bet · GZ01FiU16 · 2011-11-11 00:00:00 — 2011/12:FiU16 Kvothöjning och stadgeändring i Kvothöjning och stadgeändring i Utskottet behandlar regeringens proposition 2011/12:13 om en utökning av den svenska kapitalinsatsen i () med 2 035 miljoner SDR (speciella dragningsrätter, motsvarande ) till högst 4 430 miljoner SDR (motsvarande ca ), inklusive tidigare gjorda åtaganden. Höjningen är resultatet av en allmän översyn av IMF:s resurser som totalt sett innebär en fördubbling av medlemsländernas insatskapital i IMF. I propositionen föreslår regeringen också att bemyndigar att av egna medel betala in det nödvändiga beloppet till IMF. I anslutning till den allmänna översynen av resurserna beslutade IMF att även ändra i IMF:s stadga. Regeringen föreslår i propositionen att godkänner stadgeändringen, som innebär att samtliga representanter i ska tillsättas genom val. Utskottet tillstyrker höjningen av kvot i IMF. IMF spelar en avgörande roll i den internationella krishanteringen och därför är det nödvändigt att IMF har de resurser som krävs för att kunna hantera de störningar och kriser som uppkommer i den globala ekonomin och det internationella betalningssystemet. Kvothöjningen innebär också att medlemsländernas kvotandelar i IMF mer anpassas till medlemsländernas betydelse och styrka i världsekonomin. Detta är viktigt för IMF:s legitimitet och medlemsländernas förtroende för IMF:s verksamhet. Utskottet avstyrker därmed två motioner med innebörden att inte bör delta i kvothöjningen inom IMF. Utskottet välkomnar också ändringen av IMF:s stadga. Ändringen innebär bl.a. att likabehandlingen av medlemsländerna i IMF ökar. Utskottet behandlar också ett motionsyrkande om reformeringen av IMF och den s.k. konditionaliteten (villkoren) vid kreditgivning. Utskottet föreslår att yrkandet avslås. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Höjning av kvot i bemyndigar regeringen att öka kvot i () så att den inklusive tidigare åtaganden uppgår till totalt högst 4 430 miljoner SDR och bemyndigar att betala det nödvändiga kvotbeloppet till IMF. Därmed bifaller proposition 2011/12:13 punkterna 1 och 2 samt avslår motionerna 2011/12:Fi1 yrkande 1 och 2011/12:Fi2. Reservation 1 (V) Reservation 2 (SD) Ändring av IMF:s stadga bemyndigar regeringen att godkänna en ändring av IMF:s stadga med innebörden att alla representanter i exekutivstyrelsen ska tillsättas genom val. Därmed bifaller proposition 2011/12:13 punkt 3. avslår motion 2011/12:Fi1 yrkande 2. Reservation 3 (V) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (S), (M), (S), (M), (FP), (S), (S), Per (MP), (KD), (SD), (V), (M), (S), (M) och (C). I proposition 2011/12:13 föreslår regeringen att bemyndigar regeringen att öka den svenska kapitalinsatsen i () med 2 035 miljoner SDR (speciella dragningsrätter) till högst 4 430 miljoner SDR (motsvarande ca ), inklusive tidigare gjorda åtaganden. Höjningen är resultatet av en allmän översyn av IMF:s resurser som totalt sett innebär en fördubbling av medlemsländernas insatskapital i IMF. Regeringen föreslår också att bemyndigar att med egna medel betala in det nödvändiga beloppet till IMF. I anslutning till den allmänna översynen av resurserna beslutade IMF att ändra i IMF:s stadga. Regeringen föreslår också i propositionen att bemyndigar regeringen att godkänna ändringen av IMF:s stadga, som innebär att samtliga representanter i ska tillsättas genom val. Höjning av kvot i IMF kom överens om en förändring av styrningen och inflytandet i IMF. I överenskommelsen ingick att medlemsländernas insatskapital i IMF skulle fördubblas, från 238,4 miljarder SDR (IMF:s reservvaluta särskilda dragningsrätter, Special Drawing Rights) till 476,8 miljarder SDR (eller från till ). Kvothöjningen är en följd av finans- och skuldkrisen och det stigande behovet av IMF:s utlåning i inte minst en del medel- och höginkomstländer i som inte haft anledning att vända sig till IMF för hjälp med finansieringen. För svensk del innebär överenskommelsen att kvot i IMF ökar från 2 395,5 miljoner SDR till 4 430 miljoner SDR, vilket i kronor räknat är en höjning med , från till . Det motsvarar en höjning och innebär att andel av samtliga medlemmars kapitalinsats (röstandelen) minskar från till . Det innebär i sin tur att även röstandelen för den nordisk-baltiska valkretsen i IMF, i vilken ingår, minskar från till . Totalt sett innebär kvotöversynen en omfördelning av röststyrkan i IMF från avancerade länder till tillväxt- och utvecklingsländer. Tillväxt- och utvecklingsländernas röststyrka ökar . Enligt regeringen spelar IMF:s långivning en nyckelroll i den internationella krishanteringen. Därför är det mycket angeläget att IMF ges de resurser som krävs för att organisationen ska kunna bedriva sin verksamhet. Enligt regeringen är också omfördelningen av röststyrkan viktig eftersom den bidrar till att bättre återspegla medlemsländernas relativa styrka i världsekonomin och därmed också bidrar till att öka IMF:s legitimitet. Regeringen föreslår att ger regeringen tillåtelse att öka insatskapital i IMF med 2 035 miljoner SDR till högst 4 430 miljoner SDR, inklusive tidigare åtaganden. Eftersom det är som ansvarar för kvotinsats i IMF föreslår regeringen också att ger tillåtelse att med egna medel betala in det aktuella beloppet till IMF (regeringens proposition bygger bl.a. på en framställning från ). Av kvothöjningen ska betalas in i SDR eller annan valuta som IMF specificerar och resterande i nationell valuta. För att överenskommelsen i exekutivstyrelsen ska gälla krävs att av medlemsländerna lämnat ett formellt godkännande av överenskommelsen och betalat in kvothöjningen till IMF. Enligt regeringen ska den överenskomna höjningen av kvoten följas av en motsvarande minskning av IMF:s nya lånearrangemang, NAB (New Arrangement to Borrow). Det innebär i sin tur att det totala svenska åtagandet gentemot IMF förblir i princip oförändrat trots kvothöjningen. Om IMF utnyttjar den höjda svenska kvoten för utlåning kan det enligt regeringen innebära att avkastningen på den svenska valutareserven blir något mindre än vad den annars skulle ha varit, eftersom räntan (avkastningen) på utlåning till IMF normalt är lägre än avkastningen på övriga tillgångar i valutareserven. Av översättningen av exekutivstyrelsens förslag (bilaga 2 i propositionen) framgår det att ett formellt godkännande av kvothöjningen ska lämnas till IMF . Exekutivstyrelsen kan dock besluta om att förlänga tidsfristen. Ändring av IMF:s stadga I exekutivstyrelsens överenskommelse ingick också en ändring av IMF:s stadga med innebörden att alla representanter i exekutivstyrelsen ska tillsättas genom val. Det dagliga arbetet i IMF styrs av exekutivstyrelsen som består av 24 representanter. De fem ekonomiskt största medlemsländerna , , , och väljer själva sina representanter till styrelsen, medan övriga representanter väljs av en grupp av länder i en s.k. valkrets. Som nämnts tidigare bildar en valkrets tillsammans med de nordiska och baltiska länderna. Exekutivstyrelsens förslag att ta bort möjligheten för de största länderna att själva utse sina representanter i styrelsen innebär att även dessa länder kan bilda valkretsar. Enligt regeringen innebär ändringen en större likabehandling av medlemsländerna, vilket bl.a. ökar IMF:s legitimitet. Ändringen betyder också att det blir lättare att genomföra framtida förändringar av exekutivstyrelsens sammansättning. Regeringen föreslår att tillåter att regeringen godkänner den föreslagna förändringen av IMF:s stadga. Andra delar av exekutivstyrelsens reform för styrning och inflytande Förutom kvothöjningen och förändringen av stadgan innehåller exekutivstyrelsens överenskommelse bl.a. följande förslag: De avancerade europeiska ländernas representation i exekutivstyrelsen ska minska med två platser. Exekutivstyrelsen ska även framöver ha 24 platser, och en översyn av styrelsens storlek ska genomföras . Den s.k. kvotformeln, som bestämmer fördelningen av kvot- och röstandelar, ska ses över . De två första punkterna ska genomföras när kvothöjningen och stadgeförändringen godkänts och genomförts av ett tillräckligt stort antal medlemsländer (när det gäller kvothöjningen). I motion Fi1 av m.fl. (V) välkomnas förändringen av IMF:s stadga eftersom den bidrar till en större likabehandling av IMF:s medlemsländer. Däremot motsätter sig motionärerna höjningen av den svenska kapitalinsatsen. Det är visserligen angeläget att IMF har tillgång till adekvata resurser för att organisationen ska kunna bedriva sin verksamhet på ett tillfredsställande sätt. Men IMF har inte genomfört de omfattande reformer av verksamheten som krävs, vilket enligt motionärerna innebär att de inte är beredda att godkänna kvothöjningen. IMF arbetar utifrån en nyliberal ideologisk slagsida, vilket bl.a. innebär att de villkor (konditionaliteten) som IMF ställer vid utlåning präglas av krav på nedskärningar i den offentliga sektorn, privatiseringar och avregleringar. Motionärerna anser att bör villkora den begärda kvothöjningen med en reformering av IMF. bör också i internationella sammanhang verka för att IMF inte påtvingar enskilda länder en viss form av ekonomisk politik, utan varje land ska ges frihet att självt bestämma en ekonomisk-politisk inriktning som leder till minskad fattigdom. bör utforma en offentlig och skriftlig position i frågan om konditionaliteten i IMF som tydligt tar ställning mot detaljerade makroekonomiska krav som inte bygger på nationella fattigdomsstrategier och full parlamentarisk insyn. Även i motion Fi2 av och (SD) motsätter sig motionärerna höjningen av den svenska kapitalinsatsen i IMF. Behovet av kapitalförstärkning i IMF beror i hög grad på den pågående skuldkrisen i . Enligt motionärerna har inget ansvar för det misslyckade . Ett bilateralt och även subventionerat kreditstöd kan i vissa fall vara befogat, men däremot inte övergripande stödåtgärder åt ett europeiskt politiskt projekt utan vare sig bärkraft eller svenskt deltagande. Enligt propositionen kan kvothöjningen också innebära en försämrad avkastning på tillgångarna i valutareserven. Det anser motionärerna att de inte kan ställa sig bakom. genomförda kvotöversyner i IMF Enligt IMF:s stadga ska en översyn av medlemsländernas kapitalinsats eller kvoter göras minst . Syftet med översynerna är att återkommande anpassa resurserna till den verksamhet som krävs av fonden. Ett annat syfte är att anpassa medlemmarnas kvoter eller röststyrka till ländernas ekonomiska styrka. Översynerna kan tidigareläggas om exekutivstyrelsen anser att det finns behov av det. Den nu aktuella fjortonde översynen är tidigarelagd till följd av finans- och skuldkrisen och på begäran av flertalet medlemsländer. Som framgår av tabell 1 gick in i IMF 1951 och kvot vid inträdet sattes till . kvot växte i samband med översynerna till . IMF:s reservvaluta SDR (särskilda dragningsrätter) skapades för att stödja det fasta växelkurssystemet Bretton , och värdet på SDR var från början definierat i guld. När det fasta växelkurssystemet brakade samman omdefinierades värdet av SDR till att fastställas genom en korg av valutor som består av euro, yen, pund och dollar. Den senaste kvothöjningen gjordes vid den elfte allmänna översynen 1998 då det fastställdes att kvot skulle uppgå till 2 395,5 miljoner SDR (bortsett från de riktade höjningarna av kvotandelarna hos ett antal tillväxtekonomier som gjordes 2006 och 2008). Vid den tolfte översynen 2003 och den trettonde översynen 2008, finanskrisen bröt ut, bestämdes att inga höjningar av kvoterna behövde genomföras eftersom efterfrågan på inte var särskilt stor. Vidare framgår det av tabell 1 att den nu föreslagna fördubblingen av kvoterna är den största höjningen som genomförts i IMF:s historia. Tabell 1 Kvotöversynerna i IMF inträde i IMF 1951 Extra översyn 1958/59 1 0643,3 miljoner SDR 1 614 miljoner SDR 2 395,5 miljoner SDR 4 430 miljoner SDR Resursförstärkningen av IMF under finanskrisen Normalt sett finansierar IMF sin utlåning via medlemsländernas kapitalinsatser, de s.k. kvoterna. Vid extraordinära behov kan IMF även låna bilateralt av medlemsländerna eller via det s.k. General to Borrow () eller New Arrangement to Borrow (NAB). är ett kreditavtal mellan IMF och industriländerna i den s.k. G10- gruppen. omfattar kreditåtaganden om 17 miljarder SDR, eller enligt dagskurs. åtagande i är 383 miljoner SDR, motsvarande . NAB startade och är ett kreditarrangemang som efter utvidgningen omfattar 36 länder och ett totalt kreditåtagande på 367,5 miljarder SDR, motsvarande . åtagande i NAB efter påfyllningen 2011 uppgår till 4,44 miljarder SDR, motsvarande enligt dagskurs. beslutade G20-länderna om en tredubbling av IMF:s resurser, från till . Anledningen var finanskrisen och det kraftigt stigande behovet av IMF-krediter. Eftersom det var bråttom gjordes resursförstärkningen först genom temporära bilaterala kreditavtal mellan IMF och enskilda medlemsstater () och därefter genom en förstärkning av NAB 2011. fick tillåtelse (bet. 2009/10:FiU13) att ge IMF en bilateral kredit på , då motsvarande . Den svenska krediten var en del av den tillfälliga kredit från EU till IMF på som beslutade om (storleken på den svenska krediten beräknades utifrån andel av IMF:s insatskapital). beslutade att EU skulle vara berett att utöka krediten till IMF med ytterligare . Av tabell 2 framgår olika länders och ländergruppers gjorda åtaganden i form av bilaterala krediter till IMF . Tabell 2 Bilaterala krediter (åtaganden) till IMF 2009/2010 Källa: IMF. beslutade att öka antalet deltagare i NAB och utöka resurserna i NAB med 333,5 miljarder SDR, från 34 miljarder SDR till 367,5 miljarder SDR, då motsvarande . Utvidgningen av NAB skulle ersätta de bilaterala kreditavtal som tecknades . medgav därför (bet. 2010/11:FiU17) att fick delta i utvidgningen av NAB. andel av utvidgningen uppgick till 3,59 miljarder SDR, motsvarande . Eftersom redan tidigare deltog i NAB med 0,85 miljarder SDR skulle totala åtagande i det utvidgade NAB öka till ca 4,44 miljarder SDR. Förutsättningen för beslut var att åtagandet i bilaterala avtal med IMF upphörde eller överfördes till NAB och att totala åtagande i NAB därmed skulle uppgå till högst 4,44 miljarder SDR. I den nu aktuella propositionen föreslår regeringen att medlemsländernas kapitalinsats i IMF ska fördubblas och att höjningen ska följas av en motsvarande minskning av medlemsländernas åtagande i NAB. Detta innebär att IMF nu efter olika temporära finansieringslösningar får en rejäl påfyllning av sin viktigaste och mest effektiva finansieringskälla medlemsländernas kapitalinsatser. Höjning av kvot i Utskottets förslag i korthet bemyndigar regeringen att delta i den planerade kvothöjningen i IMF och öka kvot i IMF med 2 035 miljoner SDR till som högst 4 430 miljoner SDR, inklusive tidigare gjorda åtaganden. bemyndigar också att betala det nödvändiga kvotbeloppet till IMF. Utskottet välkomnar kvothöjningen. IMF spelar en avgörande roll i den internationella krishanteringen och därför är det nödvändigt att IMF har de resurser som krävs för att kunna hantera de störningar och kriser som uppkommer i den globala ekonomin och det internationella betalningssystemet. Kvothöjningen innebär också att medlemsländernas kvotandelar i IMF mer anpassas till medlemsländernas betydelse och styrka i världsekonomin. Detta är viktigt för IMF:s legitimitet och medlemsländernas förtroende för IMF:s verksamhet. Jämför reservationerna 1 (V) och 2 (SD) samt särskilt yttrande (MP). I propositionen föreslår regeringen att bemyndigar regeringen att öka den svenska kapitalinsatsen i () med 2 035 miljoner SDR (speciella dragningsrätter) till 4 430 miljoner SDR (motsvarande ca ), inklusive tidigare gjorda åtaganden. Höjningen är resultatet av en allmän översyn av IMF:s resurser. Regeringen föreslår också att bemyndigar att av egna medel betala in det nödvändiga beloppet till IMF. I motion Fi1 av m.fl. (V) motsätter sig motionärerna höjningen av den svenska kapitalinsatsen i IMF. bör villkora den begärda kvothöjningen med en reformering av IMF, enligt motionärerna (yrkande 1). Även i motion Fi2 av och (SD) motsätter sig motionärerna höjningen av den svenska kapitalinsatsen i IMF. IMF är enligt utskottets mening en mycket viktig aktör i världsekonomin, och institutionen spelar en avgörande roll i den internationella krishanteringen. Därför är det utomordentlig viktigt att IMF har tillgång till de resurser som krävs för att snabbt och effektivt kunna hantera de störningar och kriser som uppkommer i den globala ekonomin och det internationella betalningssystemet. Av denna anledning välkomnar utskottet den föreslagna fördubblingen av medlemsländernas insatskapital (kvoter) i IMF, från 238,4 miljarder SDR (speciella dragningsrätter) till 476,8 miljarder SDR, motsvarande ca . Kvothöjningen innebär, förutom resursförstärkningen, att medlemsländernas kvotandelar i IMF anpassas så att de bättre återspeglar medlemsländernas betydelse och styrka i världsekonomin. Genom höjningen överförs en röststyrka på motsvarande från de avancerade länderna till tillväxt- och utvecklingsländerna. Detta är enligt utskottets mening en viktig utveckling för att öka IMF:s legitimitet och medlemsländernas förtroende för IMF:s verksamhet, även om det också innebär att och den nordisk-baltiska valkretsens röstandel i IMF minskar något. Med det anförda tillstyrker utskottet förslaget i propositionen att regeringen får öka kvot i IMF med 2 035 miljoner SDR (motsvarande ca ) till som högst 4 430 miljoner SDR, inklusive tidigare gjorda åtaganden. Utskottet tillstyrker också förslaget att bemyndigas att betala ut det nödvändiga insatsbeloppet till IMF. Utskottet vill i sammanhanget erinra om att IMF:s överenskommelse om kvothöjning bygger på att åtagande i IMF:s nya lånearrangemang, NAB (New Arrangement to Borrow), minskas i motsvarande omfattning, vilket innebär att totala åtagande gentemot IMF i princip inte utökas till följd av kvothöjningen. Utskottet avstyrker därmed förslagen i motionerna Fi1 (V) yrkande 1 och Fi2 (SD). Ändring av IMF:s stadga Utskottets förslag i korthet bemyndigar regeringen att godkänna en ändring i IMF:s stadga. Innebörden av ändringen är att alla representanter i ska tillsättas genom val. Ändringen innebär bl.a. att likabehandlingen av medlemsländerna i IMF ökar. I propositionen föreslår regeringen att bemyndigar regeringen att godkänna den föreslagna ändringen av IMF:s stadga, som innebär att samtliga representanter i ska tillsättas genom val. Förutom kvothöjningen föreslås i IMF:s överenskommelse att IMF:s stadga ändras. Innebörden av stadgeändringen är att alla representanter i exekutivstyrelsen ska tillsättas genom val. utser de fem största medlemsländerna själva sina representanter i styrelsen medan övriga representanter väljs via grupper av länder i olika valkretsar. Utskottet välkomnar ändringen av stadgan. Ändringen innebär att likabehandlingen av medlemsländerna ökar, och det i sin tur bidrar till att öka IMF:s effektivitet och legitimitet. Utskottet delar också regeringens uppfattning att ändringen underlättar framtida förändringar av exekutivstyrelsens sammansättning. Med det som anförts tillstyrker utskottet förslaget i propositionen. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om att bör utforma en skriftlig och offentlig position om villkoren i IMF:s kreditgivning. Jämför reservation 3 (V). I motion Fi1 av m.fl. anser motionärerna att IMF inte genomfört de omfattande reformer av verksamheten som krävs. De menar också att IMF arbetar utifrån en nyliberal ideologisk slagsida, vilket bl.a. innebär att de villkor (konditionaliteten) som IMF ställer vid utlåning präglas av krav på nedskärningar i den offentliga sektorn, privatiseringar och avregleringar. bör enligt motionärerna i internationella sammanhang verka för att IMF inte påtvingar enskilda länder en viss form av ekonomisk politik, utan varje land ska ges frihet att självt bestämma en ekonomisk-politisk inriktning som leder till minskad fattigdom. bör utforma en offentlig och skriftlig position i frågan om konditionaliteten i IMF som tydligt tar ställning mot detaljerade makroekonomiska krav som inte bygger på nationella fattigdomsstrategier och full parlamentarisk insyn (yrkande 2). pågår en omfattande reformering av verksamheten i IMF. Processen har påskyndats av finanskrisen och G20-ländernas och andra länders krav på reformer för att öka IMF:s effektivitet och legitimitet. Reformerna gäller såväl styrning och inflytande som låneformer, lånevillkor, analys och övervakning. har förändringar genomförts och föreslagits inom bl.a. följande områden: Styrning och inflytande. genomfördes några mindre höjningar av kvoterna och röststyrkan för ett mindre antal s.k. tillväxtländer (, , och ). beslutade IMF att utöka och fixera de s.k. basrösternas andelar av den totala röststyrkan i IMF för att ytterligare öka inflytandet för tillväxt- och utvecklingsländerna. beslutades att två stora afrikanska valkretsar skulle få möjlighet att tillsätta två biträdande exekutivdirektörer för att öka denna regions inflytande i styrelsen. Reformen innebar att kvoterna ökade för 54 länder, mest för , , , och . Dessutom ökade röststyrkan för ytterligare 135 länder (inklusive utvecklingsländerna) medan den minskade för de utvecklade länderna, inklusive . Reformen trädde i kraft , då enligt stadgarna av medlemsländerna godkänt förändringarna. godkände reform (bet. 2009/10:FiU16). Den nu aktuella höjningen av kvoterna och förändringen av stadgarna beslutades av IMF (reform). Den innebär enligt IMF att ytterligare kvoter och röststyrka överförs från de utvecklade länderna till tillväxt- och utvecklingsländer. Dessutom föreslås att obligatoriska val genomförs till samtliga platser i exekutivstyrelsen. Vidare innehåller överenskommelsen beslut om att de avancerade europeiska ländernas representation i exekutivstyrelsen ska minska med två platser, att exekutivstyrelsen även framöver ska ha 24 platser (det har varit på förslag att minska antalet platser i styrelsen) och att en översyn av styrelsens storlek ska göras . Sammanlagt innebär och reformer enligt IMF att totalt av de totala kvoterna i IMF förs över från utvecklade länder till tillväxt- och utvecklingsländer. När båda reformerna genomförts kommer de 10 största andelsägarna i IMF att vara , , , , , , , , och . i IMF:s historia kommer också och de nuvarande medlemsstaterna i EU:s sammanlagda röststyrka i IMF att hamna . Låneformer och lånevillkor. IMF har också reformerat och tagit fram ett nytt ramverk för sin kreditgivning. Det handlar om ökad flexibilitet i långivningen, kraftigt utvidgade lånetak, förenklade lånevillkor, förbättrade löptider och återbetalningsstrukturer, ett minskat antal makro- och strukturvillkor (konditionalitet) och en ökad fokusering på villkor som bygger på ländernas prioriteringar och deras specifika situation. Förändringarna gäller både IMF:s s.k. koncessionella utlåning och den icke-koncessionella utlåningen, dvs. den utlåning som är helt eller delvis finansierad av biståndsmedel (som huvudsakligen erbjuds låginkomstländer) och den utlåning som sker på mer marknadsmässiga villkor (till medel- och höginkomstländer). Bland annat har IMF introducerat en ny låneform som går under benämningen Flexibel kreditlina (Flexible , FCL). FCL ges till länder med en stark underliggande ekonomisk och politisk utveckling och som visat att de kunnat hantera ekonomiska nedgångar. I FCL ställs inga särskilda krav för utlåning och övriga lånevillkor är flexibla. har bl.a. , och utnyttjat FCL. introducerades en annan flexibel kreditlinas Precauntionary (), avsedd för ekonomiskt sunda länder men där det finns en ekonomisk sårbarhet. var det första land som utnyttjade PCL. När det gäller den s.k. konditionaliteten, dvs. de ekonomiska krav som IMF ställer vid utlåning, har antalet krav minskat. Kraven har också blivit mer flexibla och i första hand inriktade på att lösa de problem som tvingat länderna att begära IMF-lån.