bet · GY01SoU9 · 2011-03-24 00:00:00 — behandlade utskottet liknande motionsyrkanden i betänkande 2008/09:SoU13 Hälso- och sjukvårdsfrågor som godkänts av och uttalade då följande (s. 42, 1 res. S, V, MP, prot. 2008/09:87): I regeringens handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer presenterades bl.a. ett uppdrag till Nationellt centrum för kvinnofrid med syftet att förbättra omhändertagandet av och bemötandet av våldsutsatta kvinnor (skr. 2007/08:39, bet. 2007/08:JuSoU1, rskr. 2007/08:167). Mot bakgrund av det arbete som påbörjats och pågår på området avstyrks motionerna []. Nationellt centrum för kvinnofrid (NCK) vid fick i uppdrag att utarbeta ett nationellt program för hälso- och sjukvården avseende omhändertagande av offer för sexualbrott. Syftet med uppdraget var att förbättra omhändertagandet av sexualbrottsoffer inom hälso- och sjukvården. Avsikten var bl.a. att utarbeta rutiner för hur provtagning och dokumentation ska genomföras för att rättsväsendets beslutsunderlag ska bli så fullständiga och ändamålsenliga som möjligt. NCK avrapporterade till regeringen i form av handboken handlingsprogram för hälso- och sjukvårdens omhändertagande av offer för sexuella övergrepp. är utformad för att kunna användas såväl inom hälso- och sjukvården som i rättsvårdande myndigheter. anordnar NCK en fördjupningskurs på högskolenivå om 7,5 högskolepoäng med fokus på våldsutsatta kvinnor med särskild sårbarhet. Där behandlas särskilt hedersrelaterat våld liksom våld i samkönade parrelationer. Kurserna är en del av universitets utbud av fristående kurser och har anordnats . lanserade NCK en kunskapsbank på Internet om mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer. Kunskapsbanken riktar sig i första hand till dem som arbetar med våldsutsatta personer, exempelvis inom kommuner, rättsväsendet och hälso- och sjukvården. Kunskapsbanken innehåller bl.a. ett sextiotal introduktionstexter till olika frågor om mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer, aktuella forskningsprojekt och verksamma forskare på området samt rapporter från myndigheter. NCK arbetar med en antologi som enligt uppgift kommer att publiceras i serien NCK-rapporter och lanseras . Antologin innehåller avsnitt från ett tjugotal forskare och experter från olika områden inom hälso- och sjukvården. I rapporten kommer det att finnas konkreta förslag till rutiner. producerar NCK även en utbildningsfilm och ett utbildningsmaterial om att ställa frågor om våldsutsatthet som en del av anamnesen. Statsrådet besvarade en skriftlig fråga (fr. 2010/11:50) om handlingsplanen mot mäns våld mot kvinnor av (S) och anförde bl.a. följande: Som framgår av budgetpropositionen är mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer ett fortsatt prioriterat område. Regeringen avser att återkomma med förslag om fortsatta insatser inom ramen för jämställdhetsanslaget för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer. Insatserna för att bekämpa mäns våld mot kvinnor måste fortsatt införlivas i myndigheternas ordinarie arbete. Samordning och samverkan mellan alla involverade aktörer på lokal och regional nivå kommer även fortsättningsvis att vara viktigt. En annan betydande del i arbetet är kunskapsuppbyggnad och forskning, liksom uppföljning och utvärdering av myndigheternas verksamhet inom området. Regeringen avser att följa utvecklingen noga och den utvärdering som ska slutredovisa kommer att utgöra ett viktigt underlag i det fortsatta arbetet. Kommuner och Landsting (SKL) har genomfört en kartläggning av medlemmarnas arbete mot mäns våld mot kvinnor, Utveckling pågår En kartläggning av Kvinnofridsarbetet i kommuner, landsting och regioner (2009). Målsättningen med kartläggningen har varit att ge en övergripande bild av arbetet för kvinnofrid men också att inspirera och visa på utvecklingsmöjligheter. Områden som belyses är bl.a. vilka sorters eller landstingskommunal verksamhet som bedrivs, vilka stöd- och skyddsinsatser som erbjuds, hur samverkan ser ut, framgångsfaktorer för kvinnofridsarbetet och vilka framtida behov som medlemmarna har. lämnade betänkandet Lag om stöd och skydd för barn och unga (SOU 2009:68) till regeringen. Utredningen lämnar i betänkandet ett antal förslag som syftar till att ytterligare stärka och förtydliga bestämmelserna om stöd och skydd för barn och unga och föreslår att bestämmelserna sammanförs i en ny lag. Betänkandet har remissbehandlats och bereds enligt uppgift inom . Hälso- och sjukvården och dess personal är enligt § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) och 6 kap. 5 § patientsäkerhetslagen (2010:659) skyldiga att särskilt beakta barns behov av information, råd och stöd om barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans med har en psykisk sjukdom eller en psykisk funktionsnedsättning, en allvarlig fysisk sjukdom eller skada eller är missbrukare av alkohol eller annat beroendeframkallande medel (prop. 2008/09:193, bet. 2009/10:SoU3, rskr. 2009/10:12). Detsamma gäller om barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans med oväntat avlider. godkände den strategi för att stärka barns rättigheter i som regeringen har föreslagit i proposition 2009/10:232 Strategi för att stärka barnets rättigheter (bet. 2010/11:SoU3, rskr. 2010/11:35). I propositionen finns en samlad bild av genomförda och pågående insatser för att bekämpa våld mot barn i olika sammanhang. Den samlade bilden omfattar ett antal områden såsom samverkan, förebyggande åtgärder, stöd och skydd, barns rätt att komma till tals och få information samt kompetensutveckling för berörda yrkesgrupper. I propositionen anförde regeringen bl.a. följande när det gäller ökad kunskap om barns rättigheter (prop. 2009/10:232 s. 22 och 43): Olika yrkesgrupper behöver fortlöpande få kompetensutveckling om barnets rättigheter och hur dessa rättigheter ska tillämpas i den egna verksamheten och i förhållande till den lagstiftning som styr verksamheten. har därför på uppdrag av regeringen tagit fram ett förslag till strategi för kunskapsutveckling om barnets rättigheter (S/2009/4231/SF). Myndigheten lyfter bl.a. fram vikten av att berörda yrkesgrupper i sina grundutbildningar får kunskap om barnets rättigheter och att det finns möjlighet till fortbildning för specifika yrkesgrupper. Det handlar bl.a. om kunskap och metoder för att samtala med barn inom hälso- och sjukvården, och rättsväsendet. Förslaget till strategi är ett viktigt underlag för regeringens fortsatta insatser för att öka kunskapen om barnets rättigheter och tillämpningen av bland olika yrkesgrupper [ ]. Det är viktigt att tidigt upptäcka barn som utsätts för våld och annan kränkande behandling och erbjuda stöd till både barnet och familjen. Regeringen avser att bevilja medel till Stiftelsen för att ta fram en skrift om tidiga tecken på försummelse och barnmisshandel. Skriften ska främst rikta sig till yrkesverksamma inom hälso- och sjukvården, tandvården, samt förskola och skola och syfta till att öka möjligheterna till tidig upptäckt. Kunskap om försummelse och barnmisshandel ska finnas tillgänglig och spridas på olika sätt till de berörda yrkesgrupperna, bl.a. genom regionala konferenser som anordnas av Stiftelsen . I propositionen anförde regeringen vidare följande när det gäller de insatser som regeringen vidtagit för att stärka barns rätt inom hälso- och sjukvården (prop. s. 34): För att stärka barnets rätt inom hälso- och sjukvården har regeringen tagit initiativ till insatser inom flera områden. Inom ramen för psykiatrisatsningen har regeringen initierat ett nationellt projekt för att utbilda psykiatrins och primärvårdens personal i Beardslees familjeinterventionsmetod för målgruppen barn till föräldrar med psykisk sjukdom. Metoden är ett instrument för att arbeta enligt de nya bestämmelserna om att särskilt beakta barns behov av information, råd och stöd. Projektets verksamhet slutredovisades . Utskottet behandlade senast motioner om utbildningsinsatser för sjukvårdspersonal m.m. när det gäller diagnoserna endometrios och förmaksflimmer i betänkande 2009/10:SoU11 Hälso- och sjukvårdsfrågor som godkänts av (prot. 2009/10:99). Utskottet ansåg inte att borde ta något initiativ med anledning av motionerna (s. 44). Enligt uppgift från kommer myndigheten att utse en samordnare för hbt-frågor. avslog i betänkande 2007/08:TU14 Riskutbildning för körkortsaspiranter och andra trafiksäkerhetsfrågor som godkänts av motionsyrkanden om kompetenskrav för utryckningsförare (rskr. 2007/08:233). hänvisade till det gemensamma arbete som genomförts av tillsammans med berörda myndigheter för att ta fram kompetensmål för utryckningsförare (s. 66, 1 res. S, MP). Utskottet anförde följande i denna del: Utskottet konstaterar att det nu finns ett underlag om kompetenskrav för utryckningsförare som har utarbetats av berörda myndigheter. Dokumentet innehåller bl.a. mål för vilken kompetens utryckningsförare bör inneha. Sedan är det respektive arbetsgivare som avgör om förslaget om kompetensmål ska genomföras. Utskottet har erfarit att saknar möjlighet att föreskriva att särskilda kompetenskrav ska gälla för utryckningsförare. Enligt uppgift från finns dock utbildningsplaner för större utryckningsorganisationer som t.ex. polisen. Utskottet utgår från att det förslag som gemensamt har tagits fram av berörda myndigheter kommer att övervägas vidare inom ramen för det fortsatta arbetet att kvalitetssäkra utryckningstransporter. Av denna anledning är utskottet inte berett att ta ett särskilt initiativ i frågan. Mot denna bakgrund avstyrks de aktuella motionsförslagen [...]. Socialminister anförde bl.a. följande när det gäller ambulansförarnas behov av kompetenslyft i en interpellationsdebatt (ip. 2007/08:684, prot. 2007/08:133, 8 §): har frågat mig om jag för det första är beredd att verka för att införa en ny nationell och likvärdig utbildning som ger behörighet att framköra ambulans och som ger ökad behörighet att ge akutvård, för det andra att se till så att ambulansförare med lång erfarenhet ska kunna få validering och för det tredje att verka för att införa ett nationellt körkort för utryckningspersonal. Landstingen ska enligt hälso- och sjukvårdslagen svara för att det finns en ändamålsenlig organisation för att till och från sjukhus eller läkare transportera personer vilkas tillstånd kräver att transporten utförs med transportmedel som är särskilt inrättade för ändamålet. Under transporten i en ambulans gäller samtliga de övergripande krav på en god och säker vård som följer av hälso- och sjukvårdslagen. Dessutom gäller föreskrifter på hälso- och sjukvårdsområdet, till exempel i fråga om ledningssystem för kvalitet och patientsäkerhet och i fråga om läkemedelshantering. Detta innebär att det finns högt ställda krav på patientsäkerhet och kvalitet även när vården ges akut i samband med en ambulansutryckning. Sedan säger jag att det här behöver följas upp. Det är som äger frågan, och jag kan inte i detalj redogöra för i vilken form och när uppföljning kommer att ske. Men det är självklart så att det ska följas upp, för ambulanssjukvården är en oerhört betydelsefull del. För en del olyckligt lottade, som har drabbats av en olycka, är det här första mötet med sjukvården. Vi vet att snabba insatser och korrekta insatser kan vara en fråga om liv och död. Därför handlar det både om sjukvårdskunnandet och om förarskickligheten när den här personen ska föras till sjukhus eller läkare eller att det i samband med andra transporter fungerar så väl som det någonsin kan. Min grundläggande hållning är fortsatt att det är en sak för arbetsgivaren, , att organisera sin verksamhet när det gäller sjukvården på ett sätt som leder till bästa möjliga resultat. (numera Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, MSB), , (), och tidigare (numera ) tog fram publikationen Grundläggande kompetensmål för utryckningsförare (2008:04). RPS har härefter tagit fram en utbildningsplan för polistaktisk fordonskörning (POA-770-58117/08). Enligt uppgift från RPS pågår ett arbete med att förankra utbildningsplanen hos samtliga polismyndigheter i landet. beslutade om föreskrifter för ambulanssjukvård m.m. (SOSFS 2009:10). Av 6 kap. 1 § framgår att vårdgivaren ska ansvara för att hälso- och sjukvårdspersonalen inom ambulanssjukvården har den kompetens som krävs för att kunna ge prehospital akutsjukvård under ett ambulansuppdrag. Av 3 § samma kapitel framgår att vårdgivaren även ska ansvara för att den hälso- och sjukvårdspersonal som ska framföra en ambulans har den kompetens som krävs för att på ett säkert sätt kunna utföra ett ambulansuppdrag. Av 6 kap. 4 § föreskrifter framgår att verksamhetschefen ska fastställa rutiner som säkerställer att hälso- och sjukvårdspersonalen inom ambulanssjukvården har den utbildning som krävs för att kunna ge prehospital akutsjukvård i eller utanför en ambulans med hjälp av den utrustning som avses i 4 kap. 12 §. Enligt uppgift från Akut- och katastrofmedicinskt centrum (AKMC) vid har på området för utbildning av ambulansförare genomfört ett EU-projekt som bestått av två delar, dels att utveckla ett nytt utbildningsverktyg, dels att genomföra en vetenskaplig utvärdering av den utbildning som bedrivits med hjälp av det nya verktyget. Utbildningen är klar och utvärderingen är avslutad. En sammanställning av resultaten beräknas, enligt AKMC, bli klar . Inom har en arbetsgrupp tillsatts som ska utarbeta en utbildningsplan för länet. I det arbetet har inbjudits att delta. Landstingen i , , och har en gemensam utbildningsplan för ambulansförare. Utskottet konstaterar att bristen på läkare i den svenska sjukvården har varit ett problem . Mot denna bakgrund välkomnar utskottet att regeringen fortsatt sitt arbete med en utbyggnad av antalet nybörjarplatser på läkarutbildningen och med rekrytering av läkare från utlandet. När det gäller utbildning för personer med examen från ett tredjeland anser utskottet precis som regeringen att det är angeläget att de erfarenheter, kunskaper och formella kvalifikationer som människor tillägnat sig genom utländsk utbildning tas till vara på arbetsmarknaden i . Utskottet konstaterar att kommer att redovisa förslag på ytterligare insatser som kan stärka samordningen av bedömning av utländsk utbildning. Utskottet konstaterar vidare att regeringen i budgetpropositionen avsätter medel för kompletterande utbildningar för bl.a. läkare med utländsk examen. Sammantaget ser utskottet mycket positivt på de satsningar regeringen vidtagit och framöver kommer att vidta när det gäller att underlätta läkarrekryteringen i . bör därför inte ta något initiativ med anledning av motionerna So227 (FP) och So386 (S). Utskottet anser inte heller att bör ta något initiativ när det gäller tillsättande av en utredning om läkarnas arbetssituation och arbetstider. Motion So471 (S) avstyrks. Syftet med föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 2008:17) om läkarnas specialiseringstjänstgöring är att stärka och säkra kvaliteten i läkarnas specialiseringstjänstgöring. Föreskrifterna är föremål för en uppföljning inom , och detta arbete kommer att fortsätta . Nationella rådet för specialiseringstjänstgöring har påbörjat en översyn av specialitetsindelningen, som beräknas vara klar . Det kan i detta sammanhang noteras att geriatrik enligt föreskrifter utgör en s.k. basspecialitet inom området invärtesmedicinska specialiteter. Översynen kommer att hantera frågor om nuvarande problem med indelningen samt hur hälso- och sjukvårdens behov ska tillgodoses . I arbetet ingår, enligt vad utskottet erfarit, även frågan om förhållandet mellan allmäntjänstgöringen och specialitetsindelningen. När det gäller geriatrisk kompetens för läkare noterar utskottet att de stimulansbidrag som regeringen beviljade för perioden 20072009 delvis användes till att stärka läkarbemanningen och den geriatriska kompetensen inom äldreomsorgen. Sammanfattningsvis konstaterar utskottet att ett omfattande arbete pågår hos när det gäller specialitetsindelningen för läkare. Utskottet ser mycket positivt på detta. Utskottet anser emellertid att resultatet av arbetet bör avvaktas och anser inte att bör ta något initiativ med anledning av motionerna So204 (KD) yrkande 3, Ub246 (S) yrkande 1, So249 (KD), So262 (M), So398 (FP) delvis, So463 (KD), So472 (C) och So503 (FP, M) yrkande 1. När det gäller hälso- och sjukvårdens stöd till personer som utsatts för övergrepp konstaterar utskottet att insatser gjorts och görs för att utbilda dem som i sitt arbete har att bemöta våldsutsatta. Utskottet vill i detta sammanhang särskilt lyfta fram dels den och sjukvårdens omhändertagande av offer för sexuella övergrepp som tagits fram av Nationellt centrum för kvinnofrid (NCK) vid , dels NCK:s kommande rapport med konkreta förslag till rutiner för bemötande av våldsutsatta personer. För att stärka barns rätt inom hälso- och sjukvården har regeringen tagit initiativ till insatser inom flera områden. När det gäller hälso- och sjukvårdens omhändertagande av barn som far illa konstaterar utskottet att det pågår ett omfattande arbete, bl.a. med förslag till strategi för kunskapsutveckling om barnets rättigheter (S/2009/4231/SF) som underlag. Utskottet utgår från att regeringen i det fortsatta arbetet med dessa frågor drar nytta av de positiva erfarenheter som finns när det gäller omhändertagande och bemötande av utsatta kvinnor. Utskottet, som välkomnar dessa insatser, ser inte skäl att föregripa det arbete som pågår och anser inte att ska ta något initiativ. Motionerna So219 (S), So225 (FP), Ju238 (S) yrkande 1, Ju293 (S) yrkande 14 och So317 (C) avstyrks. Utskottet vidhåller att det inte finns skäl för att ta något initiativ med anledning av motioner om särskilda satsningar på ökad kunskap om olika sjukdomar. Motionerna So352 (M) yrkande 1 och So241 (KD) avstyrks. Utskottet konstaterar att har för avsikt att utse en samordnare för hbt-frågor. Härigenom får motion So581 (V) yrkande 1 anses vara åtminstone delvis tillgodosedd. När det gäller övriga motionsyrkanden om krav på ökad kompetens hos personal inom hälso- och sjukvården anser utskottet inte att det finns skäl för att ta något initiativ. Det som tas upp i motionerna är viktiga frågor som dock sjukvårdshuvudmännen ansvarar för. Motionerna So204 (KD) yrkande 1, So263 (M) och So381 (FP) avstyrks. Utskottet konstaterar att tagit fram föreskrifter för ambulanssjukvård. Av föreskrifterna (SOSFS 2009:10) framgår bl.a. att vårdgivaren ska ansvara för att den hälso- och sjukvårdspersonal som ska framföra en ambulans har den kompetens som krävs för att på ett säkert sätt kunna utföra ett ambulansuppdrag (6 kap. 3 §). Vårdgivaren har alltså enligt gällande föreskrifter ett ansvar för att förare av ambulans har den kompetens som krävs för att på ett säkert sätt kunna utföra ett ambulansuppdrag. Härutöver noterar utskottet att det runt om i landet pågår arbete med att ta fram regionala utbildningsplaner för utryckningsförare. Utskottet anser inte att det finns något skäl för att ta något initiativ. Motion So252 (S) avstyrks. Frågan om försäkringsskydd för ambulanspersonal är i första hand en fråga för arbetsgivaren eller . Vid ett sådant förhållande anser utskottet inte att bör ta något initiativ. Motion So251 (M) avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om behandling vid ofrivillig barnlöshet, ensamstående kvinnors rätt till assisterad befruktning och surrogat- och värdmoderskap. Jämför reservationerna 16 (S, MP, V), 17 (MP, V), 18 (MP), 19 (V), 20 (S, MP, V) och 21 (S, MP, V). Behandling vid ofrivillig barnlöshet I motion So212 av (S) begärs ett tillkännagivande om de orättvisa villkor för behandling av ofrivillig barnlöshet som gäller mellan olika regioner och landsting. Motionären anför att man bör införa nationella riktlinjer inom vården av ofrivilligt barnlösa. Liknande yrkanden finns i motionerna So384 av (S), So440 av m.fl. (S) yrkande 1, So450 av (S), So425 av m.fl. (MP) yrkande 1 och So309 av (KD). I motion So583 av m.fl. (V) yrkande 5 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör lägga fram ett förslag till en lagändring som gör att det blir möjligt att få tillgång till assisterad befruktning på andra kliniker än de sju universitetssjukhusen. Motionärerna anför att det finns all anledning att tillåta insemination även på t.ex. barnmorskemottagningar. Ett liknande yrkande finns i motion So425 av m.fl. (MP) yrkande 2. I motion So583 av m.fl. (V) yrkande 7 begärs ett tillkännagivande om att tillsätta en utredning med uppdrag att utreda möjligheten att ändra bestämmelserna om befruktning utanför kroppen i lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m., så att det blir möjligt för kvinnor att få behandling med donerade ägg och donerad sperma . Ett liknande yrkande finns i So475 av (C) yrkande 2. I motion So583 av m.fl. (V) yrkande 3 begärs att regeringen lägger fram förslag till ändring i lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m., så att ett par får uttrycklig rätt att välja en donator för assisterad befruktning. I motion So305 av (M) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att donatorns rätt till anonymitet bör skyddas. Ensamstående kvinnors rätt till assisterad befruktning I motion So256 av (S) begärs ett tillkännagivande om ensamståendes rätt till assisterad befruktning. Liknande yrkanden finns i motionerna So295 av (S), So465 av (S), So324 av och (MP) yrkande 1, So583 av m.fl. (V) yrkande 6, So260 av (M), So305 av (M) yrkande 1, So396 av och (M) yrkande 2, So259 av (FP), So475 av (C) yrkande 3 och So596 av och (C). I motion So324 av och (MP) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att tillsätta en utredning med uppdrag att se över bestämmelserna i syfte att ge ensamstående kvinnor tillgång till behandling med donerade ägg. I motion So296 av (S) begärs ett tillkännagivande om surrogatmoderskap. Motionären anser att det är viktigt att vi bestämt tar avstånd från utvecklingen mot handel med surrogatmoderskap. I motion So419 av m.fl. (S) begärs ett tillkännagivande om en utredning av surrogatmoderskap. Motionärerna anför att en sådan utredning bör innehålla barnens, surrogatmammans och föräldrarnas perspektiv. Liknande yrkanden finns i motionerna So323 av m.fl. (MP) och So591 av m.fl. (V) yrkandena 1 och 2. I motion So396 av och (M) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om en reglering av surrogatmoderskap. Motionärerna anför att man bör ta bort de lagliga hinder som finns i för att inom den offentligt finansierade vården eller på privat klinik hjälpa barnlösa. I motion So475 av (C) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att en utredning bör tillsättas för att se över möjligheterna att göra juridiskt gällande surrogatmoderskapsöverenskommelser. I motion So501 av (FP) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om behovet av internationell reglering av ersättningen till värdmödrar och i yrkande 3 om behovet av forskning om situationen för barn som kommit till genom värdmoderskap, deras värdmödrar och deras föräldrar. Assisterad befruktning kan utföras dels i form av insemination, dels i form av befruktning utanför kroppen, s.k. in vitro-fertilisering (IVF). Bestämmelser om detta finns i 6 och 7 kap. lagen (2006:351) om genetisk integritet m.m. Lagen kompletteras dels av förordningen (2006:358) om genetisk integritet m.m., dels av föreskrifter om ändring i föreskrifterna och allmänna råden (SOSFS 2002:13) om assisterad befruktning (SOSFS 2006:10). Enligt 6 kap. 1 § första stycket lagen om genetisk integritet får insemination utföras endast om kvinnan är gift eller sambo. I andra stycket samma bestämmelse framgår att det av lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap följer att vad som sägs om make i 6 kap. lagen om genetisk integritet också gäller en registrerad partner. För insemination krävs skriftligt samtycke av kvinnans make, sambo eller partner.