bet · GY01FiU30 · 2011-02-22 00:00:00 — Utskottet vill vidare framhålla att offentligt finansierade välfärdstjänster ska vara av högsta möjliga kvalitet och komma alla till del. De resurser som används för att producera dessa tjänster ska utnyttjas så effektivt som möjligt. I likhet med regeringen anser utskottet att den som satsar riskkapital för att etablera en verksamhet måste kunna få avkastning på det insatta kapitalet, som bl.a. kan användas för återinvesteringar i verksamheten. Utskottet anser att om verksamheten ska kunna svara mot kraven på långsiktighet och stabilitet måste den tillåtas att gå med vinst. Med en sund och fungerande konkurrens blir frågan om vinstutdelning självreglerande. Kvalitet på t.ex. utbildning i en friskola är en förutsättning för att man ska kunna göra vinst. Den som drar in på undervisningsresurserna och undervisningens kvalitet kan snabbt komma att tappa elevunderlag och få svårt att rekrytera kompetenta lärare. Skolinspektionen har i uppdrag att i samband med en prövning av en ansökan om bidrag för en fristående skola kontrollera att den som vill starta skolan har förutsättningar för just detta, annars godkänns inte ansökan. Verksamhetens stabilitet och långsiktighet är ett par av de faktorer som bedöms vid prövningen. Vid ägarbyten ska en ansökan om ett fortsatt godkännande respektive en förklaring om en fortsatt rätt till bidrag lämnas till Skolinspektionen som prövar den tilltänkte nye huvudmannens kapacitet och förutsättningar för att driva skolan. Godkända fristående skolor omfattas av Statens skolinspektions kvalitetsgranskning och tillsyn. Utskottets uppfattning är att det i sak inte finns något som hindrar att huvudmän för fristående skolor gör en vinst så länge undervisningen bedrivs med kvalitet och i övrigt uppfyller de krav som lagar och förordningar ställer på verksamheten. Utskottet konstaterar att regeringen avser att tillsätta en utredning för att närmare studera vinstuttag inom i huvudsak skolområdet. Mot den bakgrunden avstyrker utskottet de aktuella motionerna. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om momskompensation till friskolor. I motion Fi234 av och (båda M) föreslås att regeringen bör se över momskompensationen till friskolor och privat driven vård och omsorg. Enligt motionärerna bör regeringen se till att det är faktiska momskostnader som kompenseras. Staten bör ta över hela ansvaret för administration och utbetalning av momskompensationen. Motionärerna anser att bör göra ett tillkännagivande i frågan. trädde nya villkor för momskompensation till fristående skolor i kraft (prop. 2008/09:171 Offentliga bidrag på lika villkor, bet. 2008/09:UbU13). Regeringen anförde i propositionen att när det gäller principerna för ersättning för mervärdesskatt måste en avvägning göras mellan behovet av ett helt rättvisande system och fördelarna med administrativ enkelhet. Den mest rättvisande modellen torde visserligen vara att fristående skolor och enskilda verksamheter kompenseras för sina faktiska momskostnader, men en sådan ordning skulle bli mycket krävande administrativt, eftersom det skulle kräva en särskild redovisning av mervärdesskatten. En schablonersättning är betydligt enklare att administrera för alla parter. Regeringen ansåg att en lämplig nivå på kompensationen för mervärdesskatt inom ramen för det aktuella bidragssystemet skulle vara . anförde följande i sin behandling av frågan (bet. 2008/09:UbU13 s. 17): I propositionen anges att kompensation för mervärdesskatt bör lämnas enligt den s.k. sexprocentsregeln. Ersättningen för friskolornas momskostnader är en omdiskuterad fråga. Adekvata ersättningsregler också i detta avseende är en nödvändig förutsättning för likvärdiga villkor mellan skolorna. Hanteringen av momsfrågor har dock bäring på flera områden, vilket innebär att de kan behöva bli föremål för en generell översyn. Utskottet skulle för sin del välkomna en sådan översyn. I betänkande 2009/10:FiU17 behandlades motioner om momskompensation till privata aktörer. konstaterade att nya regler för momskompensation till fristående skolor trädde i kraft . När behandlade de nya reglerna konstaterade utbildningsutskottet att hanteringen av momsfrågor har bäring på flera områden, vilket innebär att de kan behöva bli föremål för en generell översyn. skulle för sin del välkomna en sådan översyn. hade ingen annan uppfattning än utbildningsutskottet. Utskottet ansåg inte att det fanns anledning till något ytterligare uttalande med anledning av motionerna, varför dessa avstyrktes. Utskottet anser i likhet med regeringen att det mest rättvisande vore att kompensera friskolorna för deras faktiska momskostnader. Eftersom det är mycket administrativt krävande, då det innebär att friskolorna skulle behöva göra en särskild momsredovisning, anser utskottet att schablonregeln på momsersättning av friskolornas totala bidrag utgör en rimlig schablon över friskolornas faktiska momskostnader. De nya reglerna med den schablonmässiga ersättningen på trädde i kraft . När behandlade de nya reglerna konstaterade utbildningsutskottet att hanteringen av momsfrågor har bäring på flera områden, vilket innebär att de kan behöva bli föremål för en generell översyn. har ingen annan uppfattning än utbildningsutskottet. Utskottet anser att det inte finns någon anledning till något ytterligare uttalande med anledning av motionen, varför den avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om ett förbud mot avgiftsfinansiering av myndighetsutövning. I motion Fi236 av (M) påpekas att det finns ett ökat intresse från kommunerna att avgiftsbelägga allt fler tjänster eller att höja avgifterna för de tjänster som redan är avgiftsbelagda. Vanligt förekommande avgifter för olika former av myndighetsutövning i form av tillsyn är livsmedelstillsyn, miljökontroller och liknande. När dessa verksamheter i sin helhet avgiftsfinansieras saknas helt incitament för att utveckla effektiviteten, och riskerna blir också uppenbara att för många tillsynsbesök görs. I motionen föreslås ett tillkännagivande om att man bör lagstifta om ett förbud mot avgiftsfinansiering av myndighetsutövning. Enligt kommunallagen (8 kap. 3 b §) får kommuner och landsting ta ut avgifter för tjänster och nyttigheter som de tillhandhåller. Enligt självkostnadsprincipen får kommuner och landsting inte ta ut högre avgifter än vad som svarar mot kostnaderna för tjänsterna eller nyttigheterna (8 kap. 3 c § kommunallagen). Självkostnadsprincipen gäller som huvudregel oberoende av om verksamheten bedrivs i egen regi eller genom att utomstående entreprenörer anlitas. Självkostnadsprincipen innebär inte att avgifterna aldrig får överstiga kostnaderna. Avgiftsuttagen grundas på kalkylerade och budgeterade kostnader. Därmed ingår ett flertal osäkra komponenter, och det är därför inte möjligt att alltid uppnå en fullständig överensstämmelse mellan kostnader och avgifter. Ett överuttag av avgifter godtas därför så länge som avgifterna inte väsentligen överstiger självkostnaderna för verksamheten. EU-förordningen nr 882/2004 om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd trädde i den del som rör avgifter i kraft . Enligt förordningen (artikel 26) ska medlemsstaterna se till att tillräckliga finansiella resurser finns tillgängliga för att tillhandahålla nödvändig personal och andra resurser. De generella reglerna för avgiftsuttag i livsmedelskontrollen regleras i förordningen om avgifter för offentlig kontroll av livsmedel (SFS 2006:1166, avgiftsförordningen). Enligt 3 § avgiftsförordningen är kommunerna skyldiga att ta ut en årlig avgift som täcker kostnaderna för den offentliga kontrollen. Avgiftsförordningen innebär således att kommunerna inte får finansiera kontrollen med andra medel än avgifter. Livsmedelskontrollen ska vara riskbaserad, och har tagit fram ett system för riskklassificering av olika livsmedelsföretag. Hög risk innebär tätare kontrollbesök och högre kostnad. Den årliga avgift som tas ut av kommunerna sätts så att den ska täcka kostnaden för kontrollen. Kontrollen består av kontroll på plats men omfattar även sådana kontroller som inte nödvändigtvis sker ute på en livsmedelsanläggning. Exempel på en sådan kontroll är kontroll av märkning. Enligt uppgifter från och kan det bli så att det inte sker någon kontroll . Det är fullt möjligt och ofta mer effektivt att utnyttja kontrolltiden så att man inte lägger ut tiden efter den årliga schablonen i vägledning utan att man, främst för de anläggningar som har låg kontrolltid, lägger ihop tiden och får ett längre kontrollbesök med mellanrum. För den enskilde livsmedelsföretagaren kan det då framstå som att man ett eller betalar för en kontroll som man inte får. För vissa företag kan det således innebära att man betalar en avgift men bara får besök vartannat. Den totala summan av två avgifter ska då täcka kostnaden för det kontrollbesök som gjorts. I betänkande 2008/09:FiU22 behandlade utskottet en motion om avgiftsbeläggning av myndighetsutövning. Utskottet framhöll att det kan förekomma att kommunerna tar ut årliga avgifter för livsmedelskontroll utan att kommunerna nödvändigtvis genomför årliga kontroller. Detta är i enlighet med regelverket. Utskottet såg inte skäl att föreslå någon ytterligare åtgärd, och motionen avstyrktes. I betänkande 2009/10:FiU12 behandlade utskottet regeringens skrivelse 2009/10:79 En tydlig, rättssäker och effektiv tillsyn. Av skrivelsen framgår bl.a. att regeringen anser att tillsyn i normalfallet ska finansieras genom avgifter. Finansieringen bör utformas på ett sådant sätt att både objektansvariga och tillsynsorgan ges incitament att agera kostnadsmedvetet och utveckla en betryggande intern kontroll och styrning. Kostnaderna för tillsynsinsatsen tydliggörs för tillsynsorganen och medför därmed enligt regeringen incitament till en mer kostnadseffektiv granskning. Ett annat motiv för en avgiftsfinansierad tillsyn är att skatteuttaget kan begränsas. Avgifterna måste vidare motsvaras av en tydlig motprestation, annars är det inte en avgift utan en skatt. Kravet på en tydlig motprestation innebär enligt regeringen inte nödvändigtvis att tillsynsbesök behöver göras på plats. Tillsynsorganets riskprioritering kan göra det möjligt att för vissa tillsynsorgan eller under vissa år ersätta besök med andra tillsynsåtgärder. Inom vissa områden sker tillsyn t.ex. genom systemtillsyn då de objektansvariga redovisar sina program för egenkontroll. Regeringen ansåg vidare att det finns betydande skillnader mellan kommuner när det gäller tillsynens finansiering, varför en större enhetlighet beträffande de kommunala avgifternas konstruktion och storlek bör eftersträvas. En ökad tydlighet och förutsägbarhet gentemot tillsynsobjekt om hur tillsynen ska finansieras kräver enligt regeringen en viss ökad styrning av kommunala tillsynsavgifter. Det är rimligt att öka transparensen när det gäller kommunens avgifter och att minska de största skillnaderna. Avgifterna bör dock enligt regeringen fastställas av varje kommun utifrån de lokala förhållandena och i enlighet med det kommunala självstyret. Den statliga styrningen av de kommunala tillsynsavgifterna bör följaktligen som huvudprincip inte gå så långt som till att fastställa taxor. Utskottet välkomnade skrivelsen och ansåg att den kan utgöra ett stöd och en vägledning för det fortsatta arbetet med att se över sektorslagar (avser ca 230 lagar som reglerar tillsynen) och deras tillsynsbestämmelser. Den kan också vara en utgångspunkt när regler för tillsyn på nya områden utformas. Utskottet ansåg vidare att tillsynen bör bli tydligare och mer enhetlig och bygga på ett enhetligt tillsynsbegrepp. Enligt årliga rapport (RiR 2007:14) visar ett stort antal granskningar av statliga myndigheters tillsyn att tillsynen inte fungerar. Utskottet välkomnade därför (i bet. 2009/10:FiU12) regeringens skrivelse om en tydlig, rättssäker och effektiv tillsyn och därmed regeringens syn på hur organisationen och ansvarsfördelningen för den statliga tillsynen mer generellt bör utformas. Utskottet anser att skrivelsen kan utgöra ett stöd och en vägledning för det fortsatta arbetet med att se över sektorslagar och deras tillsynsbestämmelser och utgöra en utgångspunkt när regler för tillsyn på nya områden utformas. Tillsynen bör enligt utskottet bli tydligare och mer enhetlig och bygga på ett enhetligt tillsynsbegrepp för att bli mer effektiv och rättssäker. Som framgår av uppgifterna ovan kan det förekomma att kommunerna tar ut årsavgifter utan att kommunerna nödvändigtvis genomför kontroller, vilket är i enlighet med regelverket. Med hänvisning till det anförda avstyrks motionen. Utskottets förslag i korthet Utskottet avslår en motion om sommarjobb för gymnasieelever. I motion Fi221 av (S) framhålls ett en form av sommarjobbsgaranti för ungdomar i gymnasiet skulle kunna ha många fördelar. Kommuner och landsting skulle kunna ta ett gemensamt ansvar i nära kontakt med de lokala företagarna. Kommuner skulle kunna underlätta för företagare genom att t.ex. anordna handledarutbildning för sommarjobbare. Motionären anser att bör göra ett tillkännagivande till regeringen om sommarjobb för gymnasieelever. I den ekonomiska vårpropositionen 2009/10:100 framhöll regeringen att den ekonomiska krisen har försvårat situationen för ungdomar på arbetsmarknaden. Möjligheten för många skolungdomar att finna en sysselsättning ansågs vara begränsad. Av den anledningen föreslog regeringen, på tilläggsbudget i anslutning till vårpropositionen, en tillfällig sommarsatsning för skolungdomar i form av sommarjobb . Sommarjobben skulle erbjuda ungdomar träning inför det kommande arbetslivet samt ge möjlighet till referenser och nya kontakter (prop. 2009/10:100). Satsningen på sommarjobben avsåg sommarjobb i kommuner, landsting och ideella föreningar. Enligt regeringen var det viktigt att åtgärden inte trängde undan ordinarie sommarjobb för kommunerna eftersom det är kommunerna som ansvarar för ungdomar upp till . Det var också viktigt att kommunerna tog ett aktivt ansvar för ungdomarna. Regeringen ansåg dock att kommunala åtaganden inte ska subventioneras. Enligt svaret på interpellationsfråga 2008/09:910 anser arbetsmarknadsministern att sommarjobb är ett bra sätt för ungdomar att få en tidig kontakt med arbetslivet och att komma in på arbetsmarknaden. Regeringen anser emellertid inte att staten ska ge öronmärkta pengar till kommunerna för detta. Det är upp till kommunerna att avsätta medel för sommarjobb. Utskottet anser i likhet med regeringen att det är viktigt att bryta ungas utanförskap och att det är en del av ett långsiktigt och strategiskt arbete som är högt prioriterat. Utskottet kan också notera att regeringen har vidtagit flera åtgärder för att förbättra ungdomarnas situation på arbetsmarknaden, som t.ex. att halvera socialavgifterna för personer . Enligt utskottet är sommarjobb ett bra sätt för ungdomar att få en tidig kontakt med arbetslivet och att komma in på arbetsmarknaden. Däremot anser utskottet att staten ska eftersträva att undvika öronmärkta pengar till kommunerna. Det är upp till kommunerna att avsätta medel för sommarjobb. Mot bakgrund av detta avstyrks motionen. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Privatiseringarnas samhällsekonomiska konsekvenser, punkt 4 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om att regeringen bör genomföra en genomlysning av privatiseringarnas ekonomiska effekter samt lämna förslag på förbättringar av dagens regelverk. Därmed bifaller delvis motion 2010/11:Fi213 av m.fl. (V). Vem som utövar offentligt finansierad verksamhet är inte det viktiga. Det viktiga är att den som är utövare också sköter verksamheten effektivast till samma kostnad alternativt med samma resultat men billigare än alternativet. Innan en ordentlig genomlysning gjorts undlåter vi sverigedemokrater tills vidare att dra några slutsatser av hur dagens system fungerar rent generellt. Jag finner dock skäl för att det är såväl nödvändigt som önskvärt att en ordentlig genomlysning genomförs, också för att man ska finna eventuella förbättringar av dagens regelverk när det gäller privatiseringarna. Privatiseringarnas samhällsekonomiska konsekvenser, punkt 4 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om att tillsätta en kommission med uppdrag att utreda privatiseringarnas samhällsekonomiska och sociala konsekvenser. 2010/11:Fi213 av m.fl. (V). Antalet personer som arbetar med vård, skola och omsorg i privata företag har nästan fördubblats . Hur det har påverkat produktiviteten och arbetsvillkoren för dessa personer borde vara en av de mest centrala frågeställningarna att ta sig an offentligt. Men det finns förvånansvärt få studier på området. Av en artikel av forskaren 2008 framgår emellertid relativt tydligt att offentliga och icke-kommersiella vårdproducenter är något mer effektiva än privata och kommersiella, både i slutenvården och i primärvården. Det finns därför starka skäl att dra slutsatsen att både den samhällsekonomiska effektiviteten och arbetsförhållandena i de svenska välfärdsverksamheterna har försämrats av utförsäljningarna. En av anledningarna är bl.a. att vinstdrivande företag använder skattemedel till vinst i stället för till högre kvalitet i verksamheten. Privatiseringarna leder till fler aktörer, vilket tvingar fram omfattande regelverk och tillsynskostnader. Den ökade byråkratin medför därmed en sämre kostnadseffektivitet i den vinstdrivna vården. Hur komplicerade avtal som det offentliga än upprättar kommer det alltid att finnas mängder av kryphål. Därför kan företagen dra ned på allt som inte uttryckligen står i avtalen, eller som inte kontrolleras, t.ex. genom att anställa underkvalificerad personal. Privata välfärdsföretag drivs av ekonomiska incitament och inte med ögon för patientens bästa. Vinstintresset leder vidare till att vården inte lever upp till hälso- och sjukvårdslagens portalparagraf om att den som har det största behovet av hälso- och sjukvård ska ges företräde till vården. Patienter som tar är inte lönsamma att satsa på, utan vinstjakten driver i stället vårdcentralen till att försöka få lättbehandlade patienter. Det finns vidare all anledning att närmare analysera sambandet mellan privatiseringen av högstadie- och gymnasieskolarna och att de genomsnittliga betygen kontinuerligt höjs. Med tanke på att skolor konkurrerar om elever, bl.a. genom att redovisa bra resultat för tidigare elever på skolan, skulle ett privat företag som driver en skola göra tjänstefel om skolan inte delade ut högre betyg än sina konkurrenter. Även sjukvård som drivs för att ge vinst kommer att sträva efter att öka efterfrågan. En sådan utveckling leder till stigande vårdkostnader. Det finns också starka indikationer på att konkurrensen i dessa branscher fungerar sämre än i ekonomin i stort. Statistik från SCB visar att företag med verksamhet inom vården, skolan och omsorgen har en betydligt högre avkastning än andra företag. Privata företag inom välfärden är vidare ofta oseriösa. En rapport från fackförbundet visade att vart 5:e hemtjänst- och förskoleföretag hade anmärkningar för obetald skatt, moms eller skulder. Många fackliga organisationer både i och i omvärlden har kritiserat privatiseringar av välfärdsverksamhet eftersom de ofta lett till att arbetsvillkoren försämrats. Det har bl.a. handlat om neddragningar av bemanningen och att mindre kvalificerad personal anställts. Det viktigaste skälet för utförsäljningar anges ofta vara kostnadseffektivitet, men det är slående hur lite kraft som lagts på att utvärdera i vilken mån de förhoppningarna har infriats eller vilka konsekvenser det i så fall har fört med sig. Vi i anser att det mot denna bakgrund behövs en genomgripande granskning av de samhällsekonomiska och sociala effekterna av privatiseringarna i välfärden. Regeringen bör tillsätta en kommission med ett sådant uppdrag. Vad jag anfört ovan bör med bifall till motion Fi213 (V) som sin mening ge regeringen till känna. Vinstutdelning i offentligt finansierade välfärdsverksamheter, punkt 5 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om vinstutdelning i offentligt finansierade välfärdsverksamheter. 2010/11:Fi258 av m.fl. (S) och 2010/11:Fi211 av (S) yrkandena 1 och 2 samt 2010/11:Fi243 av (S). För oss socialdemokrater är inte välfärdsområdet en marknad där privata vinstintressen ska vara styrande. Skattepengar som är avsedda för välfärden ska användas för att öka kvaliteten inom välfärdssektorn och inte till vinstuttag. De pengar vi betalar i skatt måste användas på absolut effektivaste sätt. Det kan aldrig accepteras att privata ägare tar ut stora vinster genom att göra avkall på kvaliteten inom välfärden eller genom att välja bort medborgare med större behov. Vår gemensamma välfärd ska vara till för alla på lika villkor. För att säkerställa att gemensamma resurser verkligen används för att förbättra kvaliteten måste det ställas högre kvalitetskrav på alla utförare inom den offentligt finansierade välfärden. Medborgare ska också ges rätt till insyn i verksamheten. Goda anställningsvillkor med kollektivavtal, meddelarskydd för personalen och deltagande i gemensamma utvärderingar och kvalitetsregister är andra krav som bör uppfyllas. Vad vi anfört ovan bör med bifall till motion Fi258 (S) som sin mening ge regeringen till känna. Förteckning över behandlade förslag Motioner från allmänna motionstiden 2010/11:K230 av (FP): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regelverket kring kommunernas balansfonder bör ses över och en ny regel införas om att kommuner i sämre ekonomiska tider ska kunna använda de resurser som kommunen sparat för de satsningar som krävs. 2010/11:Fi204 av och (båda M): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om en översyn av lagen för att främja avknoppning av verksamhet och underlätta för personalen att ta över verksamheten. 2010/11:Fi211 av (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av att uppdra åt att utvärdera överföringen av skattemedel i form av vinster i icke-offentliga företag. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringens årliga skrivelse om utvecklingen i den kommunala sektorn fortlöpande bör redogöra för överföringen av skattemedel i form av vinster i icke-offentliga företag. 2010/11:Fi213 av m.fl. (V): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att tillsätta en kommission med uppdrag att utreda privatiseringarnas samhällsekonomiska och sociala konsekvenser. 2010/11:Fi221 av (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om sommarjobb för gymnasieelever. 2010/11:Fi227 av (M): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att förändra regelverket för avknoppningar. 2010/11:Fi234 av och (båda M): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om momskompensation. 2010/11:Fi235 av m.fl. (M): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om förändring av skatteutjämningssystemet. 2010/11:Fi236 av (M): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över hur det går att lagstifta om ett förbud mot avgiftsfinansiering av myndighetsutövning. 2010/11:Fi237 av (M):