· GY01JuU25 · 2011-06-08 13:17:20 — Man kan själv fundera över vilken upplevelse det skulle kunna bli för brottsoffret.Den andra något märkliga reservationen från handlar om att den individuellt utformade verkställighetsplanen, som vi säger ska finnas för alla unga som dömts till sluten ungdomsvård, för den dömde inte ska tas fram i dialog med den dömde. Vi menar precis tvärtom att det i största möjliga utsträckning är viktigt att komma överens om vad den dömde behöver göra för att livet efter avtjänat straff ska bli så bra som möjligt.Det är väl ingen som tror att det går att få en lika bra behandling eller en lika bra skolgång genom tvång som då den unge själv är motiverad att genomgå behandlingen och få en bra skolgång.Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på samtliga reservationer. Att det inte finns någon planering tycker jag naturligtvis är illa, men det var inte för att hålla med dig om det som jag begärde replik. Du nämnde att har sagt att fotboja har haft en positiv effekt. Det sade du i ditt anförande. Så är det inte, utan vad de har sagt är att det fungerar bättre på vuxna än på yngre när det gäller återfall. Det var nog ett slag i luften från din sida. Det finns ingen statistik som du kan ta fram för att visa att har sagt att det fungerar bra för unga - det finns inte.Är det inte bättre att bygga upp det som dessa ungdomar har saknat: positiva vettiga vuxna kontakter, vuxna som man kan prata med, som man kan planera med och som man kan få stöd och vård av? Det är väl bättre än en fotboja, för den kan man mig veterligen inte prata med.Varför inte i stället för fotboja lägga resurserna på det personliga omhändertagandet? Jag beklagar om inte lyssnade eller missuppfattade vad jag sade. Vad jag sade i mitt anförande var att Brå har utvärderat hur elektronisk övervakning fungerar inom kriminalvården. Där sitter inte de unga, så det är klart att det inte finns någon utvärdering av hur det fungerar på unga. Brå har gjort en utvärdering av hur det har fungerat inom kriminalvården. Det har visat ge positiva resultat, med mindre av återfall i brott för dem som har avtjänat sin tid med fotboja eller avslutat sin fängelsevistelse med fotboja.Med tanke på de positiva erfarenheter som finns inom kriminalvården vill vi ge de unga inom sluten ungdomsvård samma möjlighet. Det är precis vad det är - det är en möjlighet för de unga att vara ute, utanför det slutna vårdhemmet. Ert förslag innebär i praktiken att de unga ska sitta kvar inne på en sluten ungdomsvård, medan vi säger: Om de sköter sig kan de få komma ut, träffa sin familj och sina syskon och föräldrar utan att ha bevakning . De kan få komma ut med elektronisk övervakning. Det går att kontrollera att de befinner sig där de får befinna sig. Ni säger nej till det, och det innebär i praktiken att den unge kommer att sitta kvar inom sluten ungdomsvård. Vi vet att med färre vistelser utanför ungdomshemmen blir det fler återfall i brott. Att sitta kvar inom sluten ungdomsvård är inte ett alternativ som vi har sagt ska finnas. Vi säger: I stället för fotboja satsa på personer kring den unge. sade: Unga ska inte utsättas för bevakning . Men vad är fotbojan om inte bevakning ? Då är det väl bättre att ha personer kring sig som kan stötta och prata så att man kan gå vidare. Där förstår jag inte riktigt vad du menar. Det har gjorts försök i bland annat . De avslutades, för man nådde inte några förbättringar för de unga. Därför säger jag åter: Varför inte sätta hela styrkan på att skapa trygghet för de unga? Du tog upp att man ska få träffa föräldrar och så vidare. Ja, träffa föräldrar, träffa kamrater, träffa personer i samhället som kan stötta en på rätt väg. Man kan gå till en praktikplats där det finns personer som kan stötta upp och som känner till ens förehavanden tidigare. Det kan gälla att de unga vill gå en utbildning där man känner till dem och kan stötta upp dem på ett speciellt sätt.Jag ser ingen lösning över huvud taget. Jag ser bara en belastning och tycker att det är en kränkning att sätta på ett barn eller en ungdom en fotboja i stället för att satsa på personer runt omkring dem. Det är uppenbart att inte har läst propositionen, för det här är en möjlighet. Vi tvingar ingen ung som sitter på sluten ungdomsvård att ta på sig en fotboja, utan det är en möjlighet som de har, så påstå inte att vi tvingar på någon en fotboja.Det alternativ som lägger fram till att en unge till exempel skulle få 24 timmars frigång och få åka hem till sina föräldrar och syskon, kanske till en flickvän eller pojkvän, är att det ska finnas med två övervakare som ska kontrollera att personen befinner sig på rätt plats . Så skulle man kunna göra. Det blir väldigt dyrt - det är en sak, men brukar inte ha några problem med att finansiera allting med höjda skatter - men det är en annan debatt. Ursäkta mig, fru talman. Men jag tror faktiskt att den unge hellre väljer att ha en elektronisk övervakning, en fotboja, och kan umgås med speciellt flickvännen eller pojkvännen än att ha två övervakare med som ska kontrollera att man befinner sig på rätt plats.Det här är en möjlighet för den unge som jag är helt övertygad om att många som sitter på sluten ungdomsvård ser fram emot att kunna använda för att få befinna sig utanför den slutna ungdomsvården under kontrollerade former i större omfattning än . Vi vet att tack vare detta kommer vi att ha möjlighet att få ned antalet återfall i brott, och det är det som vi vill uppnå med detta förslag. Tack, , för en tydlig genomgång av både egna och andras förslag!Jag vill fråga om remissinstansernas inställning och hur man kan komma fram till så vitt skilda åsikter om provtagningsmetoderna.När det gäller elektronisk fotboja har ni en majoritet i utskottet och i kammaren, och det kommer att genomföras. Vi kommer att få se hur det här kommer att utvecklas. Det är möjligt att det blir så bra som både du och dina allianskamrater påstår.Men när det gäller provtagningsmetoderna vill jag lyfta fram den remissinstans som ska granska om vård- och behandlingsmetoder är förenliga med vetenskap och beprövad erfarenhet, nämligen . De avstyrker en användning av dessa metoder. De anser dessutom att metoden hårprov inte heller är vetenskapligt beprövad.Min fråga till är: Vad är det som gör att ni sitter inne med mer, bättre eller djupare kunskap än den instans som har till uppgift att titta på de här frågorna? Jag hälsar välkommen tillbaka till justitiedebatterna om han har saknat dem. Men jag förstår att han inte kan hänga med i alla ärenden eftersom han inte längre sitter i justitieutskottet. Svaret finns också i propositionen.Först och främst föreslår vi inte att man ska använda hårprov. Det fanns med i förslaget från början, men det finns inte med i förslaget , utan det vi vill införa är bara svett- och salivprov.Det stämmer att man inte kan använda svett- och salivprov för att till exempel i en domstol döma någon för att ha använt narkotika, för det är inte tillräckligt säkert. Däremot kan svett- och salivproven användas som ett sållningsinstrument. I stället för att först ta ett urinprov för att kontrollera någonting kan man ta ett svettprov och ett salivprov och då få svar på om man behöver ta ytterligare prov. Man kan alltså på det här sättet minska antalet urinprov. Jag antar att också håller med oss om att det måste vara betydligt mer integritetskränkande med ett urinprov än ett saliv- eller svettprov.Det är svaret på din fråga. I min fråga lyfte jag fram två delar. Det är naturligtvis välkommet att den ena delen är besvarad och att man inte ska använda sig av hårprov.Min andra fråga handlar om . De anför själva att de här metoderna inte är beprövade och inte kan användas generellt utan bara för sållning, precis som anförde. Men problemet här är ingången till frågan.Jag ska citera ur Statens institutionsstyrelses remissvar. De framför följande: "För provtagning krävs att man misstänker att den unge är påverkad av t.ex. alkohol eller narkotika. För att SiS ska kunna bedriva en ändamålsenlig vård är det viktigt att institutionerna hålls drogfria, och det kan uppkomma situationer inom verksamheten där man behöver kontrollera om en intagen är drogpåverkad utan att någon misstanke föreligger. Myndigheten har erfarit att det vid SiS institutioner, liksom inom , finns ett behov av en generell möjlighet till provtagning. Enligt SiS finns därför inte anledning att uppställa krav på misstanke för att provtagning ska få ske. "Sis har således själva för avsikt att minska på rättssäkerhetsgarantier, rättssäkerhetsgarantier som jag vet att håller väldigt högt, när de ska använda de nya metoderna som regeringen vill ge dem.Det här tycker inte vi från är acceptabelt, särskilt inte som regeringen faktiskt inte ens bemöter Sis påstående i vare sig propositionen eller i majoritetstexten i betänkandet. Det finns en uppenbar risk att Sis ser detta som ett godkännande från regeringens och sida att få använda de nya provtagningsmetoderna mer generöst än nu gällande metoder.Min fråga är: Vad tänker göra åt detta? Det räcker att läsa texten i förslaget till ändring i lagen om verkställighet av sluten ungdomsvård, 17 a §. Vi gör en enda ändring, förutom en redaktionell ändring. Det står att man har efter uppmaning att lämna blod-, urin- eller utandningsprov. lägger vi till saliv- eller svettprov. Vi ändrar inte reglerna alls för när proven får tas. De finns kvar precis som de har varit tidigare. Vi säger inte heller att ska använda svettprov eller salivprov, men de får möjligheten att göra det när de tycker att det passar bättre, till exempel för att minska antalet urinprov som är mycket mer integritetskränkande.Jag beklagar att , och Socialdemokraterna inte vill ge möjlighet att använda de mindre integritetskränkande proven, utan tycker att man ska fortsätta att använda urinprov. är det en efterlängtad lagändring som vi ska fatta beslut om.Vi som arbetar med de här frågorna och har mött många unga människor som har hamnat snett vet hur viktig en bra utslussning från den slutna ungdomsvården är. Återfallsstatistiken talar sitt tydliga språk.Visst kan det vara nedslående, men vi får inte glömma bort att när du har hamnat på ett Sishem är det lite av en vägs ände. Jag skulle nästan våga säga att dessa ungdomar är ungdomar som många nästan har gett upp hoppet om. Det är skrämmande, men det ligger tyvärr ett korn av sanning i det.De flesta ungdomar som jag har mött pratar om en tidig debut vad gäller både missbruk och brottslighet. I ryggsäcken finns oftast olika bokstavskombinationer, problem i skolan och problem därhemma, om det finns något hem att tala om. tänker jag att det vore konstigt om de inte hamnade där. Vad som förenar dem alla är att tiden har varit väldigt lång när ingenting har fungerat.Trots att ungdomarna har blivit dömda till sluten ungdomsvård är många av dem nöjda med att vara där de är. "Vad kul det är med skolan" och "skönt att få en ny chans" är inte sällan kommentarer som jag får på frågan hur det är att vara där.Sishemmen är en parentes men en väldigt viktig parentes. Tiden kan vara knapp, men det gäller här att lägga grunden för att bryta mycket destruktiva beteenden. Tiden på hemmet är strukturerat med många vuxna runt omkring. Det är tiden efter som är den stora utmaningen. Inte sällan står det kriminella gänget och väntar utanför.Fru talman! Precis som sade saknade en tredjedel av de placerade 2010 planering för tiden efter vistelsen. Det fanns ingen kontroll och inget stöd. Då kan man inte bli förvånad över att det går snett. Därför är det glädjande att vi nu säkerställer att alla ungdomar, oavsett vilken kommun de bor i, får hjälp och stöd hela vägen. En del ungdomar som jag mött har till och med oroat sig för att lämna hemmet, och en del vill inte lämna. Men ska stöd finnas hela vägen.Att vi är överens om att ett statligt ansvar säkerställer en bra utslussning och framtida planering är glädjande. Vem vill inte det? Vilka verktyg som ska användas är vi däremot inte överens om.Vänsterpartiet och har varit tydliga med att de inte gillar verktyget fotboja, eller lokator som man också kan säga. Det skulle kunna ses som ytterligare ett straff för de unga. Jag skulle säga att det är precis tvärtom. När jag träffade generaldirektören för Sis menade hon att det för det första är ett erbjudande och att det för det andra är ett verktyg som ger dem mod att göra fler saker. Hur stämplad blir man inte om man har två övervakare med sig på praktikplatsen? Och hur går det med den personliga utvecklingen när man ska stå på egna ben utan dessa två? Jag vet inte hur och resonerar, men jag skulle gärna vilja ha svar på dessa frågor.Samtliga rödgröna partier motsätter sig möjligheten att använda svett- och salivprov som sållningsprov. Att och har invändningar förvånar mig inte men att Socialdemokraterna har sällat sig till drogliberalism oroar mig. tar man urin- eller blodprov. Det är prov som är både omständliga och jobbiga. inför vi möjligheten att på ett betydligt mindre integritetskränkande sätt göra prov om man misstänker att den unge är drogpåverkad. För mig är det betydligt viktigare att säkerställa att den unga inte missbrukar än att ett sållningsprov visade sig vara fel. Tiden på institutionen är kort. För att kunna ta emot vård, behandling och utbildning är drogfrihet det mest grundläggande. Blir man inte drogfri här är risken stor att missbrukandet kommer att fortsätta, och nästa provtagning blir på betydligt tyngre anstalter.Här säger de rödgröna nej, och jag har så svårt att förstå det. Jag skulle vilja ha ytterligare svar. Jag riktar samma fråga till som gjorde. Har ni verkligen tänkt till när ni föreslår obligatoriska konfrontationer mellan brottsoffer och gärningsmän? Vi har något som kallas medling, det vill säga att gärningsmän och brottsoffer har möjlighet att mötas tillsammans med medlare. Detta är frivilligt och kallas medling, inte konfrontation. Hur tror ni att den unga kvinnan som blivit misshandlad upplever en ditpiskad gärningsman? Tror ni verkligen på allvar att det skulle hjälpa henne? Jag är fullständigt övertygad om att det skulle vara ytterligare en kränkning. Om det var obligatoriskt, skulle det också gälla brottsoffret? Tänk er att den våldtagna unga kvinnan som inte vill annat än komma undan från sin gärningsman tvingas möta sin förövare. Vems sida står ni på egentligen? Den frågan vill jag ha svar på.Fru talman! Jag vet vilken sida jag och Alliansen står på. Dagens beslut om en förbättrad utslussning från den slutna ungdomsvården möjliggör att fler unga människor kan bryta ett långvarigt destruktivt liv och få en omstart i livet som inte kantas av kriminalitet och missbruk. (Applåder)I detta anförande instämde , , och (alla M). Propositionen och betänkandet behandlar innehållet i den statliga ungdomsvården. Det ska bli starkare styrning och stöd och ökade chanser till återanpassning för unga som är dömda för i regel mycket grova brott. Vi talar om brott som begås när man är och där man endast vid extremt synnerliga skäl ska kunna dömas till annat än sluten ungdomsvård och bli satt i fängelse. Det här är där unga människor som begår fruktansvärda brott hamnar. Vi talar om mord, grova sexualbrott, grova rån och brutala misshandelsfall. Det blir i livet på mellan och då vi hoppas att dessa unga människor kommer på rätt köl och slutar förstöra livet för sig själv och andra.Tanken är att man inte ska blanda unga människor med redan så kallade förhärdade brottslingar. Man har en särskilt personalintensiv verksamhet i den slutna ungdomsvården. Fokus ligger på de ungas utsatthet och sårbarhet, dock utan att förringa det faktum att de har begått allvarliga brott och förstört livet för andra människor, kanske för alltid.Den bärande tanken är att man går från en stark yttre kontroll i början av sin påföljd till en alltmer egen inre kontroll. Man försöker bygga upp den unges självkänsla och respekt för sig själv och andra så att denne kan gå vidare i livet. Detta lyckas man med ganska bra ibland.Mina intryck från dessa institutioner är blandade. Man möter både unga som är i början och i slutet av verkställigheten. Hopp blandas med förtvivlan. En del unga människor säger: Jag sitter här, och du måste hata mig. Alla vill att jag ska dö.Andra känner att de har hittat sätt att kontrollera sitt destruktiva beteende och har förlikat sig med sina gärningar. De har gått vidare, kan blicka framåt och har börjat drömma och tänka positiva tankar.De som jobbar inom verksamheten vet att de kan göra bra saker för de unga och få dem i bättre skick. Men efter det avtjänade straffet kommer de hem, kanske till en dysfunktionell familj och kompisar som befinner sig i en miljö präglad av våld, meningslöshet och droger. Då är det, trots bättre inre kontroll, svårt att stå emot om man inte får stöttning.Propositionen och betänkandet har fokus på att vi bättre ska lagreglera den individuellt utformade verkställighetsplanen så att ungdomarna känner att de får en utslussning och stöd hela vägen, och det ska ske i samråd med . Andra konkreta åtgärder finns också med för att förbättra återanpassningen till ett liv utanför stängslet.Som framkommit i debatten ska elektronisk övervakning erbjudas som ett alternativ till en personalbevakad verksamhet. Den unge har krav på sig att sköta sig men är ensam. Den enda som vet var man befinner sig är den elektroniska övervakningen. Det kan både vara till stöd och hjälp.Vi talar om personer som är och som dömdes när de var . Första gången de får elektronisk övervakning är de . Det handlar alltså inte om barn, vilket och påstår.Detta är en möjlighet att öka chansen för unga att klara sig på egen hand utan att vi för den skull är naiva och släpper kontrollen. Dessa personer är i regel sköra i sin självkänsla och sitt självförtroende.Dessutom lyfter vi fram att sållningsproven ska bli mindre integritetskränkande. Det är uppenbart att ett urinprov är mycket mer integritetskränkande än ett salivprov. Det känns som om Socialdemokraterna, söker konflikt här. Man virrar bort sig i irrgångar och säger nej till det som skyddar de unga, ökar frihetsgraden och möjligheten till återanpassning och minskar graden av integritetskränkning vid kontroll av droganvändning.Det är helt självklart att ens integritet är inskränkt när man är inlåst. Man ska inte kunna använda droger. Då är all verksamhet och vartenda samtal med en vuxen individ helt bortkastade.Vidare innehåller förslaget en starkare reglering av proportionalitetsbedömningarna när det gäller tvångsanvändning. Det skrivs direkt in i lagen. Jag och vi från sida tycker att det är viktigt.Vi ser detta som ännu ett sätt att göra insatser för de unga människor som har det allra tuffast. Vi vet att tidiga och tydliga insatser är det viktigaste man kan göra så att de här unga människorna inte någonsin hamnar på ett statligt ungdomshem i ungdomsvården. Vi har vidtagit en hel del åtgärder. Som vi har pratat om tidigare i den här kammaren handlar det bland annat om att polisen ska utreda fler brott tidigare så att det blir en konsekvens. Tanken är att första brottet ska bli sista brottet.I regel är det så - det vet alla vi här och de flesta andra - att de ungdomar som vi nu pratar om på ungdomshemmen har begått kataloger av brott innan de hamnade där. Det är inte direkt några förstagångsbrottslingar, utan det är historier som är så tragiska att man knappt orkar läsa dem.Vi satsar på sociala insatsgrupper för att nu samla polis, socialtjänst, skola och alla andra intressenter för att möta de ungdomar som befinner sig i riskzonen, inte minst i gängmiljöer, för att bryta upp detta beteende innan de kommer in på ungdomshemmen.Vi har för inte så länge sedan stärkt föräldrarnas ansvar. Allting handlar ju om den eviga frågan: Hur kan människor skaffa en massa barn och sedan skita i dem? Hur är det möjligt? Hur gör vi för att markera att detta är ett starkt föräldraansvar? Vi kan göra mycket från skola, socialtjänst, polis och genom andra insatser. Men det är någonstans föräldrarna som måste in och bli nyckelspelare i barnens framtid - förhoppningsvis. Detta har vi alltså gjort.Samtidigt är vi från Alliansens sida tydliga med att vi jobbar med de breda sociala penslarna. Man måste möta barnfattigdomens alla ansikten. Det är en aktuell debatt - vad man gör för att möta detta. Vi pekar på arbete. Vi pekar på förbättringar i utbildningsväsendet. Vi pekar på förstärkningar för utsatta grupper i utanförskapsområdena. Vi tror att det är den stora vägen att gå för att fler unga människor ska komma rätt. Vi kan hålla på och räkna på vilken mobiltelefon man ska ha rätt till - om man nu över huvud taget ska ha rätt till någon - och kalla det för fattigdom eller inte. Men rätten att bli synliggjord, älskad och respekterad som ung människa har inte med någon plånbok att göra. Det handlar om vilka föräldrar som tar sitt ansvar oavsett om man har en god utbildning och en tuff vardag eller inte. Det handlar om helt andra saker än pengar.De breda sociala insatserna är alltså också centrala vid sidan av de riktade för att förebygga. Men om man väl hamnar i denna eländesmiljö och måste dömas - om man har mördat någon måste man ju dömas till ungdomsvård - handlar det om att man ska komma bättre ut. Det är vad de förslag som vi nu har diskuterat handlar om.Jag är mycket förvånad över de invändningar som finns i reservationerna från Socialdemokraterna, . Jag ska väl också säga att jag är extremt förvånad över invändningar. Det passerar knappt gränsen för stolleprov när man säger att man ska tvinga människor som är rejält misshandlade att träffa gärningsmannen. Jag har aldrig hört talas om något sådant tidigare.Fru talman! Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationerna.I detta anförande instämde (FP). Ett återkommande kriminalpolitiskt debattämne är hur samhället ska reagera på ungdomars brottslighet. menar att straffet ska vara både preventivt och rehabiliterande, det vill säga att påföljden ska vara avskräckande som den ska verka för att den unge inte återfaller i brottslighet.Att brottsutredningar kan hanteras snabbare är ett första steg, men det är också viktigt att den påföljd som dömda ungdomar får har fokus på vård och på att förändra den unges totala livssituation utifrån dennes personlighet, bakgrund och förutsättningar.Att de unga blir sedda och bemötta med respekt och inte i något avseende behandlas kränkande är grundförutsättningar för ett konstruktivt behandlingsarbete. Det är väl känt att övergången från ungdomsvård till ett liv i frihet är en kritisk period då risken för en ung person att återfalla i brott är mycket hög. Vi måste ge ungdomar stöd. Vi måste hjälpa dem att bryta den onda cirkeln så att de kan leva ett liv utan kriminalitet och droger efter frigivning.En viktig faktor för att bryta ungas brottsbana är att se till att de inte återfaller i brottslighet. Siffror från visar att av de ungdomar som döms till sluten ungdomsvård återfaller i brott på ungdomshemmen. En förklaring kan vara bristen på uppföljning. Siffror visar att var tredje ungdom saknar en individuell utslussningsplan. Det beror på vilken kommun ungdomarna bor i om vistelsen följs upp med nödvändig eftervård eller inte. Vi i alliansregeringen har sett detta problem och lägger nu fram förslag på hur verkställigheten ska kunna förbättras och hur man kan öka möjligheten till successiv utslussning under kontrollerade former.Alliansregeringen föreslår nu att det blir tydligare krav på individuell verkställighetsplan och att dess syfte är att under den senare delen verkligen på allvar fokusera på att förbereda för ett liv i frihet.Årsredovisningen från 2009 anger som sagt att cirka en tredjedel av de dömda inte hade en planerad utslussning efter frigivning. De flesta hade en upprättad behandlingsplan, men en fjärdedel nådde inte målen. Detta visar på behovet av tydligare uppföljning och kontroll.