bet · GY01SkU20 · 2011-02-28 00:00:00 — ändrades reglerna om avdragsrätt för räntor i inkomstslaget näringsverksamhet i inkomstskattelagen (1999:1229) för att förhindra skatteplanering genom lån och förvärv inom en intressegemenskap (prop. 2008/09:65). Av propositionen framgår att regeringen avsåg att ge i uppdrag att följa upp den nya lagstiftningen, men även att göra en bredare kartläggning av förekomsten av ränteavdrag. I regleringsbrevet bedömde regeringen att man borde avvakta med en uppföljning av den nya lagstiftningen tills reglerna hunnit tillämpas vid en taxering. I avvaktan på en sådan uppföljning har haft i uppdrag att göra en bredare kartläggning av förekomsten av ränteavdrag. har i en skrivelse behandlat frågan hur reglerna om begränsning i avdragsrätten för ränta på vissa skulder samt skatteflyktslagen ska tillämpas i två typfall som berör och regelsystem. I regleringsbrevet ges i uppdrag att följa upp tillämpningen av ränteavdragsbegränsningsreglerna, bl.a. mot bakgrund av erfarenheterna av taxering. ska analysera om de nya ränteavdragsbegränsningarna förebygger skatteplanering med ränteavdrag på avsett sätt. Denna analys ska särskilt uppmärksamma om nya metoder för att kringgå lagstiftningen har använts sedan räntevdragsbegränsningsreglerna har trätt i kraft. Vidare ska undersöka om möjligheterna att tillämpa skatteflyktslagen har förbättras genom reglerna om ränteavdragsbegränsningar. ges även i uppdrag att fortsätta arbetet med den kartläggning av förekomsten av ränteavdrag som har gjorts . Den innefattar bl.a. frågan huruvida skatteplanering vid t.ex. externa förvärv eller externa lån utgör ett allvarligt hot mot den svenska bolagsskattebasen. Uppdraget ska redovisas till . Om bedömer att det är lämpligt ska en eller flera delrapporter lämnas före detta datum. I motion Sk263 yrkande 1 av m.fl. (V) anförs att återigen har slagit larm om den omfattande skatteplanering som riskkapitalbolag helt lagligt kan göra med hjälp av de svenska ränteavdragen. Förra gången slog larm om de s.k. räntesnurrorna var . Då gällde det möjligheten att genom interna lån i bolag skapa ränteavdrag i mångmiljardklassen, ett skatteupplägg som sedermera beslutade att förbjuda. Skatteflyktslagen bör ses över i syfte att förhindra framtida skatteupplägg. En översyn bör vara inriktad på att säkra skatteflyktslagen som ett effektivt instrument i arbete med att förhindra upplägg som inte är affärsmässigt motiverade och enbart görs i syfte att kringgå svensk skattelagstiftning. I motion Sk410 av och (M) anförs att den praktiska konsekvensen av skatteflyktslagen är att en person som enkelt uttryckt utnyttjar kryphål i skattelagstiftningen kan dömas för att ha brutit mot hur lagstiftaren tänkt att lagen ska tillämpas. Detta strider mot alla rättsliga principer. Lagstiftaren bör rimligen uttrycka lagens syfte i skrift författas och om så inte skett bör lagen skrivas om så att godtyckliga tolkningar av lagstiftarens intentioner stoppas. När det gäller räntesnurrorna har i uppdrag att analysera om de nya ränteavdragsbegränsningarna förebygger skatteplanering med ränteavdrag på avsett sätt. Denna analys ska särskilt uppmärksamma om nya metoder för att kringgå lagstiftningen har använts sedan räntevdragsbegränsningsreglerna har trätt i kraft. Vidare ska undersöka om möjligheterna att tillämpa skatteflyktslagen har förbättrats genom reglerna om ränteavdragsbegränsningar. fortsätter också sin kartläggning av förekomsten av ränteavdrag i syfte att belysa frågan huruvida skatteplanering vid externa förvärv eller externa lån utgör ett allvarligt hot mot den svenska bolagsskattebasen. Utskottet anser, nu liksom tidigare (jämför bet. 2009/10:SkU30), att det finns anledning att överväga frågan om det är möjligt att avskaffa skatteflyktslagen. Som utskottet tidigare framhållit kräver en sådan åtgärd en noggrann och ingående beredning. Frågor om skatteflyktslagens tillämplighet utgör ett vanligt inslag vid domstolarnas prövning av olika former av avancerade skatteupplägg, och lagen har sannolikt också en preventiv effekt i sådana sammanhang. En förutsättning för ett avskaffande torde vara att möjligheten att motverka nya avancerade skatteupplägg inte försämras som lagstiftningen ska vara tydlig för berörda företag. Mot denna bakgrund ser utskottet det som en fördel om arbetet med att motverka nya upplägg kan inriktas på konkreta lösningar som är tydliga för de berörda företagen i stället för en generell utbyggnad av skatteflyktslagens tillämpningsområde. Utskottet avstyrker därför förslaget om en översyn av skatteflyktslagen och är inte heller berett att nu tillstyrka ett tillkännagivande om att lagen strider mot alla principer och bör avskaffas. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna Sk263 yrkande 1 och Sk410. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslaget om en översyn av reglerna om tredjemansrevision i syfte att ytterligare stärka rättssäkerheten. En tidigare möjlighet till revision av tredjeman togs bort . Som skäl angavs bl.a. att tredjemanskontroll visserligen är ett oumbärligt instrument i skattekontrollen, men att det i allmänhet inte är nödvändigt att revidera en hel verksamhet för att få fram de relevanta uppgifterna. En åtgärd som innebär att hela verksamheten revideras ansågs vara mer omfattande än nödvändigt (prop. 1993/94:151 s. 90 f.). Tredjemansrevisionen ersattes därför av en möjlighet att förelägga tredjeman att komma in med uppgifter. Möjligheten att genomföra tredjemansrevision återinfördes (prop. 1996/97:100, bet. 1996/97:SkU23). får enligt 3 kap. 8 § taxeringslagen besluta om taxeringsrevision också för att skaffa uppgifter av betydelse för att kontrollera att deklarationsskyldighet och annan uppgiftsskyldighet fullgjorts riktigt och fullständigt av någon annan än den som revideras. har vidare rätt att förelägga tredjeman att lämna uppgifter om enskild skattskyldig enligt 17 kap. 4 § lagen om skattedeklarationer och kontrolluppgifter, s.k. tredjemansföreläggande. Proportionalitetsprincipen är en allmän rättsprincip som gäller utan särskilt lagstöd och ska därför beaktas när fattar beslut. Det innebär att beslut om kontroll, tvång och sanktioner m.m. ska föregås av en proportionalitetsavvägning. Ett omfattande tredjemansföreläggande som avser uppgifter om hundratals personer bör t.ex. föregås av en noggrann proportionalitetsavvägning medan någon sådan avvägning knappast behöver göras alls innan en tjänsteman förelägger den som inte fullgjort sin deklarationsskyldighet att göra det. I motion Sk363 av (C) anförs att har rätt att förelägga kreditinstitut att lämna uppgifter om en enskild skattskyldig och att mycket intima detaljer kan utläsas på ett kontoutdrag om en privatpersons privatliv. Därför bör använda möjligheten till föreläggande mot kreditinstitut med yttersta sparsamhet och med strikt iakttagande av proportionalitetsprincipen. Regeringen bör se över problematiken kring dessa förelägganden och föreslå eventuella åtgärder och lagändringar för att stärka rättssäkerheten för den enskilde. har i sitt slutbetänkande (SOU 2009:58) lagt fram förslag om en ny skatteförfarandelag som på flera sätt stärker integriteten och rättssäkerheten för medborgarna, och regeringen har beslutat om en lagrådsremiss med anledning av de förslag som lagts fram av utredningen. I lagrådsremissen föreslår regeringen att de nuvarande bestämmelserna om tredjemansrevision förs över till skatteförfarandelagen. anförs att utformningen av bestämmelserna bör utredas i syfte att ytterligare stärka rättssäkerheten. Eftersom regeringen aviserat att utformningen av dessa bestämmelser ska utredas i syfte att ytterligare stärka rättssäkerheten finns det enligt utskottets mening inte någon anledning att rikta ett tillkännagivande till regeringen med begärt innehåll. Utskottet avstyrker därför motion Sk363. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslaget om att skattenämnderna ska vara kvar tills vidare. Jämför reservation 4 (S). I motion Sk295 av och (S) anförs att skattenämnderna bör vara kvar tills vidare. Det behövs en djupare utvärdering av deras verksamhet och en bredare diskussion om förtroendevaldas inflytande i den statliga förvaltningen. Tas skattenämnderna bort försvinner en kontaktyta på lokal nivå mellan myndigheten och samhället i övrigt. Kanske ska skattenämnderna bort, men då först efter en livlig offentlig debatt. har bl.a. haft i uppgift att överväga om lekmannainflytandet i verksamhet bäst löses genom nuvarande skattenämnder eller om det finns andra mer effektiva sätt för insyn och medverkan. I sitt slutbetänkande (SOU 2009:58) föreslår utredningen att Skattenämnderna avskaffas. Allmänhetens behov av inflytande och insyn i verksamhet ska tillgodoses genom informella organ som t.ex. och regionala företagsråd. Beslut i ärenden som tidigare fattats av en skattenämnd ska i fortsättningen fattas av tjänstemän. Ett omprövningsärende ska normalt avgöras av en särskilt kvalificerad beslutsfattare som inte har prövat ärendet. Regeringen har beslutat om en lagrådsremiss med anledning av de förslag som lagts fram av . I lagrådsremissen föreslås att skattenämnderna avskaffas. En proposition kommer att avlämnas . Utskottet är inte berett att nu ta ställning i denna fråga utan anser att regeringens förslag bör avvaktas. Utskottet avstyrker motionen. Registreringsnummer för enskild firma Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslaget om ett särskilt organisationsnummer för egenföretagare. Enskilda näringsidkare använder personnumret som identitetsbeteckning på den verksamhet som bedrivs. Registreringsnumret för mervärdesskatt är konstruerat utifrån person- eller organisationsnumret med vissa tillägg. En skattskyldig ska ange sitt registreringsnummer till mervärdesskatt på fakturor och jämförliga handlingar. Andra företagsformer såsom aktiebolag och handelsbolag tilldelas särskilda organisationsnummer som inte är identiska med ägarens personnummer. Ett förslag om att tilldela näringsidkare ett särskilt företagarnummer lades fram i betänkandet Personnummer Integritet och effektivitet (SOU 1994:63). Ett sådant företagarnummer skulle enligt utredningsförslaget kunna användas i stället för personnummer i olika sammanhang, t.ex. i faktura som utfärdas enligt mervärdesskattebestämmelserna. förslag fick delvis ett kraftigt negativt remissutfall, och regeringen lade aldrig fram något förslag på grundval av utredningsbetänkandet (se prop. 1994/95:100 bil. 3.1 s. 91). I motion Sk355 av (S) anförs att många företagare inte gillar att personnumret används för att identifiera den verksamhet som de bedriver under egen firma. Att en företagare valt att ta ett personligt ansvar för sin verksamhet ska inte behöva innebära att företagaren tvingas skylta med sitt personnummer på fakturor och kvitton. Det kan inte vara alltför svårt att ändra detta förfarande för att skydda de små enskilda firmornas intresse och identitet. Det är önskvärt att egenföretagare får ett särskilt organisationsnummer av . Utskottet vill erinra om att ett liknande förslag har presenterats i ett utredningsbetänkande som dock, efter negativt remissutfall, inte ledde fram till någon proposition. Invändningarna gick i huvudsak ut på att integritetsaspekterna och klagomålen över personnummeranvändningen i detta sammanhang överdrivits, att ett system med dubbellagring av identiteter skulle ställa sig kostsamt och krångligt både att införa och hålla i drift samt att även andra register skulle påverkas. Dessa invändningar är alltjämt relevanta. Det bör också framhållas att användningen av ett personneutralt nummer inte utgör någon garanti för att den som bedriver näringsverksamhet under enskild firma kan förbli anonym. Kopplingen mellan ett neutralt organisationsnummer och personnumret kommer att behöva redovisas i många olika sammanhang, inte bara vid kontakter med myndigheter, utan också gentemot banker, viktiga kunder, leverantörer m.fl. Detta gör att uppgiften om vem som står bakom en firma knappast kommer att kunna döljas. Utskottet är inte berett att tillstyrka att näringsidkare får använda ett särskilt organisationsnummer vid registrering av enskild firma och avstyrker därför motionen. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslagen om folkbokföring vid särskilt boende och delårsboende samt krav på samtycke från fastighetsägaren. avslår även ett motionsförslag om socken som minsta geografiska enhet i folkbokföringen. Folkbokföring innebär fastställande av en persons bosättning samt registrering av uppgifter om identitet, familj och andra förhållanden som enligt lagen (2001:182) om behandling av personuppgifter i folkbokföringsverksamhet får förekomma i folkbokföringsdatabasen. Hit hör uppgift om civilstånd, make, barn, föräldrar, vårdnadshavare och annan person som den registrerade har samband med inom folkbokföringen och uppgift om motsvarande samband som är grundat på adoption. Som civilstånd registreras i folkbokföringen ogift, gift, registrerad partner, skild, skild partner, änka/änkling eller efterlevande partner. har haft i uppdrag att göra en allmän översyn av folkbokföringslagen (1991:481) och har avlämnat sitt slutbetänkande Folkbokföringen (SOU 2009:75). I motion Sk217 av (FP) anförs att det kan vara problem med att få rättelse i folkbokföringen när en främmande person skrivit sig på den egna adressen. Ofta är det också förenat med ganska stora kostnader i både tid och pengar. Det borde inte vara möjligt att skriva sig hos en annan person utan hans eller hennes samtycke. Regeringen bör återkomma till med förslag till ändring av lagen så att ingen kan skriva sig hos en annan person utan hans eller hennes samtycke. I motion Sk374 av (M) anförs att församlingen är det minsta geografiska området inom folkbokföringen och att socken och församling länge utgjorde i stort sett samma geografiska område. När församlingsindelningen nu förändras i snabb takt kan den urgamla enheten socken fylla uppgiften att vara stabil över tiden. Det finns således goda skäl för att den vid sidan av fastighet minsta geografiska enheten i folkbokföring och fastighetsregister bör vara socken, inte församling. I motion Sk419 av (M) anförs att den som bor på kommunalt särskilt boende bör få en möjlighet att behålla sin folkbokföring. För livskamrater kan det vara påfrestande nog att inte längre kunna leva tillsammans när vårdbehovet för den ene maken blivit alltför stort och särskilt boende för en av makarna krävs. Ett sådant undantag från folkbokföringslagen bör inte påverka rätten till bostadstillägg och andra understöd. I motion C311 yrkande 27 av (KD) anförs att undersökningar visar att allt fler väljer att bo mer eller mindre permanent på mer än en plats. Fritidshus används ofta under stora delar av året på ett sätt som kan jämföras med permanentboende. Det behövs därför en utredning som kan göra en bred översyn av möjligheter och svårigheter med bosättning på mer än en ort. Exempelvis bör möjligheten att kunna vara folkbokförd i mer än en kommun utredas. har en utredningsskyldighet i folkbokföringsärenden och ett allmänt ansvar för att register o.d. är så korrekta som möjligt. kan självmant ta upp en persons folkbokföring till prövning. Ofta torde detta ske sedan någon annan myndighet upplyst skattemyndigheten exempelvis om att en person använder en annan adress än den som förekommer i folkbokföringen. Vid prövningen ska förvaltningslagens bestämmelser om bl.a. parters rätt att få del av uppgifter iakttas (prop. 1990/91:153 s. 139). Antalet ärenden där får indikationer på att någon felaktigt folkbokfört sig på en annan fastighetsägares adress är tämligen omfattande. Fastighetsägaren har en skyldighet att svara på frågor från angående folkbokföringen, men inte någon egen utredningsskyldighet. En ordning som innebär en skyldighet för att skaffa en fastighetsägares samtycke innan folkbokföring kan ske skulle medföra en ökad administrativ börda och en långsammare ärendehantering. Utskottet anser att något sådant krav inte ska införas i lagen och avstyrker därför motion Sk217. har haft i uppdrag att göra en allmän översyn av folkbokföringslagen (1991:481) och har avlämnat sitt slutbetänkande Folkbokföringen (SOU 2009:75). förslag bereds inom . har utrett om folkbokföringen ska vara knuten till de kyrkliga församlingarna och föreslår att kopplingen till territoriell församling inom slopas. Församlingen ersätts med en ny indelning som är större än en fastighet men mindre än en kommun. Indelningen ska benämnas distrikt. När det gäller folkbokföringen vid inflyttning till äldreboende innebär dagens regler att personen får vara folkbokförd på den fastighet eller i den församling där han eller hon var bosatt vid flytten till äldreboendet. föreslår att möjligheten att vara kvarskriven på tidigare vistelseort begränsas i dessa fall. Den som bor i ett äldreboende ska folkbokföras i enlighet med huvudregeln. Som undantag ska dock gälla att en vistelse i ett äldreboende i en annan kommun än den där personen var eller borde ha varit folkbokförd när han eller hon flyttade till den aktuella bostaden inte ska anses leda till ändrad bosättning om vistelsen har beslutats av den kommun där han eller hon var folkbokförd. För delårsboende gäller att en person som under en på förhand bestämd tid av högst regelmässigt tillbringar sin dygnsvila på en annan fastighet än den där han eller hon har sitt egentliga hemvist ska fortsätta vara folkbokförd där det egentliga hemvistet är. Den tillfälliga vistelsen påverkar alltså inte folkbokföringen. föreslår att en på förhand tidsbestämd vistelse om högst inte ska anses leda till ändrad folkbokföring. Utskottet anser att resultatet av regeringens överväganden när det gäller förslag bör avvaktas i dessa delar och avstyrker därför även motionerna Sk374, Sk419 och C311 yrkande 27. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslagen om dubbel folkbokföringsadress för barn. Barn som har dubbel bosättning därför att föräldrarna inte bor tillsammans folkbokförs enligt samma regler som gäller för vuxna personer. Föräldrarna kan inte själva t.ex. genom avtal om underhåll bestämma var barnet ska vara folkbokfört. Ett barn som har dubbel bosättning genom att vistas omväxlande hos båda sina föräldrar ska anses ha sitt egentliga hemvist hos den förälder där det tillbringar flest nätter. Så länge en förälder bor kvar i den ursprungliga bostaden bör det förhållandet att barnet tillbringar mer hos den andra föräldern inte medföra ändrad bosättning. När båda föräldrarna flyttat från den ursprungliga bostaden måste en ny bedömning ske av var den övervägande delen av dygnsvilorna tillbringas. Med ursprunglig bostad menas den bostad där familjen senast var folkbokförd tillsammans. Ett barns folkbokföring kan inte enbart ändras på grund av att föräldrarna är överens om var barnet ska vara folkbokfört eller att tingsrätten har bestämt att barnet ska vara stadigvarande bosatt hos en förälder, utan hänsyn tas till den faktiska bosättningen. Intresset av var barnet är folkbokfört hänger ofta samman med att möjligheten att få ekonomiska familjestöd, såsom underhållsstöd och bostadsbidrag, är kopplad till var barnet är folkbokfört. Likaså är bl.a. rätten till hälso- och sjukvård samt plats i förskola och grundskola kopplad till folkbokföringen. har utrett om reglerna för folkbokföring av barn med dubbel bosättning är ändamålsenliga och i överensstämmelse med barnets bästa. I betänkandet Folkbokföringen (SOU 2009:75) har utredningen lagt fram förslag som rör folkbokföringen av barn med dubbelt boende. För att underlätta utredning i de fall föräldrarna lämnat motstridiga uppgifter om var barnet vistas ska särskilt beaktas om en dom som har vunnit laga kraft eller ett avtal som godkänts av socialnämnden reglerar frågan om ett barns vårdnad, boende eller umgänge. Ett barn som bor lika mycket hos båda sina föräldrar ska när byte av bostad har skett anses bosatt hos den av föräldrarna som dessa kommer överens om. Beslut om folkbokföring utan föregående flyttningsanmälan gäller fr.o.m. beslutets dag. När en flyttningsanmälan som gäller ett barn avvisas för att båda vårdnadshavarna inte undertecknat den och beslutar om barnets folkbokföring efter en bosättningsutredning resulterar det i att barnet kan komma att folkbokföras långt efter att själva flyttningen skedde. För att undvika dessa nackdelar ska beslutet gälla från flyttningsdagen eller från anmälningsdagen. Vidare föreslås att huvudregeln för barn som föds utomlands ska vara att de inte folkbokförs. I motion Sk297 yrkandena 1 och 2 av (KD) anförs att barn som växer upp med dubbelt boende på grund av att föräldrarna lever åtskilda är skrivna på en av föräldrarnas adresser och att detta kan få konsekvenser för vilka rättigheter barnen har i förhållande till kommunens välfärdstjänster som skolgång, fritidssysselsättning, rätt till skolskjuts m.m. Även bland vuxna finns de som med regelbundenhet har ett dubbelt boende. Under vissa omständigheter kan detta innebära problem för den enskilde. Det gäller framför allt om personen är i behov av samhällets tjänster men kan också få inverkan på möjligheten att delta aktivt i det politiska och kulturella livet. Möjligheten till dubbel folkbokföringsadress för barn och vuxna med dubbelt boende bör utredas liksom frågan huruvida information, beslut och räkningar från myndigheter, vård och skola ska kunna gå till båda föräldrarna. I motion Sk326 av (FP) anförs att flertalet av de föräldrar som separerar och har gemensamma barn har gemensam vårdnad. Barnen kan bara vara folkbokförda hos en förälder trots att föräldrarna har gemensam vårdnad. Om den förälder, där barnet är folkbokfört, inte vill informera den andra föräldern om vissa uppgifter kommer den andra föräldern inte att få denna information. För att komma ifrån detta bör ett system införas där det finns möjlighet att folkbokföra minderåriga barn på två adresser så att båda vårdnadshavarna nås av samma information. Det bör enligt utskottets mening framhållas att de rättigheter och skyldigheter som är knutna till folkbokföringen i mycket stor utsträckning bygger på att en person inte kan vara folkbokförd på flera olika platser . Det gäller skyldigheten att betala skatt i en viss kommun, rätten till sjukvård, etc. Det finns därför inte någon anledning att överväga en möjlighet till dubbel folkbokföringsadress. har i sitt slutbetänkande redovisat förslag och bedömningar som bl.a. gäller folkbokföringen av barn med dubbel bosättning och barn som föds utomlands. Utskottet anser att resultatet av regeringens överväganden med anledning av slutbetänkande nu bör avvaktas. Utskottet avstyrker de aktuella motionerna. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslagen om tillkännagivanden till regeringen om skyddet för personuppgifter, möjligheten att få fingerade personuppgifter och skyddet för enskilds identitet i domar och beslut. Inom folkbokföringsverksamheten är huvudregeln att alla uppgifter om en person är offentliga. Det innebär att uppgifter i folkbokföringen om exempelvis en persons adress kan begäras ut och användas av en förföljare för att hitta personen för att hota eller utöva våld mot honom eller henne. För att förhindra att uppgifter om personer som behöver skydd till följd av befarad personförföljelse sprids finns tre nivåer av skydd av folkbokföringsuppgifter: sekretessmarkering, kvarskrivning och fingerade personuppgifter. Dessa brukar med ett samlingsnamn kallas skyddade personuppgifter. Sekretess gäller hos alla myndigheter om det av särskild anledning kan antas att den enskilde, eller någon närstående, kan lida skada eller men om uppgifter om personen lämnas ut (22 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen 2009:400). En sådan särskild anledning som avses i bestämmelsen kan vara befarad personförföljelse. I de fall man på förhand kan misstänka att utlämnande av uppgifter om en person kan förorsaka personförföljelse eller annan skada kan sekretessmarkering i folkbokföringsregistren tillgripas som en första skyddsåtgärd.