bet · GY01KrU10 · 2011-05-18 00:00:00 — 2010/11:KrU10 och vissa andra kulturarvsfrågor och vissa andra kulturarvsfrågor I betänkandet behandlas proposition 2010/11:83 Tillträde till om kulturföremål som stulits eller förts ut olagligt. Inga motioner har väckts med anledning av propositionen. I propositionen föreslår regeringen att ska godkänna om kulturföremål som stulits eller förts ut olagligt. Vidare lämnas förslag på den lagstiftning som behövs för att ska uppfylla de åtaganden som ett tillträde till konventionen medför. Konventionen innehåller bestämmelser om att föremål som utgör kulturföremål i konventionens mening och som stulits eller förts ut ur en konventionsstat i strid med den statens utförselregler till skydd för kulturarvet ska återlämnas till den staten. Svensk lagstiftning uppfyller i stor utsträckning redan de krav som ställs upp i konventionen avseende stulna kulturföremål. I vissa avseenden krävs dock kompletterande bestämmelser. Med anledning av konventionens krav avseende kulturföremål som förts ut olagligt behöver särskilda bestämmelser tas in i svensk lagstiftning. De bestämmelser som behövs förs in i två nya kapitel i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. (kulturminneslagen). Lagändringarna föreslås träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Ett enigt utskott tillstyrker propositionens förslag. I promemorian behandlas även ett fyrtiotal motionsyrkanden om kulturmiljöfrågor samt museer och utställningar som väckts under den allmänna motionstiden . Med anledning av en motion om att stödja länsmuseernas arbete med att dokumentera och tillgängliggöra kulturarvet föreslår utskottet ett tillkännagivande till regeringen om att denna bör beakta sysselsättningsbehovet bland kulturarbetare såväl som behovet av fortsatta insatser inom museisektorn för att vårda och bevara kulturarvet. Övriga motionsyrkanden, däribland frågan om stöd till arkeologiska utgrävningar, stöd till världsarven, statlig förvaltning av vissa byggnadsminnen, visning av museiföremål och stöd till olika museer, avstyrks. I betänkandet finns fyra reservationer och två särskilda yttranden. Utskottets förslag till riksdagsbeslut a) av om kulturföremål som stulits eller förts ut olagligt, b) en förklaring enligt artikel 13.3 i konventionen om att rådets direktiv /7/EEG av om återlämnande av kulturföremål som olagligt förts bort från en medlemsstats territorium även fortsättningsvis ska tillämpas i förhållande till andra EES-stater i de fall direktivets och konventionens tillämpningsområden sammanfaller, c) en förklaring enligt artiklarna 16.1 och 16.2 i konventionen dels om att en begäran om återlämnande av kulturföremål och därmed sammanhängande frågor kan framställas direkt vid allmän domstol, dels om att i fråga om stulna kulturföremål en sådan framställan kan göras även hos . d) lag om ändring i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m., e) lag om ändring i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning. Därmed bifaller proposition 2010/11:83 punkterna 15. 2010/11:Kr231 av (M). 2010/11:Kr243 av m.fl. (M) yrkandena 1 och 2 samt 2010/11:Kr270 av och (båda FP) yrkandena 1 och 2. 2010/11:Kr246 av och (båda S). 2010/11:Kr248 av (S). 2010/11:Kr224 av (FP). Förvaltning av vissa byggnadsminnen 2010/11:Kr229 av Finn (M), 2010/11:Kr241 av (M), 2010/11:Kr293 av (S) och 2010/11:Kr309 av (M). 2010/11:Kr212 av (M). 2010/11:Kr276 av Skånberg (KD). 2010/11:Kr334 av Finn och (båda M). 2010/11:Kr300 av (S). 2010/11:Kr317 av och (båda M). 2010/11:Kr210 av (MP). ger som sin mening regeringen till känna att denna bör beakta sysselsättningsbehovet bland kulturarbetare såväl som behovet av fortsatta insatser inom museisektorn för att vårda och bevara kulturarvet. 2010/11:Kr262 av och (båda S). 2010/11:Kr331 av m.fl. (V) yrkande 5 och 2010/11:Kr338 av m.fl. (MP) yrkande 5. Reservation 1 (S, MP, V) 2010/11:Kr338 av m.fl. (MP) yrkande 6. Reservation 2 (MP) Statligt stöd till vissa museer och kulturcentrum 2010/11:Kr267 av och (båda M), 2010/11:Kr271 av m.fl. (FP), 2010/11:Kr277 av m.fl. (S), 2010/11:Kr290 av och (båda S), 2010/11:Kr308 av (S) och 2010/11:Kr330 av Finn (M). Forum för levande historia 2010/11:Kr211 av (M) och 2010/11:Kr302 av och (KD, C) yrkandena 14. 2010/11:Kr228 av (S). Reservation 3 (S) Departementsansvar för Forum för levande historia 2010/11:Kr219 av (M). 2010/11:Kr328 av (MP). Reservation 4 (MP) 2010/11:Kr230 av (FP) yrkandena 1 och 2. 2010/11:Kr209 av och (båda FP) yrkandena 1 och 2. 2010/11:Kr235 av (M) och 2010/11:Kr253 av och (båda S). 2010/11:Kr319 av m.fl. (S). Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (FP), (M), (S), (M), (S), (M), Per (S), (S), (C), (S), (M), (MP), (KD), (SD), (V) och (M). Unidroit är en vedertagen förkortning för pour l´Unification du Droit Privé eller . Motsvarande svenska benämning är privaträtten. Institutets huvuduppgift är att förbereda och utarbeta förslag till konventioner och enhetliga regler på privaträttens område. Organisationen är en s.k. mellanstatlig organisation, och verksamheten finansieras i huvudsak av medlemsstaterna genom årliga bidrag. hade organisationen 63 medlemsstater, bl.a. de nordiska länderna. om kulturföremål som stulits eller förts ut olagligt har utarbetats på initiativ under ledning av Unidroit. Konventionen innehåller allmänna rättsliga minimiregler för återlämnande av kulturföremål mellan konventionsstater. hade 31 stater tillträtt konventionen. Regeringen beslutade att ge en särskild utredare i uppdrag att utarbeta förslag till den lagstiftning som krävs för ett svenskt tillträde till om kulturföremål som stulits eller förts ut olagligt. Efter remissbehandling av utredningsbetänkandet tillträde till Unidroitkonvention om stulna eller olagligt utförda kulturföremål (SOU 2005:3) konstaterades det att remissinstanserna i huvudsak lämnat positiva synpunkter vad gällde ett svensk tillträde till konventionen. Från flera håll framfördes dock synpunkter på den lösning som utredaren föreslog med att föra in regeländringarna i kap. 6 i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. Detta kapitel behandlar olagligt bortförda kulturminnesföremål och är styrt av ett EU-direktiv. Att blanda direktivstyrda regler och konventionsstyrda regler i samma kapitel och i samma bilaga bedömdes leda till att reglerna blev svåröverskådliga. Mot den bakgrunden utarbetades en departementspromemoria, Nya kapitel i kulturminneslagen författningsändringar vid ett svenskt tillträde till om kulturföremål som stulits eller förts ut olagligt (Ds 2010:28). Promemorian bygger på det arbete som utredningen gjorde och de inkomna remissvaren på denna. Promemorian har remissbehandlats. Regeringen har inhämtat Lagrådets yttrande över lagförslagen och också i allt väsentligt följt Lagrådets förslag. Utskottets förslag i korthet godkänner av om kulturföremål som stulits eller förts ut olagligt. godkänner även förslagen om förklaringar samt antar lagförslagen i propositionen. Regeringen föreslår att godkänner av om kulturföremål som stulits eller förts ut olagligt (punkt 3). Regeringen framhåller att den olagliga handeln med kulturföremål har blivit mer omfattande och att ett ökat internationellt samarbete är nödvändigt om den illegala hanteringen av kulturföremål ska kunna hejdas. Ett viktigt steg i detta sammanhang är för del att ansluta sig till konventionen. Regeringen föreslår att godkänner en förklaring enligt artikel 13.3 i konventionen om att rådets direktiv /7/EEG av om återlämnande av kulturföremål som olagligen förts bort från en medlemsstats territorium även fortsättningsvis ska tillämpas i förhållande till andra EES-stater i de fall direktivets och konventionens tillämpningsområden sammanfaller (punkt 4). Konventionen ger möjlighet för de konventionsstater som är medlemsstater i organisationer för ekonomisk integration eller regionala enheter att anmäla att de i sina inbördes relationer avser att tillämpa de interna reglerna för dessa organisationer eller organ och att de inte mellan sig avser att tillämpa bestämmelserna i konventionen, när dess tillämpningsområde sammanfaller med tillämpningsområdet för de interna reglerna. Detta framgår av artikel 13.3. Detta innebär att för en EES-stat som också är konventionsstat gäller de direktivstyrda reglerna i stället för konventionens regler, när konventionens och direktivets tillämpningsområden sammanfaller. Vid sitt tillträde till konventionen måste emellertid EES-staten anmäla detta (artikel 15). bör, med hänsyn till medlemskapet i EU, göra en sådan anmälan, framhåller regeringen. Konventionens införlivande i svensk rätt Regeringen föreslår att konventionen ska införlivas i svensk rätt genom bestämmelser i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. (kulturminneslagen). Nödvändiga bestämmelser avseende återlämnande av kulturföremål som förs ut olagligt införs enligt regeringens förslag i ett nytt 7 kap. och i en ny bilaga till kulturminneslagen. Bestämmelser som behövs avseende återlämnande av stulna kulturföremål tas in i ett nytt 8 kap. i kulturminneslagen. bör därmed anta föreslaget till lag om ändring i kulturminneslagen (punkt 1). Regeringen pekar på att förslaget innebär att det vid svenskt tillträde till konventionen kommer att finnas två parallella system för återlämnande av kulturföremål som förts ut olagligt ur ett annat land. Det ena systemet bygger på EU-direktivet och gäller när ett föremål som omfattas av definitionen i 6 kap. 2 § första stycket kulturminneslagen förts ut olagligt ur en EES-stat. Detta regleras i 6 kap. kulturminneslagen. Det andra, nya systemet, bygger på konventionen och gäller dels när kulturföremålet förts ut olagligt ur en konventionsstat som inte är en EES-stat, dels när kulturföremålet förts ut olagligt ur en konventionsstat som är en EES-stat och föremålet inte omfattas av definitionen i 6 kap. 2 § första stycket. Det är angeläget att de två parallella systemen klart framgår av lagtexten. För att göra lagtexten överskådlig och lätt att tillämpa föreslås därför att de bestämmelser som grundar sig på konventionen införs i ett nytt 7 kap. i kulturminneslagen. Detta kapitel förses med en egen bilaga till kulturminneslagen. Den nya bilagan benämns bilaga 2. Den befintliga bilagan benämns i stället bilaga 1. Genom att skapa två olika kapitel för återlämnande av kulturföremål som förts ut olagligt underlättas tillämpningen av författningsbestämmelserna, understryker regeringen. Bestämmelser som behövs avseende återlämnande av stulna kulturföremål tas in i ett nytt 8 kap. i kulturminneslagen. Enligt regeringens förslag avses med kulturföremål vid tillämpningen av 7 och 8 kap. kulturminneslagen sådana föremål som är av betydelse för arkeologin, förhistorien, historien, litteraturen, konsten eller vetenskapen och som tillhör någon av de kategorier som anges i bilaga 2 till lagen. Anmälan om behörig domstol eller myndighet Regeringen föreslår att godkänner en förklaring enligt artiklarna 16.1 och 16.2 i konventionen dels om att en begäran om återlämnande av kulturföremål och därmed sammanhängande frågor kan framställas direkt vid allmän domstol, dels om att i fråga om stulna kulturföremål en sådan framställan kan göras även hos (punkt 5). Regeringen föreslår att lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning inte ska tillämpas vid frågor om återlämnande enligt 6 kap. och det föreslagna 7 kap. kulturminneslagen. bör därmed anta förslaget till lag om ändring i lagen om betalningsföreläggande och handräckning (punkt 2). Utskottet delar regeringens uppfattning att ett ökat internationellt samarbetet är nödvändigt om den illegala hanteringen av kulturföremål ska kunna hejdas. bör därmed godkänna om kulturföremål som stulits eller förts ut olagligt. Konventionen innehåller bestämmelser om att föremål som utgör kulturföremål i konventionens mening och som stulits eller förts ut ur en konventionsstat i strid med den statens utförselregler till skydd för kulturarvet ska återlämnas till den staten. Då medlemsstaterna i EU redan är bundna av ett direktiv bör även godkänna en förklaring enligt artikel 13.3 i konventionen om att rådets direktiv /7/EEG av om återlämnande av kulturföremål som olagligen förts bort från en medlemsstats territorium även fortsättningsvis ska tillämpas i förhållande till andra EES-stater i de fall direktivets och konventionens tillämpningsområden sammanfaller. Utskottet har inget att erinra mot regeringens förslag att konventionens införlivande i svensk rätt sker genom nya bestämmelser i kulturminneslagen. bör därmed anta regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. bör även godkänna en förklaring enligt artiklarna 16.1 och 16.2 i konventionen dels om att en begäran om återlämnande av kulturföremål och därmed sammanhängande frågor kan framställas direkt vid allmän domstol, dels om att i fråga om stulna kulturföremål en sådan framställan kan göras även hos . Slutligen tillstyrker utskottet regeringens förslag att lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning inte ska tillämpas vid frågor om återlämnande enligt 6 kap. och det föreslagna 7 kap. kulturminneslagen. bör därmed anta förslaget till lag om ändring i lagen om betalningsföreläggande och handräckning. Därmed bifaller utskottet förslagspunkterna 15 i propositionen. Motioner från allmänna motionstiden Utskottets förslag i korthet avslår en motion om arkeologiska utgrävningar med hänvisning till pågående beredning på området. Jämför särskilt yttrande 1 (SD). I motion Kr231 begär (M) ändrade regler för utgrävningskostnader. Motionären anser att reglerna öppnar för att det tummas på regelverken och försvårar upprätthållandet av ett livskraftigt näringsliv. Ett sunt näringsliv och bevarandet av fornlämningar utgör två viktiga fundament, historien och framtiden. En ekonomisk konflikt mellan dessa intressen bör undvikas. I lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. (kulturminneslagen) slås fast att det är en nationell angelägenhet att skydda och vårda vår kulturmiljö samt att ansvaret för detta delas av alla (1 kap. 1 § kulturminneslagen). Fasta fornlämningar och fornfynd är skyddade enligt 2 kap. i samma lag. Där framgår att det är förbjudet att utan tillstånd rubba, ta bort, gräva ut, täcka över eller genom bebyggelse, plantering eller på annat sätt ändra eller skada en fast fornlämning. Den som avser att göra ett ingrepp i en fast fornlämning som är känd ska samråda med . Långt ifrån alla fornlämningar är dock kända. Inför en exploatering kan besluta om en särskild utredning. Syftet med utredningen är att redovisa fornlämningsbeståndet inom det område som ska exploateras. Inför en prövning av en ansökan om tillstånd att rubba en fornlämning kan besluta om en förundersökning, dvs. en begränsad utgrävning av fornlämningen. Syftet är att få kunskap om fornlämningens omfattning och karaktär. kan slutligen lämna tillstånd till att ta bort en fornlämning. Det görs om fornlämningen medför hinder eller olägenhet som inte står i proportion till dess betydelse. Ett sådant tillstånd kan förenas med villkor om att en särskild undersökning ska göras för att dokumentera fornlämningen och ta till vara fornfynd. Enligt huvudregeln ska kostnaderna för en särskild utredning, förundersökning eller särskild undersökning betalas av arbetsföretaget (även kallat företagaren eller exploatören). Det finns dock vissa undantag från huvudregeln. Bland annat gäller att företagaren inte svarar för den kostnad som hänför sig till en fornlämning som inte tidigare är känd. Vidare finns viss möjlighet att få bidrag för arkeologiska undersökningar enligt förordningen (2010:1121) om bidrag till förvaltning av värdefulla kulturmiljöer. Enligt nu gällande bestämmelser ska i beslut om särskild utredning, förundersökning eller särskild undersökning ange vem som ska genomföra undersökningen eller utredningen. Utskottet har vid upprepade tillfällen behandlat motionsförslag som tagit upp intressekonflikten mellan skyddet av kulturminnen och behovet av utveckling av näringslivet (senast i bet. 2009/10:KrU8) och uttryckt viss förståelse för motionärernas tankar om att kulturminneslagens bestämmelser i vissa fall kan ha en hämmande effekt på en bygds utveckling. Utskottet har därvid framhållit att det är av stor betydelse att ta hänsyn till kulturmiljön, liksom givetvis till naturmiljön. ligger det inte i statens intresse att en bygds utveckling stoppas upp. Det är uppgift att utifrån en helhetssyn göra avvägningar mellan olika intressen och behov samt att ansvara för goda och trygga levnadsförhållanden och en långsiktigt god livsmiljö i regionen. Kulturminneslagen slår fast att ansvaret för att skydda och bevara vår kulturmiljö delas av alla. Det statliga ansvaret kommer till uttryck i bl.a. kulturminneslagens bestämmelser och genom möjligheterna till statligt bidrag. Utskottet vidhåller uppfattningen att kostnadsansvaret för undersökningar och utgrävningar bör åvila exploatören. Utskottet vill peka på att det i departementspromemorian Ökad konkurrens på det uppdragsarkeologiska området vissa ändringar i kulturminneslagen (Ds 2011:6) föreslås en ny ordning som innebär att företagaren (dvs. exploatören) ska efter det att har beslutat om en arkeologisk undersökning utse den som ska utföra undersökningen. Länsstyrelsernas nuvarande uppgift att utse utförare av arkeologiska undersökningar skulle således föras över till företagarna som får tydligare kontroll över och ansvar för processen. Enligt vad som anförs i promemorian kan länsstyrelserna därigenom lägga större fokus på att utforma tydliga beslut om arkeologiska undersökningar med tillhörande villkor som ställs på undersökningarna utifrån kriterier om vetenskapligt god kvalitet och att utveckla tillsynsverksamheten. Promemorian är remitterad. Remisstiden går ut . Utskottet vill vidare nämna att regeringen tillsatt en särskild utredare som ska se över lagstiftning och nationella mål på kulturmiljöområdet (dir. 2011:17). Utredaren ska kartlägga vilka intressekonflikter som kan finnas mellan skyddet och brukandet av kulturmiljön och analysera hur dessa eventuella konflikter kan överbryggas, och lämna sådana förslag till förändringar av lagstiftningen inom kulturmiljöområdet som syftar till att öka möjligheterna att leva i, bruka och utveckla kulturskyddade fastigheter och miljöer. Uppdraget ska redovisa . Utskottet anser att inte bör föregripa pågående beredning på området. Motion Kr231 (M) avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om ökat statligt stöd till fornlämningen och Lunds universitets historiska museums arbete med omhändertagande av fornfynden. Jämför särskilt yttrande 1 (SD). m.fl. (M) begär i motion Kr243 tillkännagivanden om dels Lunds universitets engagemang i i kommun (yrkande 1), dels fornlämningen i i kommun (yrkande 2). För att säkerställa att Lunds universitets historiska museum har de resurser som krävs för utgrävningar och för att ta hand om fynden från bör få ett särskilt uppdrag för detta, anser motionärerna. Vidare bör staten se över möjligheten att med olika medel ytterligare förstärka arbetet med de arkeologiska publika utgrävningarna, kunskaperna och fynden från . I motion Kr270 av och (båda FP) begärs stöd för utvecklingen av ett arkeologiskt center vid fyndplatsen i (yrkande 2). Motionärerna föreslår vidare att ska ha ett övergripande ansvar för arkeologi (yrkande 1). Motionärerna anser att måste ta ett nationellt ansvar och att Lunds universitets historiska museum bör tilldelas statligt stöd för sitt arbete med att omhänderta fornfynd. Fornlämningen i dateras till järnåldern (e.Kr.). De första utgrävningarna av området, som är på , gjordes . har mer än 20 000 fynd dokumenterats. Utgrävningarna har främst finansierats av arkeologiska institutionen vid och med stöd från Stiftelsen och andra . Fynden är placerade i Lunds universitets historiska museum, som är en del av . På museet har man en permanent utställning: och järnålder. har öronmärkta medel för att omhänderta fynden vid historiska museet. har tilldelats för detta ändamål på anslag inom utgiftsområde 16 Utbildning och universitetsforskning. Stiftarna var , och Lunds kommuner, , och . I styrelsen för stiftelsen ingår två vetenskapliga garanter i form av en representant från i län och en från . Av stadgarna för stiftelsen framgår att ändamålet är att främja arkeologisk, kulturhistorisk, museal och kulturell verksamhet i anslutning till fornlämningarna i . Med en sådan verksamhet förstås bl.a. arkeologiska undersökningar, information, utställningar, utbildning och andra aktiviteter som främjar fornhistorik forskning. Man beräknar att kunna inviga ett besökscenter . Här kan också nämnas att Lunds stifts prästlönetillgångar har skänkt mark till stiftelsen och att stiftelsen har fått flera donationer till stöd för sitt arbete. Kulturministern har i ett svar på en skriftlig fråga (2009/10:308) framhållit att projektet och den stiftelse som bildats för att driva projektet är ett mycket gott exempel på hur samverkan runt landets kulturarvsmiljöer kan ske. Utskottet, som delar kulturministerns uppfattning, konstaterar vidare att i beslutade om en fördelning av det statliga stödet till den regionala kulturverksamheten 2011 enligt den nya samverkansmodellen. Enligt beslutet erhåller Lunds universitets historiska museum och Arkeologiska Center , vilket i båda fallen innebär en uppräkning jämfört med föregående år. Motionerna Kr243 (M) och Kr270 (FP) avstyrks med hänvisning till det ovan anförda. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om att den nationella nivån bör ta initiativ till en dialog med den regionala och lokala nivån om hur de svenska världsarven bäst bevaras. och har ett generellt uppdrag att hantera frågan om världsarv. och (båda S) anför i motion Kr246 att flera av de svenska världsarven har svårt att synliggöra sig och saknar resurser för bevarande insatser. Motionärerna anser därför att den nationella nivån bör ta initiativ till en dialog med regionala och lokala aktörer om hur världsarven bäst bevaras och tas till vara för att stimulera besöksnäringen till som nation och till de regioner där världsarven finns. Förvaltningen av de objekt som har förts upp på sker i enlighet med den lagstiftning som gäller för annan fysisk miljö, främst (2010:900), och lagen (1988:950) om kulturminnen m.m. Det finns ingen speciell lagstiftning för världsarven. De flesta världsarven har s.k. förvaltningsråd som samordnar och planerar arbetet och i vilka berörd länsstyrelse och kommun, ägare, m.fl. intressenter kan ingå. Utskottet konstaterar att och har ett generellt uppdrag från regeringen att hantera frågan om världsarv. Deras roll är bl.a. att följa utvecklingen i världsarvsområdena och vid behov i första hand stödja länsstyrelserna. Arbetet med de svenska världsarven har samordnats och fördjupats ytterligare med fokus på förvaltningsfrågor och stöd till länsstyrelserna i deras samordningsarbete. Insatserna fokuseras på en helhetssyn för att bevara och utveckla kulturmiljöerna, och världsarven är exempel på kulturmiljöer där olika insatser samordnas. Utskottet vill vidare peka på att en ny förordning (2010:1121) om bidrag till förvaltning av värdefulla kulturmiljöer beslutades . Utskottet anser inte att något initiativ behövs med anledning av motion Kr246 (S). Utskottets förslag i korthet avslår en motion om underhållet av ringmur med hänvisning till det samtal som påbörjats om murens fortsatta förvaltningsformer. (S) begär i motion Kr248 ett tillkännagivande till regeringen om att det är viktigt att underhållet av ringmur ges långsiktiga och stabila förutsättningar för att muren ska kunna fortsätta att vara en del av ett viktigt kulturhistoriskt världsarv. ringmur ägs med undantag för tre torn av och förvaltas av . arbetar kontinuerligt för att bevara ringmuren i så ursprungligt skick som är möjligt för att den inte ska mista sitt kulturhistoriska värde. Utifrån den vårdplan som är upprättad planeras och beslutas vilka insatser och åtgärder som ska genomföras.