bet · GZ01CU1 · 2011-12-05 00:00:00 — Det krävs därför en större tydlighet gentemot kommunerna om nödvändigheten av att leva upp till det lagstadgade bostadsförsörjningsansvaret. För att ge förutsättningar för en ökad bostadsproduktion krävs aktiva insatser av kommunerna. Det är kommunerna som genom sitt planmonopol och andra bostadspolitiska instrument måste ta ansvaret för den lokala bostadsmarknaden. Det är också på den kommunala nivån som ansvar måste tas för att bostadsproduktionen leder till ett varierat utbud av bostäder med olika upplåtelseformer. Lagen om kommunernas bostadsförsörjningsansvar är ett viktigt instrument för att tydliggöra det kommunala ansvaret för den lokala bostadsmarknaden. Vi anser emellertid att det finns skäl att ytterligare förtydliga och förstärka lagen så att det säkerställs att kommunerna verkligen lever upp till sitt ansvar. bör med bifall till motionerna 2011/12:C348 (S) yrkande 4 och 2011/12:C349 (S) yrkande 10 tillkännage detta för regeringen. Övriga motioner som behandlas i detta avsnitt avstyrks. Kommunernas bostadsförsörjningsansvar, punkt 10 (V) av Amineh Kakabaveh (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 10 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2011/12:C387 yrkande 1 och 2011/12:C403 yrkande 8 och avslår motionerna 2011/12:C230, 2011/12:C348 yrkande 4 och 2011/12:C349 yrkande 10. Principen om allas rätt till en bostad stärktes i viss mån i samband med införandet av lagen (2000:1383) om kommunernas bostadsförsörjningsansvar. Lagen har emellertid visat sig vara otillräcklig och otydlig i sin utformning. Det finns därför ett behov av att omarbeta, komplettera och förtydliga lagen så att det kommunala ansvaret för bostadsförsörjningen klarare framgår. I en sådan strävan bör också ingå att ge kommunerna ett redskap för att ta ett helhetsgrepp över planeringen och bostadsförsörjningen. Lagstiftningen bör därför ändras så att den leder till en obligatorisk heltäckande boendeplanering. I motion 2011/12:C403 (V) läggs det fram ett förslag med denna inriktning. Förslaget innebär att det ska vara obligatoriskt för kommunerna att upprätta boendeplaneringsprogram som garanterar hög kvalitet i bostäder och boendemiljöer. Boendeplaneringsprogrammen ska vara heltäckande och övergripande och redovisas till regeringen via länsstyrelserna. De ska behandla såväl handlingsplaner för nyproduktion och ombyggnad som förändringar i service, infrastruktur och omgivande miljö. Kvalitetskraven på boendemiljön ska utvecklas till att omfatta energi- och miljökrav, trygghet och säkerhet, feministiskt perspektiv, tillgänglighet, barnperspektiv samt social och ekologisk hållbarhet. I motion 2011/12:C387 (V) läggs det fram ytterligare förslag om hur det kommunala bostadsförsörjningsansvaret ska kunna stärkas. Förslaget innebär att kommuner ska undersöka vilket boende som efterfrågas i kommunen och betalningsförmågan hos de bostadssökande. Efterfrågan bland unga ska särredovisas. I redovisningen av de kommunala boendeplaneringsprogrammen till och regeringen bör ingå att kommunerna redovisar vilka insatser de gjort för att tillgodose efterfrågan. Vidare bör en s.k. första-bo-garanti ingå i det kommunala ansvaret för bostadsförsörjningen. Alla unga som växt upp i kommunen bör garanteras en bostad om minst ett rum och kök. De närmare villkoren för denna rättighet behöver emellertid utredas närmare. Det gäller bl.a. hur länge en person ska ha varit folkbokförd i kommunen för att omfattas av första-bo-garantin. Det som jag ovan anfört om det kommunala bostadsförsörjningsansvaret, kommunala boendeplaneringsprogram och första-bo-garantin bör som sin mening ge regeringen till känna. Det innebär ett bifall till motionerna 2011/12:C387 (V) yrkande 1 och 2011/12:C403 (V) yrkande 8. Övriga motionsförslag avstyrks. , punkt 11 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (MP), Amineh Kakabaveh (V) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 11 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2011/12:C348 yrkandena 2 och 3, 2011/12:C349 yrkandena 11 och 12 samt 2011/12:C403 yrkandena 3 och 5 samt avslår motionerna 2011/12:C206 och 2011/12:C292. Det är uppenbart att möjligheterna att underlätta för bostadssökande att finna en god bostad är beroende av att det finns en rättvis och serviceinriktad förmedlingsverksamhet. Trots kravet i bostadsförsörjningslagen på att kommunerna ska inrätta förmedling om det behövs för bostadsförsörjningen är det bara ett fåtal kommuner som har en bostadsförmedling. Det innebär att det saknas förmedling även i många stora och medelstora kommuner där en omfattande bostadsbrist och en svåröverblickbar bostadsmarknad medför ett stort behov av förmedlingsverksamhet. Det finns mot denna bakgrund anledning att förtydliga och skärpa det lagreglerade kravet på förmedling. Vi anser att bostadsförsörjningslagen bör skärpas så att alla kommuner blir skyldiga att förmedla lägenheter, antingen genom kommunala bostadsförmedlingar eller genom att erbjuda motsvarande service i annan form. Inriktningen bör vara en bostadsförmedling som är transparent, förmedlar såväl allmännyttiga som privata lägenheter och som fördelar lägenheter enligt turordning samt social och medicinsk förtur. Bostadsförmedlingarnas huvuduppgift bör givetvis vara att förmedla förstahandskontrakt. På dagens bostadsmarknad är emellertid många hänvisade till osäkra andrahandskontrakt, inte sällan med villkor som innebär att en hyra långt över bruksvärdesnivån tas ut. Det finns därför behov av ett kommunalt engagemang även på denna del av bostadsmarknaden. Vi anser att den kommunala bostadsförmedlingen också ska kunna förmedla andrahandskontrakt. En sådan förmedling minskar risken för att redan utsatta människor drabbas av oskäliga hyror och felaktiga förmedlingsavgifter. Frågan om formerna för en förmedling av andrahandskontrakt behöver emellertid utredas närmare. Vad som anförs ovan bör tillkännage för regeringen som sin mening. Det innebär ett bifall till de aktuella förslagen i motionerna 2011/12:C348 (S), 2011/12:C349 (S) och 2011/12:C403 (V). Övriga motioner avstyrks. hyresgaranti, punkt 12 (V) av Amineh Kakabaveh (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 12 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2011/12:C387 yrkande 2. Många hushåll med ekonomisk förmåga att klara kostnaderna för ett eget boende har ändå svårighet att få teckna kontrakt för en hyresrätt med besittningsskydd. Det beror på att hyresvärdar ibland ställer orimligt höga krav på inkomst eller inte accepterar hyresgäster som saknar fast anställning. Tanken bakom systemet med hyresgarantier är att genom ett borgensåtagande från kommunen underlätta för dessa hushåll att etablera sig på bostadsmarknaden. Den kommunala hyresgarantin blir en extra säkerhet för hyresvärden. Problemet med det nuvarande regelsystemet är att det står kommunerna fritt att välja om man vill ge ut hyresgarantier eller inte. Sedan systemet infördes har endast 22 kommuner utnyttjat denna möjlighet. Jag anser att hushåll i alla kommuner bör ha samma rätt att få hyresgaranti. har tidigare gjort bedömningen att en statlig garanti ger bäst effekt på bostadsmarknaden. bör därför ställa sig bakom förslaget i motion 2011/12:C387 (V) som innebär att staten, i stället för kommunerna, ska svara för garantin gentemot hyresvärden. Vad jag ovan anfört om en statlig hyresgaranti bör med bifall till motion 2011/12:C387 (V) yrkande 2 tillkännage för regeringen som sin mening. Allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolag, punkt 13 (V) av Amineh Kakabaveh (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 13 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2011/12:C403 yrkandena 2, 11 och 14. De allmännyttiga bostadsföretagen utgör en av grundförutsättningarna för den svenska bostadspolitiska modellen och en socialt inriktad bostadspolitik. har emellertid ett flertal beslut på statlig och nivå motverkat dessa företags roll på bostadsmarknaden. Vissa kommuner har sålt ut allmännyttigt ägda lägenheter som bostadsrätter och några kommuner har t.o.m. sålt hela det allmännyttiga bostadsbeståndet. Den nya lagstiftning för allmännyttan som trädde i kraft vid det senaste årsskiftet är dessutom behäftad med stora brister. Jag anser mot denna bakgrund att bör ställa sig bakom de tre förslag som läggs fram i motion 2011/12:C403 (V) i syfte att stärka de allmännyttiga bostadsföretagens roll på den svenska bostadsmarknaden. En första förutsättning för en väl fungerande lokal bostadsmarknad är att det i varje kommun finns minst ett kommunalt bostadsföretag som bedriver sin verksamhet i allmännyttigt syfte. De kommuner som saknar ett allmännyttigt bostadsföretag bör därför ansvara för att ett sådant byggs upp i kommunen. Ett väl fungerande allmännyttigt bostadsföretag förutsätter att hyresgästerna är engagerade i verksamheten. De boendes makt över den egna bostaden och bostadsområdet behöver därför utvecklas. De ska kunna påverka alla processer och beslut som rör boendet. Närhetsprincipen ska vara vägledande, dvs. beslut ska fattas så nära de berörda som möjligt. Regeringen bör återkomma med förslag om hur de boende i allmännyttiga bostäder kan ges ett större inflytande över de beslut som fattas i företagen. På orter med svag bostadsmarknad har de allmännyttiga bostadsföretagen ofta svåra ekonomiska problem. Den nya lagstiftningen för allmännyttiga bostadsföretag riskerar att bidra till ytterligare problem. Det gäller bl.a. behovet av kapitaltillskott om fastighetsvärdena behöver skrivas ned i betydande utsträckning. För många kommuner skulle detta bli en övermäktig uppgift. Det behövs därför en samverkan mellan alla berörda parter kring ett program för att hantera de problem som särskilt gäller för allmännyttiga bostadsföretag som är verksamma på svaga bostadsmarknader. Det ovan anförda bör med bifall till motion 2011/12:C403 (V) yrkandena 2, 11 och 14 tillkännage för regeringen som sin mening. Mål för området Konsumentpolitik, punkt 14 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (MP), Amineh Kakabaveh (V) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 14 borde ha följande lydelse: upphäver målet för området Konsumentpolitik och godkänner det mål för området som föreslås i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2011/12:C329 yrkande 1, 2011/12:C347 yrkande 1 och 2011/12:C352 yrkande 7. Under den borgerliga regeringen har det konsumentpolitiska målet omformulerats. Det tidigare gällande målet Trygga konsumenter som handlar hållbart och dess delmål med fokus på hushållning med egna och gemensamma resurser har ersatts av målet Konsumenterna har makt och möjlighet att göra aktiva val. har vi i gemensamma reservationer framhållit att detta innebär att hållbarhetsaspekten nu helt saknas som konsumentpolitisk målsättning. Dessutom saknas helt delmål som visar politiska ambitioner om hållbar konsumtion. Trots att våra konsumtionsmönster är en avgörande fråga för ett hållbart samhälle saknas således ett hållbarhetsmål för konsumentpolitiken. För vår del är det uppenbart att konsumtionsmönster också påverkar miljön och att medvetenheten om detta bör realiseras i målsättningar på konsumentpolitikens område. Vi anser att det är anmärkningsvärt att regeringen vidhåller ett konsumentpolitiskt mål som inte på något vis stöder hållbara konsumtionsmönster. Med ständigt nya varor och tjänster att konsumera bör den konsumentpolitiska målsättningen vara att underlätta för människor att vara aktiva konsumenter, handla medvetet och bidra till en mer hållbar konsumtion. Regeringens målformulering säger inte heller någonting om att människor har olika förutsättningar. Alla människor har inte makt och möjlighet att göra aktiva val. Den som inte har tiden, resurserna eller erfarenheten blir mer utsatt och riskerar att hamna i en sämre ställning än andra. Konsumentpolitiken har tidigare handlat om på vilket sätt samhället ska kunna stötta svaga och utsatta konsumenter. Vi menar att målet för konsumentpolitiken bör klargöra den politiska viljeinriktningen och fungera som en utgångspunkt i arbetet med att precisera behovet av insatser, lagstiftning eller andra åtgärder. Ett tydligt mål bidrar även till att de politiska ambitionerna vinner större genomslag då det uppmuntrar och vägleder övriga samhällsaktörer att vidta åtgärder i samma riktning. Den tidigare konsumentpolitiken bör därför återupprättas och målet på nytt formuleras Trygga konsumenter som handlar hållbart. Sammanfattningsvis anser vi att bör upphäva målet för området Konsumentpolitik och godkänna det mål för området som föreslås i reservationen. Det innebär ett bifall till motionerna 2011/12:C329 yrkande 1, 2011/12:C347 yrkande 1 och 2011/12:C352 yrkande 7. Konsumentvägledning, punkt 15 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (MP), Amineh Kakabaveh (V) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 15 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2011/12:C347 yrkandena 6 och 7, 2011/12:C352 yrkande 8 och 2011/12:C417 yrkande 4. Alla människor behöver ha tillgång till en korrekt och saklig information för att kunna göra aktiva val. Sådan information behövs också som motvikt till den kommersiella reklamen. Vi vill att alla människor ska kunna vara aktiva konsumenter med möjlighet att göra de val som de avser och önskar. Kunniga konsumenter kan göra kloka val och kan ta del av produkter och tjänster med bra kvalitet. Det är också genom kunniga konsumenter som marknadsekonomin kan utvecklas på ett positivt och hållbart sätt. För att möta den nya tidens konsumentbehov behöver varje individ vara väl förtrogen med sina rättigheter och skyldigheter som konsument. Enligt vår mening måste ambitionen för konsumentpolitiken vara att underlätta för alla konsumenter att få tydlig, korrekt och lättillgänglig information och rådgivning. Detta gäller inte minst i då en mängd verksamheter och tjänster ska väljas av konsumenterna själva. Konsumentorganisationer, bloggar och andra konsumentnätverk har en stor betydelse för att sprida kunskap. Vi förordar även en aktiv konsumentpolitik där kommunerna tillhandahåller konsumentvägledning till sina invånare. Konsumentvägledarna kan förhindra att konsumenttvister uppstår och bidra till att missförstånd undanröjs. Råkar man som konsument illa ut kan konsumentvägledarna ge viktiga råd så att man ska kunna hävda sin rätt. Av den rapport om kommunernas konsumentvägledning som lämnade 2011 framgår att det fortfarande saknas konsumentvägledare i vissa kommuner. Rapporten visar också att antalet årsarbetskrafter totalt fortsätter att minska. Vi anser att detta är en oroande utveckling. Enligt vår mening bör alla konsumenter, oavsett var de bor, ha tillgång till en god konsumentvägledning. Värdet av den rådgivning som konsumentrådgivare kan lämna till enskilda konsumenter får inte underskattas. För att komplettera dagens konsumentvägledning vill vi dessutom att det ska ingå i uppdrag att lämna konsumentvägledning på internet. Dit ska konsumenterna kunna vända sig för att ställa frågor och få snabba svar. I dagens informationssamhälle sker allt fler kontakter på nätet. Det är då en naturlig utveckling att också erbjuda konsumentvägledning på nätet till enskilda konsumenter. Vi anser i och för sig att det är ett steg i rätt riktning att regeringen valt att låta en utredare göra en allmän översyn av det befintliga stödet till konsumenter. Till skillnad mot majoriteten kan vi när det gäller de frågor som tagits upp i de aktuella motionerna inte se att det finns anledning att avvakta utredarens förslag. Enligt vår mening bör därför regeringen omgående se över vilka åtgärder som behöver vidtas för att behovet av en god konsumentvägledning till alla invånare ska kunna tillgodoses och tryggas. Regeringen bör vidare ge i uppdrag att i samarbete med konsumentorganisationerna och de kommunala konsumentvägledarna utveckla en konsumentvägledning på internet som riktar sig till enskilda konsumenter. Vad vi nu anfört bör , med bifall till motionerna 2011/12:C347 yrkandena 6 och 7, 2011/12:C352 yrkande 8 och 2011/12:C417 yrkande 4, som sin mening ge regeringen till känna. Anslagsfördelningen inom utgiftsområde 18 , punkt 1 (S) (S), (S), (S), (S), (S) och (S) anför: I Socialdemokraternas budgetmotion På väg mot ett kunskapsbaserat samhälle beskriver vi vårt alternativ till regeringens budgetproposition och våra visioner för samhällsutvecklingen. Det är dessa visioner som ligger till grund för våra förslag även i det nu aktuella ärendet om utgiftsområde 18, dvs. i frågor om bostadspolitiken och konsumentpolitiken. Våra förslag om förändringar inom olika politikområden ska ses som en sammanhållen politik där de olika delarna samverkar och bidrar till att ge en ny färdriktning. Vi vill ha ett samhälle där välfärd och möjligheter kommer alla till del, där vi river hinder för människors frihet så att de kan förverkliga sina drömmar. Vi vill utveckla mot ett mer modernt, jämställt och framåtblickande samhälle byggt på gemenskap, solidaritet, rättvisa, kreativitet och trygghet. Vi kan aldrig acceptera arbetslösheten. Full sysselsättning är det övergripande målet för den socialdemokratiska ekonomiska politiken. Vi har höga ekonomiska ambitioner för . ska ligga i framkant av utvecklingen även i fortsättningen. Regeringens ensidiga ekonomiska politik baserad på stora skattesänkningar har däremot nått vägs ände. Utanförskapet är oförändrat, arbetslösheten har ökat, klyftorna och barnfattigdomen har växt liksom de ekonomiska skillnaderna mellan könen. Fler är långtidsarbetslösa, bostadsbyggandet har minskat och skolresultaten har försämrats. behöver en ny färdriktning också för den ekonomiska politiken. Läget i världsekonomin är allvarligt. Risken för recession i är uppenbar. Det ställer stora krav på den ekonomiska politiken även i . Starka offentliga finanser är avgörande. gäller det att göra rätt saker och ha beredskap att återkomma med ytterligare insatser om det visar sig nödvändigt. Vi vill prioritera investeringar i det som också långsiktigt bygger starkt utbildning, infrastruktur och bostäder. För att lägga om färdriktningen behöver åtgärder vidtas inom i princip alla samhällsområden. Den svenska konkurrenskraften behöver utvecklas genom en strategisk samverkan mellan staten, näringslivet och den akademiska världen. Vi vill också slå vakt om ett modernt arbetsliv där de anställdas intressen står i centrum. En modern kunskapsskola ska utvecklas med kvalitet och kreativitet i centrum. Kvinnors möjligheter till arbete, utveckling och ekonomiskt oberoende genom egen försörjning måste bli en prioriterad fråga. Miljöproblemen kräver investeringar och tuffa miljökrav där går före och tar sin del av miljöansvaret. Det krävs investeringar i järnväg och kollektivtrafik, ett nytt klimatinvesteringsprogram och stimulanser av mer miljövänliga bilar. Storstäder som bärs fram av en pulserande framtidstro är en viktig ingrediens i bygget av ett modernt och konkurrenskraftigt . Väl fungerande storstäder är avgörande för att vi ska få tillväxt och fler jobb i hela landet. vill vi därför göra tillväxtskapande investeringar i våra största städer. Det handlar om att bygga järnvägar och kollektivtrafik, fler bostäder, viktiga klimatinvesteringar och en ordentlig upprustning av miljonprogramsområdena. råder stor bostadsbrist på många håll i . Människor har svårigheter att flytta dit där jobben och utbildningsplatserna finns. Det behövs en ny bostadspolitik som ger en större rörlighet på bostadsmarknaden och blandade bostadsområden. Alla människor, inte bara de med goda ekonomiska förutsättningar, ska ha möjlighet att leva i bra bostäder till rimliga kostnader i en stimulerande och trygg miljö. Då krävs att staten och kommunerna gemensamt tar ansvar för att det byggs fler bostäder. Den övergripande inriktningen av vår politik, som ovan beskrivits mycket kortfattat, ligger till grund för våra förslag om statsbudgetens inkomster och utgifter samt om utgifternas fördelning på utgiftsområden. Våra budgetförslag har i ett flertal avseenden en helt annan inriktning och andra prioriteringar än dem som regeringen fört fram i sin budgetproposition. För det nu aktuella utgiftsområdet 18 Samhällsplanering, bostadsförsörjning, byggande samt konsumentpolitik har vi föreslagit en ram som är större än regeringens förslag. Majoriteten i bestående av , , och har emellertid fastställt andra ekonomiska ramar för de olika utgiftsområdena och gör en annan beräkning av statens inkomster än vad som skulle bli fallet med våra förslag. Eftersom riksdagsmajoriteten i det första steget av budgetprocessen har gett budgetpolitiken en helt annan inriktning än den vi önskat, avstår vi nu från att delta i utskottets beslut och avge en reservation i fråga om anslagsfördelningen inom utgiftsområde 18. Vi vidhåller vår uppfattning och anser att anslagen inom utgiftsområde 18 borde ha utökats med sammanlagt och använts på det sätt som framgår av motion 2011/10:C352 av m.fl. (S). Förslaget innebär att ett nytt anslag inrättas och att satsas på att underlätta en grön upprustning av miljonprogrammets bostäder. Utgångspunkten är att statliga kreditgarantier ska kunna användas för att garantera lån även till underhåll och ombyggnader. I områden med särskilt svag socioekonomisk status, där det är svårt att höja hyrorna för de boende, ska staten på vissa villkor kunna subventionera lånegarantiavgiften. Vårt förslag innebär en garantiram på för verksamheten, vilken skulle kunna täcka lånebehovet vid upprustning av ca 60 000 lägenheter. Vi vill här också erinra om att den bostadspolitiska satsningen i vårt budgetalternativ även innefattar en nödvändig satsning på bostadsbyggande som inte behandlas i detta betänkande eftersom det påverkar statsbudgetens inkomstsida. Detta förslag, som har behandlats av finansutskottet, innebär att det ska införas en investeringsstimulans till byggande av studentbostäder och hyresrätter. Stimulansen bör ges enligt i princip den modell som tidigare fanns för byggande av mindre hyresrätter och studentbostäder i tillväxtområden. Den nya stimulansen bör dock inte begränsas till mindre lägenheter utan i stället riktas mot den lägenhetstyp som de enskilda kommunerna i sin bostadsförsörjningsplan anger att det råder brist på. Investeringsstimulansen bör liksom tidigare ges genom en skattekreditering som motsvarar skillnaden mellan den moms som fastighetsägaren betalat för projektet och ett belopp motsvarande en momssats på . Anslagsfördelningen inom utgiftsområde 18 , punkt 1 (MP) (MP) anför: har presenterat sitt alternativ till ekonomisk politik och budgetpolitik i budgetmotionen 2011/12:Fi241 Ansvar för framtiden och tillhörande kommittémotioner. I vår budgetmotion konstaterar vi att har fantastiska möjligheter att genom klimatsmarta investeringar skapa många nya arbetstillfällen, forma ett hållbart samhälle och bygga starkare . vision är ett förnybar energi, energieffektiva bostäder och snabba och punktliga järnvägstransporter. Den ekonomiska oron omkring oss gör det än viktigare att göra framtidsinvesteringar som både löser ekonomiska problem på kort sikt och miljöproblem långt in . Det osäkra ekonomiska läget i vår omvärld ökar trycket på alla politiska partier att tydliggöra vilka prioriteringar man gör för att bygga ekonomin stark även på . I det gröna alternativet till regeringens budgetförslag presenterar vi därför åtgärder för mer framtidstro och bättre fördelning av de gemensamma resurserna. För oss gröna är det självklart att göra effektiva statsfinansiella prioriteringar.