bet · GY01JuU23 · 2011-06-07 00:00:00 — I så fall görs ett skriftligt avtal. Sedan är det socialnämnden som godkänner det avtalet. Alltsedan 1997 har jag suttit med i en socialnämnd. En gång under alla åren har vi haft ett sådant här avtal, så det är inte så vanligt förekommande. Jag håller med om att domstol kan besluta om medling. Men den möjligheten är så pass okänd och används nästan inte. Dessutom finns ingen sekretess.När det gäller familjerätten kan man vara tveksam om det egentligen kan talas om medling därför att den juridiska tyngden saknas. Man är inte van vid att processa. Avseende familjerätten är det mest fråga om ett rådgivande organ.I det förslag vi lagt fram förespråkas en typ av medling som likställs med annan typ av medling som regeringen föreslår i sin proposition. Det man också hållit fram i betänkandet som ett argument för att medling är olämpligt är att parterna oftast inte är jämbördiga. Risken finns att den svagare parten inte tillräckligt kan ta till vara sin rätt. Det håller jag helt med om.Socialstyrelsen har i sina anvisningar tydligt och klart också pekat på möjligheten till medling i domstol. Det finns ett strukturerat arbetssätt inom ; man är skyldig att berätta för parterna att den här möjligheten finns. Om den inte används så mycket är det kanske inte en ändring i lagen för att få andra personer att medla som ska till, utan det handlar kanske mer om informationsinsatser. Vi debatterar ett lagförslag som har till syfte att öka möjligheten att komma överens, att göra upp i godo genom att uppmuntra användandet av medling och förlikning dels genom en ny lag, dels genom ändringar i befintliga regleringar om medling och förlikning. Förslaget gäller för medling i domstol och i hyres- och arrendenämnd samt medling i privat regi. Två personer som gör affärer ihop kan bli oense. Ofta är inte den bästa lösningen att dra saker i domstol utan att i stället se om det kan lösas genom frivilliga överenskommelser. Genom att parterna når en överenskommelse om lösning av sin tvist ökar också möjligheten för dem att fortsätta ett samarbete eller en affärsrelation efter att tvisten har avslutats. På detta sätt kan både tid och pengar sparas, såväl för de inblandade som för samhället i stort. Rättssäkerhet handlar också om tillgänglighet och snabbhet, och genom medling kan man förebygga en lång och utdragen process. I dagens värld är det också vanligt med tvister mellan företag med hemvist i olika länder. Detta gör att det behövs en rad förändringar. Alliansregeringen lägger fram förslag som föreslås börja gälla från och som syftar till just ökade möjligheter att komma överens genom medling och förlikning genom att skapa ett väl avvägt samspel mellan medling och sedvanligt domstolsförfarande. Genom detta genomför också ett direktiv från och rådet . Medlingsdirektivet kommer att tillämpas på gränsöverskridande tvister. Den nya lagstiftningen innebär en rad förändringar. Tingsrätters skyldighet att verka för att parterna i en tvist kommer överens genom förlikning och särskild medling kommer att skärpas. Det ska krävas konkreta skäl som talar emot för att inte göra det. Det införs också regler om förlikning och medling i hovrätt. Talefrist och preskriptionstid ska inte längre kunna löpa ut under pågående medling. Medlare ska ha tystnadsplikt, och det som kommits överens om genom medling ska kunna förklaras verkställbart av en tingsrätt. Medling är bra och en väg som ska prövas. Remissinstanserna delar åsikten att vi behöver agera för att öka användningen av medling och förlikning. Det finns, som sagt, mycket att vinna på att parterna i en tvist kan lösa den genom att ta hjälp av en opartisk medlare i stället för att behöva hamna i domstol. Trots att det finns goda skäl att lösa tvister på frivillig väg och att de allra flesta är positiva finns det en stor okunskap om metoden. Genom att det nu blir tydligare vilka regler som egentligen gäller och att vi ökar möjligheten att komma överens och få verkställbarhet är vi övertygade om att medling kommer att bli mer attraktivt. Medlarens roll är mycket viktig då den har till uppgift att försöka få parterna att komma överens. Medlaren kan agera mer fritt än en domare i och med att den inte har till uppgift att döma. Det finns kompetenta medlare, och det är en viktig förutsättning för att medling ska kunna bli mer vanligt. Medling uppmärksammas alltmer i olika sammanhang, vilket borde motverka bristen på medlare. får också i uppdrag att föra en förteckning över medlare samt ge information om medling och om uppförandekoder för medlare. Vår förhoppning är att de förändringar som genomförs ska undanröja de hinder som finns, så att fler tvister ska kunna lösas på frivillig väg. har lämnat in en motion där de yrkar på att denna medlingslag också ska gälla för vårdnads- och umgängestvister. Jag som själv har jobbat som jurist och haft en del klienter som haft vårdnads- och umgängestvister tycker att det finns mycket mer att göra på detta område. Medling är bra, och i flera fall vore det önskvärt att det används i större utsträckning, men såsom tydligt framgår av betänkandet och propositionen skulle ett utvidgat användningsområde inte vara den bästa vägen i detta fall. Verkställighet för domarna fungerar nämligen i så fall inte, eftersom man kringgår II-förordningen. Likaså finns möjligheter till medling genom familjerätten på socialförvaltningen, och dessa finns i varje kommun. Det sades i replikskiftet här att det som är ett problem gällande familjerätten är att man inte är mer processande. Då måste jag säga att jag tycker att det är konstigt, för det är precis det en medlare ska göra. Den ska inte vara processande, utan den ska försöka se till att man inte behöver gå in i en process, vilket ett domstolsförfarande betyder. Det står som sagt uttryckligen att medlemsdirektivet inte ska gälla i frågan om rättigheter som parterna själv inte förfogar över, såsom familjerättsliga rättigheter och skyldigheter. Denna lagstiftning tar först och främst fasta på en helt annan problematik. Därför yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationen.I detta anförande instämde (M). Vi står här med anledning av regeringens proposition om medling och förlikning. Det kan tyckas som en smal fråga, men på ett principiellt plan ska den inte underskattas. Att människor i vårt samhälle kan komma överens om allt från stort till smått är nämligen långt ifrån en smal sak utan en förutsättning för att samhället ska fungera.I och med denna proposition gör regeringen en ansträngning för att parter i dispositiva tvistemål ges ökade möjligheter att just komma överens. Propositionen utgör en implementering av och rådets direktiv /52/EG. Det handlar bland annat om en ny lag om medling som tydliggör underrättens skyldighet att verka för att saken avgörs just genom medling. Genom ett sådant förfarande blir det sedan domstolens uppgift att endast stadfästa det parterna har kommit överens om. Fördelarna med detta framstår tydligt som uppenbara, nämligen att det faktum att det är parterna själva som ska komma överens i sin tur ökar benägenheten att följa det man har kommit överens om. Det är således fördelaktigt både ur ett samhällsekonomiskt perspektiv och ur en processekonomisk aspekt. Den föreslagna lagstiftningen tar enbart sikte på dispositiva tvistemål, av den anledningen att det bara är i dispositiva tvistemål parterna själva äger fritt att förfoga över saken. Det är bara i dispositiva tvistemål parterna kan välja att dra sig tillbaka från en domstolsförhandling, till exempel, till skillnad från i indispositiva tvistemål. har lagt fram en motion som tar sikte på att de bestämmelser vi nu vill införa i dispositiva tvistemål även ska gälla i vårdnads- och umgängesmål, som är indispositiva. Det man missar där är någonting väldigt viktigt, nämligen det faktum att det i indispositiva tvistemål inte bara är parternas sak utan också finns ett tredjemansintresse man måste ta hänsyn till - barnens. Detta är portalstadgandet i , vilket innebär att det är fullt nödvändigt för domstolen att alltjämt göra en materiell prövning av det som framkommit under processen.Det finns , vilket har nämnts här, möjlighet att bedriva medling i familjerättsliga mål. Det är då domstolen som förordnar, och alltjämt gör domstolen en materiell prövning av vad som har framkommit under förhandlingarna - i motsats till om man till exempel bråkar om pengar, där det bara är parternas sak vad som har framkommit under medlingen. Så är inte fallet när det till exempel rör barn och deras relation till föräldrarna. Vill att vi ska frånta svenska domstolar möjligheten att göra en materiell prövning av de fakta som ligger på bordet i ett familjerättsmål? Det framstår som en ganska märklig ordning om vi skulle ha det på det sättet. Tänk till exempel den situationen att två föräldrar som ska separera och som tvistar om vem som ska få vårdnaden om barnet befinner sig i den situationen att en av föräldrarna har möjlighet att utöva någon form av utpressning. Är det då rimligt att vi till de här två föräldrarna ska lämna ansvaret att avgöra vem som ska medla om utgången när det gäller vem som ska ha vårdnaden om deras barn, utan att domstolen sedan ska få göra en självständig prövning av huruvida denna medling är bra för barnet eller inte? Jag har mycket svårt att se hur detta skulle vara förenligt med den svenska rättsordningen.Det är vidare märkligt, kan man tycka, hur väljer att i sin motion lite så där skohornsaktigt argumentera för att detta nog går att klämma in i propositionen bara för att EU-direktiv inte uttryckligen förbjuder det. Det är inte riktigt så brukar förhålla sig till EU-rättsakter, men detta kanske är en ny ordning vi nu får se.Jag skulle med dessa frågor till vilja yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på motion. (Applåder)I detta anförande instämde , , och (alla M). Jag måste säga att jag är lite förvånad över det jag hör. Vi måste ändå vara ense om att kan föräldrar komma överens innan man går till domstol är det väl det bästa också för barnen. Det värsta är när vårdnadsstriderna blir långvariga och kan pågå . Vi vet att barn far illa i sådana här långvariga vårdnadsmål. Det finns en stor psykisk ohälsa bland barn och ungdomar. Ett bra sätt att förebygga det kan vara att erbjuda medling för att man inom den modell vi har ska kunna komma överens på ett tidigare stadium och därmed förebygga annan skada.Men det är inte bara det. Mot bakgrund av hur mycket advokater, domare med mera kostar när vårdnadsstriderna drar ut , med interimistiska beslut och en huvudförhandling som kan ligga fram i tiden, tror jag inte att medling skulle innebära ökade kostnader, utan tvärsom. Det kommer att påverka individen på bästa möjliga sätt.Tillämplig lagstiftning vill jag återkomma till: Man kan helt enkelt ändra lagen så att föräldrarna kan påverkas till att fatta ett eget beslut i ett så tidigt stadium som möjligt.Jag vill åter yrka bifall till reservationen. Man måste fråga sig: Var finns barnperspektivet hos ? Naturligtvis är det önskvärt att föräldrar kan komma överens i godan ro utan att behöva ta saken till domstol. Men vi ska komma ihåg att lagstiftningen och det direktiv som lagen syftar till att implementera tar sin utgångspunkt i juridiska personer som tvistar om pengar, inte människor som tvistar om barn. Trots det vill rakt av implementera den i indispositiva tvistemål som den inte alls är utformad för. Det är ett mycket dåligt sätt att stifta lag på. Kort sagt vill jag återkomma till att kan vi minska konflikter, med påföljande konflikter, gagnar det barnperspektivet i första hand. Jag vill fortsätta att förorda den här modellen. Hela syftet med den familjerättsliga lagstiftning vi har och med indispositiva tvistemål är att parterna inte förfogar över hela saken, det vill säga över hela det tvistade ärendet. Vissa saker måste vara upp till domstol att pröva materiellt. Den här propositionen tar som utgångspunkt att domstolen ska slippa göra materiella prövningar, att det enbart är den av parterna utsedda medlaren som ska ansvara för ärendet till dess att parterna kommer överens. När så sker stadfäster domstolen utfallet. I fall där parterna inte äger hela frågan själva, det vill säga när det finns ett tredje intresse som inte är part, i det här fallet barnet, vidhåller jag att domstolen måste göra en materiell prövning när det gått så långt att det har blivit en tvist.