bet · GY01KU20 · 2011-06-01 00:00:00 — (Fotnot)1 Bedömning utifrån lagen (2003:289) om elektronisk kommunikation, telelagen (1993:597), folkbokföringslagen (1991:481,) socialtjänstlagen (2001:453), inkomstskattelagen (1999:1229), mervärdesskattelagen (1994:200). Fast verksamhetsställe företaget måste ha sin fasta verksamhet på adressen. PTS anser att det är lämpligt att utgå från skatterättens definition av begreppet, då det inte närmare definieras i lagen (2003:389) om elektronisk kommunikation (LEK). I skattelagstiftningen anges att det måste vara fråga om en viss plats för affärsverksamhet. Vidare krävs att denna plats ska vara stadigvarande och att företagets rörelse måste bedrivas från denna stadigvarande plats.2) (Fotnot) 2 Bedömning utifrån lagen om elektronisk kommunikation, telelagen, inkomstskattelagen. Om bostaden eller det fasta näringsstället har täckning av ett elektroniskt kommunikationsnät som kan erbjuda möjlighet till en telefonitjänst har abonnenten inte rätt att få tillgång till ytterligare en telefonitjänst genom denna upphandling. Vidare framgår följande i förfrågningsunderlaget i avsnitt 3.2 Krav på tjänsten. Tjänsten ska uppfylla samtliga nedanstående krav. A. Telefonilösningen ska ge en anslutning till det allmänna telefonnätet och ge abonnenten tillgång till en telefonitjänst med ett abonnentspecifikt nummer som medger att abonnenten kan ringa och ta emot samtal. B. Telefonitjänsten ska kunna användas inomhus, i en bostad eller ett företags lokaler, på platser där befintliga landmobila eller fasta nät inte tillhandahåller eller kan tillhandahålla en fungerande telefonitjänst som kan användas inomhus. C. Telefonitjänsten ska medge abonnenten att ringa nödsamtal när som helst . D. Telefonitjänsten ska motsvara de förväntningar om tillgänglighet, driftssäkerhet och kvalitet som i allmänhet kan ställas på en allmänt tillgänglig telefonitjänst. Med anbudet ska bifogas en beskrivning av den eller de tekniska lösningar som leverantören kan erbjuda. Beskrivningen ska vara detaljerad och visa hur kraven ovan, AD, uppfylls. Uppgifter om tillgången till telefoni i I den proposition som föregick LEK uppgav regeringen att /hade av befolkning tillgång till fast telefoni i hemmet (prop. 2002/03:110 s. 60). använde av befolkningen mobiltelefon (s. 61). I rapporten åtgärder för att säkerställa tillgång till samhällsomfattande tjänster för alla (dnr 10-658, daterad ) uppges i avsnittet Nulägesbeskrivning bl.a. följande. TeliaSonera avvecklar de delar av kopparnätet som består av gamla och långa stolplinjer och små telestationer med få kunder, vilka enligt TeliaSonera är byggda med så gammal teknik att det inte är ekonomiskt eller tekniskt möjligt att underhålla eller att bygga ut för bredband. Avvecklingen har inletts som ett pilotprojekt och berör Årjängs-, Vetlandas- och . TeliaSonera har tidigare meddelat PTS att bolaget kommer att ersätta kopparledningen med trådlösa tekniker för ca 70 000 abonnenter . Av dessa uppskattas ca 50 000 vara stadigvarande boende eller avse ett fast verksamhetsställe. Enligt den statistik och täckningsinformation som PTS har, uppskattar myndigheten emellertid att knappt 2 000 abonnenter riskerar att hamna utanför täckning av något befintligt nät, dvs. utan tillgång till USO-tjänster. PTS har dock haft en konstruktiv dialog med TeliaSonera, som utfäst att ingen abonnent kommer att lämnas utan tillgång till telefoni eller funktionellt tillträde till Internet inom ramen för . Nära kopplat till TeliaSoneras Stolplinjeprojekt är den avveckling av kopparnätet som är föranledd av kostsamma reinvesteringar och höga underhållskostnader. Det rör sig om en process som är svår att förutse tidsramen och omfattningen för, eftersom reinvesteringar följer av t.ex. skada på nätet till följd av yttre omständigheter såsom bl.a. väderförhållanden och vägbyggen. Inom ramen för den här avvecklingsprocessen riskerar ett ytterligare antal abonnenter att bli utan tillgång till USO-tjänster. Enligt uppgift från TeliaSonera har det rört sig om 5-10 abonnenter för vilka det har varit för kostsamt alternativt inte varit tekniskt möjligt att erbjuda en anslutning som ger tillgång till USO-tjänster. TeliaSonera har även fortsatt avvecklingen av delar av sitt radiolänksystem. Avvecklingen har påverkat tillgången till telefoni för ett hundratal abonnenter i glesbebyggda områden i framförallt . Avvecklingen beror enligt TeliaSonera delvis på att det rör sig om gammal utrustning som kan underhållas och delvis på att ett flertal system sänder på frekvenser som ligger i det frekvens¬område som reserverats för RAKEL-systemet. Det huvudsakliga skälet torde enligt PTS vara att det rör sig om gammal utrustning vilken är kostsam att underhålla. Vid kontakter med Myndig¬heten för samhällsskydd och beredskap (MSB) har det framkommit att även om RAKEL-systemet driftsätts i de områden som trafikeras av TeliaSoneras radiolänksystem, kommer det fortfarande vara möjligt för de två systemen att använda de aktuella frekvensbanden. Den planenliga nedläggningen av radiolänksystem var i det närmaste avslutad . Något större antal abonnenter förväntas därför inte påverkas av den här avvecklingen framöver. I propositionen Tillgängliga elektroniska kommunikationer anför regeringen (prop. 2009/10:193 s. 85) bl.a. följande. Det har skett en teknisk utveckling av både kommunikationsnät samt tjänster och konkurrensen på marknaden har ökat, vilket fått positiva effekter såsom exempelvis lägre priser. Det kopparbaserade telefonnätet har fått konkurrens av andra kommunikationsnät och accesstekniker som delar av nätet börjar bli uttjänta och håller på att fasas ut. presenterade en avvecklingsplan för delar av kopparnätet som innebär att abonnenter som har tillgång till tjänster i det fasta kopparnätet kommer att sägas upp. De allra flesta hushåll och företag, som inte längre förbinds med det fasta telenätet, kommer att kunna få tillgång till telefoni och Internetanslutning via något av mobilnäten. Men då är ett till ytan stort land med en låg befolkningstäthet kommer det att finnas områden, i framförallt gles- och landsbygder, där det är olönsamt för kommersiella aktörer att erbjuda tjänster. Det finns därför en risk för att antalet hushåll och företag som saknar tillgång till elektroniska kommunikationer, jämfört med dagens situation, ökar. En sådan utveckling kan öka behovet av att upphandla den del av den samhällsomfattande teletjänsten som kommer att vara oskäligt betungande för aktörerna att tillhandahålla. Genom skrivelser som sänts till har utskottet begärt information om vilka åtgärder regeringen har vidtagit för att uppnå LEK:s syfte att enskilda ska få tillgång till säkra och effektiva elektroniska kommunikationer och skälen till att regeringsuppdragen till PTS 2008 och 2010 avgränsades till att avse abonnenter som haft tillgång till telefoni men saknar det, när LEK talar om åt var och en som begär det. Utskottet har även begärt information om hur många hushåll i som saknar, eller kommer att sakna, telefoni i bostaden samt en kommentar till hur detta förhåller sig till LEK:s syfte att enskilda ska få tillgång till säkra och effektiva elektroniska kommunikationer. Som svar översändes och promemorior som upprättats inom (bilaga A2.3.23). Promemorian uppmärksammar inledningsvis att av 1 kap. 1 § LEK följer att lagen syftar till att såväl enskilda som myndigheter ska kunna få tillgång till säkra och effektiva elektroniska kommunikationer. I andra stycket i samma paragraf uttalas att syftet främst ska uppnås genom att konkurrensen och den internationella harmoniseringen på området främjas. Utgångspunkten är således, framhålls det i promemorian, att telefoni, liksom övriga elektroniska kommunikationstjänster, tillhandahålls av marknaden. Regeringen kan inte styra marknaden eller den tekniska utvecklingen, utan regeringens uppgift är att skapa goda förutsättningar för marknaden och undanröja hinder för utvecklingen. Det handlar bl.a. om att se till att det finns en relevant reglering som ger bra förutsättningar för en fungerande konkurrens och att de regler som finns främjar investeringar i elektroniska kommunikationer. Detta återspeglas också i det av beslutade delmål 3 Tillgänglighet och säkerhet, inom det IT-politiska målet, anförs det i promemorian. Enligt promemorian har regeringen därför, alltsedan LEK:s tillkomst, vidtagit en rad åtgärder som syftar till att lättare uppnå målen. Några av de kanske viktigaste åtgärderna är enligt promemorian regeringens beslutade bredbandsstrategi för Bredbandsforum som regeringen beslutade inrätta i syfte att bygga ut bredband i hela regeringens beslut att delar av det frekvensutrymme som tidigare använts för analoga tv-sändningar i marknätet skulle användas för andra ändamål regeringens uppdrag till PTS att verka för robustheten i näten genom att, tillsammans med marknadens aktörer, förhindra och hantera avbrott i näten och stärka krishanteringsförmågan införda effektivare överklagandeprocesser för att korta handläggningstider och ge högre rättssäkerhet, fick PTS möjlighet att ålägga en operatör med dominerande ställning på marknaden om funktionell separation av kopparnätet, och vidare har reglerna kring tillstånd att använda radiosändare moderniserats och blivit mer ändamålsenlig; åtgärder i syfte att stärka konkurrensen och öka investeringsbenägenheten på marknaden till nytta för användarna. Utgångspunkten är alltså, framhålls det i promemorian, att det är marknaden som ska tillgodose behovet av telefoni och andra elektroniska kommunikationstjänster. Men staten har ett ansvar när marknaden inte förmår uppfylla dessa. Det statliga ingripandet kan syfta till att göra en tjänst tillgänglig i hela landet, men det kan också syfta till att personer med funktionsnedsättning ska få möjlighet att ta del av ny teknik på lika villkor som övriga samhället. Därför, anförs det i promemorian , gav regeringen PTS i uppdrag att se till att de som har haft tillgång till telefoni, men saknar detta på grund av att olika radiolänkslösningar och fasta förbindelser inte längre finns tillgängliga, får tillgång till telefonimöjligheter om de begär det. gav regeringen ett förnyat uppdrag och beviljade för att genomföra uppdraget. I promemorian anförs det med anledning av utskottets följdfråga med begäran om en redogörelse för skälen till att regeringsuppdragen till PTS 2008 och 2010 avgränsades till att avse abonnenter som haft tillgång till telefoni men saknar det när LEK talar om åt var och en som begär det att uppdragen 2008 och 2010 inte grundats på LEK. Bakgrunden var, enligt promemorian, följande. Utgångspunkten är att telefonitjänster ska tillhandahållas genom marknadens försorg och på marknadsmässiga villkor. har det dock funnits behov av omedelbara åtgärder i form av upphandling av telefonitjänster till abonnenter som blivit av med sin möjlighet till anslutning. Behoven uppstod delvis på grund av statliga omläggningar i frekvensbandet, till följd av nedsläckningen av det analoga 450MHz-nätet samt beslutet att bereda plats i frekvensbandet åt det nationella telekommunikationssystemet . Behovet uppstod också till följd av att TeliaSonera lade ner ett antal telefonianslutningar. Ett mindre antal abonnenter stod eller riskerade att stå utan en telefonförbindelse om inte en upphandling gjordes, varför regeringen beslutade om uppdraget till PTS 2008. kunde det konstateras att det kunde kvarstå problem varför uppdraget förnyades. Avgränsningen till abonnenter som haft tillgång till telefoni men saknar detta på grund av att olika radiolänklösningar och fasta förbindelser inte längre finns tillgängliga är, anförs det i promemorian, en fullt rimlig konsekvens utifrån syftet att ersätta de förlorade telefonianslutningarna det var fråga om. Avgränsningen till telefoni innebär att det endast är telefonitjänsten som kommit i fråga då denna anses vara av särskild samhällsviktig betydelse för att man över huvud taget ska kunna stå i kontakt med omvärlden. I promemorian betonas det även att rekvisitet rimliga krav i 5 kap. 1 § LEK innebär att rätten till telefoni enligt LEK inte är absolut, utan att det måste göras en bedömning i det enskilda fallet. Utskottet höll utfrågning med tidigare statsrådet (bilaga B9). Hon har uppgivit i huvudsak följande. (LEK) garanterar inte telefoni. Enligt LEK ska alla rimliga krav på de samhällsomfattande tjänsterna tillgodoses. Rätten är alltså inte absolut enligt lagen. Exakt vem som har rätt till samhällsomfattande tjänster i form av fast telefoni går därför inte att säga på förhand. I stället måste PTS göra en prövning utifrån kriteriet vad som är ett rimligt krav från den enskilde. Exakt vad som utgör ett rimligt krav hade inte prövats vid den aktuella tidpunkten, och har fortfarande inte prövats. Enligt ansåg både hon och regeringen att om man har haft tillgång till telefoni och sedan blir av med den, därför att en operatör på marknaden inte upprätthåller förbindelsen, är det inte mer än rätt att samhället träder in och ersätter telefonin. Man stod inför en situation som var relativt akut för de hushåll som med ganska kort varsel blev uppsagda från sitt telefonabonnemang. Mot den bakgrunden gavs uppdragen till () 2008 och 2010. Regeringens uppdrag till PTS gavs inte inom ramen för LEK, utan det var ett politiskt ställningstagande. För att ålägga en operatör skyldighet att tillhandahålla en samhällsomfattande tjänst ska det föreligga ett marknadsmisslyckande. Enligt PTS, som i egenskap av ansvarig myndighet tolkar lagen, finns det inte något marknadsmisslyckande som enligt lag ska ge upphov till att någon får ett skyldighetsuppdrag, anförde . Utskottet höll utfrågning med statsrådet (bilaga B10). Hon instämde i vad uppgivit om att det, enligt PTS, inte finns några hushåll i som saknar telefoni och som har begärt det till sin stadigvarande bostad eller sitt fasta verksamhetsställe, och om att det inte har skett någon prövning av PTS av rätten till telefon enligt LEK. Därutöver tillade hon att regeringen mottagit PTS redovisning av åtgärder som har vidtagits och en bedömning av vilket finansieringsbehov som kan finnas . En fråga om ytterligare medel under innevarande år för perioden från och framåt bereds i . Granskningen ger inte anledning till något uttalande från utskottets sida. 2.4 Bevarande och förstärkning av den svenska vargstammen I en anmälan som kom in till begärs att utskottet granskar regeringens hantering för att bevara och stärka den svenska vargstammen, inklusive agerade för fortsättande av allmän licensjakt efter 2010, bilaga A2.4.1. I anmälan framhålls att det framkommit allvarliga brister i grunden för besluten om genomförandet av allmän licensjakt på varg. På flera punkter har regeringen enligt anmälan inte svarat upp mot krav på att vargstammens utveckling ska stärkas och inte hämmas (bet. 2009/10:MJU8). För det första kan vargar som är avkommor från invandrade vargar österifrån, vars gener skattas högt, mycket väl komma att dödas i licensjakten och inte de, som det anges i regeringens proposition, individer som visar tecken på inavelsdepression, hög inavelskoefficient eller som bär på defekta anlag. För det andra har inga alternativa åtgärder till licensjakt för att förbättra acceptansen för varg i vargområdena analyserats eller övervägts, trots att det är ökad acceptans som är målet för rovdjurspolitiken och att dödandet av varg ses som en sista utväg. För det tredje framhöll redan i sitt beslut att det 2010 skulle göras inplantering av varg för att stärka genbasen, men avskjutningen av vargstammen fortsätter genom allmän licensjakt trots att inplanteringen har försenats kraftigt. I anmälan hänvisas till att EU:s miljökommissionär i ett brev uttryckt att ytterligare jakt borde stoppas till dess ett antal frågeställningar retts ut. Granskningen har begränsats till att gälla frågan om hur regeringen följt beslut. Till grund för granskningen har bl.a. legat en promemoria upprättad inom , bilaga A2.4.2, och en utfrågning med miljöminister , bilaga B11. Efter förslag i propositionen Sammanhållen rovdjurspolitik (prop. 2000/01:57, bet. 2000/01:MJU9, rskr. 2000/01:174) antog mål för den svenska rovdjurspolitiken som innebär att ska ta ansvar för att björn, varg, järv, lodjur och kungsörn finns i ett så stort antal att de långsiktigt finns kvar i den svenska faunan och att arterna kan sprida sig till sina naturliga utbredningsområden. Målet ska nås inom en generation. I propositionen föreslogs för arter som inte hade nått sådana nivåer att deras överlevnad kunde anses säkrad i ett längre perspektiv, dvs. varg och järv, etappmål i stället för miniminivåer. Etappmålet för varg bestämdes till 20 föryngringar , motsvarande 200 individer. När etappmålet var nått skulle, enligt propositionen, en förnyad bedömning göras av utveckling och den framtida förvaltningen av arten. godkände (prop. 2008/09:210, bet. 2009/10:MJU8, rskr. 2009/10:7) mål för vargstammens utveckling som innebär att får en livskraftig vargstam med en god genetisk status enligt regeringens förslag att tillväxten av antalet vargar begränsas genom en förlängning av etappmålet för antalet årliga föryngringar av vargar (20 föryngringar ) enligt regeringens förslag att etappmålet kompletteras med kraftfulla åtgärder som stärker populationens genetiska status enligt regeringens förslag att högst 20 individer som ökar den genetiska variationen i den svenska vargpopulationen ska införlivas i populationen enligt regeringens förslag att införlivandet av de genetiskt friska individerna i första hand sker genom att underlätta för naturligt invandrade vargar, t.ex. genom att flytta individer från renskötselområdet till populationen utanför renskötselområdet, och i andra hand genom aktiv utplantering av vargar som hämtas från genetiskt friska populationer med östligt ursprung enligt regeringens förslag att delegationsbeslut ska ta hänsyn till naturliga variationer, exempelvis att antalet föryngringar varierar , och därmed utgå från en populationsstorlek som inte överstiger 210 vargar i enligt utskottets förslag att populationens tillväxt regleras genom beslut om begränsad licensjakt kompletterad med skyddsjakt av skadegörande individer enligt regeringens förslag att etappmålet med begränsad tillväxt, i kombination med åtgärder för en vargstam med god genetisk variation, gäller fram till dess att effekterna av vargstammens utveckling inom och bedömningen av gynnsamma bevarandestatus, inklusive resultatet av de inledande åtgärderna för stärkt genetik, har utvärderats och redovisats enligt utskottets förslag. I propositionen föreslogs en tillfällig begränsning av vargstammens tillväxttakt och åtgärder för att stärka vargstammens genetiska status. Regeringen framhöll att för att få en långsiktigt livskraftig vargstam var en förbättring av stammens genetiska status mer angelägen än en fortsatt tillväxt på smal genetisk bas. Regeringen föreslog därför i propositionen en förlängning av det gällande etappmålet kompletterat med kraftfulla åtgärder för en långsiktigt livskraftig vargstam. Vargstammens tillväxt begränsades fram till dess att konsekvenserna av vargstammens utveckling i och bedömningen av stammens bevarandestatus, inklusive resultatet av de inledande åtgärderna för stärkt genetik, hade utvärderats och redovisats, i kombination med åtgärder för att förbättra vargstammens genetiska status. De åtgärder som regeringen främst avsåg att genomföra var att underlätta för naturligt invandrade vargar att förflytta sig från renskötselområdet till den vargpopulation som fanns i . Vidare avsåg regeringen att skapa förutsättningar för att flytta naturligt invandrade vargar med östligt ursprung opåverkade av inavel, att föras in i landet. Sammanlagt skulle högst 20 vargar införlivas i den svenska vargpopulationen genom dessa åtgärder fram . Mot bakgrund av de åtgärder som regeringen avsåg att genomföra för att stärka vargstammens genetiska status behövde tillväxten av den svenska vargstammen inte vara av samma omfattning som dittills. Vargstammen borde hållas på en nivå som långsiktigt skapade en större acceptans för vargen i vår fauna. delegationsbeslut skulle ta hänsyn till naturliga variationer, exempelvis att antalet föryngringar varierar , och därmed utgå från en populationsstorlek som inte översteg 210 vargar i . En planerad licensjakt på vetenskapliga grunder borde genomföras så att de individer som visade tecken på inavelsdepression, hög inavelskoefficient eller som bar på defekta anlag avlägsnades från populationen i syfte att reducera risken för fortsatt spridning av dåliga anlag. Regeringen avsåg att ge i uppdrag, att i samråd med bl.a. företrädare för genetisk vetenskaplig kompetens, utarbeta riktlinjer för hur en sådan jakt skulle genomföras. skulle också redovisa hur planering för urval av individer med ny genetisk variation som skulle hämtas samt för utplantering av dessa borde ske. skulle kontinuerligt följa och utvärdera utvecklingen i vargstammen. Ett etappmål med begränsad tillväxt skulle kombineras med ett nytt etappmål för en god genetisk variation: Högst 20 vargindivider med en genuppsättning som inte har påverkats av inavel skulle införlivas i den svenska vargpopulationen . I första hand skulle naturligt invandrade vargar flyttas från renskötselområdet till populationen utanför renskötselområdet i mellersta och . Denna åtgärd behövde kompletteras med aktiv utplantering av vargar som skulle hämtas från genetiskt starka populationer med östligt ursprung. Förstärkningen skulle starta och avslutas . Tillväxten av antalet vargar skulle begränsas genom en förlängning av det gällande etappmålet. Tillväxten skulle hållas på en lägre nivå än den som då gällde genom beslut om begränsad licensjakt kompletterad med skyddsjakt av skadegörande individer. Licensjakten skulle avse de vargar som hade låg genetisk variation. Det föreslagna etappmålet med begränsad tillväxt och kraftfulla åtgärder för förbättrad genetik skulle gälla fram till dess att effekterna av vargstammens utveckling inom och bedömningen av gynnsamma bevarandestatus, inklusive resultatet av de inledande åtgärderna för stärkt genetik, hade utvärderats och redovisats. Denna redovisning ska ske . Utvärderingen, som ska redovisas , skulle utgöra en kontrollstation för att se hur de påbörjade åtgärderna för att stärka vargstammens genetiska status har fallit ut. Regeringen framhöll att eftersom åtgärder vidtas i syfte att förbättra vargstammens genetik fanns det ett visst utrymme för en begränsad och strängt kontrollerad licensjakt efter varg utan att möjligheten att ha en gynnsam bevarandestatus försvårades. För att regeringens åtgärder för en förbättrad genetisk status i vargstammen skulle vara framgångsrika, skulle licensjakt inte ske efter genetiskt värdefulla vargar och deras avkomma. Förvaltningen av rovdjur handlade inte enbart om biologiska förutsättningar utan också om människors vilja att acceptera livskraftiga rovdjurstammar. Att vargen återvänt i den svenska faunan var välkommet men hade medfört att verksamheter som tidigare bedrivits utan att behöva ta hänsyn till vargens förekomst nu måste anpassas för att kunna bedrivas utan att äventyra samexistens mellan människa och varg. Vargstammen borde hållas på en nivå som långsiktigt skapade en större acceptans för vargen i vår fauna. En ökad tolerans av vargens närvaro i lokalsamhället var nödvändig för att uppnå och bibehålla gynnsam bevarandestatus för vargstammen. Regeringen ansåg att antalet individer i den svenska vargstammen borde begränsas fram till dess att utvärderingen om etappmål m.m. var slutförd. Alla förvaltningsåtgärder borde följas upp med beståndsinventeringar och registrering av övrig dödlighet så att effekterna analyserades och utvärderades. Det var angeläget att noga utvärdera vad som hände med attityder, omfattning av den illegala jakten och vargstammens utbredning när olika former av jakt tilläts.