bet · GY01SoU5 · 2011-01-25 00:00:00 — 2010/11:SoU5 En effektivare narkotika- och dopningslagstiftning m.m. En effektivare narkotika- och dopningslagstiftning m.m. I betänkandet behandlas regeringens proposition 2010/11:4 En effektivare narkotika- och dopningslagstiftning m.m. samt en följdmotion. I ärendet behandlas även sju motionsyrkanden från den allmänna motionstiden . Utskottet ställer sig bakom och tillstyrker regeringens förslag till en ny lag om förstörande av vissa hälsofarliga missbrukssubstanser och förslag till lagar om ändring i , lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel (dopningslagen), lagen (1992:860) om kontroll av narkotika och lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor. Förslagen innebär i huvudsak följande. I syfte att göra det möjligt att narkotikaklassa GBL (gammabutyrolakton) och 1,4-butandiol, som är upptagna som hälsofarliga varor, införs i lagen (1992:860) om kontroll av narkotika en bestämmelse som gör det möjligt att hantera narkotika för industriella ändamål. får en förstärkt tillsynsroll, och myndigheten kommer att få meddela föreskrifter om införsel, överlåtelse, framställning, förvärv i överlåtelsesyfte, utbjudande till försäljning och innehav samt förande av anteckningar och märkning av vissa hälsofarliga varor. I avvaktan på att regeringen beslutar om att förklara en substans som narkotika eller hälsofarlig eller i avvaktan på att beslutet ska träda i kraft ska det till skydd för enskildas liv och hälsa vara möjligt att omhänderta och förstöra vissa substanser som kan antas komma att användas i missbrukssyfte. En ny lag som ger polismän och tulltjänstemän rätt att omhänderta substanser införs. Genom en ändring i dopningslagen skärps straffskalan för grovt dopningsbrott till fängelse i högst . Dopningslagens tillämpningsområde i fråga om 1 § d) ändras på så sätt att regleringen gäller kemiska substanser som ökar produktionen eller frigörelsen av testosteron och dess derivat eller av tillväxthormon. Övriga lagändringar syftar till att öka överskådligheten i regelsystemet och att förbättra kontrollsystemet. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Samtliga motionsyrkanden avstyrks. I betänkandet finns en reservation (SD). Utskottets förslag till riksdagsbeslut En effektivare narkotika- och dopningslagstiftning antar regeringens förslag till 1. lag om förstörande av vissa hälsofarliga missbrukssubstanser, 2. lag om ändring i , 3. lag om ändring i lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel, 4. lag om ändring i lagen (1992:860) om kontroll av narkotika med det tillägget att 13 § första stycket 2 e) ska innehålla ordet "eller" efter uttrycket "märkning,", 5. lag om ändring i lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor. Därmed bifaller proposition 2010/11:4 och avslår motionerna 2010/11:So1 av Per Ramhorn och (båda SD), 2010/11:So321 av (M), 2010/11:So379 av (FP) yrkandena 13, 2010/11:So405 av (KD) och 2010/11:So537 av (M) yrkandena 1 och 2. Reservation (SD) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (C), (S), (M), (M), (S), (M), (S), (M), (S), (S), (C), (MP), (KD), Per Ramhorn (SD), (V), (S) och (FP). Ärendet och dess beredning Utskottet behandlar i betänkandet regeringens proposition 2010/11:4 En effektivare narkotika- och dopningslagstiftning m.m. samt en följdmotion. Utskottet behandlar också sju motionsyrkanden som väckts under den allmänna motionstiden . Regeringens förslag till riksdagsbeslut finns i bilaga 1, och regeringens förslag till lag om förstörande av vissa hälsofarliga missbrukssubstanser, lagar om ändring i , lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel, lagen (1992:860) om kontroll av narkotika samt i lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor finns i bilaga 2. Lagförslagen har granskats av Lagrådet. En förteckning över de behandlade förslagen finns i bilaga 1. har yttrat sig över förslaget till lag om förstörande av vissa hälsofarliga missbrukssubstanser samt avsnittet i propositionen om de ekonomiska konsekvenserna för rättsväsendets myndigheter, se bilaga 3. föreslår i ärendet en justering av 13 § första stycket 2 e) lagen (1992:860) om kontroll av narkotika (se förslagspunkten 4) eftersom ordet eller fallit bort i regeringens redovisning av den nuvarande lydelsen av bestämmelsen på s. 18 i propositionen. Förslaget i 1 § 4 lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel genom vilket tillämpningsområdet för lagen utvidgas samt förslaget i 3 b § lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor har av regeringen anmälts till Europeiska kommissionen enligt och rådets direktiv /34/EG av om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter.1[ Anmälningsnummer 2010/642/S samt 2010/643/S.] Frysningsperioden utgick enligt uppgift i s.k. TRIS-register den 29 december 2010.2[ TRIS står för .] När det gäller regeringens förslag till lag om ändring av 3 b § lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor har det före frysningsperiodens utgång till inkommit kommentarer från och medlemslandet Italien.3[ kommentar, se C (2010) 9615. kommentar, se SG(2010) D/52775.] har inte beslutat om någon förlängning av frysningsperioden med anledning av kommentarerna.4[ Meddelande (SG[2010] D/52775).] efterfrågar i sin kommentar bl.a. ett klargörande av ordet vara i den föreslagna bestämmelsen samt av vilka ämnen i en produkt som skulle omfattas av den anmälda åtgärden. anser i sin kommentar att det är nödvändigt att artikeln kompletteras med en tydlig hänvisning till förordning (EG) nr 1272/2008 om klassificering, märkning och förpackning av ämnen och blandningar. anför att förslaget skapar ovisshet eftersom EG-förordningen har varit i kraft och, i enlighet med den tidigare lagstiftningen (direktiv /548/EEG), fortsätter att innebära krav på märkning med namnet på det farliga ämnet på förpackningen. har i en skrivelse av till lämnat ett svar på och skriftliga kommentarer (S2010/4643/FST). , som samrått i frågan med och , gör enligt uppgift bedömningen att kommentarerna från kommissionen och inte utgör något hinder mot att förslaget antas i . Narkotika, narkotikaprekursorer, dopningsmedel, hälsofarliga varor och flyktiga ämnen m.m. På området för narkotika, narkotikaprekursorer, dopningsmedel, hälsofarliga varor och flyktiga ämnen m.m. finns ett relativt omfattande regelverk. Förutom ett antal lagar och förordningar finns det föreskrifter från bl.a. , , och . I narkotikastrafflagen (1968:64) finns straffbestämmelser för narkotikabrott (1 §). I 8 och 9 §§ narkotikastrafflagen definieras vad som avses med narkotika och narkotikaprekursorer. Samtliga varor som enligt denna bestämmelse utgör narkotika finns i föreskrifter (LVFS 1997:12) om förteckningar över narkotika. I lagen (1992:860) om kontroll av narkotika finns bestämmelser om import och export av narkotika, tillverkning av narkotika, handel med narkotika etc. för medicinskt, vetenskapligt eller annat samhällsnyttigt ändamål som är särskilt angeläget. I förordningen (1992:1554) om kontroll av narkotika finns föreskrifter som ansluter till narkotikastrafflagen och lagen om kontroll av narkotika. Förutom straffbestämmelser finns det i lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel regler om införsel, överlåtande, framställning etc. av de medel som anges i lagen för medicinskt eller vetenskapligt ändamål. Lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor innehåller bestämmelser om varor som på grund av sina inneboende egenskaper medför fara för människors liv eller hälsa och som används eller kan antas användas i syfte att uppnå berusning eller annan påverkan. Av förordningen (1999:58) om förbud mot vissa hälsofarliga varor framgår vilka varor som ska anses som hälsofarliga enligt lagen med samma namn (drygt 30 substanser). För hantering av sådana varor för ett vetenskapligt eller industriellt ändamål krävs tillstånd. har rätt att meddela undantag från kravet på tillstånd (FHIFS 2007:1). I läkemedelslagen (1992:859) finns bestämmelser om bl.a. narkotiska läkemedel, läkemedel som utgör dopningsmedel och läkemedel som omfattas av lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor. Kvantitativa importrestriktioner och åtgärder med motsvarande verkan ska enligt artikel 34 i EUF-fördraget vara förbjudna mellan medlemsstaterna. Utgångspunkten är att en vara som lagligen saluförs i en medlemsstat också ska få säljas i övriga. Artikel 36 i EUF-fördraget reglerar undantag från förbudet mot kvantitativa importrestriktioner och åtgärder med motsvarande verkan. Med stöd av undantaget kan åtgärder som motiveras av hänsyn till bl.a. allmän moral, allmän ordning, allmän säkerhet eller skydd för människors och djurs hälsa eller liv under vissa förutsättningar vara tillåtna. Informationsförfarande för tekniska standarder finns inom EU ett informationssystem som syftar till att motverka handelshinder orsakade av tekniska föreskrifter på det icke-harmoniserade området. Bestämmelserna finns nu i och rådets direktiv /34/EG av om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter och beträffande föreskrifter för informationssamhällets tjänster (ändrat genom och rådets direktiv /48/EG). Enligt direktivet ska de länder som ingår i proceduren anmäla förslag till nya tekniska föreskrifter till . När en anmälan görs påbörjas i regel en frysningstid under vilken den tekniska föreskriften inte får antas. Kommissionen och medlemsstaterna har möjlighet att lämna synpunkter på förslagen och påverka dem. I vissa fall kan sådana reaktioner förlänga frysningstiden. Direktivet är i genomfört genom bl.a. förordningen (1994:2029) om tekniska regler. allmänna narkotikakonvention kontrollerar främst traditionella, växtbaserade, narkotiska medel som t.ex. heroin och kokain. konvention om psykotropa ämnen kontrollerar i största utsträckning syntetiska substanser, t.ex. amfetamin. Syftet med både och konventioner är att medverka till att narkotika endast används för medicinska och vetenskapliga ändamål samt att förebygga missbruk. på narkotikaområdet narkotikabrottskonventionen skapades för att förstärka det internationella samarbetet ytterligare och för att effektivisera insatserna mot den internationella narkotikabrottsligheten. I propositionen gör regeringen en översyn av regleringen av narkotika, narkotikaprekursorer, dopningsmedel, hälsofarliga varor och flyktiga ämnen m.m. Regeringen föreslår att det i lagen om kontroll av narkotika (1992:860) införs en bestämmelse som gör det möjligt att hantera narkotika för industriella ändamål. Syftet med detta är att göra det möjligt att narkotikaklassa GBL (gammabutyrolakton) och 1,4-butandiol som är upptagna som hälsofarliga varor. () har möjlighet att bevilja undantag från förbudet mot att hantera de varor som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor. FHI kommer genom förslaget att få en förstärkt tillsynsroll. FHI kommer även att få meddela föreskrifter om införsel, överlåtelse, framställning, förvärv i överlåtelsesyfte, utbjudande till försäljning och innehav samt förande av anteckningar och märkning i fråga om sådana varor. I avvaktan på att regeringen beslutar om att förklara en substans som narkotika eller hälsofarlig eller i avvaktan på att beslutet ska träda i kraft, ska det till skydd för enskildas liv och hälsa vara möjligt att omhänderta och förstöra vissa substanser som kan antas komma att användas i missbrukssyfte. En ny lag som ger polismän och tulltjänstemän rätt att omhänderta substanser införs. Åklagare får besluta om förstörande. Åklagarens beslut kan överklagas till allmän domstol. Straffskalan för grovt dopningsbrott skärps till fängelse i högst . Dopningslagens tillämpningsområde i fråga om 1 § d) ändras på så sätt att regleringen gäller kemiska substanser som ökar produktionen eller frigörelsen av testosteron och dess derivat eller av tillväxthormon. Slutligen föreslås ett antal lagändringar som syftar till att öka överskådligheten i regelsystemet och att förbättra kontrollsystemet. Ett exempel är att det i 12 § lagen (1992:860) om kontroll av narkotika tas in ett bemyndigande om att ytterligare föreskrifter också får meddelas i fråga om innehav av narkotika. Lagen om kontroll av narkotika ändras så att den svenska regleringen i fråga om beredningar ska stämma överens med regleringen om beredningar i FN:s allmänna narkotikakonvention. I lagen om kontroll av narkotika införs en föreskrift om att den som får tillstånd till innehav av narkotika för utbildningsändamål eller något annat samhällsnyttigt ändamål som är särskilt angeläget, ska föra sådana anteckningar som avses i 9 § lagen om kontroll av narkotika. Lagändringarna föreslås träda i kraft . En effektivare narkotika- och dopningslagstiftning m.m. Utskottets förslag i korthet bifaller regeringens förslag till ny lag om förstörande av vissa hälsofarliga missbrukssubstanser och förslag till lagar om ändring i , lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel, lagen (1992:860) om kontroll av narkotika samt lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor. avslår motioner bl.a. om strängare straff för dopningsbrott, en utredning om påföljderna för medhjälp, försök och förberedelse till dopningsbrott samt familjeklassning av narkotika. Jämför reservation (SD). Hantering av narkotika för industriella ändamål Gammahydroxibutyrat (GHB) är ett organiskt lösningsmedel och ett derivat av karboxylsyran smörsyra. GHB, som är en kroppsegen substans som förekommer i de flesta av kroppens vävnader, var ursprungligen ett narkosmedel med primärt lugnande egenskaper. GHB kan syntetiseras som en flytande kemisk substans. Den narkotikaklassades i . har två substanser som i människans kropp kan omvandlas till GHB gammabutyrolakton (GBL) och 1,4-butandiol dykt upp som berusningsmedel. GBL och 1,4-butandiol är industrikemikalier som bl.a. används som lösningsmedel och rengöringsmedel samt vid plasttillverkning. Ämnena hanteras enligt regeringen industriellt i mycket stora mängder. GBL och 1,4-butandiol är reglerade som hälsofarliga varor. Eget bruk av GBL och 1,4-butandiol är därför inte kriminaliserat. GBL och 1,4-butandiol ger enligt regeringen samma berusningseffekt som GHB och är lika farliga att använda som berusningsmedel. Sedan GHB har narkotikaklassats har missbruket av GBL och 1,4-butandiol ökat. För att kunna stävja detta missbruk och förhindra skador föreslår regeringen att också dessa substanser klassificeras som narkotika. understryker regeringen att det är angeläget att den omfattande industriella användningen av GBL och 1,4-butandiol inte försvåras i onödan. Enligt lagen (1992:860) om kontroll av narkotika får narkotika endast hanteras för medicinska och vetenskapliga ändamål. Därför föreslår regeringen att det i denna lag införs en bestämmelse som gör det möjligt att hantera narkotika för industriella ändamål. Lagens bestämmelser om tillståndskrav, tillsyn och hantering gäller även narkotika som används industriellt. Enligt regeringens mening bör det ges en möjlighet att underlätta hanteringen inom industrin, om det inte medför en ökad risk för missbruk av en viss produkt. Därför bör regeringen ges en möjlighet att föreskriva undantag från lagens allmänna bestämmelser när det gäller GBL eller 1,4-butandiol som är i en sådan form att det inte kan missbrukas, t.ex. en fullständigt denaturerad vara för hälsofarliga varor m.m. I lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor anges att den myndighet som regeringen bestämmer har tillsyn över att lagen och de föreskrifter och villkor som har meddelats i anslutning till lagen följs. Regeringen föreslår att det i lagen införs en bestämmelse om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om införsel, överlåtelse, framställning, förvärv i överlåtelsesyfte, utbjudande till försäljning och innehav samt förande av anteckningar och märkning av sådana varor som omfattas av lagen. Det föreslås vidare krav i lagen på att den som fått tillstånd att hantera en hälsofarlig vara ska föra de anteckningar som behövs för tillsynen och dessutom märka varan. Vidare föreslås att det införs ett straffansvar för den som bryter mot dessa krav. föreslås, förutom rollen som tillståndsmyndighet, även vara den myndighet som utövar tillsyn över att lagen om förbud mot vissa hälsofarliga varor följs. Förstörande av vissa farliga substanser som kan antas komma att användas i missbrukssyfte en ny lagstiftning Regeringen anser att det finns behov av en särskild reglering som gör det möjligt att förhindra befattning med en substans eller ett ämne som kan ha lika skadiga effekter som narkotika eller hälsofarliga varor, i avvaktan på att substansen klassificeras som narkotika eller hälsofarlig. Likaså anser regeringen att det finns behov av att kunna omhänderta sådana substanser eller ämnen som påträffas och som redan har hunnit förklaras som narkotika respektive hälsofarliga som förflyter mellan beslutet och att författningsändringen träder i kraft. En förutsättning för att en sådan lagstiftning ska vara godtagbar är enligt regeringen att förfarandet är rättssäkert och att det skapas tillräckliga garantier för att den som drabbas kan få sin sak prövad. Mot denna bakgrund föreslår regeringen att en lag om förstörande av vissa hälsofarliga substanser som kan antas komma att användas i missbrukssyfte införs. Syftet med lagen är att skydda enskildas liv och hälsa. En utgångspunkt för den nya regleringen bör enligt regeringen vara att befattningen med substanserna i fråga inte ska kriminaliseras. En konsekvens av detta är att lagen kan tillämpas oberoende av åldern på den person som substansen påträffas hos. En annan utgångspunkt bör, enligt regeringens mening, vara att lagstiftningen ska leda inte bara till att substansen tillfälligt kan omhändertas utan också till att den senare förstörs, om de rättsliga förutsättningarna för det är uppfyllda, exempelvis att det finns ett lagakraftvunnet beslut som anger att substansen får förstöras. Lagen bör således ha förstörandet av de farliga substanserna som fokus. Eftersom det är fråga om en lagstiftning som innebär ett ingrepp mot enskilda bör tillämpningsområdet enligt regeringen vara tydligt avgränsat. Mot denna bakgrund föreslår regeringen att den nya lagen tillämpas på substanser som 1. är förklarade som narkotika eller hälsofarlig vara enligt en beslutad författning som ännu inte har trätt i kraft, 2. är förklarade som narkotika enligt en internationell överenskommelse som ännu inte är rättsligt bindande i , eller 3. kan antas komma att av regeringen förklaras som narkotika eller hälsofarlig vara. Regeringens utgångspunkt är att skapa ett förfarande där man hindrar spridningen av farliga substanser som är på väg att klassificeras som narkotika eller hälsofarlig vara. Detta ska ske genom att farliga substanser som påträffas ska kunna tas om hand och att frågan om substanserna bör förstöras övervägs. Det är enligt regeringen viktigt att skapa ett förfarande där besluten kan fattas snabbt och där hanteringen är så enkel som möjligt, som den fyller högt ställda rättssäkerhetskrav. En polisman eller en tulltjänsteman som påträffar en substans som omfattas av lagens tillämpningsområde föreslås få omhänderta denna i avvaktan på en åklagares beslut i frågan om förstörande. Beslut om omhändertagande ska skyndsamt anmälas till åklagare. Åklagare, eller i vissa fall befattningshavare vid som utför vissa åklagaruppgifter, ska fatta beslut om förstörande. Regeringen föreslår att huvudregeln ska vara att substansen ska förstöras när ett beslut om förstörande har vunnit laga kraft. Förstörande ska även kunna ske i vissa andra fall, bl.a. om den från vilken substansen har omhändertagits begär det. Om en substans har förstörts och detta senare visar sig vara felaktigt ska beslut om ersättning i vissa fall kunna fattas. Lagen föreslås träda i kraft . Skärpta straff för grovt dopningsbrott m.m. Regeringen anser att det står klart att användning av dopningsmedel kan leda till allvarliga fysiska, psykiska och sociala problem. Regeringen anser vidare att det är klarlagt att långvarigt användande av anabola steroider medför psykiska effekter på en stor del av användarna. Därför finns det enligt regeringen anledning att se allvarligt på hantering av dopningsmedel. Kunskapen om hälsoeffekterna av dopningsmedel är emellertid begränsad, och regeringen framhåller att det är svårt att närmare kartlägga farligheten hos olika dopningspreparat på motsvarande sätt som gjorts i fråga om narkotika. Farligheten hos dopningsmedel kan mot den bakgrunden inte generellt jämställas med farligheten hos narkotiska preparat. Av detta skäl anser regeringen att ett dopningsbrott av normalgraden inte kan anses vara lika allvarligt som ett narkotikabrott av normalgraden och att straffmaximumet för dopningsbrott av normalgraden inte bör höjas. Regeringen understryker att dopningsbrott även kan avse gärningar av ett mycket allvarligt slag. Det nuvarande straffminimumet på fängelse återspeglar enligt regeringen allvaret hos de grova dopningsbrotten, och regeringen föreslår därför inte någon höjning av straffminimumet. Regeringen anser att ett straffmaximum för grovt dopningsbrott återspeglar brottets allvar och ger ett tillräckligt utrymme uppåt för att ta hänsyn till omständigheter som i det enskilda fallet talar i skärpande riktning. Regeringen föreslår därför att straffmaximumet för grovt dopningsbrott höjs från fängelse till fängelse . Regeringen nämner i detta sammanhang att den generella höjning av straffen för allvarliga våldsbrott som genomförts tar sikte på alla allvarliga våldsbrott, också sådana som begåtts i samband med missbruk av dopningsmedel. Vid dessa bedömningar i fråga om straffskalan för grovt dopningsbrott bör enligt regeringen inte de ändringar i lagen (2000:1225) om straff för smuggling som (S 2006:07) föreslagit i sitt betänkande Bättre kontroll av missbruksmedel En effektivare narkotika- och dopningslagstiftning m.m. (SOU 2008:120) genomföras. Enligt regeringen har i sitt remissvar på förslag anfört att 2 § dopningslagen bör justeras så att de gärningsformer som nämns där sammanfaller eller närmar sig lydelsen i 1 § första stycket narkotikastrafflagen (1968:64). Föreningen har pekat på att den nuvarande regleringen innebär att medhjälp, försök och förberedelse till dopningsbrott i vissa fall inte kan lagföras och att det inte finns sakliga skäl att som göra åtskillnad i lagen, om man som gärningsman under likartade former befattar sig med narkotika eller dopningsmedel. Regeringen konstaterar att inte har behandlat de frågor som tagit upp i sitt remissvar. Mot denna bakgrund konstaterar regeringen att det inte finns underlag för att i detta sammanhang överväga de ändringar i dopningslagen som föreningen föreslagit. Dopningslagen använder en generisk definition för att definiera de substanser som omfattas av lagen. Det är därmed allmän domstol som slutligt avgör vilka substanser som omfattas. Det har bildats en expertgrupp som ska upprätta en förteckning över de substanser som anses utgöra dopningsmedel enligt dopningslagen. Denna förteckning ska utgöra ett hjälpmedel vid tillämpningen av lagen. Enligt regeringen har expertgruppen pekat på vissa tillämpningsproblem. Det framhålls att 1 § d) är svårtillämpad eftersom det där anges att kemiska substanser som ökar produktionen och frigörelsen av testosteron och dess derivat eller av tillväxthormon omfattas av lagen. Det har från expertgruppen framhållits att regleringen i stället borde gälla kemiska substanser som ökar produktionen eller frigörelsen av testosteron och dess derivat eller av tillväxthormon, eftersom det är väldigt få substanser som både ökar produktionen och frigörelsen av dessa ämnen. Det har påpekats att det är tillräckligt för att en substans ska omfattas av lagen att den antingen ökar produktionen eller frigörelsen av de uppräknade ämnena. Regeringen föreslår därför en ändring av bestämmelsen.