bet · GY01UFöU4 · 2011-06-16 00:00:00 — Om vi är efterfrågade samt levererar nytta här och saknas varje anledning att byta det konceptet.Den fortsatta spaningsinsatsen med JAS Gripen sker till stöd för resolution i sin helhet. Efter beslut kommer det inte att finnas några begränsningar avseende de mål mot vilka våra piloter och fototolkar får spana respektive rapportera. Detta, fru talman, gäller oavsett om syftet är att skydda civila eller stödja humanitära insatser. Det gäller både för upprätthållande av vapenembargot och upprätthållande av flygförbudszonen. Att i multinationella och komplexa luftoperationer hitta på egna, unika lösningar och begränsningar bär inte framåt. Även den läxan tror jag att nu har gjort.Fru talman! Det är min övertygelse att dagar vid makten är räknade. kommer att bli ett historiskt prejudikat. FN:s ingripande i enlighet med skyldigheten att skydda är en tydlig signal till världens kvarvarande despoter. Det finns gränser för hänsynslösheten. Det kommer inte att hjälpa att hänvisa till inre angelägenheter. De kommer förr eller senare att personligen få stå till svars för sina gärningar.Inför förlängningen av den svenska stridsflygsinsatsen finns det också anledning att reflektera över förbandets arbete på plats. Låt mig säga i denna kammare att har all anledning att känna stolthet över de insatser som personalen utfört. Arbetet har präglats av förutsägbarhet, ordning och kvalitet.Det är ingen hemlighet att förmågeutvecklingen inom flygvapnet haft sina bekymmer, men under det operativa tryck som den här insatsen skapat har det enligt min bedömning hänt mer än . Det gäller spaningsförmåga, lufttankning, stridsledning med länk 16 och förmågan att verka tillsammans med andra. Detta har höjt effekten av vår insats i , men det betyder också mycket för våra möjligheter att göra nytta i andra motsvarande luftoperationer.Fru talman! De senaste veckornas utspel kring den svenska insatsens vara eller inte vara har knappast stärkt tilltron till vår långsiktighet och vår solidaritet. Det känns bra att detta nu snart ligger bakom oss. Jag yrkar bifall till utskottets förslag.I detta anförande instämde , , och (alla FP). avslutade sitt inlägg med att säga att den senaste tidens utspel inte direkt har stärkt tilltron. Är det utspel som talar om? När vi förra gången gjorde en överenskommelse om att skicka ned våra flygplan för att hävda flygförbudszonen gick ut och kritiserade den överenskommelsen. Direkt efter att den här överenskommelsen presenterades gick ut och kritiserade även den.Fram till detta år har vi i denna riksdag fattat beslut i bred enighet och kommit fram till en överenskommelse när vi skickat kvinnor och män på farliga uppdrag. Sedan har vi stått upp för den överenskommelsen. Vi har i gammal god ordning respekterat överenskommelser där alla har givit och tagit.Den senaste tidens utspel tyder på att man gått ifrån det. Min enkla fråga till är därför: Står bakom denna överenskommelse? Jag har naturligtvis all anledning att mycket noga följa vad min partiledare uttalar angående vår insats i och det fredsfrämjande arbetet i stort. Jag vet att varje gång han kommenterat insatsen har han varit noga med att understryka att har alla avsikter att respektera den överenskommelse som ingåtts.Samtidigt måste det stå alla partier fritt att berätta hur man i övrigt ser på det arbete som utför. Det kan inte ha undgått , fru talman, att flera partier i denna kammare hade önskat att varit mer expressivt i sin solidaritet och inte gjort undantag, inte överlämnat till andra länder att göra de svåra och politiskt farliga insatser som vi inte vill göra.Jag är glad över det mandat som ger. Det vidgar möjligheterna till arbete och minskar antalet undantag för vår insats. Jag är nämligen helt övertygad om att insatsen gör skillnad på marken i . kan inte ha lyssnat på sin partiledare . Här säger att han är glad över överenskommelsen. Hans partiledare sade att den var genant.Den senaste tidens utspel har knappast stärkt tilltron, sade Alla i sitt förra inlägg. Stärker uttalande att överenskommelsen är genant tilltron till svensk utrikespolitik och denna kammares stöd för de kvinnor och män som åker ut på farliga uppdrag? Jag har inte stått bredvid min partiledare alla de gånger han uttalat sig, men jag har läst på TT och i andra medier vad han sagt. I de sammanhangen har han varit noga med att understryka att vi respekterar överenskommelsen men att i vissa avseenden skulle vilja gå mycket längre. Det står vi fast vid.Beträffande vad som skadat anseende när det gäller alla de turer som varit kring vår Libyeninsats kan jag säga att jag inte syftar på uttalanden utan på de ständigt nya och vitt skilda positioner som socialdemokratin har intagit.Jag förstår att har haft mycket hektiska veckor för att hitta hem igen, för att hitta hem till den retorik som själv gav uttryck för i denna kammare . Jag är glad över att han har lyckats, men jag är rädd för att anseende i vissa stycken tagit allvarlig skada av detta. Denna arabiska vår har väckt drömmar om frihet och demokrati över hela världen. Jag kan inte låta bli att glädjas med de kvinnor i som genom en aktion kräver att få rätt att köra bil. På så sätt har inspirationen spridit sig från land till land, från människa till människa, och den är inte slut.Den inspirationen har tyvärr också släckt drömmar, släckt liv. Ändå finns det hopp om att våren verkligen övergår i en demokratisk sommar. Det är ingen enkel övergång. Vi vet av historien att varje generation måste kämpa för att skapa, upprätta och värna frihet och demokrati. ska delta i arbetet för en fredligare värld. En fredligare värld är en demokratisk värld, en fri värld med respekt, tolerans och ansvarstagande där människors möjligheter att förverkliga drömmar respekteras.För del råder inga tvivel. När människor kräver frihet och demokrati har de vårt stöd. Ingen diktator, var denne än finns, ska misstolka att vi faktiskt talar med dem från tid till annan. Diktatorer som hotar sitt folk, som talar om dem som råttor och kackerlackor som ska drivas ut, som bombar fredliga demonstranter förlorar sin legitimitet.Världssamfundet har ett ansvar att agera. togs det första steget med resolution . Man krävde av ledning att respektera internationell rätt och humanitärt tillträde och att tillåta fria medier. Man gav ICC ett uppdrag, talade om vapenembargo, reseförbud, frysta tillgångar och nya sanktioner. Vi var många som kunde följa hur han i tal efter tal mötte kravet från världssamfundet med nya hot, med nya bomber. Vi var många som med fasa såg på utvecklingen runt Benghazi, när människorna hotades av blodbad.För sedan, , fattade det historiska beslutet att ge kraft åt responsibility to protect, genom resolution som talar om skydd av civila, flygförbudszon, vapenembargo, vapenvila, frysta tillgångar. Både 1970 och 1973 är kapitel 7-uppdrag, alltså "med alla medel", vilket innebär att man fortlöpande prövar om åtgärderna behöver ändras. Det är ett på många sätt unikt beslut. Det är ett beslut som vi har all skyldighet att vårda och värna för kommande generationer, för människor som hotas av andra diktatorer över världen.Under dessa tre månader har egentligen ingen förändring skett. Vi har ett fortsatt uppdrag från FN att politiskt, humanitärt och tyvärr också militärt fullfölja detta. Jag säger "tyvärr militärt" eftersom ingen politisk lösning ännu är i sikte, även om vi alla är helt klara över att det krävs en politisk lösning.Fru talman! Att nu lämna fältet skulle vara att svika folk, det libyska folkets dröm om frihet och demokrati och deras hopp om att någon där ute hör när bomberna faller och diktatorn hotar. De enda som skulle glädjas åt ett sådant beslut vore Gadaffi och hans vänner. En sak kan vi vara helt säkra på, nämligen att om vi efter dessa gav upp skulle Gadaffi inte ge upp. Han skulle fortsätta den kampanj som han försöker genomföra trots att vi är där. Och han skulle definitivt inte försöka skydda civila. Det har historien visat alltför tydligt.Fru talman! ser vi ett positivt slut på en svensk småtrist historia. Jag har tidigare under debatten hört olika historiebeskrivningar. Det såg länge ut som om skulle hemfalla åt "nånannanismen".Jag tror att det var fler än jag som blev förvånade . efter att vår svenska insats nått full effekt skulle den avslutas. Responsibility to protect höll på att förlora en vän i . Jag vill säga tack till alla som kämpat, vårdat och försökt arbeta för att ro dagens beslut i hamn. hoppas jag, fru talman, att vi sätter punkt för den historien. Slutet gott, allting gott, brukar det ju heta. Jag välkomnar resultatet.Vi är nu beredda att fullfölja FN:s mandat. Jag är glad att vi kan göra det i sin helhet enligt resolutionerna och 1973, med ett förbehåll när det gäller markmål. Gripen blir kvar, vilket är bra. Sedan är det en bordningsstyrka för att upprätthålla vapenembargot, stärka effektiviteten i spaningen och ge möjlighet att övervaka den vapenvila som måste komma.Fru talman! Jag hoppas att vi också med detta har tydliga och klara riktlinjer för den militära personal som sänds ut. Vi är från sida tacksamma mot alla dem som på vårt uppdrag och å våra vägnar säkrar FN:s mandat att skydda civila. Det är ett ansvarsfullt uppdrag att säkra att folk självt får bestämma om sin framtid.Med detta yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna.I detta anförande instämde (C). Denna vår har hanterat många svåra frågor. En av de svårare har nog varit det som handlat om hur vi ska agera på bästa sätt när det gäller det folkliga upproret i och om det är rätt eller fel att använda militära medel för att lösa konflikter.Den arabiska våren tog alla politiker med överraskning. Ingen hade kunnat ana vilka krafter som skulle sättas i gång och vad en mans självbränning i skulle bli starten till. Flera samverkande faktorer ledde till denna utveckling, exempelvis en stor andel unga i befolkningen i de aktuella regionerna, där få jobbtillfällen och höga matpriser hade lett till social oro och missnöje. Men även bristen på demokrati och mänskliga rättigheter ledde till en förändringsprocess som vi inte skådat sedan föll. Sociala medier har spelat en viktig roll. Den nya möjligheten gör att diktatorer kan dölja övergrepp. Sociala medier ger information och inspiration till andra att göra uppror mot diktatorer och mot regimer som vill slå ned sitt eget folk. Kan andra, så kan vi, resonerar man. Ser man att andra har frihet kan man inte acceptera att fortsätta förtryckas i all evighet. Fasaden måste förr eller senare rämna.Jag skulle vilja nämna en grupp som har stärkts i sin kamp i , Women 2 Drive. Jämställdhet är också en mänsklig rättighet. Det handlar om rätten att köra bil, som män. , , har de här kvinnorna sin demonstration. Jag skulle här vilja uttala ett stöd till deras kamp.När vi ska tala om militära insatser är det viktigt att slå fast att också aktivt bidrar med andra insatser i regionen. Vi i bidrar till demokratiseringen på olika sätt. Det sker nu bland annat genom någonting som vi i utskottet fick höra om vid ett besök på , nämligen att vi ger biståndspengar till ett projekt som heter . Det handlar enligt deras informationsbroschyr om "utifrånstöd till inifrånkamp". Institutet stöttar unga opinionsbildare i och med potential att inifrån sina länder arbeta för förändring och yttrandefrihet. deltog 27 deltagare och 2009 34 personer. I tre intensiva veckor byggdes kreativa nätverk av starka och motiverade journalister, bloggare, frivilligaktivister, projektledare och kulturproducenter som kan fortsätta att stötta varandra i arbetet för samhällsförändring. Det är bra, och vi stöder demokratisträvanden. Kanske har detta bidragit till det som har hänt under den här våren. Men vi måste förstås också våga ge stöd när dessa grupper möter motstånd.Fru talman! När folk blir engagerade och säger ifrån blir ledare i diktaturer och repressiva regimer inte glada. De vill slå ned alla tecken på uppror. När de första folkliga upproren började i tvekade först många av världens ledare att bejaka och stödja de folkliga upproren. Men kom stödet från supermakten , och då hängde EU på. Tyvärr har EU inte tagit ledningen i den utsträckning som vi kristdemokrater hade önskat.Att stödja upproren i och var inte så svårt, om man jämför med situationen i . I och begicks övergrepp, men det blev inte regelrätt krig mot den egna civilbefolkningen. I däremot började ett krig mot civilbefolkningen, och Gaddafi avsåg att bomba en hel stad, Benghazi. Vad skulle vi göra? Skulle vi se på eller agera? Vi kristdemokrater och majoriteten av riksdagspartier ansåg april att vi skulle agera och beslöt då att skicka stöd till den militära insatsen i . Vi skickade JAS Gripen för att upprätthålla flygförbudszonen, en viktig del i FN-resolutionen , en resolution som också ger folkrättsligt stöd för militärt ingripande, något vi anser vara mycket viktigt som en grund.Det är dock inget beslut man tar utan vånda. Som flera varit inne på här är det en svår fråga. Att använda vapenmakt av något slag är en allvarlig sak. Men när inga ekonomiska sanktioner eller varningar till diktatorer hjälper, hur ska vi då skydda civila som riskerar att slaktas av sina egna ledare?Fru talman! De partier som har invändningar mot det riksdagsbeslut vi snart ska fatta anser att vi med diplomatiska påtryckningar ska förändra situationen i . Jag håller med om att vi ska göra mer för att trycka på, men är detta det alternativ som är lösningen? Vem lyssnar Gaddafi på?Man säger också att vi i stället ska satsa på humanitära insatser. Det är bra, och det gör vi redan. Men ska vi inte också förebygga att människor skadas, dödas eller tvingas fly? Är det inte bättre att försöka skadskjuta Gaddafis styrkor, så att de inte kan begå övergrepp mot civilbefolkningen?Visst är det ett svårt politiskt ställningstagande med militära insatser, men ibland är det av nöden tvunget. Så har också resonerat efter folkmordet i , där FN såg på men inte ingrep, och efter och hela där de holländska FN-trupperna inte kunde skydda civilbefolkningen. Ska vi låta ledare slakta sin egen befolkning till förmån för talet om att inte använda vapen eller inte ingripa i ett lands interna angelägenheter? Nej, enligt FN har vi en skyldighet att ingripa. har fått möjligheten att stödja sig på rätten att skydda civilbefolkningen mot dess egna ledare i situationer som i Libyen.Fru talman! Jag och mitt parti har kommit fram till att militära insatser är nödvändiga i . Vi vill att FN ska ingripa till skydd för civilbefolkningen, och vi vill att är med och bidrar. Därför vill vi vara med och förlänga insatsen med dagens beslut.Vi inser nog alla att långvariga krig skapar många problem, och det är inte eftersträvansvärt. Men vi har i alla fall kommit fram till att vi i det läge som råder i inte kan lämna folket ensamt med Gaddafi. Han behöver övervakas och i förlängningen gripas och ställas till svars för de övergrepp som han begått mot civilbefolkningen och sina brott mot mänskligheten.Den senaste tiden har rapporter om systematiska våldtäkter framkommit. Utländska journalister har sett filmer på övergrepp. Bara för någon dag sedan kom rapporter om att Gaddafi via helikoptrar beskjutit Misrata. Målet med FN-resolutionen var inte att avsätta Gaddafi. Men jag tror inte att någon kan se honom som ledare för i framtiden.Fru talman! är det viktigt att hålla uppe trycket på med alla de möjligheter som resolution medger. Det beslut vi ska fatta innebär att vi ska delta med flygspaning för att skydda civila, bordningsinsatser för att skydda vapenembargot mot Gaddafi men också för att sprida information till befolkningen. Detta är viktiga uppdrag som ska utföras av l80 personer, som vid förstärkning kan bli högst 250 personer. Vi ska också vara stolta över dem som är med och bidrar i denna insats.Fru talman! I väntan på att vi får en lösning i är det viktigt att vi redan nu planerar för vad som kommer sedan, efter konflikten. Det arbetet har vi fått information om att FN redan har påbörjat. har fått ett särskilt uppdrag i det syftet. Det är bra, och bidrar med stora resurser till UNDP som kan användas konstruktivt. FN:s organisationer förbereder för val och olika reformer och för att få i gång rättsvårdande instanser, offentlig administration, infrastruktursatsningar med mera.Sverige har redan bidragit med stora summor i det humanitära arbetet och ska så fortsätta. Medel finns till hands för att öka insatserna där, vilket är bra.Med detta vill jag yrka bifall till utskottets förslag.I detta anförande instämde (KD). Det har varit en bra debatt. Det finns inte anledning för mig att göra så värst många tillägg till det som har sagts. har väl förklarat nödvändigheten i att vi även fortsatt är med i en militär operation för att stödja genomförandet av FN:s säkerhetsråds resolution . Det är förknippat med svårigheter och utmaningar - vore det inte det skulle frågan redan vara löst.Låt mig bara göra några påpekanden, kanske mest om historieskrivningen och om vad den kvarvarande oppositionen möjligtvis har att säga under dagens debatt. Att har ett visst behov av att klä på sig igen efter den sällsamma politiska striptease som vi har sett från socialdemokratins sida den senaste månaden må vara förståeligt. Men jag vill i dagens debatt gärna säga att med mitt utpräglade humanitära sinnelag ska jag avstå från att kommentera vad som har förevarit från socialdemokratisk sida . Det har många andra gjort.Hans Linde har hamnat i lite konstigt sällskap. Det är väl i och för sig inte första gången detta inträffar i historia, men sitter han där i samma båt som och talar illa om den här operationen och tror att det hela löser sig om man litar på Gaddafi. Han lindar in sig i olika folkrättsliga resonemang som han har lånat av och , som ifrågasätter detta på grunder som vi inte anser acceptabla. Det är lite sällsynt sällskap. Så talar han om vapenvila. Det är vi alla för. Men låt oss vara klara med att en vapenvila kan genomföras bara när vi har uppnått en vapenvila som skyddar de civila. Vi har ställt upp tre mycket tydliga krav gemensamt i det internationella samfundet. För det första ska alla attacker och hot om attacker mot civila och civilbefolkningens områden upphöra. Är beredd att ge upp det? För det andra ska det säkerställas att regimen har dragit tillbaka alla militära styrkor, krypskyttar, legosoldater och paramilitära styrkor till sina förläggningar och slutat med förtrycket. Är beredd att ge upp det? För det tredje ska regimen , fullt säkert och obehindrat säkerställa humanitärt tillträde för den hjälp som bland andra på goda grunder talar om vikten av. Är beredd att ge upp det?Låt mig göra fyra enkla påpekanden i sakdebatten. För det första är det en självklarhet att fullt ut stöder resolution av säkerhetsråd. Jag tror och hoppas att jag kan säga att åtminstone på den punkten är enigheten i riksdag total.För det andra: När vi har sagt att vi stöder denna resolution är det väl inte alldeles orimligt att också vi efter bästa förmåga ska bidra till att genomföra resolutionen och ge ett bidrag till de samlade internationella insatserna i detta syfte. Också på den punkten kunde man hoppas att vi har möjlighet att uppnå en bred enighet i kammaren. För det tredje gäller detta också de militära insatserna. Ensamma är de med all säkerhet inte avgörande, men - och det har sagts av åtskilliga i denna talarstol - det är alldeles entydigt att de har bidragit till att skydda och rädda enskilda civila människor som annars inte hade varit vid liv. Jag tror att vi alla också inser att ett fortsatt militärt tryck är en nödvändighet för att bereda vägen för det eldupphör som jag skisserade och för den politiska process som kan ge en bättre framtid för . Jag tror inte att det är klok politik att lita på att Gaddafi är snäll om vi upphör med de militära insatserna. För det fjärde är det rätt naturligt att vi ska bidra med det som vi är bäst på och som faktiskt behövs. Vi har tillfrågats av Nato, som har ansvaret för detta, specifikt om fortsatta insatser med den synnerligen goda spaningskapacitet som Gripensystemet av mest historiska skäl är utrustat med. Vi vet dessutom att det finns behov också av ytterligare bordningsstyrkor, och vi vet att det finns behov av personal för informationsoperationer. Detta är saker som vi kan, som behövs och som efterfrågas. Mot bakgrund av de punkter jag tidigare refererade vore det konstigt av att säga nej. Så värst mycket mer behöver inte denna debatt och detta beslut handla om.Man kan ta avstånd från resolution , men det vore ett mycket tydligt brott mot en djupt förankrad och långvarig svensk tradition. Man kan tycka att andra ska bidra men kanske inte just vi. Det vore ett brott mot den internationella solidaritet som vi annars talar med mycket stora bokstäver om.Man kan tro att om vi upphör med de militära insatserna kommer Gaddafi att upphöra med sitt förtryck, sitt våld mot civila och sina försök - låt oss vara tydliga på den punkten - att återerövra makten över i dess helhet. Det vore självfallet naivt, till och med, vågar jag säga, extremt naivt.Man kan vilja att vi inte gör det som vi är bra på och det som behövs. Det vore självfallet slöseri med skattebetalarnas pengar.Det har mot denna bakgrund inte varit så svårt egentligen, trots vad vi upplevt i den offentliga debatten , att nå fram till den breda överenskommelse som ligger på bord.Låt mig till slut också säga att jag tror att den inriktning som vi nu ger stödet och medverkan i de militära insatserna för att förverkliga den bredare ansatsen i säkerhetsrådets resolution är skarpare, bättre och mer meningsfull än det vi gjorde tidigare. För det vill jag avslutningsvis i ekumenisk anda tacka de partier som står på den internationella solidaritetens ståndpunkt. Sedan överlåter jag åt och i mer eller mindre skön förening att försöka baktala det vi och det internationella samfundet gemensamt försöker göra. Utrikesminister försöker vinna billiga poäng i talarstolen genom det klassiska knepet guilt by association. Om vi ska spela det spelet, , kan vi ju påminna om den tid när stod här i och sade: Det handlar inte om att stödja den ene eller andre. Det var uttalanden som var i det närmaste identiska med de uttalanden som kom från , och . Där kan vi tala om ett sällskap i den här frågan som kanske inte var så smickrande för utrikesministern. Vi i har gjort vårt eget ställningstagande utifrån vår ideologi och vår solidaritet med det libyska folket. Vår utgångspunkt har varit att vi har stött FN-resolutionerna och 1973.Det är just därför vi ser med sådan oro på utvecklingen när det gäller insatsen i . Det krav på eldupphör som är centralt i FN-resolutionen kommer allt längre ned på dagordningen i den internationella insatsen.Jag har citerat den välrenommerade tankesmedjan som menar att den strategi som man använder från Natos sida försvårar möjligheterna att få till ett eldupphör och riskerar att leda till att man förlänger stridigheterna med civilt lidande som konsekvens.Vi ser också det centrala i FN-resolutionen om att skydda civilbefolkningen. Även denna centrala del i FN-resolutionen ser vi nu hur man backar ur. Vi ser att insatsen går alltmer från att vara att skydda civila till att bedriva ett öppet krig mot regimen i med syfte att få till ett regimskifte. Vi har hört talare efter talare prata om att vi ska ha militärt tryck på regimen i . Det var inte det FN gav mandat för.En sak som just nu oroar mig, och jag tror många med mig, handlar om de tydliga signaler vi får från flera av de länder som deltar i den internationella insatsen tillsammans med . Där säger man nu öppet att som person är ett legitimt mål. Det är helt legitimt att nu bedriva ett krig med syfte avsätta honom eller till och med skada honom. Är det ett syfte som den ställer sig bakom? Den ställer sig entydigt bakom att det är angeläget att och hans närmaste försvinner från . De har förgiftat den politiska atmosfären i detta land.