bet · GY01FiU27 · 2011-06-08 00:00:00 — Vi får komma ihåg att det är den gemensamma produkten av 27 länder som har arbetat tillsammans. Med utgångspunkt från det tycker jag att det i stora drag är bra. En sak som jag inte är helt bekväm med det har jag redan varit inne på är avvecklingsplanerna. Jag tror att om det hade funnits avvecklingsplaner inför krisen hade inte många planerat för att hela det världsomspännande finansiella systemet skulle påverkas på det sättet. Därför hade man inte kunnat föregripa det. Om det skulle skapas avvecklingsplaner som undanröjer alla sådana typer av problem blir det ett gigantiskt administrativt arbete. Det betyder inte att jag inte tycker att man ska ha tänkt igenom i förväg hur man ska lösa olika typer av problem, men jag tror inte att avvecklingsplaner är den stora lösningen. På det här stadiet lutar jag mer åt att det är viktigt att ha vissa strukturella regler när det gäller banker, som i de . Det skapar mindre risker. Men det kan mycket väl tänkas att avvecklingsplaner är bra, men man får se till att de inte blir bara ett spel för gallerierna som kostar mycket tid och arbete. En annan fråga där jag tycker att har en del brister är för när det gäller särskild förvaltare. Att sätta till en särskild förvaltare utan att ta över ägandet kan ställa till mer problem än lösningar. Om en särskild förvaltare tar över ska inte aktieägarna bära frukterna av det. Det kan också bli så att en särskild förvaltare ställer till det. Då kan det kosta för skattebetalarna. Men erfarenheterna från svensk sida av vår egen kris var att balansen gick åt andra hållet, det vill säga att skattebetalarna till stor del fick igen vad det kostade i de fall staten fick sätta in pengar. Det är de två punkterna där jag tycker att det kan utformas bättre. : Jag börjar med fråga om ansvarsfördelningen mellan avvecklingsmyndighet och tillsynsmyndighet. Det är viktigt att hålla isär de två rollerna. Det är viktigt att hålla isär att tillsynsmyndigheten jobbar fram till game over. Sedan är det någon annan som tar vid. Erfarenheter internationellt visar oftast, man pratar på engelska om regulatory forbearance, helt enkelt att man från tillsynen inte orkar komma fram till avvecklingen för att man har så mycket annat som man måste hantera under löpande tillsyn. Att dubblera de rollerna är inte bra. Jag tror inte heller att det är bra om de finansiella företagen de facto får två tillsynsmyndigheter genom att avvecklingsmyndigheten är med redan i det förebyggande arbetet. Det är något som är viktigt att och hennes kolleger i kommittén tittar på. Det är viktigt att hålla en klar skillnad där. Erfarenhet internationellt visar tydligt att en klar skiljelinje mellan tillsyns- och avvecklingsorganisation är viktig. Sedan kan man diskutera vem som ska vara avvecklingsmyndigheten, men jag tror att vi alla som har jobbat inom fältet är eniga om att det inte är lämpligt att vi som tillsynsmyndigheter har avvecklingsrollen. Sedan var det fråga om hur vi ser på ramverket. Jag håller med om vad har sagt. Det är positivt att vi får ramverket. Det är en viktig del. Det är ett stort steg framåt att vi får ett gemensamt tänk i frågorna i . Det som jag ser som problemet är att man utesluter kapitaltillskottet, som faktiskt är det som alla länder har använt sig av under krisen. Det viktiga är att vi får trovärdighet för att få incitamenten rätt, att det är ägarna som har intresse av att det finns buffertar. Vi ska vara ärliga med att det som hände i amerikanska och engelska banker handlade om att man hade investerat i riskfyllda instrument. Det vi ser i många av de europeiska bankkriserna är att man inte klarade en lågkonjunktur. Det är det som är utgångspunkten. Vi har haft ett banksystem som inte klarar en kraftig lågkonjunktur. Så kan vi naturligtvis inte ha det. Då ska vi inte börja bygga upp trovärdigheten med ett system som faktiskt inte klarar den situation som vi precis har gått igenom. Den andra delen som är djupt olycklig i förslaget är det som pratar om, nämligen special manager. Möjligheten att ingripa tidigt är viktigt. Vi som tillsynsmyndigheter måste jobba proaktivt. Vi måste vara tidiga. Vi måste ha möjligheter att gå in och göra förändringar i ett tidigt skede. talar om styrelseansvaret, att gå in och göra saker där. Hela tanken att staten i någon form ska ta över ansvaret när ägarna finns kvar och sedan lämna tillbaka går stick i stäv med hela tanken om att sätta incitamenten på rätt sida, att du kommer till en punkt där det är game over för företaget och staten tar över, avvecklar, säljer vidare, gör det som måste göras. Det är något som också går helt emot själva grundidén. På så sätt kan det var ganska farligt att lägga in en sådan komponent i systemet. (V): Ordförande! Tack till panelen! Vi kan börja med att konstatera att vi är många som får betala för de nyliberala härjningarna runt om i världen just . Jag tycker att mycket bra är på gång på EU-nivå och i med olika former av regleringar. Jag skulle vilja poängtera en sak, nämligen vikten av att låta finanssektorn betala för de direkta och indirekta stöden. Stöden skyddar hela banksektorn och påverkar moral hazard-beteendet i stor utsträckning. De som omfattas av stöden lånar billigare och kan expandera. Jag vill ta upp behovet av att de indirekta stöden beräknas så att bankerna får betala dem. I kan man se att stöden är lika stora som hela banksektorns vinster . Det säger något om vilken betydelse de har. Jag är glad över kraven på avvecklingsplaner. Det är oerhört centralt och viktigt att få till en lagstiftning på EU-nivå som låter banker och finans-institut gå i konkurs. Det är nästan helt avgörande för att minska hela riskbeteendet. Jag har några frågor när jag har en sådan panel till mitt förfogande. Egentligen vill jag sitta här och diskutera reglering. Jag är lite nördig på området. Min första fråga går till finansmarknadsministern. Den gäller problemet too big to fail, det vill säga att vi i har stora banker. Vi har egentligen en för stor banksektor för att det ska vara sunt. Därför vill jag fråga om han funderar på någon form av storleksbegränsning eller förbud för handel över egen bok eller någon form av bankdelning för att på så vis begränsa riskerna för hela samhället. Jag har en fråga till kommissionär och till generaldirektör . Frågan om skuggbanker, shadow banking, är en av de bidragande orsakerna till att vi sitter här . Man kan beräkna på olika sätt. Det finns beräkningar som visar att skuggbankssektorn egentligen är större än hela banksektorn. Vi har sett lite, här i , av åtgärder för att begränsa de möjligheterna. Jag skulle vilja höra hur ni ser på dem och vad som behöver göras för att begränsa de incitamenten. Jag har också en fråga till generaldirektören på om avvecklingsplanerna. Ni säger i ert svar att ni tycker att de inte behövs för alla institut. Det kan man förstå. Det är grymt mycket arbete. vet vi att vissa institut även här i blev systemviktiga i krisen. Det är en avvägning däremellan. Har ni resurserna för det arbetet? (KD): Ordförande! Jag ska börja med att hålla med kommissionär i hans syn på att vi behöver fler kvinnor i styrelser och ledningar. Kanske det vore den mest effektiva förebyggande åtgärden. Vad vet jag? Jag tror att det hjälper till. Vi får ta med det i ramverket. Jag har en fundering när vi sitter och diskuterar de här frågorna. Det är viktigt att vi inte kör i det ena diket och rusar över vägen och hamnar i det andra diket, utan att vi kommer upp på vägen och skapar en balans, så att vi inte hämmar tillväxten i , i våra länder, genom att ha ett alldeles för snävt ramverk. Det är viktigt att ha med sig det här. Därför tycker jag att det känns bra att kommissionären också funderar väldigt noga på varje åtgärd som ska läggas fram här. Men jag är faktiskt, i min fundering, lite inne på vad också tog upp lite grann. I krisens spår såg vi att det var banksektorns totala utlåningsvolym i förhållande till dess lands bnp som skapat stora bekymmer för de ländernas skattebetalare. Här är inne på en viktig fundering. Måste man inte ha hårdare kapitaltäckningsregler där banksektorn i vissa länder har en sådan stor utlåningsvolym i förhållande till bnp? Eller har det funnits funderingar inom kommissionen på att diskutera just detta med utlåningsvolymen i förhållande till respektive lands bnp? Är det ingenting ni har tittat på? Ser ni inte det som något bekymmer? Eller skulle lösningen faktiskt kunna vara det som är inne på, att man har någon form av förhållande där man låter kapitaltäckningskraven vara lite hårdare för detta? Det är ju för att skydda skattebetalarna, som alltid ska ta de här smällarna. Det är en rakt riktad fråga till kommissionär . Vice ordföranden: Då hinner vi inte med fler frågor i den här omgången. Vi har ju haft frågestund i , eftersom vi var ganska korta inledningsvis. har också ett flygplan att passa. Därför ger jag honom möjlighet att svara på frågor innan han går. Sedan får övriga i panelen svara. : Tack för det! Jag kom hit just för att vara med i den här dialogen, och jag är väldigt glad över det. Jag vill verkligen tacka för att ni låter mig ta planet till . Det är långa arbetsdagar. I går, till exempel, lade jag fram ett dokument tillsammans med kollegiets ordförande , som stöds också av de svenska myndigheterna och de svenska Europaparlamentarikerna, för att få i gång den inre marknaden igen, för att få den att fungera, så att det blir en första drivkraft här. Det handlar om 22 miljoner företag och 500 miljoner invånare. Vi måste se till att man tar itu med rörlighet, utbyte, skattefrågor allt detta i samarbetsanda, så att vi kan öka tillväxten. Det var det som jag lade fram, och det är den andra delen av mitt ansvarsområde som kommissionär. Jag vill tacka för att ni har visat förståelse. Känn er säker på att jag förstår er oro över en alltför omfattande byråkrati. Naturligtvis ska man inte skapa byråkrati som ett egenvärde. Jag vill återigen påpeka att jag inte i första hand är byråkrat. Men när man har förberett sig väl undviker man problemen med att behöva improvisera fram lösningar. Jag rekommenderar, på ett flexibelt och icke-teknokratiskt sätt och med en fortlöpande uppdatering, att man tittar på de institut där det finns systemrisker som är gränsöverskridande, att man i vart och ett av dessa institut ska ha en avvecklingsplan som man har funderat fram i förväg. På samma sätt föreslår jag också att man ger möjlighet det är ett verktyg bland många andra att utse en särskild förvaltare i det fall en bank uppvisar svårigheter och riskerar att fallera. När man har diagnostiserat att det finns ett problem med ledningen ska man alltså kunna ta bort den och sätta in en särskild förvaltare, byta ut ledningen, helt enkelt. Det är ett verktyg bland flera som vi måste göra tillgängligt för tillsynsmyndighet och avvecklingskommitté. Tack för era kommentarer! Jag är inte särskilt oroad. När det gäller det som ni tog upp om skuggbankerna kan jag ta upp flera andra saker som gäller börsen, till exempel, och MiFID-direktivets svagheter och brister. Min strategi är att lysa upp överallt, att agera öppet och med insyn, se till att ansvar tas överallt. När det gäller skuggbankssektorn tar vi hänsyn till det också i de texter som vi nu håller på att utarbeta. Det är inte rimligt, med tanke på skattebetalare och medborgare, att det råder så mycket dunkel i denna oerhört kraftfulla värld, som ju finans- och banksektorn utgör. Vi måste se till att vi lyser upp situationen, att vi får öppenhet och insyn. Det är det vi ska göra också när det gäller skuggbankssektorn. Det är en väldigt viktig fråga. Det handlar också om derivat och den typen av finansiella produkter, och det är någonting som man håller på att arbeta med . tog upp frågan om mångfald. Det är också ett sätt för att få till stånd en bättre styrning, att ha mer mångfald i styrelser och i verkställande organ. Jag är väldigt vaken för de kumulativa effekter som kan uppstå. Vi genomför konsekvensanalyser på både det mikroekonomiska och det makroekonomiska planet för att titta på vilka följder verksamheten får. Det handlar om att titta på hur pass kapabla bankerna är när det gäller att utföra sitt arbete. Det gäller som för vilken typ av företag som helst, så jag är väldigt vaksam där. Sedan tog ni upp frågan om utlåning. Det är ju en annan fråga, som vi inte har behandlat . Det är inte detsamma som skuldsättningen. Bankerna befinner sig inte i samma ställning som medlemsstaterna, och den konsultation som vi har behandlat här handlar specifikt om bankerna. Vissa länder uppvisar en alltför hög skuldnivå. Man lever utöver sina tillgångar, helt enkelt. Då kan man naturligtvis inte skapa någon tillväxt. Man kan ju inte bygga tillväxt på skulder som man lägger på kommande generationers axlar. Utöver det arbete som vi gör när det gäller avveckling, tillsyn, reglering av finanssektorn kan ni också se att går framåt inom eurozonen och också med de länder som ännu inte ingår i eurozonen. Vi tar upp detta med god styrning. Vi har ju krisen i , och . Det här har lett till att européerna gemensamt har skapat instrument för styrning som vi inte hade . Då hade man inte modet att skapa dem. Då hade vi ingen samordning av den ekonomiska och budgetmässiga politiken, som då gäller underskott och skuldsättning, bland annat. Man tar tag i problemen ett efter ett, men jag tycker nog ändå att går framåt när det gäller den ekonomiska styrningen. Tack så hemskt mycket för att ni har lyssnat! Tack för att jag fick komma hit! Jag är naturligtvis redo att komma hit till igen. Då kan ni lyssna på mig, och jag ska naturligtvis lyssna till vad ni har att säga också. Vice ordföranden: så mycket för att ni kunde komma hit och delta i direktdialogen mellan parlamentet och kommissionen! Det är ett viktigt arbetssätt, tycker jag, för att utveckla EU-samarbetet, att vi har en direktdialog mellan kommissionen och de nationella parlamenten. Vi förstår att det blir en lång arbetsdag, men vi hoppas att ni får med er lite energi från det nordiska ljuset, så att ni orkar . Och, som sagt, dialogen fortsätter. Vi kommer också att ha dialog med vår regering inför ministerrådsmöten och annat. : Stort tack! : Jag har en kommentar till fråga. Jag tyckte att på ett väldigt elegant och tydligt sätt beskrev de problem som det innebär med indirekta subsidier till bankinstituten. Man kan säga att de är ännu större än så därför att när man har en lägre upplåningskostnad än vad man egentligen borde ha bryter man mot neutraliteten mellan upplåningskostnaden och eget kapital, vilket är en grundsats för att få en effektiv kapitalstruktur i bankerna. Det här har vi i någon mening försökt hantera genom stabilitetsfonden. Bankerna betalar faktiskt för den implicita garanti de har, och jag utesluter inte att vi på departementet ska göra ett arbete som räknar ut hur stor den här implicita garantin är. Sedan gällde det storleksbegränsning. Erfarenheterna, inte bara härifrån utan från hela världen, är att det är väldigt svårt att definiera till exempel vad som är bankens egen handel eller vad som är kundhandel. Man råkar ut för stora svårigheter. Jag vet egentligen inget land som har lyckats med detta. Jag ser fortfarande att det naturliga medlet för att begränsa excessivt risktagande är primärkapitalet, kärnkapitalet. Jag är väl medveten om storleken på bankerna. Det är därför jag och vi i regeringen så kraftigt driver frågorna, att vi ska kunna göra högre kapital i än vad vi ska kunna göra på andra ställen i . Vice ordföranden: någon annan i panelen kommentera? : Det gäller frågorna från . När det gäller shadow banking-sidan finns det en mängd saker man kan göra. En del saker jobbar vi på. Som kommissionär pratade om sker det nu till exempel inom värdepappersområdet, derivatområdet, ganska mycket arbete i kommissionens regi. Det som är viktigt tror jag egentligen är att se också den interaktion som är mellan shadow banking-systemet och det traditionella banksystemet. Det finns en skillnad gentemot det traditionella banksystemet. Mycket av det som vi ser i shadow banking-systemet är egentligen att man förvaltar pengar som finns där. På det sättet skiljer man sig från bankerna, som ju faktiskt inte har pengarna där. Det är det som gör att bankerna är så mycket mer sårbara. Det vi såg under den här krisen var dock, när det gäller mycket av de här arrangemangen för hur man handlar finansiella värdepapper med varandra, att spelreglerna förändrades väldigt snabbt. var det faktiskt bankerna som tvingade till exempel hedgefonder och andra att sälja för att man ställde väldigt stora säkerhetskrav på dem väldigt plötsligt, trots att man hade kontrakt som sade att man skulle förvarna. Om man ändrade kraven för säkerheten hade man de facto kanske på sig. Det skapade mycket panikutförsäljningar, och det förvärrade hela situationen på marknaden. Jag tror att mycket av det som vi nu fokuserar på, både i och inom EU och även i de internationella diskussionerna med och , nämligen att försöka få till robustare clearingarrangemang, att se till att vi har institut som tar hand om de motpartsriskerna på ett mycket robustare sätt än vad som har varit fallet tidigare, är väldigt viktigt. Jag tror också att vår tillsyn över banker måste fokusera mycket mer på hur man hanterar den här rollen gentemot andra aktörer på marknaden. Jag tror att mycket av regleringen faktiskt kan ligga i det skedet. Den andra sidan av det har naturligtvis med konsumentskyddet att göra. För mycket av det som händer på shadow banking-sidan handlar ju också om att det sker ett väldigt stort risktagande, delvis beroende på att privatpersoner vill ha ett stort risktagande. Eller så säljs de på produkter som de inte förstår. Jag tror faktiskt att vi väldigt mycket ska gå tillbaka och börja prata konsumentskydd när vi har den typen av frågeställningar. Sedan gäller det själva avvecklingsplanerna. Vi delar lite den oro som känner, att det här kan bli någonting väldigt stort och byråkratiskt, och det är inte säkert att vi har så stor hjälp av det. Däremot kan man se att det är klart att någonting sådant här måste finnas. Jag kan själv se hur vi jobbade. var läget väldigt annorlunda i den svenska finansiella sektorn. Då hade vi en dialog med bankerna. I vilken ordning kan man se till att ändra sin affär? Hur kan man få in kapital? Vad är det för verksamhet man faktiskt kan sälja? Hur kan man förbereda det? Då var vi förberedda på diverse eventualiteter. Det var någonting som även för en storbank i princip kunde sättas ned på en sida och som vi kunde ha en diskussion om. Och där kunde vi känna oss trygga med att det fanns en beredskap. Det tycker jag är ett väldigt bra instrument. Det som är rädslan gäller de diskussioner som vi ser internationellt. Om det innebär att man ska ha hyllmeter med detaljerade planer kring hur man avvecklar en bank riskerar vi att hamna i en situation där vi jobbar med fel saker. Företag jobbar med fel saker, och vi som tillsynsmyndighet jobbar med fel saker. Då handlar det egentligen inte bara om resurser. Ja, vi skulle behöva mycket mer resurser, men vi skulle kanske också ödsla skattepengar på fel saker. Det är väl det som är vår oro i detta. Vice ordföranden: Då har vi hunnit igenom alla partier. Det är två till som har begärt ordet, men det kanske är överspelat med tanke på att stora delar av panelen har gått. Är det inga fler som begär ordet för korta frågor? Om inte vill jag tacka alla medverkande, de som har varit här och lyssnat, de som har deltagit med frågor och panelen, för den här utfrågningen. Det handlar ju om för att hantera banker i kris, och det är ett meddelande från kommissionen. Vi kommer att återkomma till det här löpande i . Man kan säga att det här på något sätt är startskottet. Vi får se i vilken form det blir. Därmed är dagens utfrågning avslutad. Finanskrisen avslöjade, precis som man konstaterar i finansutskottets utlåtande, betydande brister i krishanteringen på de europeiska finansmarknaderna. Bristerna ledde inte bara till att kostnaderna för krisen lastades på många av skattebetalare, utan bristerna föranledde också att krisen fördjupades onödigt mycket på grund av de påtagliga spridningseffekterna, vilket inte minst påverkade det svenska finanssystemet.Att länder nu genomför genomsyner av det finansiella ramverket är därför endast att betrakta som sunt, positivt och naturligt. Än mer positivt får dessa genomsyner betraktas genom att det finansiella systemet är mer sammanflätat nu än någonsin . Men att det är sunt i sig att efter en allvarlig kris utvärdera vad som gick fel för att sedan korrigera misstagen som föranledde situationen kan emellertid inte tas till intäkt för eller ses som en skyldighet till att låta upprätthålla tvingande och lika regelverk över hela unionen. Eftersom vi alla känner till vilka det är som innehar den verkliga makten och möjligheten att påverka besluten inom Europeiska unionen, och eftersom ett redan inrättat regelverk får till följd att möjligheter att därefter ändra innehållet i detsamma är i det närmaste obefintliga, har vi tvärtemot en skyldighet att noga överväga vilka beslut som gynnar våra svenska förhållanden bäst.Om vi ser på saken i detta ljus har regelverk fungerat bättre eller betydligt bättre än i flertalet av de tongivande EU-länderna. Som en följd av våra erfarenheter och kunskaper på området föreslår följdriktigt finansutskottet i utlåtandet mycket viktiga justeringar och tillägg i förhållande till EU:s förslag till ett gemensamt regelverk. Man föreslår dessa justeringar utan att försvara självbestämmanderätt, vilket gör att det inte går att försäkra att dessa justeringar och tillägg också fortsättningsvis tillåts vara rådande i det svenska regelverket. Min poäng är att det är både mycket enkelt och snabbt gjort av EU att anta nya kompetenser. Det är för oss här i kammaren att bara trycka på ja-knappen vid voteringen. Desto svårare blir det senare att backa tillbaka. Eftersom linje gentemot EU dessutom visar sig vara så pass särskiljande, där kommissionen helt på tvärs med den svenska vägen anser att ett tillfälligt förstatligande för att därigenom undvika att belasta skattebetalarna är bankernas problem och ska ses som en absolut sista utväg, blir det än svårare att ställa sig bakom EU:s initiativ i denna så fundamentalt systemviktiga fråga.Om det i EU föreslagna regelverket tillåts vinna laga kraft i , om en ny finanskris motsvarande den vi hade 2008-2009 skulle inträffa, skulle de svenska skattebetalarna tvingas att betala mellan 25 och 30 miljarder för att rädda bankerna utan möjlighet att få tillbaka pengarna, som finns med dagens regelverk. Om flera storbanker dessutom skulle gå omkull skulle notan bli flerfaldigt större. Hela nyttan med kommissionens förslag, i första hand om man vill genomföra ett tvingande regelverk, borde vara att undvika ett överdrivet risktagande. Det smetas dessutom ut av att hela förslaget i första hand inriktas på att hantera banker i kris, inte på en bredare diskussion om hur en systemkris ska hanteras. På område efter område flyttar denna församling bort makt från svenska folket till den europeiska jättelika byråkratiska kolossen Europeiska unionen, trots att makten över enligt regeringsformen ska utgå från dess egna medborgare.Finansutskottets synpunkter i utlåtandet är i huvudsak kritiska till EU:s förslag och är i det mesta i linje med åsikter i frågan. Dess värre är utskottets linje likväl positiv till att låta EU få makten att omstöpa det svenska regelverket till deras egna agenda eftersom man inte mer tydligt markerar sin ståndpunkt. Det är en djupt olycklig väg att gå.Herr talman! Jag vill därför avvisa utskottets mening att underordna ett tvingande EU-gemensamt regelverk för bankkrishantering. Jag yrkar av den anledningen bifall till SD:s motivreservation i FiU27. Just nu pågår ett skakande grekiskt drama. Det är också ett europeiskt drama.