nya företag på landsbygden. Genom axel 2 i landsbygdsprogrammet kan brukare av och betesmark få ersättning för ekologisk odling eller ekologisk djurhållning respektive resursbevarande produktion med ekologisk inriktning, om de uppfyller villkoren för ekologiska produktionsformer. Miljö- och jordbruksutskottet har genomfört ett uppföljningsprojekt om ekologiskt jordbruk (bet. 2010/11:MJU2). Uppföljningen har inriktats på att kartlägga vilka olika insatser som staten gör för att stimulera den ekologiska produktionen och den offentliga konsumtionen av ekologiska livsmedel, vilka resultat som dessa insatser har haft samt vilka problem och möjligheter det finns när det gäller den fortsatta utvecklingen (se Uppföljning av ekologisk produktion och offentlig konsumtion, 2010/11:RFR1). Utskottet har funnit att konsumenternas efterfrågan på ekologiska livsmedel har ökat starkt . Utvecklingen av den ekologiska produktionen har också varit starkt positiv. Utskottet konstaterar att målen för den ekologiska produktionen av mjölk, ägg, nöt, gris och matfågel har uppnåtts. Däremot kommer inte målet om att av jordbruksmarken ska vara certifierad som ekologisk liksom målet om att av den offentliga sektorns livsmedelskonsumtion ska vara ekologisk 2010 att nås. Det finns förutsättningar för att den ekologiska livsmedelsproduktionen ska fortsätta att öka, förutsatt att konsumenternas intresse för ekologiska produkter håller i sig. Frågan om att formulera nya mål för den ekologiska produktionen och den offentliga sektorns konsumtion av ekologiska livsmedel efter 2010 bör, enligt utskottets mening, analyseras vidare. I väntan på att en sådan analys genomförs kan de nuvarande målen kvarstå. I landsbygdsprogrammet 20072013 finns mål för den ekologiska produktionen som till stor del motsvarar produktionsmål. Huvuddelen av de medel som avsätts för att stimulera den ekologiska produktionens miljöeffekter finansieras via landsbygdsprogrammet. Dåvarande jordbruksministern har redovisat att den kraftigaste stimulansåtgärden för ekologisk produktion som vi har är den miljöersättning för ekologiska produktionsformer som finns inom ramen för landsbygdsprogrammet där vi betalar ut ca till jordbrukare som bedriver ekologisk produktion (svar på interpellation 2007/08:80). För offentlig konsumtion av ekologiska livsmedel är det främst offentliga aktörer som har ett ansvar att ställa krav i samband med upphandlingar. Det är viktigt att beslutsfattare på lokal och regional nivå ger sina tjänstemän mandat och medel att köpa in ekologiska livsmedel. Regeringen ser dock inte att det bara är genom statliga ekonomiska åtgärder som man kan och ska verka för en ökad produktion och konsumtion av ekologiska produkter. Utvecklingen måste komma från de aktörer som verkar på marknaden, och konsumenternas efterfrågan är helt avgörande för utvecklingen. Trenden visar på effektivare och mer innovativa svenska livsmedelsföretag med färre anställda, som antalet företag inom livsmedelssektorn med småskalig produktion och t.ex. gårdsförsäljning ökar. Företagen har kunnat dra nytta av marknadens ökade efterfrågan på ekologiska produkter och mat med lokal prägel. Försäljningen av ekologiska livsmedel ökade . Omfattande revideringar har gjorts av landsbygdsprogrammets axel 2, vilket inneburit både höjda ersättningsnivåer för befintliga insatser och för fyra nya insatser. De ersättningar som har reviderats omfattar framför allt insatser för förbättrad vattenkvalitet och insatser för bevarande av biologisk mångfald i ängs- och betesmarker samt ersättning för certifierad ekologisk produktion. Utskottet konstaterar att staten finansierar och genomför insatser i syfte att utveckla och effektivisera den ekologiska produktionen (bet. 2010/11:MJU2). Insatserna görs i form av forskning, utveckling, rådgivning och kunskapsspridning. Dessa insatser har bidragit till utvecklingen av den ekologiska produktionen. Framsteg som görs inom ekologisk produktion när det gäller att nå ökad produktivitet utan användning av tillsatsmedel i form av kemiska bekämpningsmedel och konstgödsel kan bidra till att utveckla hållbara produktionsmetoder inom konventionell produktion. Staten bör, enligt utskottets mening, fortsätta att satsa på kunskapsutveckling inom ekologisk produktion. Till exempel är det viktigt med utveckling av arter och grödor anpassade till ekologisk produktion i svenskt klimat. Utskottet bedömer att marknaden för ekologiska produkter kommer att kunna utvecklas på egna villkor och välkomnar en ökad marknadsanpassning av den ekologiska produktionen. Utskottet anser att syftet motion MJ226 (M) yrkande 1 i allt väsentligt har tillgodosetts med vad som anförts. Motionen lämnas utan åtgärd i berörd del. Av Landskapsprogram för 20072013 framgår att syftet med skyddszoner är att minska ytavrinningen och växtnäringsläckaget från åkermarken. Genom att anlägga en gräsbevuxen zon längs vattendrag och sjöar minskar ytavrinningen från åkermarken och fältkanten stabiliseras särskilt och vinter då vattenmättnaden vanligtvis är högre men också i samband med kraftig nederbörd och snösmältning. Därmed får man i regel lägre förluster av främst fosfor bunden till jordpartiklar. Skyddszoner är även gynnsamma för flora och fauna och kan vara positiva för att mildra effekterna vid översvämning vid förändrade klimatförhållanden. är det förbjudet att sprida gödsel (alla slag av gödselmedel) närmare än 2 m från kant som gränsar till sjö och vattendrag i de s.k. känsliga områdena (de områden som finns utpekade enligt nitratdirektivet 91/676 och omfattar de mer intensiva jordbruksområdena i ).