bet · GY01UU3 · 2011-05-13 00:00:00 — Det är viktigt att förtydliga detta.Vänsterpartiets politik hade tyvärr inneburit att all export över huvud taget hade förbjudits. Det hade också slagit mot den svenska försvarsmakten, och i slutändan hade det lett till att vi inte hade något försvar alls. Hur hade du, , velat utveckla detta demokratikriterium? Du hävdar att den nuvarande skrivelsen som ni har gjort till ett förslag inte är tillräcklig. Hur långt är du beredd att gå? Då får jag en möjlighet att förtydliga mig om det inte framgick av mitt anförande vad jag menade. Vi vill ha ett skarpt förbud mot vapenexport till icke-demokratier - punkt slut. Vi vill inte ha några gråzoner och undantag. Det är helt sant som säger att vi på papperet har en lagstiftning i som är oerhört skarp och tydlig. Men tyvärr har vi sett hur denna lagstiftning har urholkats och hur man har gjort undantag efter undantag. Det tror inte att man kan lasta för eftersom vi tyvärr inte har haft egen majoritet i . Vi ser konsekvenserna. har exporterat vapen till 15 diktaturer . När jag lyssnade till tidigare tydliggörs skillnaderna mellan hur och ser på både vapenexporten och världen. När man lyssnar på framstår det som om skulle vara en isolerad ö, kanske till och med en egen planet någonstans där ute i fjärran. För mig som vänsterpartist är det en självklarhet att arbetet för rättvisa, frihet, demokrati och mänskliga rättigheter inte kan stanna vid eller vid Treriksröset. Vi ser att våra möjligheter och våra förutsättningar här i att förstärka demokratin, att bygga jämställdhet, utveckla välfärden och bekämpa fattigdomen och de ökade klassklyftorna hänger ihop med utvecklingen i vår egen omvärld. Därför måste vi vara tydliga när det gäller export till diktaturer. sade tidigare här att vi ska ha en lagstiftning som är fördelaktig för svenska skattebetalare. Jag satt och funderade på detta uttalande från . Jag vill därför passa på att ställa följande fråga: På vilket sätt anser att det är fördelaktigt för svenska skattebetalare att exporterar vapen till , , , och ? Jag tolkar förslag om detta absoluta demokratikriterium som att vi inte skulle kunna sälja vapen till de länder som jag tog upp, både historiskt och . Om skulle vilja frigöra sig från det kommunistiska och totalitära är det inte någonting som och hans parti stöder. Det förstår jag också. I ett historiskt perspektiv skulle vi inte heller kunna sälja vapen till i deras kamp mot . Det har jag också förståelse för att och hans partikamrater inte skulle ställa upp på. Men till exempel var inte en fullvärdig demokrati när landet blev invaderat av Nazityskland. Enligt politik skulle vi alltså inte kunna sälja vapen till det som fanns i mellankrigstiden för att landet skulle kunna stå upp mot invasion. Det är kontentan och resultatet av den politik som ni för. Det är också ett slag mot svensk försvarsindustri och ett slag mot den svenska försvarsmakten. Jag noterar att inte kunde svara på min fråga: På vilket sätt är det fördelaktigt för svenska skattebetalare att vi från svensk sida exporterar vapen till , , , , och andra diktaturer?Låt mig vara tydlig. är ett parti som har försvaret av militära alliansfrihet som ett av våra grundfundament i vår utrikespolitik. Vi ser att en förutsättning för en militär alliansfrihet i är att vi inte blir beroende av andra länder, till exempel Natoländer, när det gäller tillgången till krigsmateriel. Därför ser vi också att det finns ett behov av - om vi ska vara militärt alliansfria - att vi också har en svensk försvarsindustri. Låt mig vara tydlig på denna punkt. Men det är också en falsk bild som målas upp här. Inte är det så att svensk försvarsindustri står och faller med exporten till , och ? Jag tror att den svenska försvarsindustrin har möjlighet att överleva och fortsätta sin utveckling även om man inte får acceptera export av vapen till dessa diktaturer. Låt mig också vara tydlig med att jag vill att ska vara en kraft för fred och för nedrustning. Vi ska aktivt agera globalt vid krig och konfliktsituationer för att bidra till fredliga lösningar. Frågan är hur vi gör det. lösning på detta är att vi ska exportera vapen till länder som befinner sig i väpnade konflikter. För mig är det tydligt att det aldrig är en lösning på väpnade konflikter. ska vara ett land som använder alla de verktyg som vi har till vårt förfogande i utrikespolitiken - civila och diplomatiska verktyg - för att arbeta internationellt och för att verka för fred. Jag måste erkänna att det blir lite tramsigt när vi står här i kammare för att diskutera den vapenexport som bedrev 2010, men väljer att hellre diskutera mellankrigstidens situation i . Jag tycker att behöver fundera på sina prioriteringar och relevansen i deras politik när det gäller det som vi ser . Det har varit en lång resa, en resa , för att komma dit där vi står. Först var det ett långt arbete inte minst i utskottet för att få till stånd . Vi hade synpunkter på den, och i vårt utskott hade vi talat om vikten av att belysa både importen och exporten - den stora delen.Krututredningen skulle ha lett till en proposition , men någon proposition kom aldrig. Vi väntar fortfarande. har vi socialdemokrater väckt motioner i frågan med syftet att få till stånd en skärpning av nuvarande lagstiftning.I år kunde vi i utskottet få en majoritet för en översyn av nuvarande lagstiftning. Det är ett steg framåt. Sedan vet inte vi vart den resan bär. Självklart kommer vi socialdemokratiska ledamöter att vara pådrivande, att vara aktiva, i det här arbetet. Vi är trots allt till freds med att ett första steg har tagits. Det hela är sent och försenat, men det är ändå en process som kan gå vidare.Liksom en del tidigare talare tror också jag att vi utifrån , som en del av oss redan då hade synpunkter på, inte bara kan ta ett steg vidare eftersom väldigt mycket hunnit hända under tiden.Generellt är vår krigsmateriellagstiftning inte uppdaterad. Den är föråldrad. Det är nödvändigt att våra ledamöter i myndigheter och i får möjlighet att arbeta utifrån en lagstiftning som är mer relevant. Om det är så att praxis på något sätt dragit i väg är det vi som har det politiska ansvaret för att ta tillbaka frågorna, att ta ett politiskt initiativ och se till att vi får en lagstiftning som fungerar i alla sina delar och som motsvarar det som fastställt.Krigsmaterielfrågor är svåra frågor. De hamnar i skärningslinjen mellan många angelägna överväganden, och de är både långsiktiga och angelägna. Ytterst handlar det om vår egen förmåga att kunna upprätthålla ett försvar. finns vi i en europeisk kontext. Det är en globaliserad värld, och vi ser att krigsmaterielindustrin inte är så nationell som det kan låta i en del inlägg. I högsta grad är krigsmaterielindustrin en internationell företeelse; företagsvärlden ser ut på det sättet. Därmed måste vi ha en lagstiftning som följer verkligheten.Krigsmaterielfrågorna har, tycker jag, väldigt tydligt kommit i fokus i den situation som vi nu huvudsakligen gläds åt när vi tittar på de nordafrikanska grannländerna till EU - den demokratiseringsvåg och den kamp för mänskliga rättigheter som gått som en revolution längs och som sträcker sig längre bort än så. Också detta har visat på behovet av en ny krigsmateriellagstiftning. Hade vi haft en sådan hade vi naturligtvis varit i en annan situation. Det här understryker vikten av att få en uppdaterad lagstiftning. En demokrati har att själv välja länder och hur den egna försvarsförmågan utvecklas. Vi talar inte om det i det här sammanhanget, men vi har ett ansvar.Mycket när det gäller de investeringar och ekonomiska möjligheter som skulle ha funnits när det gäller att utveckla flera av de här länderna har i stället i stor utsträckning gått till det militära försvaret. I bästa fall har de här ekonomiska resurserna, omvandlade till krigsmateriel, legat och dammat i öknen. Men alltför ofta har de också kommit till användning. I ser vi nu ett mycket tragiskt exempel. Vi får anstränga oss så att sådant inte upprepas.De som framför allt drabbas i dagens krig, i inbördeskrig och i krig mellan stater, är de civila. Det är inte man mot man, utan det är en försvarsmakt mot framför allt kvinnor och barn. Detta skapar flyktingströmmar och trauman samt våld och död. Dessutom påverkar detta under en lång tid.Jag tycker att det är självklart att vi ska understryka att de mänskliga rättigheterna ska få en mer framträdande roll i arbetet för fred och säkerhet. Jag tycker också att det är alldeles självklart att demokratin ska ha ett annat utrymme än som är fallet i dagens lagstiftning. I riksdag finns det en ökad enighet och uppställning i det här sammanhanget. Det ska vi ta vara på.Även om vi jämfört med omvärlden har kanske världens vassaste lagstiftning i och med att vi har ett principförbud och egentligen gör undantag - det är de möjligheterna vi använder oss av - har vi sett hur verkningslöst det är och vilka möjligheter som finns när det gäller att kanske kringgå den anda som funnits hos lagstiftaren.När det gäller den restriktivitet som jag tror att det finns en majoritet för och som vi tillsammans skulle försöka uppnå har vi ett ansvar att tillsammans se till att detta kommer i gång i det fortsatta arbetet. är jag oklar över hur majoriteten ser på tidsramen. Jag vill se ett skyndsamt arbete. Jag vill se resultat. Jag vill se att vi verkligen kan komma fram till någonting konkret innan den här mandatperioden är över. Där har inte minst regeringssidan ett ansvar.Jag kan dela bild att det kanske inte är i de här frågorna som utrikesministern och handelsministern visat den största skyndsamheten. Tillsammans har vi dock en majoritet som kan se till att en förändring någorlunda skyndsamt kan ske. Vi är naturligtvis beredda att finnas med i det arbetet.Vi ska ge tydliga signaler. har vi möjlighet att göra det. Vi ska stödja människor i deras kamp för mänskliga rättigheter och frihet. Därför måste vi ha en politik som understöder det utifrån alla områden där vi har en politik för global utveckling. De mål som vi satt upp ska vara förenliga med kampen mot fattigdom. Inte minst har vi ett särskilt ansvar för det som händer i vårt närområde. kan vi konstatera att vi på flera områden inte har tagit det ansvar som borde ha tagit i förhållande till grannländerna söderut. Detta understryker bara vikten av att vi fortsättningsvis tar ett större ansvar. I det ansvaret ingår också en ansvarsfull politik när det gäller krigsmaterielfrågor och dual use-frågor; de frågorna hänger ihop.Ännu en gång: Importfrågorna finns också där som en del. Det finns en dimension i detta även om det har en mindre direkt påverkan på något av de områden som står i fokus för våra överväganden här i dag.Socialdemokraterna står alltså bakom skrivningarna i betänkandet. Vi har avstått från att lägga fram reservationer. I det ligger en förhoppning om att vi skyndsamt kommer fram till en överenskommelse som ett led i den riktning som kommer till uttryck i vår motion och också i tidigare motioner liksom i våra strävanden som grundades på det arbete vi gjorde innan vi gick i opposition. Alla vi ledamöter i denna kammare gick i valrörelsen ut och sökte väljarnas stöd. Vi gick ut och presenterade vilken politik vi ville arbeta för. Vi presenterade våra vallöften och sökte ett mandat för det.Även vi partier som tyvärr förlorade valet och som inte fick bilda regering har alltså sökt ett mandat. Vi har också avgett löften till väljarna. Jag tror att väldigt många väljare nu förväntar sig att vi infriar de löftena.När det gäller frågan om vapenexport avgav Socialdemokraterna, ett gemensamt löfte. Gemensamt sade våra tre partier att vi i riksdag om vi fick väljarnas förtroende ville verka för en helt ny lagstiftning i och att den lagstiftningen skulle innehålla ett demokratikriterium - med andra ord ett skarpt och tydligt förbud mot vapenexport till diktaturer.Det är ett krav som vi vet har ett starkt stöd hos svenska folket och också i denna kammare; vi vet ju att också och stöder vår linje. Vi hade här en historisk chans för fem partier att gå fram med detta krav och att få till ett fullständigt stopp för vapenexport till länder som , , , , . listan är tyvärr alltför lång.När vi nu läser betänkandet och ser hur vi ska rösta konstaterar jag trots detta att Socialdemokraterna i stället har valt att göra upp med om vapenexporten. Man säger i detta betänkande nej till de förslag som har lyfts fram bland annat från om ett skarpt demokratikriterium. Jag tror att både jag och en hel del av egna väljare nu vill veta varför det är så att man nu säger nej till ett demokratikriterium när man i valrörelsen lovade att verka för ett demokratikriterium. Jag tycker att det är bra att lyfter fram vad vi gemensamt tog upp i valrörelsen. Jag tror fortfarande inte att tillräckligt många kände till vårt ställningstagande, att vi fortfarande tycker så och att vi driver frågan att det handlar om respekt för demokrati. Demokratikriteriet måste vara en del av en ny lagstiftning. Därför är det bra att detta upprepas och kommer till uttryck. Det är dock också bra att vi snart, när vi har omröstning, kan ta ett steg i denna riktning. och jag har inte olika meningar i sak. Däremot har vi möjligtvis olika meningar när det gäller i vilken takt vi kan gå fram och vilka förutsättningar det fanns att söka majoritet för att skapa förutsättningar för en reell förändring. Jag har full respekt för att ni väljer att lägga fram egna reservationer och har ett behov av och en vilja att uttrycka er i dessa frågor. Det tycker jag att alla partier har en möjlighet till, och den ska man ta vara på om man känner att så är fallet.Vi har dock valt att inte på samma sätt ge uttryck för våra synpunkter utöver det som finns i betänkandet, därför att vi vet att vi har lagt fram motioner. Vi har lagt fram dessa överenskommelser och skrivit dessa förslag - det är känt. Vi kommer naturligtvis att även uttrycka vår mening och driva på för att uppnå den lagförändring vi vill se. Det är drivkraften, det är målsättningen och det är det våra väljare förväntar sig av oss. Jag tror att ordet för dagen är "steg". Man talar om att det tas steg. Frågan är dock när detta steg ska tas och hur långt steget blir. De två frågorna har vi fortfarande inte fått något svar på. kanske ändå skulle kunna svara på dessa frågor eftersom Socialdemokraterna har suttit och diskuterat dem med de fyra borgerliga partierna. Den skärpning man nu pratar om, hur långtgående blir den och när kommer den att antas? Det tycker jag är rimligt att kammarens ledamöter får veta inför den votering vi ska ha senare i dag.Jag vill också ställa en konkret fråga till . Vi kunde tidigare höra hur Socialdemokraternas utrikespolitiske talesman gick ut i medierna och sade att överenskommelsen med de fyra borgerliga partierna innebär ett stopp för vapenexport till . Det skulle i så fall vara ett väldigt glädjande besked, men jag skulle vilja höra det här i kammaren från en socialdemokrat, så att det förs till protokollet och så att vi också kan följa upp detta. Den överenskommelse ni nu har gjort med de fyra borgerliga partierna, innebär den ett totalstopp för svensk vapenexport till ? Där vill jag ha ett ja eller ett nej. Den överenskommelse vi har gjort, liksom andra överenskommelser, innebär att vi tar vår del av ansvaret. Den innebär dock också att andra som är en del av överenskommelsen tar sin del av ansvaret. Jag förutsätter att dem vi har gjort ett handslag med också följer upp och verkställer att uppgörelsen får ett konkret uttryck i form av stopp för vapenexport till ett land som exempelvis det som har lyfts fram. Det kan finnas fler exempel. En överenskommelse innebär att man kommer överens. Är det någon som väljer att bryta en sådan överenskommelse får vi återkomma till den; då kommer vi i ett annat läge. Så länge vi har kommit överens ligger dock överenskommelsen fast tills något annat kommer fram. Där ligger ett ansvar. Vi tar vår del av ansvaret, och de övriga partierna, som också har regeringsmakten, har en stor del av ansvaret. Vi kommer att noga följa och granska detta, och jag förutsätter också att vi har en lagstiftning på plats innan går ut. Detta är ingen fråga som ska ligga i långbänk; det finns så mycket på bordet. Detta är ingen ny fråga på så sätt. Det behöver beredas mer och genomföras arbete, men det finns så pass mycket grundkunskap att ett lagstiftningsarbete skulle kunna komma fram i rimlig tid innan nästa val. De flesta talar sig varma för att inte sälja vapen till icke-demokratier. Det är bra, det vill inte vi heller göra - om inte särskilda skäl föreligger, som jag har redogjort för och exemplifierat tidigare här i dag.Min fråga till Socialdemokraterna är: Varför har man inte agerat tidigare med det regelverk som finns? Övriga partiers kolleger har ju suttit i tidigare. Det har inte gjort. Där har man haft all möjlighet att säga stopp till att sälja vapen eller försvarsmateriel till de länder som vi tidigare här har nämnt. Ändå har man tydligen inte gjort detta. Jag tycker att de visar på lite hyckleri och ett sätt att vinna billiga politiska poänger inför väljarkåren att här och stå och säga att man absolut inte vill sälja vapen till icke-demokratier, men ändå har ens egna partikolleger i godkänt det.Jag läste ett citat från en forskare på som också säger att det inte behövs fler regelverk. Det är en fråga om politisk vilja; det krävs inga ändringar i nuvarande regelverk. Det är så klart och tydligt styrt i politiken för global utveckling och EU:s uppförandekod att vi har dessa regelverk och verktyg till att kunna säga stopp till att sälja vapen till diktaturer och krigförande länder. Varför har inte Socialdemokraterna agerat i denna fråga tidigare, enligt nuvarande regelverk? Varför står man i kammaren här och och har en annan hållning? Politisk vilja och politiskt ansvar utkrävs inte minst genom att vi som lagstiftare tar ett ansvar i att stifta lagar och även följa upp lagar. Vi har , när det har funnits anledning, bett att få redovisningar från de förekommande myndigheterna om huruvida det är så att man har frångått lagstiftning och regelverk eller om det är så att man har hållit sig där inom. Jag tycker att det är oerhört viktigt att vi har fått dessa klarlägganden och haft en dialog med myndigheterna. Är det nu så, vilket vi alltså konstaterar, att det finns behov av att skärpa lagstiftningen är det vårt ansvar att göra det om vi ser att vi inte får det utfall vi skulle kunna önska. Vi kan inte skjuta ifrån oss ansvaret och säga att det är någon myndighets fel. Det är vi som sitter här som tillsammans har det ansvaret, och vi ska ta det. Detta ansvar ställer sig dock utanför. Det är någonting jag konstaterar. Vi har också arbetat med denna fråga . Vi hade en utredning som skulle ha lett till en proposition. blev det ingen proposition i början av förra mandatperioden, och det blev inget beslut i kammaren. Vi har alltsedan dess motionerat om att få till en annan lagstiftning, för vi har sett att den inte är tillfyllest. Den fyller inte de önskemål vi vill. Den lever inte upp till de rimliga krav vi kan ställa på en sådan lagstiftning. Den hänger inte ihop med vår gemensamma politik från till stöd för demokratiutveckling. Då måste vi göra någonting. Vi måste se att vi finns i en europeisk kontext. Vi måste se att krigsmaterielföretagen finns där och att de regelverk som växer fram på andra håll i samhället inte räcker. Ofta är de beskrivande, men de agerar inte och följer inte upp. Vi kan inte lämna över till någon annan europeisk nivå att ta vår del av ansvaret. Jag tycker att blundar för den kontext som företagsvärlden befinner sig i. Vår lagstiftning har helt andra förutsättningar. Det är ofta så att man sätter samman produkter som är producerade i flera olika länder. Det är klart att vi måste ha en lagstiftning som täcker hur det ser ut i verkligheten. Det gör inte resonemang. Vi kan hålla på och stifta lagar i all oändlighet, men poängen är att de ska följas. Lagarna ska följas och efterlevas, och det har man uppenbarligen inte gjort med de nuvarande regelverk som finns. Det saknas uppenbarligen politisk vilja, till och med hos egna partikamrater i . Varför har man inte fullföljt och efterlevt de regler som finns? Det finns redan nu verktyg för att stoppa leveranser av försvarsmateriel, krigsmateriel eller vad vi nu må kalla det till länder som vi inte anser bör ha svenska produkter av detta slag. Nuvarande regelverk gör det möjligt att stoppa det, men det har man uppenbarligen inte gjort från politikernas sida.Vi kan hålla på att stifta lagar på lagar men det gäller att också efterleva dem.Betänkandet korrigerades eftersom valde att ändra åsikt i den här frågan, men i betänkandet står fortfarande att just detta redan är tillgodosett. Det finns politik för global utveckling. Det finns EU:s uppförandekoder som vi har ställt oss bakom och är skyldiga att iaktta. Detta finns redan, och därför är frågan varför det inte efterlevs . Om har uppfattningen att myndigheterna, de ledamöter som ingår i myndigheterna, bryter mot svensk lagstiftning och inte följer det som från lagstiftarens sida har sagts och de regelverk och direktiv som finns från regeringens sida finns det instrument för att följa upp det. Det finns instrument, och då får använda sig av dem. Vi måste ju ha någon formell gång när det gäller detta.Vi från Socialdemokraterna har sagt att det krävs ny lagstiftning. Dagens lagstiftning räcker inte till. Den ska vara ett stöd för de ledamöter som sitter i . Den ska vara ett stöd och en ram för myndigheternas verksamhet. Vi tar det ansvaret, men gömmer sig bakom myndigheterna i stället för att vara med på tåget och ta sitt ansvar genom att ställa sig bakom arbetet med en ny lagstiftning. Det är ert val, , men ni kunde ha valt på ett annat sätt. Sluta gömma er bakom myndigheterna! Vi behandlar ett brett betänkande, ett betänkande som rymmer allt från små, lätta vapen till internationella relationer, ett betänkande som rymmer bedömningar av handelspolitik, säkerhetspolitik och utrikespolitik och där avvägningarna, balansen dem emellan, är av stor vikt. Det är ett betänkande med kopplingar till global utveckling och geostrategiska frågor. Kort sagt är det ett betänkande som är både komplicerat och komplext och därför förtjänar en ganska djup analys.I den bästa av världar lever alla länder i harmoni och samförstånd med varandra. Relationerna mellan länderna kännetecknas av respekt och förståelse, och eventuella dispyter löses till det gemensamma bästa i samförstånd och förhandling. är inte världen den bästa och därför finns - för att citera Clausewitz - en fortsättning av politiken med andra medel - de militära medlen.I betänkandet görs en bred genomgång av de avtal som reglerar nedrustning och rustningskontroll, och som bygger på principen att stater gör utfästelser, men framför allt på system av gemensam kontroll och uppföljning av att utfästelserna följs. Vi kan konstatera att framsteg gjorts i historien och sannolikt kommer att göras . Men vi kan också konstatera att avtalen inte fullt ut omöjliggjort militära konflikter mellan stater och inom stater. Svensk vapenexport ska naturligtvis ses i det perspektivet, och det finns anledning att ta det till sig, men det finns också anledning att lite grann fundera på hur det har vuxit fram. När det gäller dessa frågor handlar det nämligen om långa åtaganden, och i en del av de exempel som tagits upp i debatten har besluten fattats . Vi måste därför se på hur vi kommit dit där vi befinner oss i dag.Fru talman! Mycket av tankesättet går tillbaka till . Det var en situation där världen var uppdelad i två pakter. Varje konflikt förutsattes kunna leda till att Nato stod mot . I varje konflikt fanns risken att den skulle eskalera till något mer omfattande. valde då att stå alliansfritt, ett val som innebar att vi i hög grad var tvungna att förlita oss på vår egen försvarskapacitet och försvarsindustri.