bet · GY01KU20d3 · 2011-01-01 00:00:00 — Det avtalsförslag som förhandlas handlar främst om att ömsesidigt få bättre möjligheter att söka efter fingeravtrycksreferenser för att hindra eller utreda brott. Förslaget liknar EU:s samarbete enligt det så kallade Prümrådsbeslutet, som har godkänt. Vi bedömer att det är positivt för både och om vi kan nå fram i den delen. kommer att få tillfälle att ta ställning till det avtalet på sedvanligt sätt. När det gäller det andra avtalsförslag som fanns med och som framhölls från amerikansk sida uttryckte tjänstemän tveksamhet inför förslaget. I stället lyfte man fram det goda samarbete vi redan har. Amerikanerna har efter det beskedet inte återkommit om detta. Det var vad jag ville säga inledningsvis. Ordföranden: Det kom en förfrågan 2008 från om att eventuellt skulle skriva ett avtal ihop med avseende informationsutbyte rörande viss terroristbrottslighet. En tjänsteman på förklarade att inte var intresserat av ett sådant avtal. När kom detta till kännedom? Justitieminister (M): Jag fick information om att man skulle ha samtal med både före och efter vad som hänt. Ett möte som rörde visumfriheten skulle hållas. Jag fick reda på vad som hade föranlett det efter sammanträdet eller mötet. Det som hände då var att amerikanerna framförde förslag som rörde ett mer utvecklat samarbete som var tämligen vagt beskrivet, enligt tjänstemännen. Det var dessutom av den arten att det av tjänstemännen inte ansågs som särskilt intressant från svensk sida, vilket man också berättade. Man diskuterade också hur hanteringen ser ut och meddelade att den typen av avtal och det gällde båda två kräver en hantering i . Ordföranden: När tjänstemannen förklarade att inte var intresserat hade alltså inte tagit ställning i sakfrågan? Justitieminister (M): Nej, det var ett förberedande möte. Det är så med alla typer av internationella förhandlingar. har man kontakter på tjänstemannanivå för att berätta vad det är man är intresserad av att diskutera och hur det ser ut och förutsättningarna för det. Det är det vanligaste. Redan på det stadiet kunde tjänstemännen konstatera att de inte såg någon anledning att anta att vi skulle ha glädje av att delta i det. De var inte särskilt intresserade, framför allt därför att det var ganska allmänt och vagt formulerat eller beskrivet, vilket man åtminstone har uttryckt till mig. Utifrån det kunde man inte göra bedömningen att vi var särskilt intresserade. Det är ett ställningstagande som de naturligtvis kan göra. Det andra var att vi när det gäller formfrågan har en mycket bestämd ordning. Den här typen av avtal förutsätter som vanlig beredning en proposition och en riksdagsbehandling, vilket man också beskrev. Ordföranden: Men är det inte så att det finns en fördel att ingå den här formen av avtal med ett land som , därför att man då kan reglera delar av informationsarbetet och utbytet så att det inte drar i väg på ett sätt som blir oförenligt med svensk lag? Justitieminister (M): Det är redan reglerat i lag vad gäller de formella avtalen. Det finns fördelar med det, och man kan precisera. Men jag vill gärna framhålla att informellt samarbete också är en fördel i vissa sammanhang, för då bestämmer myndigheterna själva utifrån svensk rätt vad vi utifrån svensk synpunkt har intresse och möjlighet att dela med oss av eller ta emot. Det är väldigt många olika typer av informationer man måste hantera, både när det gäller frågan om rättsligt biträde, då det handlar om direkta utredningar och hantering av särskilda ärenden, och mer allmänt. Det är alltså av väldigt olika art. Då är det så i vissa sammanhang att det informella samarbetet är att föredra framför det som är formaliserat. Det fångar inte alltid den situation som råder. Det är viktigt att säga att när det gäller informellt informationsutbyte styrs våra myndigheter av svensk rätt. Man kan inte göra sådant som man inte skulle kunna göra svenska rättsvårdande myndigheter emellan. Det är också så att man måste göra en proportionalitetsbedömning, det vill säga bedöma om utlämnande av denna information är proportionellt mot det intrång vad gäller integritet och annat som det innebär. Man gör bedömningen om det över huvud taget är lämpligt och i vårt intresse. Det gäller i alla typer av informella informationsutbyten. Det finns också regler för detta. Ordföranden: Men är det inte ändå så att just rättssäkerhetsfrågor, som är väldigt aktuella i detta sammanhang som gäller terrorismbekämpning och informationsutbyte om detta, är lättare att säkra om man har ett tydligt avtal? Justitieminister (M): Jag tror inte att man ska säga det generellt, men vanligtvis är det så. Det är därför man har avtal i många sammanhang. Men vi ska inte glömma att vi har lagstiftning och regelverk för vad polisen och myndigheterna får dela med sig av för information och på vilka grunder och så vidare. Det är inte ett oreglerat förhållande vi talar om, utan det finns regler för hur detta ska ske. (S): Herr ordförande! Vad jag förstått av de handlingar som finns i ärendet och vad uppger hävdar statsrådet att utbytet av uppgifter är informellt och att det har lagstöd. ser jag att det finns ett pm från från där man säger att det inte finns någon statistik eller annan övergripande sammanställning över informationsutbytet. Jag skulle vilja fråga statsrådet hur hon kan vara säker på att utbytet sker i enlighet med svensk lag när man inte har någon sammanställning av hur detta har gått till. Justitieminister (M): Det har alltid varit på det sättet att vi inte har haft en samlad information och statistik över all typ av informationsgivning som förekommer myndigheter emellan och visavi till exempel . Det är av det enkla skälet att det är väldigt många olika ärenden, väldigt många olika sammanhang och väldigt svårt att göra det. Däremot har vi en ordning som kontrollerar både myndigheterna och deras arbete och också en tillsynsfunktion. Det är alltifrån de övergripande tillsynsfunktionerna vi har i form av justitiekansler och en rad institutioner. Men det är också det faktum att vi till exempel har och andra som också har att granska att verksamheten följer de regler som gäller. Det finns ganska noga kontrollerat myndighet för myndighet. Det är viktigt att ha klart för sig. Varje myndighet ansvarar för det samarbete man har och de regler och lagar som styr respektive verksamhet. I den meningen har man en kontroll på myndighetsnivån vad gäller verksamheten och kan följa upp det. Däremot har det aldrig funnits och finns inte, och jag tror att det är mer eller mindre ogörligt, en övergripande statistik som visar all typ av informationsgivning med tanke på den komplexitet som det handlar om och med den mängd olika frågeställningar som det också kan röra. (S): Ska jag tolka svaret från ministern som att trots att det inte finns en sådan sammanställning är ministern övertygad om att det följer svensk lag? Justitieminister (M): Jag är övertygad om att det följer svensk lag och de regelverk som har varit med och format. Det är som har satt upp alla de regler som är till för att styra våra myndigheter och säkra att de arbetar enligt gällande regelverk och den kontroll som görs av myndigheterna. Min bedömning är att våra myndigheter arbetar utifrån de riktlinjerna och att vi har en bra kontroll över det hela. Jag följer naturligtvis återkommande både Säkerhetspolisens och polisens arbete. Det sker genom de återkommande samtal och kontakter vi har men också genom föredragningar och genomgångar av särskilda ärenden precis som jag vet att och också andra gör. Det är också på det sättet att information från myndigheterna och departementet i sådana frågor återkommande ges till justitieutskottet och andra utskott som är intresserade. Det finns goda möjligheter att ha kontroll. När det gäller den typ av information som är särskilt känslig, som användning av hemliga tvångsmedel innebär, har vi inrättat som väldigt noggrant kontrollerar och följer upp framför allt Säkerhetspolisens arbete i dessa ärenden. (S): Man kan också konstatera att uppgifter om enskilda personer har lämnats till främmande makt utan att de berörda har känt till det. Det kan ha konsekvenser för den enskilde på olika sätt, till exempel om man ska investera i , resa dit eller på annat sätt. Har departementet på något sätt säkerställt att man har något så när lika tillämpning för uppgiftslämnare hos olika myndigheter när man lämnar ut så att man följer någorlunda lika praxis när det gäller vad man lämnar ut? Justitieminister (M): När det gäller enskilda personer finns det regelverk som gäller. När det gäller internationellt biträde i rättsliga ärenden handlar det ofta om enskilda fall där människor är misstänkta för att ha begått allvarliga brott. Det är klart att informationsutbyte i den typen av ärenden, för att det ska hanteras i domstol och så vidare, ofta gäller integritetskänslig information, så är det. Där följer vi de regler vi har i svensk rätt som grundprincip. Det måste vara av värde och proportionerligt att lämna ut informationen. I de fallen kan det göras. Det är en bedömning som måste göras ärende för ärende vilken information man lämnar ut. När det sedan gäller informationsutbyte i andra sammanhang är det återigen så att man måste följa de regler vi har eller det som är stipulerat i internationella avtal. Det finns en hel del internationella överenskommelser som hanterar till exempel samarbete i avsikt att motverka och förebygga terroristattentat. Där finns det också utrymme i vissa sammanhang för att lämna ut information. Men det är alltid en bedömning utifrån hur information ska användas och inte. Det finns i en del sammanhang också möjlighet för svenska myndigheter att begära eller att ha synpunkter på hur informationen får användas. Vi har gallringsbestämmelser och regelverk för det hela. Det är också någonting som myndigheterna har möjlighet att använda sig av i vissa sammanhang. Det tror jag är viktigt att man har. (S): Jag har en sista fråga till statsrådet. Vad jag förstått i det enskilda fallet när det ska lämnas ut uppgifter är det ständigt ett avvägande mellan behovet av att bekämpa brott och värnandet av den personliga integriteten. Denna avvägning ska göras av brottsbekämpande myndighet. Man kan inte säga att de är totalt opartiska bedömare i sammanhanget. Det saknas dokumentation om vilka bedömningar man har gjort. Anser statsrådet att det är tillräcklig ordning för att säkerställa den personliga integriteten och att den enskilde får tillräckligt skydd? Justitieminister (M): Generellt sett menar jag nog att vi har ett system som är betryggande. Men det kan finnas enskilda ärenden där det skulle kunna bli fel. Det är av det enkla skälet att det är väldigt svåra bedömningar. Så är det med all brottsbekämpning. Men det är klart att den avvägningen måste göras utifrån dem som arbetar med utredningar och har information som kan användas. På något annat sätt tror jag inte att man kan hantera det hela. Där fyller de kontrollfunktioner vi har en viktig uppgift. Det handlar om att följa upp, se hur ärenden är beskaffade och varför. Sedan är det så att många ärenden ändå syftar till lagföring i en eller annan mening. I den lagföringen får man på många sätt fram hur informationen har kommit och vad som är relevant. I den meningen har man ytterligare en tillsyn av vilka uppgifter man använder sig av och inte. Det är det lyckligaste när man kommer till ett sådant underlag i ett ärende att det blir en riktig prövning av åklagare och domstol och synas från alla de hållen. Då får man en genomlysning av vilka fakta som kan läggas en person till last eller inte. Det syftar också till att man måste fria människor som är oskyldiga. Det olyckliga och där det kan vara bekymmersamt, om jag ska ha en personlig uppfattning är i det läge där det aldrig leder till någonting och där information finns. Där finns det en hel del viktiga frågeställningar man kan fundera över. Men jag har inte kommit på något bra sätt hur det ska hanteras. Det är den allmänna tillsynen och de lagar och regler som styr verksamheterna som måste säkra att det sker på ett bra sätt. (S): Om jag förstår rätt är statsrådet tillfreds med gällande ordning och tycker inte att det behöver skärpas eller göras om på något sätt. Justitieminister (M): Nej, jag förbereder ingen översyn av samarbetet. Däremot tror jag att det är viktigt att alltid vara uppmärksam och noggrann vid granskningen av hur verksamheterna fungerar. Den tillsyn som görs av våra myndigheter är oerhört värdefull. Arbetet måste kunna granskas och förfinas. Men det pågår inte någon planering av en översyn av de här delarna. Vi ser att vi har stor nytta av det internationella samarbetet. Ett litet land som klarar inte av komplicerade brottsutredningar, terroristutredningar eller vad det nu kan vara, med mindre än att vi kan samarbeta internationellt när det gäller att få fram kunskaper om brottslighet som i många fall är just internationell. Någonting som man ska ha helt klart för sig är att utvecklingen är sådan att kriminaliteten rör sig över gränserna. Ska vi ha möjlighet att bekämpa brott av den grova sorten är det nödvändigt att brottsförebyggande och brottsbekämpande myndigheter har möjlighet att kommunicera och utbyta information med varandra. Något annat fungerar inte. Det är därför som jag tycker att det är viktigt att vara noggrann med att följa de regler vi har. Jag menar att vi har ett ganska robust system av överenskommelser, lagar och regler som gäller för detta. Det gäller både formella samarbeten och den ordning vi har för att förhandla om internationella avtal där har en väldigt viktig funktion och det informella samarbetet som bygger på svensk rätt. Där kan våra myndigheter själva utifrån svensk rätt avgöra om det är information som man vill och kan dela med sig av. Per (M): Herr ordförande! Jag har först ett par frågor lite mer historiskt. som har varit justitieminister, har strukturen för samarbetet ändrats under den tiden? Justitieminister (M): Strukturen har inte ändrats i någon avgörande mening. har godkänt det hela genom till exempel den nya polisdatalagen som är betydelsefull i sammanhanget. Den grundläggande ordningen med internationella överenskommelser, avtal och ett informellt samarbete av det slag som jag har försökt redovisa är den grund som funnit . Däremot ökar det internationella samarbetet i takt med att våra ambitioner när det gäller internationell kriminalitet också ökar. Per (M): Har karaktären på informationen, det vill säga vad den omfattar, ändrats på något avgörande sätt ? Justitieminister (M): Inte vad jag kan bedöma. Men vi är alla medvetna om att tekniken gör enorma framsteg. Det gör att brottsbekämpningen också ges nya förutsättningar. Jag skulle tro att vi också har fått arbeta med fler ärenden som rör terror av olika slag och den typen av problematik. Det har varit ett ganska intensivt arbete kring det . Per (M): Jag tyckte att justitieministern på ett väldigt fint sätt har förklarat skillnaden mellan formellt och informellt informationsutbyte. Jag tror att det är mycket det och kanske en liten missuppfattning om att informellt skulle vara oreglerat som ligger bakom KU-anmälningen. Då går vi in på själva Visa Waiver-programmet. Kan man som det ser ut säga att det till stor del bygger på informellt samarbete och att vi inte har sett någon större nytta med att skriva under åtminstone ett av de två avtalen? Har jag uppfattat det rätt då? Justitieminister (M): När det gäller Visa Waiver Program bygger det på informellt samarbete. Men vi ska inte glömma bort att har gjort ett gediget arbete för att se till att vi får mer dokumentsäkerhet. Vi har till exempel infört biometriska pass. har varit ett land som haft stora problem med att våra pass har förfalskats i ganska stor omfattning, vilket är ett stort problem när det gäller internationell kriminalitet och brottsbekämpning. Inom ramen för samarbetet är kraven på hög säkerhet när det gäller dokument otroligt viktigt. Det handlar om både dokumenten rent fysiskt men också de rutiner och regler man har för framtagande av dem. Det är både en del sådana praktiska delar och det informella samarbetet som är betydelsefullt. Där har vi såvitt jag har information om inga bekymmer. Det som det här ärendet aktualiserade var att gentemot de länder de länder som ingår i Visa Waiver Program det är ett trettiotal länder började ett arbete för att diskutera och komma med förslag till samarbetsländer om att utveckla samarbetet. Det var då man kom med två olika varianter till . Det ena är det som rör samarbete vad gäller fingeravtryck och möjligen DNA-profiler som påminner om det Prümsamarbete vi har inom EU. Där vill man arbeta med ett no hit-system, det vill säga att om man har ett fingeravtryck som man vill testa om det finns någon som vet vem det är, så kan man testa om det finns, och då kan man utbyta informationen. Det är inte så stora problem med det, och vi förhandlar det. Det andra var detta med en terroristscreening av mer vag karaktär som vi inte riktigt fick en beskrivning av. Där tänkte man sig någon typ av informationsinsamling baserad i , om jag förstod det hela rätt, och så vidare. Där tyckte vi oss inte kunna se någon nytta utifrån svenskt perspektiv, vilket också meddelades. Där har ingen återkommit, och där pågår inte heller några förhandlingar. Det var inom ramen för att utveckla samarbetet. När det gäller just detta med fingeravtryck har några länder redan träffat avtal med , om jag är rätt informerad. Vi diskuterar som sagt avtalet och kommer att återkomma till i den delen. Per (M): Jag har en sista fråga som rör just informationen till , framför allt Visa Waiver-programmet och vad som har hänt efter Wikileaks. Hur har , eller kanske snarare justitieutskottet, informerats? Justitieminister (M): Min statssekreterare har informerat justitieutskottet åtminstone en gång i just det här ärendet. Vi har gett den information som man har bett oss komma med, naturligtvis. Jag tror att det är det möte som är formellt värt att nämna. Det är självklart för oss att i frågor som också rör ansvar för har faktiskt stiftat de lagar och fastställt många av de regler som stagar upp informationsutbytet är detta otroligt betydelsefullt och viktigt. Jag tycker att det kanske var lite märkligt att det blev så stort hallå kring att man från svenska tjänstemän informerade omvärlden om att vi har regelverk där vi går till när vi ska komma överens om mer ingående avtal. Det är väl en alldeles naturlig ordning såvitt jag kan bedöma. Det är klart att man måste informera om det. När det gäller internationellt samarbete är det viktigt att parterna vet vilka formella regler för beslutsfattande som gäller i respektive land. Jag fick här en lapp som säger mig att justitieutskottet förklarade sig nöjt efter den redovisning som statssekreteraren gav. Det var ju skönt att höra. Ordföranden: Det är ju bra att alla är nöjda. Fina frågor från Per fick också fina svar. (FP): Herr ordförande! Statsrådet nämnde att det inte är sällan som det finns avtal för att överlämna uppgifter. Hon nämnde två länder utanför EU och som vi har avtal med. Jag skulle vilja ställa en fråga: Finns det fler länder utanför EU som har liknande informella samarbeten med som vi har med ? Skulle det vara så att det samarbete som finns med är unikt på något sätt? Finns det till exempel ett mer frekvent uppgiftslämnande i det utbytet? Justitieminister (M): I flertalet fall är samarbetena informella. Det är färre som vi har avtal med. Men är medlem i , och med de länder som ingår i har man också ett samarbete mellan polisiära och brottsbekämpande myndigheter. Där bygger arbetet på informella kontakter, det vill säga att från svensk sida gäller svensk rätt. (FP): Är det inget som särskilt utmärker samarbetet med ? Justitieminister (M): Nej, egentligen inte. Dels har vi avtal med i en del fall, och det är därför man återkommer med avtal. Det handlar också naturligtvis om omfattningen. är en stor aktör när det gäller brottsbekämpning i världen. Däremot vill jag säga att vi ser en utveckling där avtal snarare träffas mellan och i olika frågor som rör brottsbekämpningen. Men just i det här fallet, och eftersom man vill ha kontakt med nationella brottsbekämpande myndigheter, kan man inte gå vägen över EU, utan man behöver träffa avtal bilateralt. Utifrån många perspektiv kan det vara en fördel. Men i övrigt är det ingenting som utmärker vårt samarbete med . Vi har ett gott samarbete med många länder, framför allt med länder inom EU, givetvis. Men just terroristbekämpningen är internationell. (C): Jag vill fråga justitieministern om hon uppfattar att den svenska ambassaden i får ut motsvarande uppgifter som får ut här i från . Justitieminister (M): Vår ambassad i skaffar inte in någon information av det slaget. Det är våra brottsbekämpande myndigheter som arbetar med brottsbekämpningen. Det är inte en uppgift för ambassaden. (SD): Herr ordförande! Justitieministern har redan besvarat mina frågor. (V): Herr ordförande! Det gäller det första avtalet, som var föremål för den diskussion som ligger till grund för anmälan. Vi har från KU:s sida ställt en fråga angående det som jag inte uppfattar att vi har fått något svar på. Frågan gällde hur avtalet skulle ha påverkat förutsättningarna för det utbyte av uppgifter som pågår. Hur skulle det ha påverkat förutsättningarna i förhållande till det som gäller nu? Det har vi inte har fått svar på, och jag skulle vilja höra om ministern kan svara på det . Justitieminister (M): Det svar jag kan ge är att våra tjänstemän redan på det inledande stadiet när man träffades inte kunde se några fördelar utifrån den beskrivning man gav. Då fanns det inte heller någon anledning att visa något större intresse för att gå vidare i ärendet. (V): Jag har en följdfråga: Hur kunde man i så fall, utifrån att det egentligen inte innebar några förändringar, göra bedömningen att avtalet om det gjordes skulle kräva lagändring? Justitieminister (M): Därför att avtal av det slag som handlar om att systematiskt lämna ut information av det slaget har en sådan omfattning att man ganska enkelt kan konstatera att det är den typ av avtal som kräver en riksdagsbehandling. Den typen av informationsutbyte har vi inte i normalfallet i svensk rätt. Den ges inte heller. Dessutom handlade det i den beskrivning som amerikanerna gav om direktåtkomst till ett register med uppgifter om enskilda medborgare. Ni förstår lika väl som jag att det kräver en särskild behandling. När det är mer känsliga eller omfattande avtal som ska göras kräver den ordning vi har i det här landet att det bereds och kommer till via beslut i . Det är inget konstigt. Men det var en vag beskrivning. Det har sagts mig att man inte fick någon detaljerad beskrivning. Men för erfarna tjänstemän på räcker det ganska långt om man pratar om kontinuerlig och systematisk informationsintagning till ett särskilt register med direktåtkomster. Då kommer vi i närheten av en verksamhet som rimligen inte kan hanteras i form av informella internationella samarbeten. Då är det någonting annat. Men eftersom vi inte bedömde att detta var något som vi hade ett intresse av gav man det beskedet och berättade hur formerna ser ut för lagstiftning och beslut i . Därmed har vi inte hört mer om detta. Det återstår att se om det återkommer, men då får vi väl återkomma till det. (V): Jag har en annan fråga, om det hinns med. Vi har pratat här om att det inte finns någon samlad dokumentation om vad som lämnas ut och inte i den samverkan som finns. säger ministern att det sker en granskning av att regelverken följs. Jag undrar hur den granskningen går till. Justitieminister (M): Granskningen har ganska många olika ansikten. Om vi börjar med den lagstiftning som vi har och som man är skyldig att följa är det så att tillsyn utövas av både JO och JK. Sedan har vi årliga samråd med partierna i vad gäller Säkerhetspolisens verksamhet och arbete.