bet · GZ01FiU1 · 2011-11-15 00:00:00 — Därutöver tillkommer även en kostnad om ca för att höja gränsbeloppet för beräkning av statlig inkomstskatt från dagens till . Skattereglerna måste vara förenliga med och vara utformade så att den svenska skattebasen värnas. Det är mot denna bakgrund nödvändigt att dels avskaffa beskattningen av svenskregistrerade investeringsfonder för att inte riskera att dessa fonder ska lämna , dels anpassa skatteuttaget på delägarnivå till en sådan förändring. Utskottet ansluter sig således till regeringens bedömning att den slopade beskattningen av investeringsfonderna ska åtföljas av nya regler om beskattning på delägarnivå. I annat fall skulle delägarna i en investeringsfond ges ett mer omfattande skatteuppskov, och därmed en lägre effektiv skattesats jämfört med om de ägt aktierna direkt. Den som äger en aktie direkt måste nämligen beskattas för varje utdelning medan en aktie i en fond inte skulle beskattas förrän fonden gör en utdelning eller fondandelen säljs. Att införa en kompletterande beskattning på delägarnivå när skattskyldigheten för investeringsfonderna upphör ligger också i linje med de av antagna riktlinjerna för skattepolitiken som bl.a. innebär att man bör undvika olika inslag av uppskjuten beskattning på inkomstskatteområdet. Utskottet delar också regeringens bedömning att det av förenklingsskäl är nödvändigt att släppa kopplingen mellan de verkliga inkomsterna i en viss fond och delägarnas beskattning och att andelsägaren i stället påförs en schablonintäkt där basen är värdet på det egna fondinnehavet (schablonmodellen) vid kalenderårets ingång. Utskottet har således inte något att invända mot valet av beskattningsmodell. Vidare bör delägarna, utöver schablonbeskattningen, på samma sätt som beskattas för utdelning från fonden och för vinster när fondandelarna avyttras. Fördelen med en sådan lösning är, som regeringen framhåller, att schablonbeskattningen kan sättas lägre än vad som skulle bli fallet om schablonmodellen skulle konstrueras så att andelsägarna inte skulle betala någon skatt för utdelning från fonden eller för vinster vid avyttring av fondandelar. Tanken är att skatteintäkterna från schablonbeskattningen av delägarna i stort sett ska kompensera för de minskade skatteintäkter som följer av att beskattningen av fonderna upphör. Förslaget att schablonintäkten ska vara av kapitalunderlaget synes vara väl avvägd. Utskottet har heller inte något att invända mot förslagen i övrigt i detta lagstiftningsärende. Med det sagda tillstyrker utskottet regeringens förslag till ändrade skatteregler för investeringsfonder och deras andelsägare. Förenklingar och förbättringar i 3:12-reglerna Utskottets förslag i korthet Utskottet tillstyrker regeringens förslag till lagändringar som syftar till att dels stimulera nyföretagande och förenkla för ägarna av de mindre fåmansföretagen, dels motverka vissa s.k. skatteupplägg. Utskottet avstyrker motionsförslagen om att avslå regeringens förslag till förenklingar. Jämför avvikande mening 4 (V). De särskilda reglerna för beskattning av utdelning från och kapitalvinst vid avyttring av andelar i ett fåmansföretag infördes vid skattereform. Reglerna syftar till att inkomster som härrör från ägarens egna arbetsinsatser i företaget ska beskattas på ungefär samma nivå som anställdas löneinkomster. De särskilda skattereglerna, som brukar kallas 3:12-reglerna, återfinns i 57 kap. inkomstskattelagen (1999:1229), förkortad IL. Ett typiskt fåmansföretag är ett aktiebolag eller en ekonomisk förening där fyra eller färre delägare har mer än hälften av rösterna. Om en av delägarna har den verkliga bestämmanderätten över en oberoende verksamhetsgren räknas bolaget eller föreningen som ett fåmansföretag även om det första villkoret inte är uppfyllt. Vid bedömningen av hur många personer som äger del i företaget ska personer som ingår i samma krets av närstående anses som en person. De s.k. 3:12-reglerna om utdelning och kapitalvinst gäller enbart personer med s.k. kvalificerade andelar i fåmansföretaget. En andel är kvalificerad om delägaren eller någon närstående till denne har varit verksam (aktiv) i betydande omfattning i företaget under beskattningsåret eller något av de fem föregående åren. En delägare eller en närstående till denne anses vara verksam i betydande omfattning om hans eller hennes arbetsinsatser har stor betydelse för vinstgenereringen i företaget. Det är den ekonomiska betydelsen av arbetsinsatsen som är avgörande, inte delägarens formella ställning. Som närstående räknas maka eller make, föräldrar, far- och morföräldrar, barn, barnbarn osv. samt deras respektive maka eller make, syskon och deras makar, barn, barnbarn samt dödsbo som någon i närstående kretsen är delägare i. Om en aktiv delägare tar ut lön från sitt eget bolag beskattas den på vanligt sätt och beläggs med arbetsgivaravgifter. De särskilda reglerna gäller inte löneuttag utan tar sikte på belopp som ägaren lyfter som utdelning eller tillgodogör sig som kapitalvinst vid försäljning av aktier i fåmansbolaget. I avsaknad av särskilda regler skulle utdelning och avyttringar beskattas om inkomst av kapital. De särskilda reglerna medför att den del av bolagets inkomster som ägaren tillgodogör sig som utdelning eller kapitalvinst i stället fördelas mellan inkomstslagen tjänst och kapital. De s.k. 3:12-reglerna används för att bestämma hur mycket av en utdelning från ett företag eller en kapitalvinst som ska tas upp till progressiv beskattning i inkomstslaget tjänst och hur stor del som ska tas upp till proportionell beskattning i inkomstslaget kapital. Upp till en viss nivå (ett schablonmässigt beräknat gränsbelopp) som bestäms med hänsyn till storleken av det insatta kapitalet och utbetalda löner beskattas utdelning och aktiva delägares vinst vid försäljning av aktier i bolaget med skattesatsen . Utdelning och kapitalvinst över gränsbeloppet tas upp i inkomstslaget tjänst. Vid en reformering av reglerna fr.o.m. utvidgades det utrymme som kan tas ut som kapitalbeskattad inkomst. Det infördes också en schablonregel, den s.k. förenklingsregeln, med tanke främst på företagare som har ett litet kapital och ett fåtal anställda, t.ex. nystartade företag. I stället för att beräkna utrymme för kapitalbeskattning enligt de ordinarie mer komplicerade reglerna tilläts en ägare av en kvalificerad andel att använda ett belopp motsvarande 1,5 inkomstbasbelopp som gränsbelopp, dvs. det utrymme som anger hur mycket det är möjligt att ta ut ur bolaget till kapitalinkomstskatt. Därefter har schablonbeloppet höjts , först till 2 inkomstbasbelopp från ingången av 2007 och sedan till nuvarande 2,5 inkomstbasbelopp från ingången av 2009. I 57 kap. 22 § IL finns en takregel för hur mycket som ska beskattas i inkomstslaget tjänst. Denna s.k. 100-basbeloppsregel innebär att en kapitalvinst inte ska tas upp i inkomstslaget tjänst till den del det skulle medföra att den skattskyldige och närstående under avyttringsåret och de fem föregående beskattningsåren från ett företag sammanlagt i inkomstslaget tjänst tagit upp högre belopp än som motsvarar 100 inkomstbasbelopp (vid kapitalvinst ). Kapitalvinst härutöver beskattas utan kvotering till i inkomstslaget kapital. I propositionen lämnas fem olika förslag om ändringar i 3:12-reglerna. Det första förslaget gäller nivån på schablonbeloppet i den s.k. förenklingsregeln. När förenklingsregeln infördes bedömdes att av samtliga ägare till kvalificerade andelar skulle välja att tillämpa denna regel. Som ovan nämnts har schablonbeloppet därefter höjts . används förenklingsregeln i av de 300 000 blanketter (K10) som lämnas av delägare i fåmansföretag till . Regeringen anser att det nu finns anledning att ytterligare stimulera nyföretagande och förenkla för ägarna av de mindre fåmansföretagen. I propositionen föreslås därför en höjning av schablonbeloppet från 2,5 till 2,75 inkomstbasbelopp. Det andra förslaget gäller införandet av en ny takregel. Nuvarande takregel omfattar bara kapitalvinster, vilket i vissa fall leder till att utdelningar beskattas hårdare än kapitalvinster. Ägare av företag med många anställda kan utnyttja löneunderlagsregeln för att uppnå låg beskattning. Framgångsrika innovatörer med få anställda gynnas inte av denna regel på samma sätt. På grund av den befintliga takregeln för kapitalvinst kan dock dessa undgå att bli tjänstebeskattade genom att genomföra s.k. interna aktieöverlåtelser. Dagens regelverk skapar således incitament för ägare till kvalificerade andelar att avyttra företaget (internt) i stället för att tillgodogöra sig avkastningen genom utdelning. Regeringen anser att en takregel för beskattning av utdelning i inkomstslaget tjänst till viss del skulle komma till rätta med detta problem. En sådan regel bedöms även göra det mer attraktivt att förlägga högavkastande innovativ verksamhet i . Det förslag som läggs fram i propositionen innebär att utdelning inte ska tas upp i inkomstslaget tjänst till den del det skulle medföra att den skattskyldige och närstående, som inräknas i samma närståendekrets, under beskattningsåret från ett företag sammanlagt i inkomstslaget tjänst tagit upp utdelning med högre belopp än som motsvarar 90 inkomstbasbelopp. Den del av utdelningen som överstiger gränsbeloppet och takbeloppet ska beskattas på samma sätt som gäller för kapitalvinstbeskattningen, dvs. till i inkomstslaget kapital. Ett tillägg föreslås också i takregeln för beskattning av kapitalvinster i inkomstslaget tjänst som klargör hur begreppet närstående ska tillämpas vid fördelningen av tjänstebeskattat belopp. De tre återstående förslagen till lagändringar syftar till att motverka s.k. skatteupplägg. För att motverka skatteupplägg med hjälp av förenklingsregeln föreslås att en person som äger andelar i flera företag ska få beräkna årets gränsbelopp enligt förenklingsregeln för andelar i endast ett av företagen. För att motverka upplägg med icke varaktiga tillskott föreslås att underlaget för årets gränsbelopp ska minskas med tillskott som gjorts i annat syfte än att varaktigt tillföra kapital till företaget. Underlaget ska även minskas med anskaffningsutgiften för andelen till den del sådant tillskott, direkt eller indirekt, har ökat värdet på andelen. Slutligen föreslås att om en andel i ett företag ägts under del av det år som löneunderlaget avser, ska bara ersättning som betalats ut räknas med i det lönebaserade utrymmet för andelen. Detta för att motverka att andelsägare ska erhålla högre gränsbelopp på grund av att löneunderlag utnyttjas dubbelt. De nya bestämmelserna föreslås träda i kraft . En höjning av schablonbeloppet till två och tre fjärdedels inkomstbasbelopp beräknas minska skatteintäkterna med ca . Varaktigt bedöms skattebortfallet vara ca , vilket också är den varaktiga offentligfinansiella försvagning som förslaget medför. Förslaget om en takregel för utdelning bedöms försvaga de offentliga finanserna med ca . Det är endast de personer som tar ut stora utdelningar som får sänkt skatt genom förslaget. Förslaget om att begränsa tillämpningen av förenklingsregeln till ett företag per person beräknas öka skatteintäkterna med ca 2012. Det finns inga säkra uppgifter om i hur stor omfattning skatteplanering genom upplägg med icke varaktiga tillskott eller med lönebolag förekommer. Regeringen kan i vart fall konstatera att intäkterna inte kommer att minska på grund av förslagen. Förslaget om höjt schablonbelopp och om att begränsa tillämpningen av förenklingsregeln bedöms inte medföra några merkostnader eller något merarbete för eller de allmänna förvaltningsdomstolarna. Förslaget om en takregel för utdelning bedöms inte medföra några större merkostnader för . Eventuella sådana kostnader får dock hanteras inom befintlig ram. Förslaget bedöms inte heller medföra några merkostnader eller något merarbete för de allmänna förvaltningsdomstolarna. När det gäller upplägg med tillskott förekommer det ett antal processer med anledning av det oklara rättsläget. De föreslagna ändringarna innebär att det förtydligas att detta upplägg inte ska kunna medföra skattelättnader. Även de föreslagna ändringarna rörande upplägg med lönebolag innebär att det görs klart att detta upplägg inte ska kunna medföra skattelättnader. Detta kan i viss mån leda till en minskning av och de allmänna förvaltningsdomstolarnas arbetsbörda. kan ny lagstiftning alltid leda till nya gränsdragningsfrågor. Sammantaget torde förslagen dock inte medföra några merkostnader för och de allmänna förvaltningsdomstolarna. avvisar i motionerna Fi243 yrkande 2 i denna del och Sf281 yrkande 4 i denna del regeringens förslag till höjt schablonbelopp i den s.k. förenklingsregeln och införandet av en ny takregel för beskattning av utdelning i inkomstslaget tjänst. Enligt motionärerna behövs en översyn av reglerna innan eventuella förenklingar genomförs. Villkoren för att starta, driva och utveckla företag har sedan regeringsskiftet stärkts genom åtgärder på flera olika politikområden. På skatteområdet har flera skattesänkningar genomförts för företag som lagändringar har vidtagits i syfte att stoppa avancerad skatteplanering. För fåmansföretag har en rad förbättringar i 3:12-reglerna gjorts. Det finns nu anledning att ytterligare stimulera nyföretagande och förenkla för ägarna av de mindre fåmansföretagen. Utskottet ställer sig därför bakom regeringens förslag till förbättringar och förenklingar för de företagare som omfattas av 3:12-reglerna. Utskottet välkomnar givetvis också de förslag till lagändringar som syftar till att motverka vissa skatteupplägg. Med det sagda tillstyrker utskottet propositionen i denna del och avstyrker motionsyrkandena. Utskottet överlämnar yrkande 4 i motion Sf281 till finansutskottet. Utskottets förslag i korthet Utskottet tillstyrker regeringens förslag om att höja räntefördelningsräntan . Jämför avvikande mening 4 (V). Reglerna om räntefördelning vid beskattning av enskilda näringsidkare och fysiska personer som äger andel i handelsbolag finns i 33 kap. IL. Positiv räntefördelning innebär att avdrag medges vid beräkning av inkomst av näringsverksamhet för en schablonmässigt beräknad avkastning på eget kapital som investerats i verksamheten. Motsvarande belopp tas i stället upp som intäkt av kapital. Räntesatsen uppgår till statslåneräntan ökad . Reglerna har använts som ett medel för att uppnå en likvärdig beskattning av enskilda näringsidkare och handelsbolagsdelägare jämfört med vad som gäller för ägare av fåmansföretag. Regeringen föreslår i budgetpropositionen att räntesatsen för positiv räntefördelning höjs från statslåneräntan ökad till statslåneräntan ökad . Ändringarna föreslås träda i kraft och tillämpas första gången på beskattningsår som påbörjas efter detta datum. En höjning av räntefördelningsräntan innebär att inkomster flyttas från dubbelbeskattad inkomst av näringsverksamhet till enkelbeskattad inkomst av kapital. minskar pensionsutbetalningarna något eftersom kapitalinkomster inte är socialförmånsgrundande. Regeringens förslag om en höjning av räntesatsen för positiv räntefördelning beräknas kosta . Förslaget bedöms inte ge upphov till några ökade kostnader för och de allmänna förvaltningsdomstolarna. avvisar i motionerna Fi243 yrkande 2 i denna del och Sf281 yrkande 4 i denna del regeringens förslag till höjd räntefördelningsränta. För att de föreslagna ändringarna i 3:12-reglerna inte ska leda till att balansen i beskattningen av delägare i fåmansföretag och enskilda näringsidkare förskjuts bör räntesatsen för positiv räntefördelning höjas. Utskottet anser att den föreslagna räntehöjningen på är väl avvägd i förhållande till ändringarna i 3:12-reglerna. Utskottet tillstyrker således propositionen i denna del och avstyrker motionerna Fi243 yrkande 2 och Sf281 yrkande 4 i motsvarande delar. Skattereduktion för gåvor till ideell verksamhet Utskottets förslag i korthet Utskottet tillstyrker regeringens förslag om en skattereduktion för gåvor till ideell verksamhet och avstyrker motionärernas yrkanden. Jämför avvikande meningarna 1 (S), 2 (MP) och 4 (V). Regeringen föreslår att det införs en skattereduktion för penninggåvor till ideell verksamhet. Skattereduktionen är och uppgår till högst för ett beskattningsår. Varje gåva ska uppgå till och årets sammanlagda gåvor får inte understiga . Förmån av lämnad gåva och gåvor som utdelningsbeskattas ska berättiga till skattereduktion. Rätt till skattereduktion har en fysisk person som vid beskattningsårets utgång har fyllt och är obegränsat skattskyldig under beskattningsåret. Också de som är begränsat skattskyldiga enligt 3 kap. 18 § första stycket 1, 2 eller 3 inkomstskattelagen har rätt till skattereduktion om deras överskott av förvärvsinkomster i och i andra länder, uteslutande eller så gott som uteslutande, utgörs av överskott av förvärvsinkomster i . Dödsbon har endast rätt till skattereduktion för gåvor som lämnats före dödsfallet. De gåvoändamål som ska berättiga till skattereduktion bör enligt regeringens mening av kostnads-, missbruks- och kontrollskäl vara färre än de som kan leda till inskränkt skattskyldighet för stiftelser, ideella föreningar och registrerade trossamfund. Detta gäller inte minst med hänsyn till att även utländska associationer måste inkluderas bland dem som kan bli godkända mottagare. Svårigheterna att i praktiken på ett tillfredsställande sätt kontrollera godkända gåvomottagare utomlands måste här beaktas. Möjligheterna till fusk kan antas öka om antalet ändamål är stort. En annan omständighet är att hantering av ansökningar och kontroll av de godkända gåvomottagarna blir mycket enklare om antalet tillåtna ändamål inte är så många. Ett ytterligare argument som talar för restriktivitet när det gäller antalet ändamål är avdragsförbudet för personliga levnadskostnader. Förbudet är en grundläggande princip inom skattesystemet som det är mycket angeläget att, så långt möjligt, upprätthålla. Regeringen föreslår att det ska finnas två tillgängliga ändamål, nämligen att främja vetenskaplig forskning och att bedriva hjälpverksamhet bland behövande. Avgränsningen till främjande av vetenskaplig forskning och bedrivande av hjälpverksamhet bland behövande innebär att ett antal ändamål lämnas utanför. Det gäller t.ex. ändamålen konst, kultur, idrott och religion. Det råder enligt vad regeringen anför i och för sig inte tvivel om att ideella föreningar och registrerade trossamfund med verksamheter inom ramen för konst, kultur, idrott, religion och andra allmännyttiga ändamål hör till den ideella sektorn och därför i princip är värda det samhälleliga stöd som t.ex. ett av det allmänna anordnat system för incitament för gåvor kan ge. Frågan om en skattereduktion för gåvor till forskning kommer att beredas i samband med en kommande forskningsproposition. Skattereduktion ges endast för gåvor som lämnats till gåvomottagare som godkänts av utifrån på förhand fastställda kriterier. En svensk stiftelse, en svensk ideell förening eller ett svenskt registrerat trossamfund (som uppfyller kraven för beskattning enligt 7 kap. 3, 7 eller 14 §§ IL) ska godkännas som gåvomottagare under den grundläggande förutsättningen att den har som ändamål att bedriva hjälpverksamhet bland behövande eller att främja vetenskaplig forskning eller helt eller delvis bedriver sådan verksamhet. Som gåvomottagare ska också godkännas utländska motsvarigheter till sådana svenska stiftelser, ideella föreningar och registrerade trossamfund som kan bli godkända gåvomottagare, under förutsättning att de hör hemma i en stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet eller i en stat med vilken har ingått ett skatteavtal som innehåller en artikel om informationsutbyte eller ett avtal om informationsutbyte i skatteärenden. För att den sökande ska kunna godkännas som gåvomottagare gäller dessutom att ett skriftligt åtagande att lämna kontrolluppgifter om gåvor ska ha kommit in till . Den som ansöker om att bli godkänd gåvomottagare ska betala en ansökningsavgift och godkända gåvomottagare ska betala årsavgift. Skattereduktionen beräknas försvaga de offentliga finanserna genom minskade skatteintäkter med sammanlagt 2012 och . Skattereduktionen för gåvor kommer att leda till att får ökade kostnader för hanteringen av dels frågor om godkännande av gåvomottagare, dels själva skattereduktionen som sådan. Därutöver tillkommer kostnader för systemanpassningar, anpassning av blanketter och broschyrer samt andra informationsinsatser. kostnader för hanteringen av ansökningar om godkännande kan uppskattas till , vilket beräknas motsvara uttaget av ansöknings- och årsavgifter. kostnader i övrigt uppskattas till i engångskostnader och i årliga kostnader. De nya reglerna föreslås träda i kraft . I Socialdemokraternas motion Fi240 yrkandena 68, 10, 12 och 13 avvisar motionärerna regeringens förslag. De vill inte att offentligt stöd till föreningsliv, sociala verksamheter och forskning ska ersättas av privat finansiering via gåvor. Prioriteringar av stöd och bidrag med skattemedel ska avgöras av demokratiskt valda organ och deras representanter. Förslaget avvisas även i motionerna Sk361 (S) yrkande 5 och Kr297 (S) yrkande 22. Också i motion Fi241 yrkande 23 i denna del avvisas förslaget. Motionärerna anser att förslaget är olyckligt utformat eftersom avdragsrätten är begränsad till de organisationer som bedriver hjälpverksamhet och därmed inte gäller andra organisationer, såsom idrottsföreningar och rättighets- eller miljöorganisationer. Motionärerna är också oroliga för att följden kan bli att föreningsstödet dras ned . Även i motion Fi243 yrkande 2 i denna del avvisas förslaget. Motionärerna anser att det är mycket bättre att satsa pengar på den offentliga välfärden, som vi alla är med och bestämmer över och som fördelas efter behov. En stark och livaktig ideell sektor är enligt utskottets uppfattning av stor betydelse för samhällslivet och demokratin. Fler aktörer och bättre villkor för ideella organisationer att driva verksamhet innebär fler valmöjligheter för människor. Den ideella sektorn bedriver betydelsefull verksamhet inom t.ex. kulturlivet, idrotten, folkbildningen, det sociala området, utvecklingspolitiken och genom trossamfunden. Att den ideella sektorn anses som värdefull ur samhällelig synvinkel har kommit till uttryck bl.a. genom olika former av offentligfinansierade stöd och bidrag men även genom de särskilda skatteregler som finns för beskattning av vissa typer av ideell verksamhet. Den ideella sektorn har således bedömts ha ett egenvärde när det gäller demokrati och social välfärd. Den ideella sektorns beroende av finansiering från den offentliga sektorn kan i vissa fall minska dess självständighet i förhållande till det allmänna. Det finns därför goda skäl att underlätta för den ideella sektorn att samla in medel från andra aktörer. En stimulans för privatpersoner att lämna gåvor till denna sektor kommer enligt utskottets mening att stärka den ideella sektorn och öka dess självständighet. Utskottet anser i likhet med regeringen att stimulansen bör utformas som en skattereduktion. På det sättet får lika stora gåvor samma skattemässiga värde. En fysisk person som har högre marginalskatt får en skattefavör av samma storlek som en annan fysisk person som ger en lika stor gåva men som har lägre marginalskatt (så länge det finns skatt att reducera). Att ge stimulansen i form av en skattereduktion innebär också en markering av att den ligger vid sidan av den vanliga beskattningen och bara belastar den statliga budgeten. Det finns, som regeringen anför, anledning att vara försiktig vid utformningen av de ändamål som ska berättiga till reduktion och utskottet har därför inte någon invändning mot att skattereduktion endast ska beviljas för gåvor som lämnas för att främja vetenskaplig forskning eller för att bedriva hjälpverksamhet bland behövande. När det gäller frågan om att inkludera mer direkta gåvor till forskning kan framhållas att bl.a. har i uppdrag att lämna förslag på ökade skatteincitament för forskning och utveckling (dir. 2011:1).