bet · GY01FiU27 · 2011-06-08 00:00:00 — Det har bäring på det ämne vi behandlar, även om just den grekiska krisen i hög grad har också andra orsaker och är självförvållad än vad gäller finanskrisen i stort.Vi diskuterar ett europeiskt ramverk för hantering av banker i kris. Vi gör det mot bakgrund av finanskrisen. Målet med ramverket är att bidra till att förhindra att nya kriser uppstår och att om de gör det hålla medborgaren i gemen och skattebetalaren skadeslös så långt det är möjligt.Varför drabbade finanskrisen oss? Den drabbade oss därför att ansvaret hade kopplats loss från risktagande och vinstmöjligheter. Vi kan inte i längden ha det så att medan vinsterna är en privatsak socialiseras förlusterna. Finanskrisen drabbade oss därför att finansmarknaderna har blivit alltmer integrerade och gränsöverskridande medan tillsynen har stannat i det nationella rummet. Den drabbade oss därför att tillsynen har varit otillräcklig och kraven på finansbolagen, bankerna och deras ägare har varit alltför svaga. Den drabbade oss därför att bank- och finanssektorn har tillåtits växa enskilda stater över huvudet om. Den drabbade oss därför att transparensen vad gäller tillgångar, risker och innehållet i så kallade finansiella instrument är dålig. Det är svårt att veta var osäkerheter och risker finns. Vi kan bara se på oss själva när vi diskuterar olika instrument i utskottet och dessa bokstavsförkortningar. Det är inte alldeles enkelt att hålla reda på vad som pågår. Det är naturligtvis en av orsakerna till att kriserna uppstår. När rädslan börjar gripa tag i marknaden och ingen riktigt säkert vet vad som pågår och var riskerna finns sprider den sig som en löpeld och riskerar att förlama hela marknaden. Det var precis vad som hände under finanskrisen. Alla satt still därför att ingen vågade och ingen visste var riskerna fanns.Kostnaden för de här bristerna i finanssystemet och i banksektorn betalas av alla, i mycket hög grad av den gemensamma sektorn, fast några betalar mycket mer än andra. Priset är växande arbetslöshet, social nedrustning, minskade investeringar i infrastruktur, utbildning och forskning. Priset betalas i form av drakoniska sparprogram och privatiseringar i , , och . Det är faktiskt så just , skulle jag vilja säga, att håller på att backa in . Det är ganska sorgligt.De politiska riskerna i det som sker är överhängande. Vi har redan sett en del obehagliga fenomen. Risken är nämligen att missnöjet växer och att reaktionära, nationalistiska strömningar tar över och får ökat politiskt stöd. Ja, risken är ytterst att samarbetet krackelerar ordentligt. Det får inte ske, för om vi inte har ett Europasamarbete som fungerar måste vi uppfinna det igen, enligt min uppfattning.Jodå - man kan säga att grekerna har i hög grad sig själva att skylla, om vi nu tar som är så aktuellt. Man måste ha koll på sina finanser. Intäkterna måste balansera utgifterna. Den som är i skuld är icke fri, som en partivän till mig en gång uttryckte det.Men vad gäller till exempel och är bilden betydligt mer komplicerad. hade innan krisen slog till lysande offentliga finanser. Vi minns alla resonemangen och bilderna av den keltiska tigern. Statsskulden var under kontroll, och det rådde balans mellan inkomster och utgifter. I det fallet och i många andra fall blir banksektorns och den privata sektorns ansvar mycket tydligare, men det är skattebetalarna och gemensam verksamhet som får betala krisen. Och en del får betala mycket mer än andra.Herr talman! Vi har i denna kammare redan beslutat om en del förslag som ska förhindra nya finanskriser och rätta till obalanser i det finansiella systemet. Och andra är på gång. Det handlar om skärpta krav på eget kapital. Det handlar om nya tillsynsmyndigheter och bättre tillsyn. Det handlar om att genomföra bättre stresstester för bankerna och så vidare. Det pågår ett arbete.Nu diskuteras alltså ett europeiskt ramverk för att göra det möjligt att avveckla banker i kris, se till att ägarna får betala och att skattebetalare så långt möjligt hålls skadeslösa.När vi för sedan hade en utfrågning, som finns redovisad i vårt utlåtande, med ansvarige kommissionären och företrädare för svenska myndigheter ställde jag frågan ungefär så här: Skulle den senaste finanskrisen ha kunnat förhindras om detta ramverk varit på plats redan när krisen började rulla i gång? Utan att jag åberopar enskilda svar vill jag nog tolka det ganska klart som att svaret var: Nej, det räcker inte.När det gäller den svenska synen på det här ramverket finns det en bred enighet i . Banker, stora som små, måste kunna avvecklas. Bankägare och kreditgivare måste stå för kostnaderna, inte skattebetalarna. Vi säger att förslaget till ramverk kan accepteras, men då med viktiga förändringar och tillägg. Enskilda länder måste kunna gå längre, till exempel när det gäller krav på kapitaltäckning. Diskussionen om hur en stor systemkris ska hanteras måste fortsätta. Vi är inte framme på långa vägar. Staten måste kunna ta över banker för . Det tycker inte kommissionen, men det tycker vi.Vi ser också en fara för att myndighetsroller och ägarroller blandas samman på ett olyckligt sätt när vi utgår från kommissionens förslag. Men ägarna har ansvaret, och måste ha ansvaret, tills staten tar över och driver banken. Ägande och ansvar måste följas åt.Utskottet gör också ett annat viktigt medskick till kommissionen, och till oss själva - om man nu kan göra medskick till sig själv, men det kan man väl.Det som hänt för ju tankarna till bilden om hur svansen viftar på hunden. Det är väl det vi ser. Det pågår alltså en internationell, och svensk, diskussion om enskilda bankkoncerners och banksystemens storlek i förhållande till enskilda länder och ekonomier. Det pågår en diskussion om gränsdragningar mellan olika finansiella verksamheter och om möjligheterna att dela upp banker. Det här är frågor som måste tas på största allvar. Diskussionen måste fortsätta. Vi är inte färdiga på långa vägar.Jag yrkar bifall till förslaget i utlåtandet. Men jag är säker på att vi återkommer till ämnet . (Applåder)I detta anförande instämde (V). när jag är ute i olika sammanhang och pratar om ekonomisk politik och finanskris brukar jag slänga ut en fråga för att de som lyssnar på mig inte ska somna. Jag frågar: Vet ni vad som hände ? Det vanligaste svaret är att gick i konkurs. Men så är inte fallet. Det hände någonting annat . i efterhand kan det verka lite märkligt - och har mött kritik - men det var då ändå ganska naturligt för de inblandade. Det som hände var att höjde sin styrränta till 4,75. gick i konkurs - och resten är historia.Herr talman! Mitt anförande handlar inte om utvärdering av penningpolitiken, utan jag vill bara med detta exempel visa hur snabbt allt gick de där veckorna och månaderna 2008.Finanskrisen slog till med kraft, och hade den skadat stora delar av den globala finansiella sektorn och fick snart stora återverkningar i den reala ekonomin. I EU spred sig finansiella problem över gränserna eftersom det finns ett stort ömsesidigt beroende mellan medlemsländerna. Vi ser fortfarande stora problem i många av länderna.Men minnet kan vara väldigt kort. verkar det som om en del svenska institutioner och banker faktiskt glömt lite av krisen och vad som orsakade den men också vad som gjorde att den fick så stora konsekvenser. Det är därför viktigt att vi som lagstiftare söker vägar för att möta nästa kris på ett bättre sätt. För nya finansiella kriser kommer. De har de gjort ända sedan det som hände med tulpanlökarna i . Jag tror att priset på en lök var uppe i 120 000. Det var en mycket övervärderad tillgång, med facit i hand - det tror jag att vi är överens om.Finanskriserna har däremot aldrig sett exakt likadana ut, även om det har funnits vissa gemensamma drag. Och precis som vi i kunde dra många lärdomar av 90-talskrisen som vi har haft nytta av nu kan vi också göra det i EU tillsammans.Finanskrisen avslöjade brister i krishanteringen på de europeiska finansmarknaderna. Därför är det så viktigt att vi gemensamt som lagstiftare ser över dessa brister och åtgärdar det som kan åtgärdas.Därför är jag glad att vi nu på ett gemensamt plan i EU på olika sätt, precis som var inne på, bygger förutsättningar för framtiden. ska vi vara noggranna med att vi verkligen har lagar och regler som reglerar på rätt sätt - man kan inte åtgärda allt.Men det finns uppenbart behov av nödvändiga förändringar för att göra finansmarknaderna sundare. Föregående talare var inne på ökat kapitaltäckningskrav, och det är ett sådant viktigt steg, eftersom en orsak till att krisen blev så allvarlig var just att banksystemet var kraftigt underkapitaliserat. Att få in mer sunt och friskt kapital i bankerna är nödvändigt.Herr talman! I det utlåtande som vi fattar beslut om ger finansutskottet ett utlåtande om ett meddelande från kommissionen om ett europeiskt ramverk för hantering av banker i kris. Detta är en del av ett större arbete som kommissionen har sjösatt.Jag måste först säga att jag är lite stolt över det arbete som vi i finansutskottet har gjort med att svara kommissionen. Jag vet inte om det är något nationellt parlament i EU som har arbetat så intensivt och lagt ned så mycket tid på ett meddelande.Vi bjöd in kommissionär . Han sade själv att det var första gången han var ute och talade om det här meddelandet. Vi hade en offentlig utfrågning den 14 april.Vi gjorde det för att vi - i alla fall sju av åtta av partier - tycker att det är viktigt att det finns ett ramverk för banker i kris, eftersom banker finns globalt och handlar över nationsgränser. I hälften av EU:s medlemsländer ägs hälften av bankerna av banker i ett annat land. Det finansiella systemet är tätt sammanflätat. Det är just därför, , som det faktiskt behövs ett gemensamt ramverk.Det betyder inte att det ska se exakt likadant ut i alla länder. Det är vi också tydliga med i svaret. Men det måste finnas vissa grundprinciper. Det måste finnas en minimiharmonisering, för att vi på ett effektivt sätt ska kunna hindra fallerande banker, både nationellt och över landsgränserna.Herr talman! Det övergripande målet med förslaget är att alla finansiella institut som har råkat i svårigheter ska kunna avvecklas utan att den finansiella stabiliteten riskeras och utan att skattebetalarna får stå för notan. Det är en oerhört viktig princip. Aktieägare och långivare ska veta att det inte är någon annan - staten och därmed skattebetalarna - som per automatik kommer att rädda en viktig bank. Det måste gå att avveckla, och det måste också gå att försätta i konkurs. Det är en viktig princip för att motverka överdrivet risktagande.För tids vinnande tänker jag inte gå igenom hela meddelandet och alla förslag. Det handlar i grunden om allt från förebyggande arbete och hur det kan se ut med bättre tillsyn till införande av rekonstruktions- och avvecklingsplaner, som jag tror är mycket bra för transparensen. Det finns förslag på hur tidiga åtgärder kan se ut. Det föreslås också åtgärder och befogenheter för avveckling och hur samordningen av den gränsöverskridande krishanteringen kan förbättras. Slutligen diskuteras hur kostnader för avveckling ska finansieras. Här föreslås det att det inrättas ett system med nationella fonder för stöd till bankavveckling, motsvarande de svenska stabilitetsfonderna.I betänkandet ger finansutskottet sin syn. Jag vill bara nämna några tydliga medskick som vi har gjort till kommissionen.Det första gäller en övergripande kritik mot att ramverket i första hand är inriktat på att hantera enskilda banker som hamnar i kris. Vi behöver ha en bredare diskussion om hur en systemkris ska mötas och ut. Därför skickar utskottet med detta i svaret.En annan invändning är att kommissionen föreslår att en tillsynsmyndighet i ett tidigt skede ska kunna utse en särskild förvaltare när en bank är i en kris. Den förvaltaren föreslås ha samma befogenheter som ledningen under maximalt ett år.Det tror vi, precis som tidigare talare var inne på, är både svårt och otydligt ur ett ägar- och ledningsperspektiv. Vem äger banken under den tiden? Vem har ansvaret om läget förvärras? Om en tillsynsmyndighet har utsett en förvaltare och det går sämre och sämre för banken, vem har då ansvaret? Därför säger vi nej till det.Något som vi tycker saknas helt i meddelandet och som vi tar upp i vårt svar är att vi förordar att det inom ramverket ska vara möjligt att tillföra kapital till en krisdrabbad bank och att tillfälligt ha ett statligt ägande, så att det inte skapas felaktiga incitament. Men det ska självfallet vara tillfälligt och inte , precis som vi gjorde i . Vi har ju positiva erfarenheter av detta. Ägandet har varit temporärt, och kostnader och kapitaltillskott har kunnat återvinnas. På det sättet har skattebetalarna inte behövt ta smällen.Herr talman! Detta är några av de medskick och tydliga inspel som finansutskottet gör till kommissionen. Jag vill med detta yrka bifall till utskottets förslag. Denna debatt handlar om ett europeiskt ramverk för hantering av banker i kris.Finanskrisen, som inleddes , satte fokus på att det finansiella systemet behöver reformeras för att bli mer effektivt, transparent och samordnat, för att därmed minska sannolikheten för nya finansiella kriser. Finanskrisen visade också på det stora ömsesidiga beroende som finns mellan medlemsländerna, på hur snabbt finansiella problem och en felaktig hantering kan sprida sig till andra länder och på hur lite vi de facto vet från början om dessa faktorer och vilka konsekvenser de kan tänkas få.Därför välkomnar jag att det nu införs ett ramverk för krishantering inom EU för att kunna motverka uppkomsten och mildra verkningarna av framtida finansiella kriser samt skydda de europeiska skattebetalarna från de kostnader som vanligtvis uppstår vid sådana kriser. Den gränsöverskridande bankverksamheten i är omfattande. hade de europeiska bankerna av sina totala banktillgångar utomlands, vilket kan jämföras med för nordamerikanska banker och för asiatiska banker.Ett viktigt skäl till att gränsöverskridande bankverksamhet har blivit särskilt vanlig i är att man har gjort ansträngningar för att förverkliga det långsiktiga målet om en gemensam marknad för finansiella tjänster. Det är i sig en mycket positiv och tillväxtfrämjande utveckling, men finanskrisen visade tydligt att övervakningen inte hade hållit jämna steg med den finansiella integrationen. Bankernas närvaro i flera jurisdiktioner skapade ett behov av ett samarbete mellan nationella myndigheter som ännu inte var tillräckligt etablerat. Det fattades helt enkelt en viktig pusselbit för att skapa långsiktiga förutsättningar och stabilitet. Detta gör ett gemensamt europeiskt regelsystem särskilt angeläget. Kommissionens förslag är en bra utgångspunkt för vidare diskussioner och förhandlingar. Men vissa mycket viktiga förändringar och tillägg måste komma till stånd framöver för att jag ska anse att ramverket är acceptabelt och tjänar sina syften. Jag tror att vi alla är överens om vikten av EU-gemensamma regler för att hantera banker i kris. Alla länder har dock olika villkor, myndighetsstrukturer och ramverk att ta hänsyn till. Att hitta en lösning som passar alla är knappast görligt. Därför anser jag och majoriteten i utskottet att det EU-gemensamma ramverket måste kunna kompletteras med verktyg, befogenheter och rutiner som passar det enskilda landet men inte finns med i kommissionens förslag till ramverk.För del vill vi till exempel att ett temporärt statligt ägande ska vara tillåtet och att det ska finnas möjligheter för staten att utfärda garantier och ge banker kapitaltillskott. Vår utgångspunkt är att om staten ska ta över ansvaret och administrationen av en bank så ska staten också ta över ägandet. Ansvar och ägande måste helt enkelt följas åt. På detta sätt säkerställs att en framtida värdetillväxt i det finansiella institutet tillfaller skattebetalarna och att de därmed får en rimlig ersättning för de risker som svenska skattebetalare tar. Tyvärr fick den synpunkten inte gehör hos kommissionär under den offentliga utfrågning i ärendet som ägde rum . I kommissionens ramverk föreslås att tillsynsmyndigheterna också ska kunna tillsätta en särskild administratör, som kan ta kontrollen i banken innan den uppfyller kraven för en ordnad avveckling. Men som jag ser det - och som också de svenska myndigheterna har framfört - bör det vara aktieägarnas och inte statens uppgift att vända skutan rätt. Det är först när aktieägarna inte klarar av detta som staten ska gripa in och en process för en ordnad avveckling kan börja. Med en särskild administratör blir gränsen mellan aktieägarnas och statens ansvar väldigt luddig. Ansvar och ägande följs därmed inte längre åt.Vidare fokuserar ramverket på enskilda banker i kris, men i en systemkris hotas hela banksystemet. Här finns det brister i förslaget. Kommissionens framtida arbete bör därför, enligt min och utskottets mening, fokusera mer på hur en systemkris kan hanteras. Det innefattar att man identifierar och föreslår verktyg, befogenheter och rutiner på såväl EU-nivå som nationell nivå som förstärker trovärdigheten och effektiviteten hos ramverket när det gäller att hantera en sådan situation. Kommissionen har en mycket ambitiös tidsplan för genomförandet av ramverket. kommer ett lagstiftningsförslag att läggas fram.Det är förvisso angeläget, menar jag, att ett effektivt ramverk finns på plats . Men det är minst lika viktigt att kommissionen tar god tid på sig för att noga analysera och bedöma effekterna av ramverket, eftersom det kommer att ha stor påverkan på de nationella marknaderna och den nationella lagstiftningen. Regelverket måste enligt min mening balanseras noga, så att banker och andra finansiella företag även kan driva och utveckla sin verksamhet på ett effektivt sätt.Finanskrisen och dess efterverkningar har resulterat i ett intensivt arbete världen över för att reformera det finansiella systemet och minska riskerna för nya finansiella kriser. Det handlar om allt från en förstärkt internationell struktur för finansiell stabilitet till bindande krav på kapitaltäckning och likviditet i banker. Det handlar även om att förstärka transparensen och legitimiteten för de internationella institutionerna, såsom IMF, så att de kan stå starka inför kommande kriser och problemhärdar i världsekonomin.För att stärka robustheten och transparensen i det finansiella systemet, i termer av exempelvis storlek och utlandsexponering, ska man få möjlighet att införa hårdare kapitaltäckningsregler i syfte att värna just stabiliteten. Det är jätteviktigt, tycker jag. Också majoriteten i tycker att det är viktigt att man ska få införa just strängare kapitaltäckningsregler.Vidare behöver de viktiga stresstesterna för banker i EU införas, där kraven varit alltför lågt ställda för att problem vid exempelvis eventuella skuldnedskrivningar ska kunna upptäckas och åtgärdas . Det behöver skärpas, så att vi kan få en bättre bild av förloppet hos en djup och utbredd finansiell kris. Tillsammans med ett effektivt, trovärdigt och transparent europeiskt ramverk för hantering av banker i kris tror jag att detta skulle borga för ett stabilt och långsiktigt hållbart finansiellt system.Jag yrkar därmed bifall till förslaget i utlåtandet. Ett gemensamt regelverk är viktigt för att minska ett överdrivet risktagande i den finansiella industrin, så kallad moral hazard. Ett ramverk för krishantering bör därför bygga på regler och principer som tydligt klargör att alla banker, oavsett om de är stora eller små, kan avvecklas. Hur det kan göras och att det är bankägarna och kreditgivarna som ska stå för kostnaderna, inte skattebetalarna, vilket till stor del var fallet under finanskrisen, skriver ett så gott som enigt utskott. Det är väldigt viktiga och bra utgångspunkter för det fortsatta arbetet kring finansiell reglering.Sverigedemokraterna har reserverat sig och har väl inte insett att kapitalet är internationellt och att man därför behöver ett internationellt samarbete. Men det är självklart också viktigt att ha minimiregler så att länder som vill kan gå före och reglera kapitalet i större utsträckning. Jag skulle vilja säga: hukar för verkligheten och vill inte skydda svenska medborgare.Finanskrisen var den största globala finanskrisen . var det kapitalistiska systemet hotat i grunden. Systemet räddades enbart genom att regeringar och centralbanker pumpade in ofattbara summor av skattebetalarnas pengar i banker och andra finansinstitut. Självklart var krisens orsaker både komplexa och sammanflätade, men det visade på betydande brister i det kapitalistiska systemet och dess nyliberala tillämpning. Framför allt visade sig den marknadsliberala tesen om effektiva marknader som fungerar bäst utan statlig reglering inte hålla mot verkligheten. Många har fått betala priset för de nyliberala härjningarna, och många borde stå vid en offentlig skampåle även här i . Det finns en hel del företrädare från Timbro och och en hel del borgerliga politiker som borde stå där och faktiskt be offentligt om ursäkt, för det finns en hel del att be om ursäkt för.Även om de åtgärder som regeringar och centralbanker vidtog förhindrade en total kollaps av världsekonomin blev följderna av finanskrisen förödande. Tillgångspriserna kollapsade, och många länder drabbades av djupa lågkonjunkturer med massarbetslöshet som följd. Och vi ser nu massiva demonstrationer runt om i olika länder. Det här tillsammans med de stora räddningspaketen för bankerna resulterade i betydande statsfinansiella problem. Vi kan nu se , , , , med flera som betalar ett väldigt högt pris. Från sida kan vi med tillfredsställelse se att flera av de åtgärder vi tidigare krävt nu diskuteras eller är på väg att genomföras inom ramen för EU eller i andra internationella organisationer.Det utlåtande som vi diskuterar här är ett steg i rätt riktning, och utskottets utlåtande är väldigt bra. Kommissionens förslag innefattar åtgärder inom områdena förebyggande och förberedande, tidigt ingripande, avveckling, samordning av gränsöverskridande krishantering och finansiering av avveckling. Kommissionen föreslår att medlemsländerna inrättar avvecklingsfonder liknande den svenska stabilitetsfonden.Men det saknas fortfarande konkreta förslag för att komma till rätta med det största problemet, vilket är att många banker är så stora och sammanflätade med övriga finansiella institutioner att de av statsmakterna inte kan tillåtas att gå i konkurs.De implicita statliga garantierna tillsammans med en del andra garantier, till exempel de statliga insättningsgarantierna, är en förklaring till att vissa bolag kunnat växa sig så stora att de blivit för stora för att tillåtas gå omkull. utgör de här garantierna den bärande bjälken i en incitamentsstruktur bland de stora finansiella företagen som var en av huvudorsakerna till finanskrisen. Implicita eller uttalade statliga garantier innebär en kraftig subvention av storbankernas upplåningskostnader. De innebär också en bättre kapitaltäckning. Garantierna innebär också att det inte finns någon större anledning för storbankernas kreditgivare att ta reda på bankernas finansiella situation. har uppskattat värdet på den brittiska implicita garantin till för de fem största brittiska bankerna , vilket är lika mycket som alla brittiska bankers samlade årsvinst före finanskrisen.Att bli en storbank måste vara världens bästa affärsidé. För när tiderna är goda gör man astronomiska vinster till följd av att det är en oligopolistisk marknadsstruktur, och är olyckan framme går staten in och garanterar med skattebetalarnas pengar och räddar bankerna. Vinsterna privatiseras, och förlusterna socialiseras.Incitamenten för olika finansiella institutioner att bli så stora att de blir för stora för att gå omkull är med andra ord mycket starka, och storbankernas garantier leder till att de tar högre risker i syfte att öka sina marknadsandelar.