bet · GY01AU9 · 2011-05-24 00:00:00 — För att öka rättssäkerheten skrevs rätten att begränsa sökområdet, geografiskt och yrkesmässigt, in i lagen 2001. Lagen skrotades av regeringen , vilket öppnat för godtycke och skapat oförutsägbarhet i fråga om vilka krav som gäller. Det är mer rationellt, rättssäkert och humant att ha en tydlig tidsgräns som gäller lika för alla. saknas möjligheten att få ersättningsperioden förlängd . Det finns dock situationer då en förlängning är det mest rationella. För att uppnå målet att av löntagarna ska få ut av tidigare lön vid arbetslöshet krävs ytterligare höjningar av taket för den högsta dagpenningen. Det krävs också förändringar för att sökande med mycket låg tidigare inkomst liksom de som inte uppfyller villkoren för att få ersättning från den inkomstrelaterade försäkringen ska kunna få ut en ersättning som åtminstone ligger över för ekonomiskt bistånd. Därför bör taket indexeras mot löneutvecklingen och frågan om en höjning av den lägsta dagpenningen och av grundbeloppet i aktivitetsstödet bör ses över. För att upprätthålla legitimiteten i arbetslöshetsförsäkringen krävs regler och möjligheter till kontroll och sanktioner. För att systemet inte ska bli ensidigt repressivt måste reglerna vara rimliga i relation till rådande arbetsmarknadsläge, och det måste finnas utrymme för hänsyn till lokala och individuella förutsättningar. Dessutom måste Arbetsförmedlingen kunna erbjuda de arbetssökande insatser som verkligen ökar möjligheten att få ett jobb. Att enbart förändra regelverk och ersättningsnivåer i arbetslöshetsförsäkringen utan att också förändra och förbättra Arbetsförmedlingens arbetssätt och utbudet av effektiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder är därför knappast meningsfullt. Vad som ovan anförts om en utredning om framtidens arbetslöshetsförsäkring bör som sin mening ge regeringen till känna. Därmed tillstyrks motion A387 (V). Administration av arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd, punkt 2 (S, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (S) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:A295 av och (båda S) och 2010/11:A283 av och (båda S) yrkande 2 och 2010/11:A285 av och (båda S) yrkande 2. Av direktiven till socialförsäkringsutredningen framgår att regeringen vill införa en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring. Vår utgångspunkt är i stället att medlemskap i en a-kassa ska vara frivilligt och att a-kassorna ska fortsätta att vara självständiga medlemsorganisationer. Frivilligt medlemskap i fackligt anknutna a-kassor är att föredra framför en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring. Arbetslöshetsförsäkringen bör även fortsättningsvis administreras av a-kassor knutna till fackförbunden. Enligt nuvarande regler räknas dagar med aktivitetsstöd in i ersättningsperioden för arbetslöshetsförsäkringen. Aktivitetsstödet betalas ut av , men alla uppgifter om nivån på ersättningen och hur många ersättningsdagar som finns kvar kommer från a-kassorna. Det ställer stora krav på informationsutbytet mellan a-kassorna och . För ersättningstagarna skulle det bli bättre om a-kassorna hade ett samlat grepp om arbetslöshetsersättningen och aktivitetsstödet. Då skulle det gå snabbare att få korrekta beslut vid byte av aktivitet och man skulle slippa vända sig till två olika institutioner. En överflyttning av utbetalningen till a-kassorna skulle också minska risken för felaktiga utbetalningar. Resurserna skulle utnyttjas bättre och det skulle bli mer kostnadseffektivt och underlätta för a-kassornas handläggare om kassorna fick sköta utbetalningarna. Därför bör ansvaret för administrationen av aktivitetsstödet överföras från till arbetslöshetskassorna. Vad som ovan anförts bör som sin mening ge regeringen till känna. Därmed tillstyrks motion A295 (S) och motionerna A283 yrkande 2 (S) och A285 yrkande 2 (S) tillstyrks delvis. Allmänna villkor för ersättning i arbetslöshetsförsäkringen, punkt 4 (M, FP, C, KD) av (M), (M), (M), (M), (FP), (M), (C) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: 2010/11:A379 av m.fl. (S). Socialdemokraterna, och har, tillsammans med , ställt sig bakom motion A379 (S) om ett återinförande av den s.k. 100-dagarsregeln. Vi företrädare för allianspartierna anser att motionen i stället bör avslås av . Motivet till att 100-dagarsregeln slopades var just den begränsning av arbetssökandet som regeln kunde leda till. Sannolikheten att en person ska hitta ett arbete minskar med tiden som personen är arbetslös; därför är det viktigt att finna ett arbete . Vi anser dock att rimlig hänsyn ska kunna tas till den sökandes förutsättningar för arbetet och andra personliga förhållanden. Arbetsförmedlingen ska göra en prövning i varje enskilt fall, och enligt gällande föreskrifter kan en sökande t.ex. av familjeskäl begränsa sitt sökområde under en skälig övergångstid. Kravet i arbetslöshetsförsäkringen på att byta arbetsuppgifter och arbetsort ställs emellertid, enligt vad som framgår av i arbetslöshetsförsäkringen (RiR 2009:13), endast i begränsad omfattning. Vi delar slutsats om en risk för att obalanser i utbud och efterfrågan på arbetskraft mellan branscher och regioner inte motverkas om krav på omställning inte ställs. Det kan även leda till att tiden som arbetslös för många blir onödigt lång. Enligt budgetpropositionen har regeringen initierat ett utvecklingsarbete hos Arbetsförmedlingen och IAF som bl.a. gäller hur kraven på att söka lämpligt arbete efterlevs. Detta utvecklingsarbete har skapat bättre förutsättningar för att säkerställa att arbetslöshetsförsäkringen fungerar som en omställningsförsäkring. Vi tycker att det är bra att regeringen anser att arbetet med kontrollfunktionen bör prioriteras även fortsättningsvis och att regeringen noggrant kommer att följa hur arbetet i myndigheterna fortskrider. Att arbetssökande ska stå till arbetsmarknadens förfogande genom att vara beredda att anta erbjudet lämpligt arbete och att söka lämpligt arbete hör till de grundläggande villkoren i arbetslöshetsförsäkringen. Att kraven upprätthålls är en förutsättning för att arbetslöshetsförsäkringen ska fungera som en omställningsförsäkring. Av den promemoria som upprättats i på utskottets begäran framgår också att ett återinförande av 100-dagarsregeln kommer att leda till längre arbetslöshetstider, även om det är svårt att beräkna den exakta längden. I promemorian konstateras att alla åtgärder som förlänger arbetslöshetstiden, om än marginellt, innebär betydande utgiftsökningar för staten. I promemorian ges ett exempel: Om återinförandet av 100-dagarsregeln antas höja den genomsnittliga tiden i arbetslöshet bara med en enda ersättningsdag för samtliga som uppgett till Arbetsförmedlingen att de söker arbete utanför den lokala arbetsmarknaden redan från dag ett skulle det innebära en ökning av utgifterna med ca . Det visar vilka betydande utgiftsökningar som kan antas bli följden av oppositionens förslag. Alliansföreträdarna i finansutskottet framför i en avvikande mening i yttrande 2010/11:FiU5y att ett agerande i enlighet med budgetlagens anda och intentioner inom innebär att utskotten under beredningen av olika motionsförslag, även om det bara handlar om tillkännagivanden, nogsamt beaktar förslagens finansiella effekter innan de tillstyrks. Vi anser, liksom alliansföreträdarna i finansutskottet, att arbetsmarknadsutskottets majoritet borde ha redovisat både kostnadsberäkningar och möjliga sätt att finansiera förändringarna på innan man tillstyrkte de aktuella motionsyrkandena. Just nu växer det fram en mängd nya jobb. Enligt uppgick antalet lediga platser som anmäldes till landets arbetsförmedlingar till 62 000, vilket är 14 000 fler än . Uppgången var särskilt märkbar inom vård- och omsorgsverksamheten och verkstadsindustrin. Vi tycker att det är anmärkningsvärt att oppositionen i detta läge inte anser att människor ska matchas till dessa jobb. Vi kan mot denna bakgrund inte ställa oss bakom förslaget i motion A379 (S) om att återinföra 100-dagarsregeln och anser att motionen bör avslås av . Arbetslöshetsersättning för deltidsarbetslösa, punkt 6 (M, FP, C, KD) av (M), (M), (M), (M), (FP), (M), (C) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: 2010/11:A227 av i och (båda S), 2010/11:A277 av (S) yrkande 2, 2010/11:A279 av och (båda S) och 2010/11:A339 av i och (båda S) yrkande 5. Socialdemokraterna, och har tillsammans med ställt sig bakom motion A279 (S) om ersättningsreglerna för deltidsarbetslösa. Vi företrädare för allianspartierna anser att motionen i stället bör avslås av . Motion A279 (S) handlar om att frångå den nuvarande begränsningsregeln för ersättning till deltidsarbetslösa. Det är oklart exakt vilken förändring oppositionspartierna egentligen förordar. Oavsett på vilket sätt man minskar deltidsbegränsningen skulle det medföra betydande utgiftsökningar för statskassan, något som dessa partier gemensamt måste finna en finansiering för. Om man utgår från det mest närliggande alternativet en återgång till reglerna noterar vi att deltidsersättningens andel av kostnaden för arbetslöshetsförsäkringen enligt IAF:s beräkningar då var . Det motsvarade , och för (IAF 2006:22, IAF 2007:17). Av de underlag som i samband med detta ärendes beredning tagits fram av respektive () för utskottets räkning framgår att en återgång till det tidigare regelverket beräknas medföra utökade utgifter för staten i storleksordningen . Alliansföreträdarna i finansutskottet framför i en avvikande mening i yttrande 2010/11:FiU5y att ett ansvarsfullt agerande inom innebär att utskotten under beredningen av olika motionsförslag, även om det bara handlar om tillkännagivanden, nogsamt beaktar förslagens finansiella effekter innan de tillstyrks. Vi anser, liksom alliansföreträdarna i finansutskottet, att arbetsmarknadsutskottets majoritet borde ha redovisat både kostnadsberäkningar och möjliga sätt att finansiera förändringarna innan man tillstyrkte de aktuella motionsyrkandena. Vi kan konstatera att det inte vare sig i motionen eller i utskottets ställningstagande finns någon uppgift om hur Socialdemokraterna, och tillsammans med ska utforma ett framtida gemensamt budgetalternativ där denna utgift täcks in. Det är mycket anmärkningsvärt att man på detta sätt formar en utgiftskoalition i flermiljardklassen utan att peka ut en lämplig finansiering av åtagandet. Det är också anmärkningsvärt att utskottsmajoriteten inte varit beredd att stå för konsekvenserna av sina förslag utan har velat undandra finansutskottet de beräkningsunderlag som tagits fram för arbetsmarknadsutskottets räkning inför finansutskottets beredning. Utskottet var enigt om behovet av att inhämta beräkningsunderlag, men när båda de inhämtade underlagen visade att en förändring av nuvarande regelverk skulle bli mycket kostsamt för skattebetalarna ville oppositionspartierna inte längre att underlagen skulle användas i beredningen. Det är enligt vår mening också värt att notera att oppositionspartierna inte i sak har något gemensamt alternativ till hur reglerna för ersättning till deltidsarbetslösa ska se ut. och vill avskaffa deltidsbegränsningen helt. Socialdemokraterna ville så sent som inför förra årets budget (mot. 2009/10:Fi260) utöka antalet ersättningsdagar från 75 till 100 för deltidsarbetslösa, men hade i årets budgetbehandling ändrat sig till att bara vilja se över regelverket. motsatte sig 75-dagarsregeln inför dess införande (mot. 2007/08:Fi278), men förordade en översyn. Vi tycker att det är olämpligt att som oppositionspartierna kräva en mycket kostsam förändring av regelverket utan att ha någon gemensam uppfattning om vad som bör komma i dess ställe. Olika typer av deltidsbegränsningsregler, bl.a. tidsmässiga, har tillkommit under såväl borgerliga som socialdemokratiska regeringar och har varit vanligt förekommande under försäkringens historia (jfr 2009:12 och LU2011, bilaga 10). Motivet har varit att arbetslöshetsförsäkringen ska vara en omställningsförsäkring, inte ett långvarigt försörjningsstöd, som dessutom får till följd att arbetsgivare kan låta staten subventionera ofrivilliga deltidsanställningar. De nuvarande begränsningsreglerna är ett inslag i regeringens förstärkta arbetslinje. Men argumenten för att begränsa tiden med deltidsersättning har alltså varit relativt beständiga och oberoende av regering. Vi kan utan svårighet instämma i de uttalanden om vikten av att försäkringen inte ska användas som en deltidsförsörjning som gjordes av de socialdemokratiska regeringarna , 1987 och 1996. Vid det sistnämnda tillfället framförde den socialdemokratiska regeringen bl.a. att man övervägt att ta bort den då gällande deltidsbegränsningen, men att ta bort denna begränsning för deltidsarbetande skulle enligt regeringens bedömning endast leda till en ytterligare ökning av deltidsanställningar och en försämrad ställning för arbetstagare på arbetsmarknaden (prop. 1996/97:107 s. 119). Det är viktigt att framhålla att det i förordningen om arbetslöshetsförsäkringen tydligt klargörs att Arbetsförmedlingen som deltidsersättning lämnas tillsammans med den sökande, arbetsgivaren och den fackliga organisationen aktivt ska verka för att den sökande får en sammanlagd arbetstid som motsvarar arbetsutbudet. Inte minst offentliga arbetsgivare har enligt Alliansens mening ett särskilt ansvar för att när det är möjligt medverka till att arbetstagare som så önskar ska kunna få utöka sin arbetstid. Avslutningsvis vill utskottet peka på att det i direktiven till den sittande socialförsäkringsutredningen (dir. 2010:48) sägs att förslagens effekter ska belysas bl.a. med avseende på hur sysselsättningen för hel- och deltidsanställda påverkas. Utredningen har möjlighet att överväga frågan om huruvida ett ändrat regelverk för arbetslöshetsförsäkringen kan förstärka både ekonomisk trygghet och arbetslinje för deltidsarbetande. Vi anser att motionerna A227 (S), A277 yrkande 2 (S), A279 (S) och A339 yrkande 5 (S) bör avslås av . Arbetslöshetsförsäkringen och förtroendevalda, punkt 9 (S, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (S) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:A224 av m.fl. (S), 2010/11:A273 av och (båda S) yrkandena 1 och 2, 2010/11:A281 av i (S) och 2010/11:A326 av och (båda S). En av grundpelarna i svensk demokrati är att människor engagerar sig i samhällsfrågor fackligt och politiskt. Därför måste alla ges förutsättningar att kunna ta emot och utföra ett förtroendeuppdrag, och en viktig förutsättning för det är att de förtroendevalda inte förlorar ekonomiskt på sitt engagemang. Gällande regelverk bidrar till att arbetslösa inte kan ta sig an politiska uppdrag. För personer med fackliga förtroendeuppdrag anses den tjänstlediga tiden, som ersätts som förlorad arbetsförtjänst, inte vara a-kassegrundande när man har löneavdrag från sitt jobb. Detta blir ännu ett hinder för många att våga sig på ett fackligt eller politiskt uppdrag. lämnade IAF en skrivelse till regeringen där man föreslår en lagändring. Förslaget skulle innebära att fackligt arbete utanför den egna arbetsplatsen, där den förtroendevalda får ersättning för förlorad arbetsförtjänst, likställs med vanligt arbete och därmed blir a-kassegrundande. Vi vill därför att regeringen ser över möjligheterna att frånvaro från anställningen som är kopplad till ett förtroendeuppdrag jämställs med förvärvsarbete i arbetslöshetsförsäkringen. Vi anser att regeringen bör återkomma till med ett lagförslag där IAF:s skrivelse kan vara en utgångspunkt. Vad som ovan anförts bör som sin mening ge regeringen till känna. Därmed tillstyrks motionerna A224 (S), A273 yrkandena 1 och 2 (S), A281 (S) och A326 (S). Arbetslöshetsersättning för egenanställda och anställda i sociala företag, punkt 10 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 10 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2010/11:N421 av m.fl. (MP) yrkande 21 och 2010/11:A291 av och (båda M). Regeringen lade fram förslag för att öka tryggheten för företagare, vilket vi i välkomnade. Förslagen var hämtade från utredningen för företagare (2008:89) som med bakgrund i stor parlamentarisk enighet lade fram förslagen. är det stor risk att en anställd i ett socialt företag inte får arbetslöshetsersättning vid arbetslöshet om hon eller han sitter i styrelsen eller tecknar företagets firma. Det är ett stort bekymmer och hindrar människor från att ta ansvar. Tyvärr glömde regeringen förslaget från utredningen om att alla anställda i sociala företag ska räknas som just anställda i förhållande till lagen om arbetslöshetsförsäkringen oavsett om de sitter i styrelsen eller tecknar föreningens firma. Jag anser att en anställd i ett socialt företag ska kunna få a-kassa vid arbetslöshet även om personen sitter i styrelsen eller tecknar företagets firma. Vad som ovan anförts bör som sin mening ge regeringen till känna. Därmed tillstyrks motion N421 yrkande 21 (MP). Utredning om arbetslöshetsförsäkringen, punkt 1 (S) (S), (S), (S), (S), (S) och (S) anför: En väl fungerande arbetslöshetsförsäkring är en viktig del av en flexibel och väl fungerande arbetsmarknad. Förmåga till omställning och innovation i näringslivet och på arbetsmarknaden är av avgörande betydelse för att ska kunna hävda sig väl i den globala konkurrensen. Det i sin tur förutsätter investeringar i utbildning, kompetensutveckling och forskning så att kan konkurrera med kompetens och inte med låga löner. Framstående OECD-ekonomer framhåller två viktiga skäl till de positiva effekterna av en mer generös arbetslöshetsförsäkring: dels leder det till en bättre matchning på arbetsmarknaden genom att den arbetslöse får ekonomiska förutsättningar att söka efter ett lämpligt arbete som motsvarar utbildningsnivå och kompetens, dels tenderar en mer generös arbetslöshetsförsäkring att gynna skapandet av högproduktiva jobb. Det är viktigt att försäkringens regelverk är så utformade att arbetslösa matchas till rätt jobb. Regeringen har systematiskt monterat ned dessa delar och därmed försvagat möjligheter till tillväxt och god konkurrensförmåga. Vi vill att arbetslöshetsförsäkringen ska ge ekonomisk trygghet, stödja strukturomvandling, stimulera efterfrågan när arbetslösheten stiger och motverka lönenedpressning. En aktiv arbetsmarknadspolitik med en väl fungerande arbetslöshetsförsäkring är en viktig länk i en väl fungerande arbetslinje. Vi har i vår budgetmotion prioriterat betydande resurser för en stark och trygg arbetslöshetsförsäkring och även i andra motioner preciserat vår syn på en väl fungerande arbetslöshetsförsäkring. Regeringen har systematiskt och målmedvetet monterat ned arbetslöshetsförsäkringen så att bara en bråkdel av de arbetslösa omfattas av en inkomstförsäkring värd namnet. De sänkta ersättningsnivåerna, de höjda egenavgifterna och de skärpta och krångliga villkoren ökar otryggheten på arbetsmarknaden och försvårar omställning. Försäkringen har blivit otydlig, osäker och svår att överblicka. Försämringarna har lett till att en halv miljon löntagare har lämnat försäkringen. Var tredje löntagare står utan ett inkomstrelaterat skydd vid arbetslöshet. Endast hälften av dem som är inskrivna på Arbetsförmedlingen får ersättning. Vi socialdemokrater har en annan syn på människan, på samhället och på de drivkrafter som får samhället att fungera effektivt. Vi tror på att lösa gemensamma problem tillsammans och att vi tillsammans är starkare än var och en för sig. Den som har drabbats av arbetslöshet ska inte straffas med fattigdom. Den som är arbetslös ska få ta del av en aktiv arbetsmarknadspolitik som tar vara på den enskildes möjligheter och som erbjuder aktiva insatser, t.ex. utbildning, praktik och lärlingsplatser som leder till jobb. Arbetslöshetsförsäkringen ska ge ett gott inkomstskydd vid arbetslöshet och på så sätt möjliggöra en effektiv omställning till nytt arbete. Vi har tidigare föreslagit att taket höjs till per dag 2011 och per dag 2012 (mot. 2010/11:Fi230). Regeringen har mångdubblat a-kasseavgifterna för dem som har oturen att jobba i en bransch med hög risk för arbetslöshet, vilket är en bakgrund till att en halv miljon löntagare har lämnat försäkringen. Vi vill ta bort differentieringen av avgiften genom att avskaffa arbetslöshetsavgiften. Det ska inte kosta mer än ca att vara med lika för alla. A-kassan ska vara frivillig och solidariskt finansierad. Vi vet att en satsning på en tillförlitlig inkomstrelaterad arbetslöshetsförsäkring som stöder arbetslinjen kombinerad med en aktiv arbetsmarknadspolitik är väl investerade pengar. Det skapar tillväxt och framtidstro. Den som är arbetslös och tar tillfälliga jobb riskerar att straffas genom ett lägre antal ersättningsdagar. Detta är orimligt och bryter mot arbetslinjen. Vi menar att en översyn måste göras med utgångspunkten att det alltid ska löna sig att arbeta. I denna översyn ska bl.a. villkoren för deltidsarbetslösa och studerande ses över. Det är även angeläget att se över reglerna så att människor inte faller mellan stolarna mellan olika ersättningssystem. Vi vill också se över de administrativa rutiner som försvårar att den försäkrade får rätt ersättning i rimlig tid, t.ex. arbetsgivarintygets utformning. Vi anser att kopplingen mellan fackföreningsrörelsen och a-kassan är viktig för den svenska arbetsmarknadsmodellen. De fackliga a-kassorna bidrar till att det blir rationellt för löntagare att både vara medlem i en fackförening och i en a-kassa. En hög organisationsgrad är en förutsättning för att villkoren på arbetsmarknaden ska kunna regleras i kollektivavtal. En sjunkande organisationsgrad skulle leda till ökade krav på lagstiftning på arbetsmarknaden. Därmed skulle villkoren inte kunna branschanpassas som och arbetsmarknaden skulle bli mindre flexibel. Alltför få anställda har en rimlig inkomsttrygghet vid arbetslöshet. Vårt mål är att de allra flesta löntagare kan få en ersättning motsvarande av tidigare inkomst om de blir arbetslösa. I ett demokratiskt samhälle är det angeläget att medborgare kan ta på sig förtroendeuppdrag i föreningar eller för samhällets räkning utan att riskera omotiverade inkomstförluster. Förtroendevalda som får ersättning för förlorad arbetsförtjänst riskerar att få sin dagpenning reducerad om de blir arbetslösa och lämnar sitt förtroendeuppdrag. Detta är orimligt och måste rättas till. De som är med och betalar för arbetslöshetsförsäkringen ska kunna lita på att den inte kan överutnyttjas. En bra arbetslöshetsförsäkring bygger därför på ömsesidiga åtaganden mellan samhället och individen. Vi vill till försäkringens försvar ha tydliga regler för kontroll och uppföljning för att säkerställa att medel som betalas ut bara betalas ut till dem som uppfyller de krav som ställs på försäkringstagarna. Detta står i skarp kontrast mot ett system med låga ersättningsnivåer där alla, oavsett beteende, straffas genom sänkt ersättning. Utredning om arbetslöshetsförsäkringen, punkt 1 (MP) (MP) anför: När regeringen förändrade reglerna för rätt till arbetslöshetsersättning möttes förslagen med all rätt av starka och omfattande protester. Åtgärderna var orättvisa och i en del fall obegripliga, särskilt som vissa av regelförändringarna helt uppenbart motverkade det som regeringen sade sig grunda sin politik på, arbetslinjen. anser att arbetslöshetsförsäkringen ska vara frivillig och solidariskt finansierad. Regeringen har infört en arbetslöshetsavgift som ersatt den förhöjda finansieringsavgiften för arbetslöshetskassorna. Införandet av arbetslöshetsavgiften betyder att medlemsavgiften till a-kassan höjts för dem som jobbar i branscher med hög arbetslöshet medan de som jobbar i branscher med låg arbetslöshet får lägre avgifter.