bet · GY01JuU11 · 2011-04-06 00:00:00 — I det regleringsbrev för länsstyrelserna som nämns ovan anges även att dessa ska främja och lämna stöd till insatser för att motverka hedersrelaterat våld och förtryck i enlighet med riktlinjer i regeringsbeslut J2007/2460/JÄM och i bilaga 2 till regleringsbrev för avseende länsstyrelserna. Stöd till insatser som syftar till att motverka att unga blir gifta mot sin vilja ingår i uppdraget. Länsstyrelserna ska samverka med och . i ansvarar för att samordna redovisningen av uppdraget. Uppdragets genomförande och kostnader ska redovisas i en delrapport till regeringen () . Regeringen har uppdragit åt att fördela medel till frivilligorganisationer som arbetar för att utveckla brottsofferverksamheten riktad till homosexuella, bisexuella och transpersoner som utsatts för våld i en nära relation. Medlen har bl.a. gått till olika former av utbildnings- och informationsinsatser samt anpassning av verksamheter. Uppdraget ska slutredovisas (skr. 2008/09:234 s. 38). ska enligt ett uppdrag som lämnats i myndighetens regleringsbrev 2011 fortsätta att stimulera utvecklingen av verksamhet för våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnar våld. Den kunskap som utvecklats ska målgruppsanpassas, spridas, följas upp och utvärderas. Myndigheten ska verka för att arbetar mer långsiktigt, strategiskt och evidensbaserat samt för förbättrad kvalitet och kompetens på området. Insatser inom hälso- och sjukvården ska också övervägas när det bedöms som lämpligt och relevant. Myndigheten ska genomföra en fortsatt samlad nationell tillsyn i enlighet med de nationella bedömningskriterierna som även omfattar andra genomförare av socialtjänst än kommunen samt hälso- och sjukvården. Myndigheten ska även regelbundet redovisa enskilda tillsynsärenden. Delredovisningar ska ske och och innehålla en uppdatering av arbetet samt en plan för hur arbetet ska genomföras framöver. Fonden fördelar medel till forskning och brottsofferinriktade projekt. Målsättningen är att få mer kunskap om brottsofferfrågor och att förbättra stödet till brottsoffer. har myndigheten i uppdrag att fördela medel till studier som ska syfta till att öka kunskapen om mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck och våld i samkönade relationer samt prostitution och människohandel för sexuella ändamål (prop. 2010/11:1 utg.omr. 4 s. 31 f.). årsredovisning visar på att genomströmningstiderna vad gäller vålds- och sexualbrott mot kvinnor har förkortats och antalet lagförda sådana brott har ökat. Nationellt centrum för kvinnofrid har utfärdat en rapport om Kvinnofridslinjens uppbyggnad och verksamhet (2009:1). Kvinnofridslinjen är en stödtelefon avsedd för den som utsatts för fysiskt, psykiskt eller sexuellt våld och närstående till den som utsatts för sådant våld. Linjen drivs av Nationellt centrum för kvinnofrid på uppdrag av regeringen. I rapporten anges att behovet av en kvinnofridslinje är stort. Nationellt centrum för kvinnofrid har även gjort en kartläggning av fristående universitets- och högskolekurser i ämnet mäns våld mot kvinnor och lämnat två delrapporter, en och en . Nationellt centrum för kvinnofrid har också upprättat en rapport om våld i samkönade relationer (2009:2) och en kunskaps- och forskningsöversikt vad gäller hedersrelaterat våld och förtryck (2010:1). I sitt svar på interpellation 2010/11:143 om utvärderingen av regeringens handlingsplan mot mäns våld mot kvinnor uttalade statsrådet att handlingsplanen i sig inte säger att den inte tar hänsyn till könsmaktsordningen, men att det begreppet inte är utgångspunkten för planen. Om så skulle vara fallet, skulle detta enligt statsrådet innebära att samhället bara ska agera och förebygga när kvinnor i heterosexuella relationer är våldsoffer, men att de här åtgärderna inte skulle vidtas när en kvinna blir misshandlad av sin kvinnliga partner, en man blir misshandlad av sin manliga partner eller, för den delen, en ung flicka i en familj med hederstraditioner förföljs och kanske misshandlas av flera individer i familjen. Könsmaktsordningen är en av de maktordningar som ska motverkas. Utskottet har tidigare avstyrkt motioner om att arbetet mot mäns våld mot kvinnor och barn ska utgå ifrån en könsmaktsförståelse (bet. 2009/10:JuU14 s. 11). Utskottet hänvisade till vad det sammansatta utskottet anfört vid behandlingen av handlingsplanen om användningen av begreppet könsmaktsförståelse. Det sammansatta utskottet hänvisade till integrations- och jämställdhetsministerns uttalande att regeringen valt att i handlingsplanen inte använda sig av begreppet könsmaktsordning, eftersom det finns många tolkningar av begreppet (bet. 2007/08:JuSoU1 s. 20). Vid beredningen av allmänna motioner behandlade utskottet även yrkanden om årliga redovisningar av samhällets insatser i arbetet mot våld mot kvinnor och övergrepp mot barn (bet. 2009/10:JuU14 s. 11). Utskottet anförde då att redovisning borde avvaktas samt att utvärderingen av regeringens handlingsplan borde inväntas. Utskottet har vid beredningen av motioner års allmänna motionstid behandlat ett yrkande om att ett handlingsprogram för stöd och hjälp åt hbt-personer som utsätts för partnervåld bör tas fram (bet. 2006/07:JuU10 s. 21). Utskottet uttalade då att hbt-personer som utsatts för brott i en nära relation självklart måste betraktas som brottsoffer och få motsvarande stöd och skydd som personer i olikkönade relationer i liknande situationer. Utskottet konstaterade också att flera andra åtgärder hade vidtagits eller var pågående för att öka rättstryggheten för hbt-personer. Utskottet avstyrkte motionen. Vid beredningen av allmänna motioner samt har liknande yrkanden behandlats (bet. 2008/09:JuU21 och bet. 2009/10:JuU14). Utskottet vidhöll då vid förenklad beredning sin tidigare inställning. Vid beredningen av allmänna motioner har utskottet behandlat ett yrkande om finansiering av brottsofferjouren för hbt-personer (bet. 2009/10:JuU14 s. 11). Utskottet avstyrkte yrkandet och hänvisade då till att socialutskottet i betänkande 2009/10:SoU1 behandlat regeringens förslag beträffande anslagen under utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg för (prop. 2009/10:1) och i samband med detta avstyrkt ett yrkande om anslag till brottsofferjouren för hbt-personer. Det sammansatta justitie- och socialutskottet avstyrkte motionsyrkanden om en nollvision för mäns våld mot kvinnor med motiveringen att insatserna i handlingsplanen först bör bli föremål för uppföljning innan uttalar sig om sådana principiella frågor (bet. 2007/08:JuSoU1 s. 21). Utskottet vidhöll denna inställning vid de förenklade beredningarna av allmänna motioner (bet. 2008/09:JuU21) och vid beredningen av allmänna motioner (bet. 2009/10:JuU14). Den handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer som regeringen lade fram 2007 och som det sammansatta justitie- och socialutskottet behandlade i betänkande 2007/08:JuSoU1 innebar en samlad strategi på området. Regeringen har i skrivelse 2009/10:234 redogjort för den särskilda jämställdhetssatsningen där bl.a. den ovannämnda handlingsplanen ingick. har lämnat en utvärdering av handlingsplanen Mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer (Brå rapport 2010:18). Utskottet kan nu konstatera att handlingsplanen lett fram till en varaktigt höjd ambitionsnivå på nationell, regional och lokal nivå i kampen mot våldet. Utskottet vill betona vikten av att det långsiktiga arbete som inletts fortsätter och integreras i rättsväsendets dagliga arbete. Utskottet ser inte skäl att ställa sig bakom ett initiativ med den innebörd som efterfrågas i motionerna Ju327 och Ju349. Vad gäller effekterna av handlingsplanen instämmer utskottet i Brottsförebyggande rådets bedömning (Brå rapport 2010:18, s. 7 f.) att det är rimligt att anta att det dröjer innan insatserna i planen kan få fullt genomslag och att eventuella minskningar kan ses först om . Utskottet instämmer i vad jämställdhetsministern uppgav vid interpellation 2010/11:143 om utvärderingen av handlingsplanen. Könsmaktsordningen är en ordning som ska motverkas, men den kan inte vara utgångspunkt för arbetet vad gäller våld i nära relationer. Vidare, som utskottet tidigare anfört, finns flera olika tolkningar av begreppet (bet. 2009/10:JuU14 s. 11). Utskottet vidhåller sin tidigare inställning och avstyrker motion Ju319 yrkande 1. Utskottet ser inte skäl att ställa sig bakom det initiativ angående hedersrelaterat våld och övergrepp mot barn och unga som efterfrågas i motion Ju272. Utskottet avstyrker även motion Ju287 yrkande 3. Utskottet konstaterar att ett av målen för regeringens arbete för jämställdhet är att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Utskottet anser att begäran i motion Ju287 yrkande 1 om en nollvision för mäns våld mot kvinnor i vart fall delvis får anses vara tillgodosedd med detta och avstyrker motionen. Vad gäller stöd och hjälp till våldsdrabbade hbt-personer vidhåller utskottet sin tidigare inställning och avstyrker motion Ju401 yrkande 9. Utskottet avstyrker även motion Ju401 yrkande 10 om långsiktig finansiering av de nationella brottsofferjourerna för hbt-personer. Ökad kompetens hos myndigheter att förebygga och utreda mäns våld mot kvinnor och barn Utskottets förslag i korthet avslår motioner om familjevåldsenheter och utbildningsprogram för hot- och riskbedömningar. Jämför reservationerna 11 (V) och 12 (MP, V). I motion Ju403 (V) yrkande 15 begärs det att familjevåldsenheter inrättas över hela landet. I samma motion yrkande 20 anförs det att regeringen bör ge i uppdrag att hos samtliga polismyndigheter genomföra ett nationellt utbildningsprogram när det gäller hot- och riskbedömningar i fall av våld i nära relationer. anger i sin rapport (2010:18, s. 21) att regeringens handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer (skr. 2007/08:39) bl.a. bidragit till en mer strukturerad hot- och riskbedömning inom polisen. I sin skrivelse med redovisning av den särskilda jämställdhetssatsningen (skr. 2009/10:324 s. 44) anger regeringen att den har bedömt det som angeläget att det arbete som bedriver för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer intensifieras ytterligare. Därför har regeringen uppdragit åt att i samråd med stärka kompetensen och kapaciteten på detta område. Syftet har varit att öka anmälningsbenägenheten och minska mörkertalet för denna typ av brottslighet samt att få fler av de anmälda brotten att gå vidare till åklagare och fällande dom. insatser har i huvudsak bestått i utbildning, lokalt utvecklingsarbete vid polismyndigheterna, informationsspridning till allmänheten samt utvecklingsarbete inom . Exempelvis har en handbok och utbildningsmaterial om brott i nära relationer tagits fram, inklusive fördjupningsmaterial om hedersrelaterad brottslighet. För att ytterligare höja kompetensen finns också en nationell vidareutbildning för utredare av brott mot kvinnor eller andra närstående samt för utredare av brott mot barn. Utbildningsmaterialet bygger på den handbok som tagits fram samt Brottsförebyggande rådets studie av polisens utredningar av våld mot kvinnor i nära relationer. har på uppdrag undersökt hur polisens utredningar ska kunna förbättras i syfte att klara upp fler anmälda brott mot kvinnor eller andra närstående. har även delat ut medel för att stimulera polismyndigheternas lokala utvecklingsarbeten och förbättra brottsofferkompetensen. Utvecklingsarbetena har bl.a. omfattat utbildning i frågor som särskilt rör homosexuella, bisexuella och transpersoner, utveckling av hot- och riskbedömningsinstrument, informationsspridning om brott i samkönade parrelationer samt informationsspridning på skolor om hedersrelaterad brottslighet och om barns och ungdomars rättigheter utifrån . har på olika sätt medverkat i arbete. Bland annat har medverkat i utbildning av ett hundratal handledare från landets polismyndigheter. Handledarnas uppdrag har varit att ta fram lokalt anpassade utbildningar för sina polismyndigheter. har också medverkat i polisens utbildningar på lokal nivå. Av redovisning av uppdraget framgår att genomslaget av utbildningsinsatserna har varit särskilt bra på de platser i landet där utbildningarna har varit omfattande. Kvalitetsförbättringar har kunnat noteras omgående efter utbildningen vad gäller såväl avrapporteringspromemorior som dokumentation av både förhör och skador. har ca 10 000 anställda inom polisen deltagit i utbildning. anför i sin rapport (2010:18, s. 19) att när det gäller polisens arbete kan förbättringar i sättet att arbeta med kvinnor som anmält att de utsatts för våld mätas på flera olika sätt. Ett är att undersöka om de kvinnor som är i behov av skyddsåtgärder får sådan hjälp i större utsträckning . För att belysa den första aspekten har gjort en särskild studie av polisens arbete med strukturerade hot- och riskbedömningar och skyddsåtgärder (Brå rapport 2010:20). Med strukturerade hot- och riskbedömningar avses sådana som bygger på vetenskapligt utvecklade instrument för riskanalys, t.ex. (Spousal Assault Risk Assessment). Av studien framgår att polisen gör strukturerade hot- och riskbedömningar i större utsträckning än före handlingsplanen, även om olika myndigheter kommit olika långt i användandet av dessa instrument. Däremot har inte arsenalen av skyddsåtgärder ökat i någon större utsträckning. Åtgärderna utgörs i huvudsak av att polisen hjälper kvinnan att ansöka om besöksförbud eller förser henne med en larmtelefon. Antalet kvinnor som beviljas besöksförbud har inte heller ökat under de år handlingsplanen avser. Av 2010:8 Inspektion av polismyndigheternas hantering av rutiner vid bl.a. riskanalyser framgår bl.a. följande. Polisen har använt sig av strukturerade bedömningar (checklistor) för att bedöma risken för framtida våld i parrelationer (), stalkning () och hot vid hedersrelaterade brott (Patriark). Utbildning i och de båda övriga checklistorna har genomförts vid de flesta polismyndigheterna. I många fall har inte utbildningen lett till att checklistorna har börjat användas i någon större omfattning i polismyndigheterna. Den kartläggning som inspektionsgruppen gjort visar att vid sju polismyndigheter används checklistorna regelbundet. I åtta polismyndigheter används inte checklistorna alls eller så används de i mycket liten omfattning, detta trots att det vid många polismyndigheter finns tjänsteföreskrifter eller andra styrdokument som anger att checklistorna ska användas. Regeringen anförde i budgetpropositionen (prop. 2006/07:1 utg.omr. 4 s. 28) att den avsåg att med befintlig verksamhet som förebild ta initiativ till att s.k. familjevåldsenheter inrättas i en sådan omfattning att de finns tillgängliga för hela befolkningen. I regleringsbrevet för polisorganisationen gav regeringen i uppdrag att efter samråd med säkerställa att det inom varje polismyndighet finns tillgång till kvalificerad kompetens att förebygga och utreda mäns våld mot kvinnor och våld riktat mot barn, t.ex. i form av särskilda s.k. familjevåldsenheter med ett nära samarbete med åklagare, socialtjänst m.fl. redovisade detta uppdrag i samband med årsredovisningen . På flera håll i landet har polis och åklagare inrättat särskilda utredningsenheter där polispersonal och åklagare är samlokaliserade. Med dessa verksamheter som förebild har familjevåldsenheter inrättats runt om i landet. finns sådana särskilda enheter som arbetar med familjevåld på ungefär hälften av landets polismyndigheter (enligt uppgift från polisens webbplats). När det gäller åklagarväsendet har man satsat på specialisering, och ärenden som rör ett flertal brottstyper handläggs av specialiståklagare eller åklagare med särskilda kunskaper och erfarenheter. Vid utskottets beredning av allmänna motioner behandlade utskottet ett yrkande om inrättande av familjevåldsenheter över hela landet (bet. 2006/07:JuU10 s. 22). Utskottet, som avstyrkte yrkandet, ställde sig då bakom regeringens initiativ i syfte att inrätta fler familjevåldsenheter och säkerställa rätt kompetens hos dem som utreder ärenden med brottsutsatta barn. Utskottet konstaterade att arbetet med dessa angelägna frågor inte bör föregripas. Utskottet vidhöll vid förenklad beredning denna inställning vid sin senare beredning av liknande motionsyrkanden (bet. 2008/09:JuU21 och bet. 2009/10:JuU14). Utskottet behandlade vid sin beredning av allmänna motioner ett yrkande om att de som arbetar med, eller annars i sitt yrkesliv kommer i kontakt med, frågor som rör våld mot kvinnor bör ges en kontinuerlig utbildning i sådana frågor (bet. 2009/10:JuU14 s. 13). Utskottet avstyrkte yrkandet med motiveringen att insatser görs för att utbilda dem som i sitt arbete har att bemöta våldsutsatta. Som framgår ovan har regeringen gett i uppdrag att intensifiera arbetet som rör brott i nära relationer. finns särskilda enheter som arbetar med dessa frågor, t.ex. familjevåldsenheter, på ungefär hälften av landets polismyndigheter. Utskottet ser positivt på denna verksamhet och förutsätter att utvecklingen fortsätter. Med det anförda anser utskottet att motion Ju403 yrkande 15 i vart fall delvis är tillgodosedd. Utskottet konstaterar att insatser görs för att utbilda poliser i hot- och riskbedömning. Utskottet utgår från att detta arbete kommer att få genomslag i polismyndigheternas arbete. Av Brottsförebyggande rådets rapport (2010:18, s. 21) framgår att regeringens handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer bidragit till en mer strukturerad hot- och riskbedömning inom polisen. Utskottet ser inte skäl att ställa sig bakom det initiativ som efterfrågas i motion Ju403 yrkande 20 och avstyrker yrkandet. Behandling av män som dömts för våld mot kvinnor Utskottets förslag i korthet avslår motioner om obligatoriska behandlingsprogram för män som begått vålds- och sexualbrott, forskning om mäns våld mot kvinnor och farmakologisk behandling. Jämför reservationerna 13 (MP) och 14 (S, V). I motion Ju319 yrkande 4 (MP) begärs det att Kriminalvården ska utveckla obligatoriska behandlingsprogram för män som begått vålds- och sexualbrott. I motion Ju340 (M) begärs det att ytterligare åtgärder ska vidtas för att minska återfallsfrekvensen bland våldtäktsdömda. I motion Ju354 (KD) begärs det att farmakologisk behandling i kombination med psykologisk och social terapi bör användas för att en dömd pedofil ska få villkorlig frigivning. I motion Ju332 yrkande 1 (S) anförs det att vid forskning om mäns våld mot kvinnor bör ett ökat fokus läggas på männens roll i fall av våld och övergrepp mot kvinnor. Regeringen anför i budgetpropositionen (prop. 2010/11:1 utg.omr. 4 s. 18) att som åtgärder vidtas för att skydda och stödja utsatta kvinnor och barn som bevittnat våld behöver insatser även riktas mot de män som gör sig skyldiga till dessa brott. Här har Kriminalvården ett ansvar. Programverksamhet för män som dömts för sexualbrott och våld mot kvinnor i nära relationer behöver utvärderas och utvecklas ytterligare i samarbete med andra huvudmän liksom arbetet med riskbedömning och utslussning. Kriminalvården arbetar med vetenskapligt kvalitetstestade programverksamheter för bl.a. sexualbrottsdömda och personer dömda för våld i nära relationer. Dessa program ska på vetenskaplig grund kunna påvisas ha effekt på risken för återfall i brott. Programmen syftar till förändrade attityder och beteenden, men det ingår även motivationshöjande moment i dem. Samtliga program ska granskas och godkännas av ett vetenskapligt råd, en ackrediteringspanel, för att säkerställa att programmen har vetenskapligt dokumenterade effekter på återfall i brott. har genomfört en uppföljning av Kriminalvårdens behandlingsprogram för män som dömts för våld i nära relationer. Uppföljningen har publicerats i en rapport (Rapporter från 2007/08:RFR9). Av rapporten framgår bl.a. att det vetenskapligt baserade och ackrediterade behandlingsprogrammet IDAP (Integrated Domestic Abuse Programme), som har använts inom kriminalvården , är föremål för en relativt snabb utbyggnad i landet. Inom finns vidare ett behandlingsprogram för sexualbrottsdömda män, Relation och samlevnad (). Regeringen har i ett beslut uppdragit åt Kriminalvården att genomföra en särskild satsning på åtgärder ägnade att öka insatserna för sexualbrottsdömda samt män som dömts för våld i nära relationer. En delredovisning av uppdraget lämnades till (dnr 2008-022650), och en slutredovisning ska lämnas . Av delredovisningen framgår att Kriminalvården genomfört en rad åtgärder. Bland annat har en riktad utbildning i programdelen brottsanalys för IDAP genomförts. Försöksverksamhet med tolk för sexualbrottsdömda klienter har genomförts, och brottsofferslussarbete har införts på sex anstalter med specialplatser för sexualbrottsdömda samt män dömda för partnervåld. Vidare nämns ökad säkerhet för våldsutsatta kvinnor och deras barn genom kartläggning av partnerkontaktarbetet i IDAP. Av 3 kap. 2 § första stycket fängelselagen (2010:610) som träder i kraft framgår att en intagen är skyldig att utföra eller delta i den sysselsättning som anvisas honom eller henne. Vidare framgår av tredje stycket i samma paragraf att en intagen inte får åläggas att underkasta sig behandling av medicinsk karaktär. I propositionen En ny fängelse- och häkteslagstiftning (prop. 2010/11:135) anför regeringen att sysselsättningsplikten omfattar såväl arbete i vanlig bemärkelse som deltagande i utbildning, brotts- och missbruksrelaterad programverksamhet och annan strukturerad verksamhet. Regeringen anför vidare att det inte alltid kan anses vara meningsfullt att ålägga en intagen skyldighet att delta i sådan brotts- och missbruksrelaterad programverksamhet som han eller hon saknar motivation för (s. 129). Det sammansatta justitie- och socialutskottet välkomnade de ökade insatser för sexualbrottsdömda samt män vilka dömts för våld i nära relationer som regeringen aviserade i handlingsplanen (bet. 2007/08:JuSoU1 s. 81 f.). Utskottet uttalade att i syfte att fler av de som dömts för sådan brottslighet som avses i handlingsplanen ska bli föremål för insatser krävs att programverksamheterna görs tillgängliga för en större krets av Kriminalvårdens klienter, bl.a. de med ett annat modersmål än svenska. Utskottet uttalade att man delade regeringens uppfattning att det är angeläget att programverksamheter som riktar sig till män som dömts för sexualbrott och för våld i nära relationer blir föremål för fortsatt utveckling samt att de metoder som används för riskbedömning av dessa klienter, och som bl.a. ligger till grund för beslut under verkställigheten, utvecklas vidare. Utskottet underströk att Kriminalvårdens uppdrag vad gäller programverksamhet endast omfattar dömda män. Vidare framhöll utskottet vikten av att män med kortare strafftider bereds möjlighet att genomgå behandling även om strafftiden är kortare än behandlingstiden. Utskottet underströk även betydelsen av att Kriminalvården och kommunerna samverkar så att samtliga män som dömts för våld i nära relationer kan erbjudas behandling. Det sammansatta utskottet avstyrkte i samband med detta motionsyrkanden om obligatoriska behandlingsprogram för män som dömts för vålds- och sexualbrott mot kvinnor. Utskottet har vid förenklad beredning av 2007 och allmänna motioner avstyrkt yrkanden om att Kriminalvården ska utveckla obligatoriska behandlingsprogram för män som begått vålds- och sexualbrott (bet. 2008/09:Ju21). Utskottet har vid beredning av allmänna motioner konstaterat att flera åtgärder vidtagits i syfte att minska återfallsfrekvensen bland våldtäktsdömda och avstyrkt bl.a. ett yrkande om att ytterligare åtgärder ska vidtas (bet. 2009/10:JuU14 s. 16). Det sammansatta utskottet avstyrkte ett yrkande om s.k. kemisk kastrering (bet. 2007/08:JuSoU1 s. 83). Utskottet har vid förenklad beredning av allmänna motioner (bet.