bet · GY01TU16 · 2011-03-22 00:00:00 — 2010/11:TU16 Sjöfart I detta betänkande behandlar trafikutskottet frågor om sjöfart i 43 yrkanden i sammanlagt 28 motioner om sjöfart från den allmänna motionstiden . Motionsförslagen rör bl.a. sjöfartens utveckling, säkerhets- och miljörelaterade sjöfartsfrågor samt fritidsbåtsverksamheten. Utskottet konstaterar att ett omfattande utrednings- och utvecklingsarbete inleddes och alltjämt pågår för att stärka svensk kvalitetssjöfart och konkurrenskraften för den svenska sjöfartsnäringen. Ett betydelsefullt arbete drivs också såväl nationellt som internationellt för att utveckla en mer miljöanpassad och säker sjöfart. Med hänvisning till bl.a. detta avstyrks samtliga motionsförslag, där dock syftet med flera förslag förutsätts komma att bli i huvudsak tillgodosedda. I betänkandet finns sex reservationer (S, MP, V). Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2010/11:T229 av m.fl. (FP) yrkandena 13, 2010/11:T283 av (S), 2010/11:T329 av m.fl. (S), 2010/11:T332 av m.fl. (S) yrkandena 2 och 3, 2010/11:T395 av m.fl. (S), 2010/11:T410 av (KD) yrkandena 1, 7, 11 och 12, 2010/11:T437 av m.fl. (S), 2010/11:T439 av m.fl. (S), 2010/11:T492 av (M), 2010/11:T513 av m.fl. (M, FP, C, KD) och 2010/11:MJ446 av m.fl. (MP) yrkande 2. Reservation 1 (S) Reservation 2 (MP, V) 2010/11:T368 av (KD), 2010/11:T407 av m.fl. (S) och 2010/11:T410 av (KD) yrkandena 2, 6 och 9. 2010/11:T397 av och (båda S) i denna del och 2010/11:T410 av (KD) yrkande 13. Reservation 3 (S) Behörigheter, fartområden m.m. 2010/11:T221 av och (båda M), 2010/11:T228 av (KD), 2010/11:T244 av (FP), 2010/11:T410 av (KD) yrkande 3 och 2010/11:T425 av (M). Allmänt om sjöfartens miljö- och säkerhetsfrågor 2010/11:MJ294 av m.fl. (V) yrkande 7 och 2010/11:MJ421 av Skånberg (KD) yrkande 3. Reservation 4 (V) Utsläpp av svavel- och kväveoxider 2010/11:T284 av (S), 2010/11:T296 av (M), 2010/11:T397 av och (båda S) i denna del och 2010/11:T410 av (KD) yrkandena 8 och 10. Reservation 5 (S, V) 2010/11:T369 av Skånberg (KD) och 2010/11:T410 av (KD) yrkande 4. 2010/11:T410 av (KD) yrkande 5. 2010/11:T294 av (M). 2010/11:T313 av och (båda S), 2010/11:T496 av (S) yrkande 1 och 2010/11:T501 av (S). Reservation 6 (S, MP, V) 2010/11:T311 av (S). Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (M), (S), (M), (S), (M), (S), (FP), (S), i (S), (M), (MP), (KD), (SD), (V) och (M). Ärendet och dess beredning I detta ärende behandlas 43 yrkanden i sammanlagt 28 motioner om sjöfart från den allmänna motionstiden . Motionsförslagen rör bl.a. sjöfartens utveckling, säkerhets- och miljörelaterade sjöfartsfrågor samt frågor om fritidsbåtsverksamheten. Utskottet avser att i ett senare betänkande behandla den av regeringen aviserade propositionen Tredje sjösäkerhetspaketet del 2. Regeringen har också anmält sin avsikt att lägga fram en proposition om lotsning. Upplysningar och synpunkter i ärendet har inför utskottet lämnats av generaldirektör , . Transportpolitiska mål och ett näringspolitiskt mål för sjöfarten godkände regeringens förslag om en ny målstruktur på transportområdet (prop. 2008/09:93, bet. 2008/09:TU14, rskr. 2008/09:257). Det övergripande målet för transportpolitiken är att säkerställa en samhällsekonomiskt effektiv och långsiktigt hållbar transportförsörjning för medborgarna och näringslivet i hela landet. För att underlätta avvägningar finns ett funktionsmål Tillgänglighet samt ett hänsynsmål Säkerhet, miljö och hälsa. Funktionsmålet respektive hänsynsmålet konkretiseras i form av preciseringar inom ett antal prioriterade områden. Specifikt för sjöfarten antog 1996 ett näringspolitiskt inriktat mål (prop. 1996/97:1, bet. 1996/97:TU1, rskr. 1996/97:1159). Enligt beslut ska målet vara att på olika sätt tillvarata sjöfartens möjligheter som en konkurrenskraftig exportnäring och därigenom stärka betalningsbalansen svenska handelsflottan tillförsäkras rimliga konkurrensvillkor. Även efter detta beslut har regeringen och uttalat att det är angeläget att slå vakt om en svensk sjöfartsnäring och att näringen måste ges likvärdiga konkurrensvillkor som i de närmaste konkurrentländerna. Ett exempel är propositionen En sammanhållen svensk havspolitik (prop. 2008/09:170), där regeringen framhöll det angelägna i att det finns en betydande svensk sjöfartsnäring som kan bidra till att skapa nya arbetstillfällen och som underlättar svenska företags exportmöjligheter. av de gränsöverskridande internationella godstransporterna utförs med fartyg. Även EU:s motsvarande andel av import och export är , medan handeln mellan medlemsländerna till sker till sjöss. är och utgör därmed en av de längsta kuststräckorna i EU. Vidare är ett av EU:s mest sjöfartsberoende länder med av utrikeshandeln som går sjövägen. Utöver detta reste uppemot 28 miljoner personer till och från med färja 2009; för flyget var motsvarande siffra drygt 19 miljoner personer. Enligt förordningen (2007:1161) med instruktion för ska verket verka för att de transportpolitiska målen uppnås. Verket ska i sitt arbete ha ett trafikslagsövergripande synsätt. huvuduppgifter är bl.a. att svara för farledshållning och vid behov inrätta nya farleder tillhandahålla sjöräddnings- och flygräddningstjänst verka för att sjöfartens påverkan på miljön minimeras göra en utvärdering av den svenska sjöfartens konkurrenssituation inom ramen för verkets näringspolitiska uppgifter. Verksamheten ska bedrivas med inriktning huvudsakligen på handelssjöfarten. Sjösäkerheten i fritidsbåtstrafiken ska främjas genom information och rådgivande verksamhet. Fritidsbåtstrafikens intressen i övrigt liksom fiskets och marinens intressen ska beaktas. Enligt förordningen (2010:185) med instruktion för ska myndigheten med utgångspunkt i ett trafikslagsövergripande perspektiv bl.a. ansvara för den långsiktiga infrastrukturplaneringen för vägtrafik, järnvägstrafik, sjöfart och luftfart. ska med utgångspunkt i ett samhällsbyggnadsperspektiv skapa förutsättningar för ett samhällsekonomiskt effektivt, internationellt konkurrenskraftigt och långsiktigt hållbart transportsystem. Vidare ska verket verka för att de transportpolitiska målen uppnås. ska genom ett särskilt organ inom verket pröva frågor om statligt bidrag till svensk sjöfart (s.k. sjöfartsstöd); samma datum upphörde , den tidigare ansvariga myndigheten. Verket ska också följa den svenska sjöfartens internationella konkurrenssituation och genomföra en årlig utvärdering av effekterna av stödet till svensk sjöfart. ska särskilt samverka med vid framtagande och genomförande av den nationella planen för transportinfrastruktur och i arbete med ansökningar om TEN-T-bidrag. Enligt förordningen (2008:1300) med instruktion för Transportstyrelsen har styrelsen till huvuduppgift att svara för regelgivning, tillståndsprövning och tillsyn inom transportområdet. Transportstyrelsen svarar för vilka krav som ska ställas på sjöfartens infrastruktur. Transportstyrelsen ska verka för att de transportpolitiska målen nås. Verksamheten ska särskilt inriktas på att bidra till ett konkurrenskraftigt, miljöanpassat och säkert transportsystem. Transportstyrelsens tillsyn ska, i enlighet med de föreskrifter som gäller för varje område, utövas över bl.a. den civila sjöfarten, särskilt sjösäkerheten, sjöfartsskyddet och hamnskyddet. Enligt förordningen (2007:853) med instruktion för har myndigheten i uppgift att bedriva sjöövervakning och utföra räddningstjänst till sjöss. ska samordna civila behov av sjöövervakning och förmedla civil sjöinformation till berörda myndigheter. Myndigheten för havs- och vattenmiljöfrågor En ny myndighet inrättas med uppgift att verka för bevarande och hållbart nyttjande av havs- och vattenmiljöer. Myndigheten ska bl.a. ha ett övergripande ansvar för arbetet med att nå de miljökvalitetsmål som rör havs- och vattenmiljön. Den nya myndighetens uppgift ska vara att verka för bevarande och hållbart nyttjande av havs- och vattenmiljöer. Sjöfartens internationella karaktär innebär att åtgärder på främst säkerhets- och miljöområdena för att bli verkningsfulla i regel måste vidtas inom ramen för internationellt samarbete. För detta finns bl.a. följande organisationer och normsystem. havsrättskonvention, Unclos (United Nations Convention of the of the Sea), som trädde i kraft , reglerar nationernas rättigheter och skyldigheter när det gäller deras nyttjande av haven. Konventionen innehåller bl.a. regler om havets indelning i olika havsområden och kuststaternas jurisdiktion över dessa områden. Enligt Unclos gäller principen om rätten till s.k. oskadlig genomfart i internationella sund. Detta innebär att genomfarten är tillåten så länge den inte äventyrar kuststatens fred, ordning och säkerhet, t.ex. genom fiske eller förorening. FN har ingen operativ uppgift vid tillämpningen av konventionen, men vissa organisationer, t.ex. IMO, spelar en viktig roll. FN:s sjöfartsorganisation () har sjösäkerheten och skyddet av den miljön som övergripande mål för sin verksamhet. Inom IMO bedrivs också arbete med att öka kvalitetskraven på flaggstaters sjöfartsadministrationer. Även frågor om s.k. sjöfartsskydd ingår i IMO:s uppgifter. IMO har 169 medlemsstater; är medlem . IMO har antagit omkring 40 konventioner och protokoll. Följande konventioner är av särskild betydelse för sjöfarten. Sjösäkerhetskonventionen, Solas (International Convention for the Safety of Life at Sea), är det grundläggande internationella regelverket för sjösäkerhetsarbetet. Solas har sedermera kompletterats med den internationella säkerhetsorganisationskoden (International Safety Management Code, ISM-koden). Den internationella konventionen för förhindrande av förorening från fartyg, Marpol (International Convention for the Prevention of Pollution from Ships, jämte ett senare antaget protokoll), är den huvudsakliga internationella konventionen om utsläpp som är avsiktliga eller en följd av en olycka eller av fartygsdriften. Regler finns i olika bilagor om bl.a. förorening av vatten genom olja, sopor och toalettavfall men även förorening av luft. Inspektion och övervakning är en uppgift för medlemsländerna. Konventionen om normer för sjöfolks utbildning, certifiering och vakthållning, STCW (The International Convention on Standards of Training, Certification and Watchkeeping för Seafarers och den tillhörande koden, STCW 95), reglerar frågor om bl.a. vilken kompetens som sjömän ska ha. IMO har också förhandlat en fram ett helt nytt regelverk för hantering och kontroll av barlastvatten, barlastvattenkonventionen. Den har emellertid inte trätt i kraft än; för detta krävs att minst 30 stater som motsvarar av världstonnaget ansluter sig och är antalet 27 stater. anslöt sig 2009. Reglerna innebär att fartygs barlastvatten måste hanteras så att spridning av sjukdomsalstrande och på annat sätt skadliga arter minimeras. Konventionen gäller i första hand fartyg som går i internationell trafik, men även nationell trafik omfattas. Det är IMO som beslutar om systemet med s.k. PSSA-klassning (särskilt känsligt havsområde, Particularly Sensitive Sea Area). Inom IMO pågår också ett utvecklingsarbete för att begränsa utsläppen av växthusgaser från fartyg. har under i dess generalförsamling återinvalts som medlem av . Rådet är IMO:s verkställande organ och består av 40 medlemsländer. () är för utarbetande av normer för arbetslivet, oftast i form av konventioner. Genom sin anslutning till 1920 inträdde som medlem även i . Nästan samtliga konventioner på sjöfartens område har reviderats och förts samman i en konvention, sjöarbetskonvention (Labour Convention, MLC). Ett syfte med konventionen är att uppnå både goda arbetsförhållanden för sjöfolk och säkra ekonomiska intressen inom ramen för sund konkurrens för kvalitetssjöfart. Bestämmelserna rör bl.a. minimikrav för att sjömän ska få arbeta på fartyg, anställningsförhållanden, bostad, rekreationsmöjligheter, mat och förplägnad samt hälsovård, sjukvård och välfärd. Stora delar av konventionen motsvaras i av bestämmelser i lagar, förordningar och föreskrifter samt kollektivavtal. En proposition om ratifikation av konventionen har aviserats . Strategiska mål och rekommendationer för EU:s sjöfartspolitik Kommissionen lade fram meddelandet Strategiska mål och rekommendationer för EU:s sjöfartspolitik (KOM(2009) 8). Enligt kommissionen har EU och dess medlemsstater ett stort gemensamt ansvar för den långsiktiga konkurrenskraften på världsmarknaden för EU:s sjöfartsindustri och andra sjöfartsrelaterade branscher en säker, trygg och effektiv inomeuropeisk och internationell sjöfart på rena hav den anpassning som krävs av hela sjötransportsystemet till utmaningarna för hela sjötransportsystemet . I meddelandet presenteras en rad förslag till hur dessa mål ska kunna nås. Vid rådsmötet (transportministrarna) antogs gemensamma strategiska mål och rekommendationer för EU:s sjöfartspolitik . I slutsatserna betonade rådet bl.a. vikten av att behåller och utvecklar sitt sjöfartskunnande med adekvata personella och tekniska resurser och att rätt förutsättningar skapas för den europeiska sjöfartens långsiktiga konkurrenskraft på världsmarknaderna. Ett europeiskt område för sjötransporter utan hinder Kommissionen presenterade ett meddelande och en handlingsplan för att inrätta ett europeiskt område för sjötransporter utan hinder (KOM(2009) 10). Detta anknyter i sin tur till ett meddelande (KOM(2009) 11) med förslag till ett direktiv om rapporteringsformaliteter för fartyg som ankommer till eller avgår från hamnar i EU:s medlemsstater. Det yttersta syftet är att öka sjöfartens attraktivitet, effektivitet och konkurrenskraft samt att förbättra miljöskyddet. Förslaget går ut på att utvidga EU:s inre marknad till att omfatta även sjötransporter, bl.a. genom att avveckla eller förenkla de administrativa förfarandena för sådana transporter. Kommissionen aviserar att den i sin nästa rapport om närsjöfarten, planerad till 2012, kommer att inkludera en rapport om hur åtgärderna har genomförts. EU:s arbete med sjöfartens säkerhets- och miljöfrågor EU:s insatser inom sjösäkerhets- och havsmiljöområdena är i betydande utsträckning förknippade med IMO:s arbete, och de inriktas främst på ett effektivt och enhetligt införande av de internationella överenskommelser som har träffats inom IMO. Därutöver verkar EU för medlemsstaternas regionala intressen när det gäller sjösäkerhet och havsmiljö, inte minst på grund av de haverier som ägt rum inom EU-ländernas vattenområden. Den europeiska sjösäkerhetsbyrån (, Emsa) etablerades 2002 och har sitt säte i (och rådets förordning (EG) nr 1460/2002). Dess uppgift är att ge medlemsländerna och kommissionen tekniskt och vetenskapligt stöd och tillhandahålla sakkunskap på hög nivå för att hjälpa dem att på ett korrekt sätt tillämpa EG:s lagstiftning på området för sjösäkerhet bevaka genomförandet av lagstiftningen utvärdera befintliga åtgärders effektivitet. Europeiska kommissionen har presenterat ett förslag till ändrad förordning för Emsa. Förslaget går ut på dels ett klargörande av Emsas nuvarande uppgifter, dels en utökning av uppgifterna till områden där det pågår en utveckling internationellt eller på EU-nivå (KOM(2010) 611). Ett tredje s.k. sjösäkerhetspaket har tagits fram inom EU som ett resultat av tankfartyget förlisning. Paketet, som antogs 2009, innehåller följande rättsakter. Direktiv om flaggstaternas ansvar. Syftet är att flaggstaten, dvs. den stat där fartyget är registrerat och som har jurisdiktionen över fartyget, ska uppfylla sina åtaganden enligt IMO:s konventioner. Krav uppställs bl.a. på s.k. flaggstatsrevision. Ändring av direktivet om hamnstatskontroll, dvs. sådan kontroll som hamnstaten utför på utländska fartyg i den stat där fartyget ligger i hamn. Syftet är att stärka EU:s möjligheter att hindra fartyg från att anlöpa gemenskapens hamnar, och ändringarna avser bl.a. rapporteringsplikt, bekvämlighetshamn och ett ökat antal kontroller av "högriskfartyg". Ändring av direktivet om klassificeringssällskap för att skapa grundläggande principer för gemensamma regler och standarder för organisationer som utför kontroller och utövar tillsyn av fartyg m.m. Syftet är att dessa ska ges ett större ansvar för sina certifikat. Ändring av direktivet om regler för övervaknings- och informationssystemet för sjötrafik i gemenskapen. Enligt direktivet ska medlemsstaterna utse en eller flera behöriga myndigheter för mottagande av fartyg i behov av assistans. Direktiv om utredningar av sjöolyckor. Syftet är att öka kunskapen om olycksriskerna. Förordning om ansvar för och ersättning till passagerare vid fartygsolyckor. Direktiv om redares skadeståndsansvar. biföll regeringens förslag Genomförande av tredje sjösäkerhetspaketet del 1 (prop. 2009/10:231, bet. 2010/11:TU4, rskr. 2010/11:34). En proposition om genomförande av tredje sjösäkerhetspaketet del 2 är aviserad . Frågan om en integrerad havspolitik inom EU har behandlats i flera steg. om en framtida havspolitik för EU (KOM(2006) 275) behandlades av i ett utlåtande (utl. 2006/07:TU14). Utgångspunkten är att alla frågor som rör hav hänger samman och att havsrelaterad politik inom olika områden måste samordnas för att man ska kunna nå önskade resultat. lade kommissionen fram ett meddelande med förslag till en handlingsplan för en havspolitik för EU (KOM(2007) 574) och meddelandet En integrerad havspolitik för Europeiska unionen (KOM(2007) 575). Handlingsplanen innehåller bl.a. följande åtgärder: ett europeiskt område för sjötransporter utan hinder (se i det föregående) en europeisk strategi för havsforskning nationella integrerade havsstrategier som ska utvecklas av medlemsländerna ett europeiskt nätverk för övervakning av havet en minskning av koldioxidutsläpp och föroreningar från sjöfarten en översyn över EU:s undantag från arbetsrätten för sjöfarts- och fiskesektorerna. lade kommissionen fram ett förslag till förordning om att inrätta ett program för att stödja den fortsatta utvecklingen av en integrerad havspolitik, som ska innefatta även ett finansiellt instrument (KOM(2010)494). Kommissionen presenterade ett meddelande om för (KOM(2009) 248). I meddelandet identifieras övergripande utmaningar, berörda politikområden och arbetssätt för EU-staterna kring . Till meddelandet har fogats en handlingsplan indelad i 15 prioritetsområden med ett åttiotal åtgärder för att möta dessa utmaningar. Åtgärderna berör bl.a. den inre marknaden och brottsbekämpning men också miljörelaterade frågor och sjösäkerhet. Strategin antogs vid , dvs. Vid rådets (miljöministrarna) möte antogs rådsslutsatser om genomförandet av Östersjöstrategin och en uppmaning till kommissionen att skyndsamt utse till pilotprojekt. Inom ramen för EU-arbetet pågår projekt för samverkan mellan lokala, regionala och nationella myndigheter samt universitet i kustregionerna i . Baltic är utsett att vara ett s.k. flaggskeppsprojekt i och löper med start . Målen är att förbättra kapaciteten när det gäller att ta hand om oljeutsläpp till och att förbättra de förebyggande åtgärderna när det gäller förorening från fartyg. (Helcom) är det verkställande organet Helsingforskonvention om skydd för miljö. Helcom arbetar bl.a. med frågor om förbättrad ruttplanering, sjömätning, tillgång till elektroniska sjökort och avfallshantering i . Medlemmar är , de åtta EU-stater som gränsar till (, , , , , , och ) och Europeiska unionen. För beslut inom Helcom krävs enhällighet. Ordförandeskapet i Helcom roterar mellan de fördragsslutande parterna . antog Helcom vid ett ministermöte en handlingsplan för (Baltic Sea Action Plan, BSAP). Syftet är att åstadkomma en drastisk minskning av föroreningarna och återupprätta ekologiska balans till 2021. Bland de fyra områden som omfattas av planen finns ett som rör sjöfartens miljöpåverkan. har aktivt deltagit i planerandet av den svenska delen i genomförandet av BSAP. Vid ett ministermöte redovisades en uppföljning av genomförandet av BSAP och antogs en deklaration (Moskvadeklarationen). är ett politiskt samarbete mellan stater kring och syftar till att skydda och förbättra miljö. På sjöfartsområdet har främjande av miljövänlig sjöfart samt motverkande av luftföroreningar och marint skräp diskuterats. Begreppet Clean Ship har lyfts fram som ett övergripande tema inom . Det innebär att man ska beakta och försöka minimera all negativ miljöpåverkan som ett fartyg kan medföra under hela sin livscykel. Sedan ministerkonferensen i pågår inte längre något mellanstatligt samarbete i detta forum, men staterna fullföljer de åtaganden som gjorts inom konferensen. Osparkonventionen reglerar skyddet av den miljön i Nordostatlanten. Tillkomsten av konventionen har sitt ursprung i oljetankern grundstötning 1967. Konventionen har ratificerats av alla 16 parter i de ursprungliga konventionerna (Oslo- och Pariskonventionerna), nämligen regeringar från 15 länder samt EU. En lägesrapport presenterades 2010 och ett ministermöte hölls i Bergen, . Utskottets förslag i korthet Utskottet hänvisar till det omfattande arbete som inletts och pågår inom såväl EU som för att sjöfarten ska utvecklas och stärka sin konkurrenskraft på en internationell marknad och i förhållande till övriga transportslag. Jämför reservationerna 1 (S) och 2 (MP, V). En satsning på inre vattenvägar och kustnära sjöfart bör göras enligt vad som sägs i motion 2010/11:T283 av (S). Han anför att det har varit svårt att etablera kustnära sjöfart i modern tid, detta trots att har EU:s längsta kustremsa. En satsning i enlighet med motionsförslaget skulle innebära att fartygstransporter som ett led i logistikkedjan skulle kunna komplettera andra trafikslag på ett bättre sätt. I motion 2010/11:T329 av m.fl. (S) anförs att det finns ett behov av bättre förutsättningar för Vänersjöfarten; denna har stor betydelse såväl miljöpolitiskt som regionalpolitiskt. Den s.k. Väneröverenskommelsen utgör en god grund för fortsatt utveckling av Vänersjöfarten. Staten och andra intressenter måste nu gå vidare med att utveckla Vänersjöfarten och hamnarna vid för att öka godsvolymerna, inte minst för miljöns skull, är budskapet i motionen. I motion 2010/11:T332 av m.fl. (S) begär man en utvecklingsstrategi för Vänersjöfarten. Motionärerna framhåller att sjöfart på är ett miljövänligt sätt att transportera varor och den är också samhällsekonomiskt lönsam då den minskar slitaget på vägar och därmed minskar behovet av nyinvesteringar (yrkande 2). Dessutom anförs att betydelse som infrastrukturell förutsättning för besöksnäringen och friluftslivet är välkänd och oomtvistad. Motionärerna påminner om att kanalen under fått bidrag från EU-medel för såväl underhåll som upprustning. Motionärerna vill uppmärksamma att de framtida möjligheterna till ekonomiskt stöd till är osäkra (yrkande 3). Bättre förutsättningar för Vänersjöfarten efterlyses i motion 2010/11:T395 av m.fl. (S). Motionärerna föreslår att regeringen skyndsamt analyserar framtidsutsikterna och presenterar åtgärder som är nödvändiga för en optimal användning av på , som miljömässiga och ekonomiska skador runt minimeras. Vidare bör regeringen skyndsamt lämna besked om framtiden för slussarna i . I sammanhanget föreslås även att ett tonnagebaserat skattesystem för sjöfarten införs. Enligt vad som sägs i motion 2010/11:T437 av m.fl. (S) har Vänersjöfarten stor miljöpolitisk betydelse och har outnyttjad potential men den är viktig även från regionalpolitisk synpunkt. Vänersjöfartens totala godsvolym har dock långsamt sjunkit som de totala godsvolymerna till och från ökat, påpekar motionärerna. Visserligen har en del förbättringar gjorts i kanalen och slussarna i , men flera åtgärder återstår för att förbättra förutsättningarna för Vänersjöfarten. är det viktigt att fraktfartyg kan ta sig fram i Göteborgsdelen av , vilket innebär att det är uteslutet med fasta låga broar som skulle hindra person- och godstrafik i . Motionärerna anser att regeringen bör lämna besked om vilka åtgärder som kommer genomföras för att förbättra förutsättningarna för Vänersjöfarten. uppmanar man i motion 2010/11:T439 av m.fl. (S).